sou · H9B368 · 2021-08-25 00:00:00 — Till viss del kan minskningen av den totala straffmassan sannolikt förklaras av att straffmassan för narkotikabrottsligheten minskade . Eftersom narko- tikabrottslighetens andel av den totala straffmassan också minskade så kan minskningen av den totala straffmassan förklaras av även andra faktorer, som t.ex. att lagföringsbesluten för samtliga brott minskade . Att straffmassan för narkotikabrottsligheten – både i faktiska tal och i procent av den totala straffmassan – minskade runt 2011 har sannolikt sin främsta förklaring i praxisomläggningen 2011. Minsk- ningen motsvarar inte någon större nedgång i lagföringsbesluten för dessa brott . Både den totala straffmassan och straffmassan för narkotikabrotts- ligheten ökade , en ökning som för narkotikabrottsligheten påbörjades . Av figur 10.1 ovan framgår att antalet lagföringsbeslut för samt- liga brott inte ökade i någon större omfattning i perioden, varför ökningen av den totala straffmassan skulle kunna förklaras av att fler eller längre fängelsestraff som helhet dömdes ut under denna del av perioden. Som framgår av avsnittet nedan ökade det genomsnittliga antalet utdömda fängelsemånader för samtliga brott i perioden, vilket alltså innebär att längre fängelsestraff dömdes ut under denna del av perioden. När det gäller narkotikabrottsligheten framgår det dock av figur 10.1 att lagföringsbesluten för denna brottslighet ökade . Ökningen i straffmassan för dessa brott kan alltså för- av ett ökat antal lagföringsbeslut . Om endast straffmassan för narkotikabrottsligheten hade ökat, utan att lagföringsbesluten för brotten ökat , hade detta kunnat indikera att lagändring haft en effekt på längden av de utdömda straffen, men så var alltså inte fallet. Vidare ökade nar- kotikabrottslighetens andel av den totala straffmassan endast med några procent 2017–2018, för att sedan minska till de nivåer som gällde –2016. Visserligen steg andelen återigen , men det rör sig endast om en mindre ökning och det går därför inte att dra några långtgående slutsatser om vad denna ökning beror på. Av straffmassans utveckling går det så- ledes inte att med någon grad av säkerhet uttala sig om vilken effekt lagändring haft på fängelsestraffen för de olika narkotika- brotten respektive narkotikasmugglingsbrotten. Figur 10.2 Straffmassan i månader för samtliga brott samt för narkotikabrottslighet (huvudbrott och ej ringa brott) åren 2002–2020 Narkotikabrottslighet (ej ringa brott) Observera att figurens primäraxel visar straffmassans storlek för samtliga brott, medan sekundäraxeln visar straffmassan för narkotikabrottslighet. Källa: Brå. 10.5.4Genomsnittligt antal utdömda fängelsemånader Det genomsnittliga antalet utdömda fängelsemånader utgör snittet i fråga om fängelsestraffets längd för ett specifikt brott (huvudbrott), dvs. straffmassan delad med antalet domslut där påföljden bestämts till fängelse. Antalet fängelsemånader i genomsnitt för samtliga brott uppgick under större delen av den undersökta perioden till men ökade åren 2018–2019, för att därefter stiga 2020. Det genomsnittliga antalet utdömda fängelsemånader för de olika graderna av narkotikabrott redovisas i figur 10.3 nedan. För narko- tikabrott av normalgraden låg det genomsnittliga antalet utdömda fängelsemånader –2010 på . –2020 var antalet genomsnittliga fängelsemånader i stället . Minskningen av anta- let genomsnittligt utdömda fängelsemånader som skedde 2010–2011 motsvaras inte av någon minskning för motsvarande antal för samt- liga brott . Minskningen kan ha sin förklaring i att praxisomläggningen även påverkat straffvärdebedömningen för brott av normalgraden. lagändring förväntas dock inte ha någon effekt vad gäller narkotikabrott av normalgraden, då syftet med lagändringen inte var en generell straffhöjning för narkotika- brotten, utan att de allvarligare fallen av narkotikabrott skulle kunna straffmätas med utnyttjande av hela straffskalan. För grovt narkotikabrott varierade antalet genomsnittligt utdömda fängelsemånader mellan – 2009. Därefter gick antalet ned – Denna nedgång fortsatte under resterande del , från 48–42 månader 2012–2017, respektive 2019, vilket är det lägsta antalet genomsnittliga fängelsemånader . skedde en ökning . För grovt narkotikabrott minskade alltså antalet genomsnittliga fängelsemånader mellan 2009–2019. En förklaring till minskningen av det genomsnittliga antalet fängelsemånaderna är givetvis praxisomläggningen 2011, även om minskningen inleddes . Minskningen motsvaras inte av någon nedgång av det genomsnittliga antalet fängelsemånader för samtliga brott, då detta antal var . lagändring syftade inte, som nämnts ovan, till en generell höjning av straffen för narkotikabrottslighet. Den förväntade effek- ten av lagändringen beträffande genomsnittligt utdömda fängelse- månader för grovt narkotikabrott bör därför vara att straffen för denna brottstyp är ungefär på samma nivå som tidigare eller möjligen något lägre, då vissa brott som tidigare bedömts som grova i och med lagändringen bedöms som synnerligen grova, och då redovisas i den senare kategorin. Den nedgång som syns skulle kunna förklaras på detta sätt. Beträffande synnerligen grovt narkotikabrott utdömdes i genomsnitt 84 fängelsemånader, uppgick antalet till 76, för att sedan stiga till 2018. Efter en minskning 2019 uppgick antalet fängelsemånader till 82. Om antalet utdömda fängelsemånader för synnerligen grovt nar- kotikabrott läggs till antalet fängelsemånader för det grova brottet uppgick det genomsnittliga antalet fängelsemånader för grova och synnerligen grova brott –2017 till 45 respektive 44 måna- der.36 minskade detta antal , för att sedan öka 2020. Även om detta innebär ett högre antal genomsnittliga fängelsemånader i förhållande till om man endast ser till det grova narkotikabrottet är det fortfarande fråga om ett lägre antal genomsnittligt utdömda fängelsemånader jämfört med de nivåer som var aktuella för de grova brotten –2010. Dessutom rör det sig om ungefär samma nivåer som gällde för åren före lagändringen, dvs. åren 2012–2015. Lagändringen 2016 synes alltså inte ha påverkat det genomsnittliga antalet fäng- elsemånader för de allvarligaste fallen av narkotikabrott. 36Denna beräkning har gjorts genom att lägga ihop det totala antalet utdömda fängelsemåna- der för grovt narkotikabrott respektive synnerligen grovt narkotikabrott och sedan dela denna siffra med det totala antalet utdömda fängelsepåföljder för de båda brotten. Figur 10.3 Genomsnittligt antal fängelsemånader som utdömts för narkotikabrott (huvudbrott) åren 2002–2020 Källa: Brå. Figur 10.4 nedan illustrerar utvecklingen beträffande genomsnittligt utdömda fängelsemånader för narkotikasmuggling. Av figuren framgår att det genomsnittliga antalet utdömda fäng- elsemånader för narkotikasmuggling av normalgraden varierade mel- lan –2009. Åren 2010–2011 inled- des en minskning av antalet månader som fortsatte till 2014 då an- talet månader uppgick till sex. Som konstaterats beträffande mot- svarande siffror för narkotikabrott av normalgraden kan denna minskning ha sin förklaring i att praxisomläggningen även påverkat straffvärdebedömningen för brott av normalgraden. Under slutet av den undersökta perioden steg antalet månader något till 7–8 måna- der . I enlighet med vad som anförts ovan beträffande narko- tikabrott av normalgraden förväntas inte lagändring ha någon effekt beträffande narkotikasmuggling av normalgraden, eftersom syftet med lagändringen inte var en generell straffhöjning för narko- tikabrotten, utan att de allvarligare fallen skulle kunna straffmätas med utnyttjande av hela straffskalan. För grov narkotikasmuggling uppgick antalet genomsnittligt ut- dömda fängelsemånader till mellan . inleddes en minskning av antalet genomsnittligt utdömda fängelsemånader, som fortsatte då antalet månader uppgick till 47, en minskning med totalt i förhållande till 2009. varierade antalet fängelsemånader mellan 48 och 49. uppgick antalet månader till 47. Liksom för motsvarande utveckling beträffande grovt narkotika- brott torde praxisomläggningen 2011 vara den huvudsakliga förklar- ingen till minskningen, även om denna inleddes . Minskningen kan inte, som även konstaterats beträffande grovt narkotikabrott, förklaras av en nedgång av det genomsnittliga antalet fängelsemånader för samtliga brott, då detta antal var . I likhet med vad som angetts ovan beträffande grovt nar- kotikabrott bör den förväntade effekten av lagändringen beträffande genomsnittligt utdömda fängelsemånader för grov narkotikasmugg- ling vara att straffen för denna brottstyp är ungefär på samma nivå som tidigare eller möjligen något lägre, då vissa brott som tidigare bedömts som grova i och med lagändringen bedöms som synner- ligen grova, och då redovisas i den senare kategorin. För grov narko- tikasmuggling skedde dock inte – till skillnad från grovt narkotika- brott – någon minskning av antalet genomsnittliga fängelsemånader lagändring, utan antalet låg på ungefär samma nivå som åren före lagändringen. Detta skulle kunna indikera att fängelsetiderna för grovt brott har blivit längre eftersom genom- snittstiderna legat på en nivå, trots att några av de brott som tidigare rubricerats som grova nu redovisas i kategorin för syn- nerligen grova brott. meddelades det inte några domslut avseende synner- ligen grov narkotikasmuggling. uppgick antalet genom- snittligt utdömda fängelsemånader för synnerligen grovt brott till 95.Därefter minskade antalet något; dömdes i genomsnitt ut 85fängelsemånader och uppgick antalet till 81. I sammanhanget kan det noteras att det för åren 2017–2020 endast är fråga om ett relativt lågt antal lagföringar ; mellan 10 och 25 . Om antalet utdömda månader för synnerligen grov narkotika- smuggling läggs till – på motsvarande sätt som ovan beträffande grovt och synnerligen grovt narkotikabrott – uppgick antalet genom- snittliga fängelsemånader för grova och synnerligen grova brott till- sammans . låg detta antal , 2019 och 2020 . Denna sammanläggning indi- kerar en nivåskillnad i antalet genomsnittliga fängelsemånader lagändring som är mer tydlig än beträffande motsvarade siffror för grovt och synnerligen grovt narkotikabrott. Det genom- snittliga antalet fängelsemånader för de grova och de synnerligen grova brotten tillsammans visar alltså på en svagt ökande trend i perioden. Även om detta innebär en viss ökning av antalet genomsnittliga fängelsemånader är det – liksom för grovt narko- tikabrott – fortfarande fråga om ett mindre antal i förhållande till de nivåer som var aktuella för de grova brotten under merparten av åren . Införandet av synnerligen grov narkotikasmuggling torde vara förklaringen till den ökande trend som kan skönjas av det genomsnittliga antalet fängelsemånader (dvs. vid sammanräk- ning av antalet fängelsemånader för de grova och synnerligen grova brotten). Införandet av synnerligen grovt brott tycks således ha haft effekt på de genomsnittliga strafftiderna för narkotikasmuggling på så sätt att dessa har ökat. Till detta kommer, som nämnts ovan, att de genomsnittliga strafftiderna för det grova brottet varit konstanta i tiden lagändring. Figur 10.4 Genomsnittligt antal fängelsemånader som utdömts för narkotikasmuggling (huvudbrott) åren 2002–2020 Grov narkotikasmuggling och synnerligen grov narkotikasmuggling Källa: Brå. 10.5.5Straffnivåer för narkotikabrott och narkotikasmuggling Figurerna nedan redovisar antal domslut där påföljden bestämts till fängelse uppdelat på årsintervaller som dömts ut för grovt narko- tikabrott och synnerligen grovt narkotikabrott respektive grov narkotikasmuggling och synnerligen grov narkotikasmuggling. I sammanhanget bör det noteras att det i vissa intervaller är fråga om ett relativt litet antal domslut, varför det kan vara svårt att med säkerhet dra några mer långtgående slutsatser om vilka faktorer som påverkat utvecklingen. Som nämnts inledningsvis kan utvecklingen beträffande fängelsestraffens längd inte bara förklaras av faktorer såsom straffskärpningar, utan även andra omständigheter kan in- verka på utvecklingen som t.ex. om de tilltalade i högre eller lägre utsträckning dömts för bibrottslighet och vilket straffvärde den brottsligheten i så fall har åsatts. Andra omständigheter som kan påverka är ålderssammansättningen bland de dömda och om det varit fråga om återfall i brott, som verkar i skärpande riktning. Grovt narkotikabrott och synnerligen grovt narkotikabrott Figur 10.5 och 10.6 avser antalet utdömda fängelsestraff uppdelat på olika straffnivåer för grovt och synnerligen grovt narkotikabrott. Någon uppdelning har således inte gjorts mellan brotten utan samt- liga utdömda fängelsestraff för de olika graderna redovisas i tabel- lerna. Figur 10.5 illustrerar utvecklingen avseende antalet utdömda fängelsestraff uppdelat på olika årsintervaller –2020, medan figur 10.6 visar hur andelen utdömda fängelsestraff i de olika årsintervallerna uttryckt i procent har utvecklats . Lagändringen 2016 syftade som angetts ovan inte till generellt höjda straffnivåer. I stället var avsikten att de allvarligaste fallen skulle kunna straffmätas genom användande av hela straffskalan, utan hinder av ett mängdmässigt tak. Effekten av lagändringen torde då främst förväntas i de högre intervallerna. Av figuren 10.5 framgår att antalet utdömda fängelsestraff som inte överstiger uppgick till mellan cirka 250–300 mellan åren 2002–2011. Därefter minskade antalet till cirka 160–200 –2015, för att sedan stiga till de tidigare nivåerna –2019. Under periodens sista år steg antalet fängelsestraff inom denna kategori till 430, vilket torde ha sin huvudsakliga för- i att antalet lagföringsbeslut för grovt narkotikabrott ökade med drygt 100 detta år i förhållande till . Antalet straff inom intervallet fängelse längre än men kortare än låg mellan cirka 30–45 . Där- efter sjönk antalet fängelsestraff , en nivå som också gällde fram . Mellan åren 2013–2015 låg antalet på mellan 7 och 10 , för att därefter ligga på mellan 13 och 18 –2019. steg antalet till 30. Den ökning av antalet fängelsestraff i denna kategori som alltså går att skönja under periodens fem sista år skulle kunna ha sin förklaring i att införandet av det synnerligen grova brottet haft den följden att antalet straff inom intervallet ökat. Reservation får dock göras för de övriga faktorer som kan påverka straffens längd Här kan särskilt nämnas den ovan redovisade ökningen av antalet lagföringar beträf- fande det grova narkotikabrottet som skedde 2020. Vidare fördubb- lades antalet lagföringsbeslut för synnerligen grovt narkotikabrott detta år. Antalet fängelsestraff i intervallet längre än men kortare än låg mellan cirka 20–30 –2011, med undantag då antalet uppgick till 45. sjönk antalet fängelsestraff till 11. i perioden minskade antalet fängelsestraff inom detta intervall ytterligare och uppgick till mellan 2 och 5 , med undantag då antalet var 9. Någon slutsats om effekten av lagändring för fängelsestraff inom detta intervall går således inte att dra, och minskningen som inleddes torde ha sin främsta förklaring i praxisomläggningen året innan. Antalet fängelsestraff längre än , dock inte livstidsstraff, uppgick till 7–16 under majoriteten av åren . –2011 minskade antalet fängelsestraff inom intervallet till 4–6 . –2020 utdömdes endast enstaka eller inga fängelsestraff överstigande . dömdes inga fängelsestraff alls ut i det aktuella intervallet. Någon effekt av lagändring kan således inte ses för fängelsestraff inom detta intervall, och liksom för närmsta undre intervall torde minskningen runt 2011 främst kunna förklaras med praxisomlägg- ningen , även om minskningen synes ha påbörjats före omläggningen. I sammanhanget bör också framhållas att antalet ut- dömda fängelsestraff inom ett visst intervall endast i begränsad utsträckning kan indikera om en sådan omständighet som en lag- ändring haft en effekt på fängelsestraffens längd, eftersom antalet straff som sagts kan bero på andra faktorer, som t.ex. antalet lagför- ingar ett visst år. Det kan därför finnas anledning att se till utveck- lingen beträffande andelen straff inom de olika intervallen, vilket vi berör nedan. Det ska i sammanhanget framhållas, vilket har berörts i avsnitt 10.2, att maximistraffet för grovt narkotikabrott samt för synnerligen grovt narkotikabrott har varit under hela den undersökta perioden. Anledningen till att fängelsestraffet i vissa fall har över- stigit maximistraffet är, vilket också berörts inledningsvis i av- snitt 10.5.1, att statistiken avser huvudbrott, dvs. det kan före- komma att en tilltalad i ett domslut har dömts för ytterligare brott utöver narkotikabrott av samma eller lägre svårhetsgrad. Detta kan alltså medföra att maximistraffet för huvudbrottet – narkotikabrot- tet i detta fall – överskridits. Figur 10.5 Antal fängelsestraff för grovt och synnerligen grovt narkotikabrott (huvudbrott) åren 2002–2020 Observera att figurens primäraxel visar antalet fängelsestraff för intervallet ≤6 år, medan sekundäraxeln visar antalet för övriga intervall. Källa: Brå. När det sedan gäller hur straffnivåerna har förhållit sig till varandra –2020 framgår det av figur 10.6 att andelen fängelsestraff kortare än låg mellan av det totala antalet utdömda fängelsestraff – 2012. Därefter steg andelen till och låg på denna nivå under resterande del av perioden. Andelen fängelsestraff inom intervallet längre än men kort- are än varierade mellan under perio- den –2012 med en minskade trend. Åren 2013–uppgick andelen till 3–. Andelen fängelsestraff inom intervallet längre än men kortare än låg mellan – 2009 för att sedan sjunka till 2–2013–2014. i perioden uppgick andelen fängelsestraff inom detta inter- vall till 1–. Andelen fängelsestraff längre än men ej livstidsstraff upp- gick till 2––2009, för att minska något till 1–2 2010–2013. Därefter var andelen lägre än 1 pro- cent 2014 och 2016. Resterande år dömdes inte några fängelsestraff ut inom detta intervall. När det gäller straffnivåerna för grovt narkotikabrott och syn- nerligen grovt narkotikabrott skedde det alltså en andelsförskjutning där de längre fängelsestraffen, eller längre, stått för en mindre andel av påföljderna och de kor- taste fängelsestraffen stått för en allt större andel. Denna utveckling påbörjades redan innan praxisomläggningen 2011. Införandet av det synnerligen grova narkotikabrottet 2016 har ingen större synbar påverkan på denna utveckling; andelen straff inom intervallet högre än men lägre än ökade redan , från att ha legat på de tre tidigare åren. låg andelen på för att dock sedan minska till 2017 respektive 2018. uppgick andelen till , dvs. samma nivåer som gällde . ökade den till . Andelen fängelsestraff inom detta intervall kan alltså sägas ha legat relativt lagändring i förhållande till tiden före denna ändring. Den ökning som kan ses beträffande antalet fängelse- straff inom detta intervall motsvaras således inte av någon ökning i andelen fängelsestraff inom detta intervall. Inte heller beträffande fängelsestraff i intervallet fängelse men lägre än eller intervallet fängelse längre än synes reformen haft någon inverkan. Intervallernas andel är ungefär av samma storlek som års lagändring. Figur 10.6 Andelsfördelningen i procent av antalet fängelsestraff för grovt och synnerligen grovt narkotikabrott (huvudbrott) åren 2002– 2020 > 8 år-≤10 år Källa: Brå. Grov och synnerligen grov narkotikasmuggling I figur 10.7 redovisas utvecklingen vad gäller antal fängelsestraff och straffens längd i fråga om grov narkotikasmuggling respektive syn- nerligen grov narkotikasmuggling. Av figuren framgår att antalet fängelsestraff kortare än eller mot- svarande fängelse uppgick till 50–59 –2009. Därefter ökade antalet till mellan cirka 90–115 under resterande delen av perioden, med undantag för åren 2016–2017 då antalet fängelsestraff inom intervallet uppgick till cirka 70 . Antalet fängelsestraff inom intervallet längre än men kort- are än uppgick under de fyra inledande åren till 22–29 . –2011 minskade detta antal något, till 13–17 . uppgick antalet fängelsestraff inom intervallet till 11 och antalet minskade därefter successivt , då antalet uppgick till 3. Därefter steg antalet fängelsestraff inom intervallet till 10 respektive 15 2017–2018. uppgick antalet till 7 för att sedan stiga till 12 . Ökningen i antal i perioden skulle kunna ha sin förklaring lagändring. Till skillnad mot vad som gällde för grovt narkotikabrott ökade inte lagföringarna för grov narkotikasmuggling , utan dessa minskade i stället något. Detta skulle kunna tala för att lagändring haft viss effekt i fråga om straffen inom detta intervall. För synnerligen grovt brott ökade dock antalet lagföringsbeslut med , även om det är fråga om ett mindre antal lagföringar, 17 till antalet, vilket skulle kunna tala i motsatt riktning. Som utvecklats ovan beträffande straffnivåerna för grovt och syn- nerligen grovt narkotikabrott är det emellertid svårt att dra några långtgående slutsatser vad gäller utvecklingen av antalet fängelse- straff inom ett visst intervall. Antalet fängelsestraff i intervallet längre än men kortare än varierade mellan 15 och 39 –2011, för att sedan minska till 2012. Åren 2013–uppgick antalet fäng- elsestraff inom detta intervall till mellan 0 och 4 . Någon synbar effekt av lagändring kan inte skönjas för detta intervall. Antalet fängelsestraff längre än men ej livstid uppgick till mellan 2 och 6 –2009. Åren 2010–uppgick an- talet till 1 . –2003 och 2013–2017 ut- dömdes inga fängelsestraff inom detta intervall. uppgick antalet till 2, för att sedan minska till 0 –2020. Inte heller för detta intervall kan någon effekt av lagändring ses. Antal fängelsestraff för grov och synnerligen grov narkotikasmuggling (huvudbrott) åren 2002–2020 > 8 år-≤10 år Källa: Brå. På samma sätt som när det gäller de ovan studerade narkotikabrotten skedde det för de grova narkotikasmugglingsbrotten en viss andels- förskjutning med högre andel kortare fängelsestraff och lägre andel långa fängelsestraff. Utvecklingen illustreras av figur 10.8. Förändringsprocessen mot kortare fängelsestraff inled- des även här före praxisomläggningen, även om trenden blev tyd- ligare runt 2012. Andelen fängelsestraff i intervallet inte längre än uppgick –2009 till 41–av det totala antalet fängelsestraff för grov narkotikasmuggling. ökade andelen fängelsestraff inom intervallet ; från till . låg andelen på 86– . Andelen fängelsestraff inom intervallet längre än men kort- are än låg mellan 22–de fyra inledande åren i perioden. Andelen minskade sedan till 16––2011. Därefter minskade andelen ytterligare till 2012–2013, och till 4––2016. Andelen fängelsestraff inom intervallet ökade därefter till 12–2017–2020, med undantag då andelen minskade till . Ökningen av andelen fängelsestraff inom detta intervall som skedde under den sista åren i perioden skulle kunna ha sin förklaring i införandet av det synnerligen grova brottet. Det är dock svårt att dra några långtgående slutsatser av statistiken särskilt med beaktande av att det är fråga om ett fåtal antal år och med hänsyn till att andelen sjönk till en nivå som närmar sig de nivåer som gällde innan lagändringen, även om denna minskning inte fort- satte . Andelen fängelsestraff i intervallet längre än men kortare än låg mellan 16 och 32 procentunder perioden –2010. minskade andelen fängelsestraff inom intervallet till 13 pro- cent. Därefter minskade andelen ytterligare och uppgick . ökade andelen något, till , för att sedan minska till 0 de två följande åren, då inga fängelsestraff inom intervallet dömdes ut för de aktuella brotten. –2020 låg andelen mellan . Denna marginella ökning skulle kunna ha sin förklaring lagändring. Jämfört är det dock fortfarande fråga om en kraftigt mins- kad andel; andelen låg då som sagt mellan 16–. Även för andelen fängelsestraff längre än men inte livstid skedde en minskning . Den högsta andelen noterades 2008, då den uppgick till . Andelen minskade sedan till 3 procent2009 och uppgick de nästföljande åren 2010–.