sou · H9B390 · 2021-12-01 00:00:00 — Om verkställighet av fängelsestraff avbryts beräknas preskriptions- tiden utifrån den tid som återstår av straffet, se 35 kap. 9 §. Den ännu inte verkställda delen av straffet behandlas alltså i preskriptionshän- 9NJA II 1926 s. 9. 1971:114 s. 70. seende som ett självständigt straff vid tillämpningen av 35 kap. 8 §. Tiden räknas för avbrottet. Har villkorlig frigivning ägt rum, men förklarats förverkad, räknas preskriptionstiden från den dag beslutet därom fick laga kraft. Enligt 35 kap. 7 § bortfaller ett bötesstraff när förflutit från det domen fick laga kraft. Har den dömde delgetts en ansökan om att böterna kan förvandlas till fängelse och denna an- sökan inte har prövats slutligt, gäller inte preskriptionstiden . Bifalls inte ansökan om att böterna ska förvandlas till fängelse, preskriberas de när rättens beslut får laga kraft. Förvandlas böterna till fängelse preskriberas dock straffet om det inte börjat verkställas från det att beslutet om omvandling fick laga kraft, se 21 § bötesverkställighetslagen (1979:189). Dör den dömde bortfaller böterna. Har domen fått laga kraft under den dömdes livstid och lös egendom tagits i förvar för betal- ning av böterna, ska dock böterna betalas av den egendomen. Det som föreskrivs om böter i 35 kap. 7 § gäller även vite som dömts ut. 3.4.3Sluten ungdomsvård och ungdomstjänst I 35 kap. 10 och 11 §§ finns även bestämmelser om pre- skription av dom på sluten ungdomsvård och ungdomstjänst, vilka preskriberas om de inte börjar verkställas innan förflutit från det att domen fick laga kraft. Avbryts verkställigheten räknas pre- skriptionstiden från tiden för avbrottet. Vad gäller ungdomstjänst är bestämmelsen om preskription i 35 kap. 11 § tillämplig både när ungdomstjänst döms ut som självständig påföljd och när ungdomstjänst förekommer som tilläggspåföljd till ungdomsvård.11 För villkorlig dom, skyddstillsyn och överlämnande till särskild vård har det inte ansetts att det behövs några bestämmelser om på- följdspreskription. 2005/06:165 s. 137. 3.5Vissa brott preskriberas inte utvidgades preskriptionsbestämmelserna till att omfatta alla brott, även de som då kunde straffas med livstids straffarbete. preskriberas emellertid inte vissa allvarliga brott, se 35 kap. 2 § första stycket . De är således varken föremål för åtals- preskription, påföljdspreskription eller absolut preskription. utvidgades bestämmelsen med ytterligare ett antal brott. De närmare skälen för dessa lagändringar redogörs för i avsnitten 7.2 och 10.1.1. Brotten som är undantagna från preskription är –mord eller dråp enligt 3 kap. 1 eller 2 § , –folkmord, brott mot mänskligheten eller grov krigsförbrytelse en- ligt 1, 2 eller 11 § lagen (2014:406) om straff för folkmord, brott mot mänskligheten och krigsförbrytelser, –terroristbrott enligt 3 § 1 eller 2 jämförd med 2 § lagen(2003:148) om straff för terroristbrott,12 och –försök till dessa brott. –våldtäkt eller grov våldtäkt enligt 6 kap. 1 § första eller tredje stycket , om brottet begåtts mot en person som inte fyllt , –våldtäkt mot barn eller grov våldtäkt mot barn enligt 6 kap. 4 § , eller –brott enligt 2 § första eller tredje stycket lagen (1982:316) med förbud mot könsstympning av kvinnor, om brottet begåtts mot en person som inte fyllt . I propositionen Aggressionsbrottet i svensk rätt och svensk straff- rättslig domsrätt (prop. 2020/21:204) föreslår regeringen att även 12I betänkande En ny terroristbrottslag (SOU 2019:49) föreslås att det inte längre ska göras någon uppräkning över vilka gärningar som ska betraktas som terroristbrott. I stället ska alla svenska brott kunna betraktas som terroristbrott under vissa förutsättningar. Vidare föreslår att alla fall av terroristbrott som inte är mindre grova ska vara undantagna från preskription. Förslaget bereds inom . det nya aggressionsbrottet ska vara undantaget från preskription. Förslaget behandlas av . Har någon begått ett sådant brott som nämns i 35 kap. 2 § första stycket innan han eller hon fyllt gäller dock bestämmelserna om preskription i 35 kapitlet , se 35 kap. 2 § andra stycket. För vissa av de brott som anges i 2 § första stycket finns i 35 kap. 4 § andra stycket bestämmelser om senarelagd utgångspunkt för beräk- ning av preskriptionstid. 2021/22:17, se avsnitt 3.1.1, föreslås att åldersgränsen i 35 kap. 2 § andra stycket ska sänkas och att de brott som undantas från preskription ska preskriberas endast om brottet har begåtts av någon innan han eller hon fyllt . Förslaget behandlas av . Genom särskilda övergångsbestämmelser tillämpas 35 kap. 2 § första stycket även på brott som har begåtts före ikraftträdandet av bestämmelsen, förutsatt att brottet inte preskriberats enligt äldre bestämmelser. 4Bestämmelser om preskription i vissa andra länder När ny lagstiftning ska övervägas eller befintlig lagstiftning ändras finns det anledning att undersöka hur andra länder utformat sin lag- stiftning på området. Möjligheten att direkt överföra ett annat lands lagstiftning till svenska förhållanden möter emellertid ofta svårig- heter eftersom olika länder bygger sin lagstiftning på delvis skilda rättstraditioner. Något förenklat kan sägas att de vanligaste rätts- traditionerna delas in i s.k. civil law och common law. I länder med civil law tillämpas i första hand skriven lag som stiftas och ändras av landets riksdag eller motsvarande parlamentariska församling. Till länder med civil law räknas bl.a. de nordiska länderna och . Även i länder med common law finns skrivna lagar, men dessa utveck- las i hög utsträckning genom domstolarnas praxisbildning. Common law tillämpas i t.ex. och . I detta kapitel lämnar vi en redogörelse för hur den straffrättsliga regleringen av preskription är utformad i ett antal andra länder. Vi har här särskilt beaktat regleringen i våra nordiska grannländer. Redogörelsen nedan bygger i huvudsak på uppgifter som lämnats av justitiedepartementen i de länder vi undersökt. I dansk rätt finns regler om preskription i 11 kapitlet strafflagen (Straffeloven). Preskriptionstiden bestäms utifrån straffskalorna för respektive brott och är Bestämmelser om preskription i vissa andra länder –, om det strängaste straffet är fängelse , –, om det strängaste straffet är fängelse , –, om det strängaste straffet är fängelse , och –, om det strängaste straffet är fängelse (§ 93). Som huvudregel räknas preskriptionstiden från den dag då den straff- bara gärningen avslutades. För några brott som begåtts mot en person , räknas dock preskriptionsfristen tidigast från den dag som målsäganden fyllt (§ 94). Denna förlängda pre- skription gäller bl.a. vid könsstympning av kvinnor, tvångsäktenskap och människohandel. I dansk rätt finns ett brott som kan likställas med den svenska bestämmelsen om sexuellt ofredande (se § 232 straffeloven). Om det brottet begås mot någon , räknas preskriptionstiden från det att målsäganden fyller . Dessutom gäller för målsägande av alla åldrar att, om gärningspersonen genom tvång hindrar målsäganden att polisanmäla ett brott, så räknas pre- skriptionsfristen först från det att tvånget upphört (§ 94). Brott med livstid i straffskalan preskriberas inte. Livstidsstraff kan följa på mord och dråp, vissa brott mot statens självständighet och säkerhet, brott mot statsförfattningen, t.ex. terrorism, och några allmänfarliga brott. Även försök och medhjälp till dessa brott kan medföra fängelse på livstid. Brott som omfattas av Internationella brottmålsdomstolens jurisdiktion preskriberas inte heller (§ 93 a). Även tortyrbrott som någon begått i offentlig tjänst är undantaget från preskription (§§ 93 b och 157 a). avskaffades även preskription för vissa sexualbrott som begåtts mot en person (§ 93 b), bl.a. incestbrott, våld- täkt, samlag med barn och brott där den som har ansvar för vården av en person på en anstalt, vårdinrättning eller liknande, har samlag med den underårige. I dansk rätt finns vidare bestämmelser om preskription av fängel- sestraff. –, för fängelse upp till , –, för fängelse , men inte , –, för fängelse , men inte , och –för fängelse . Bestämmelser om preskription i vissa andra länder Preskriptionstiden beräknas från det att domen fick laga kraft, jfr 97 § strafflagen och 999 § lagen om rättsväsendet (retsplejeloven). Bestämmelserna om preskription har ändrats ett flertal gånger i . Vissa av bestämmelserna tillämpas endast på gärningar som begåtts efter lagens ikraftträdande. Andra bestämmelser tilläm- pas retroaktivt, såvida gärningarna inte preskriberats enligt tidigare bestämmelser. Enligt den finska strafflagen preskriberas inte ett brott för vilket det strängaste föreskrivna straffet är fängelse på livstid (8 kap. 1 och Detta gäller bl.a. mord, folkmord, grovt högförräderi, krigför- ingsbrott och brott mot mänskligheten. För övriga brott preskri- beras åtalsrätten om åtal inte har väckts inom –, om det strängaste straffet är fängelse , –, om det strängaste straffet är fängelse i över två och högst , –, om det strängaste straffet är fängelse i över ett och högst , och –, om det strängaste straffet är fängelse i högst , böter eller ordningsbot. Tiderna räknas som huvudregel brottet begicks (8 kap. 2 §). Med strängaste straff avses maximistraffet för den aktuella gärningen (8 kap. 1 §). Enligt huvudregeln anses åtal ha blivit väckt på ett sätt som av- bryter preskriptionstiden när den som ska åtalas har delgivits en stämning eller när straffanspråk mot personen i fråga har framställts i hans eller hennes personliga närvaro vid en rättegång. Väckt åtal i ett mål som senare avvisas eller i vilket åtalet läggs ned, avbryter inte preskriptionen (8 kap. 3 § strafflagen). Åtalsrätten för sexuellt utnyttjande av barn, grovt sexuellt ut- nyttjande av barn och grov våldtäkt mot barn, preskriberas tidigast då målsäganden fyller (8 kap. 1 §). Detsamma gäller våldtäkt, grov våldtäkt, tvingande till sexuell handling, sexuellt utnyttjande, Bestämmelser om preskription i vissa andra länder koppleri, grovt koppleri, människohandel och grov människohandel som riktat sig mot en person som inte fyllt . Bestämmelsen att vissa brott inte preskriberas förrän tidigast då målsäganden fyller 28år, betyder att preskriptionstiden blir från det att mål- säganden fyller . Preskriptionstiden för exempelvis våldtäkt är annars och för grov våldtäkt . Brottet lockande av barn i sexuella syften, vilket innefattar att locka barn att erbjuda sexuella tjänster mot ersättning eller att uppträda i en anordnad pornografisk föreställning, preskriberas tidigast då målsäganden fyller . I 8 kap. 6 § strafflagen finns en bestämmelse som liknar den svenska bestämmelsen om absolut preskription. Där föreskrivs bl.a. att straff för ett brott inte får dömas ut förflutit från brottet. , om det strängaste föreskrivna straffet för brottet är fängelse , , om det strängaste föreskrivna straffet för brottet är fängelse i över två och högst , , om det strängaste föreskrivna straffet för brottet är fängelse i högst , böter eller ordningsbot. I 8 kap. 10 § strafflagen finns bestämmelser om preskription av fängel- sestraff. Ett fängelsestraff preskriberas om inte verk- ställigheten av straffet har påbörjats inom –, om straffet är , –, om straffet är över fyra och högst , –, om straffet är över ett och högst , och –, om straffet är högst . Tiden räknas från det att domen fick laga kraft. Ett fängelsestraff på livstid och ett fängelsestraff som dömts ut för folkmord, brott mot mänskligheten, grovt brott mot mänskligheten, aggres- sionsbrott, krigsförbrytelse eller grov krigsförbrytelse, preskriberas inte. Om verkställigheten av ett fängelsestraff har avbrutits ska pre- skriptionstidens längd bestämmas utifrån den tid som återstår av straffet (8 kap. 12 §) med tillämpning av bestämmelserna i 8 kap. 10 §. Bestämmelser om preskription i vissa andra länder Ett ungdomsstraff preskriberas (12 a §) och ett bötes- straff preskriberas som huvudregel (13 §). Ändrade bestämmelser om preskription tillämpas inte retroaktivt. Enligt isländsk rätt preskriberas de flesta brott. Enligt artikel 81 i Allmänna strafflagen bestäms preskriptionstiden utifrån straffskalan för brottet och är –, om det strängaste straffet är böter eller fängelse i högst , –, om det strängaste straffet är fängelse i högst , –, om det strängaste straffet är fängelse i högst , och –, om det strängaste straffet överstiger fängelse . Preskriptionstiden räknas som huvudregel från det att den straffbara handlingen upphörde. Vid vissa sexualbrott mot barn börjar pre- skriptionstiden dock att löpa först då målsäganden fyller . Det gäller bl.a. sexuella trakasserier, sexuella trakasserier mot barn och brott som består i att genom bedrägeri, gåvor eller på annat sätt förmå ett barn till samlag eller annat könsumgänge. Även för den brottsliga gärning som närmast kan jämföras med det svenska barnpornografibrottet genom skildring, räknas preskrip- tionstiden från det att barnet fyller . Detsamma gäller för män- niskohandel med barn . Vidare räknas preskriptionstiden vid kvinnlig könsstympning från offrets 18-årsdag. Detsamma gäller om en person tvingas att ingå äktenskap. För gärningar som begåtts innan lagändringen, ska preskriptionstiden löpa från offrets 18-årsdag, om inte preskriptionstiden löpt ut. Vissa brott som omfattas av den Internationella brottmålsdom- stolens jurisdiktion preskriberas inte. Detsamma gäller vissa sexual- brott mot barn, bl.a. våldtäkt mot den som är , samlag eller annat könsumgänge med någon och incest (artikel 81). Bestämmelsen om att vissa gärningar mot barn inte preskriberas, tillämpas inte retroaktivt. Preskription avbryts bl.a. genom att en brottsutredning inleds mot en misstänkt person (artikel 82). Bestämmelser om preskription i vissa andra länder Ett fängelsestraff preskriberas om verkställigheten av fängelse- straffet inte påbörjas inom –, om straffet är fängelse högst , –, om straffet är fängelse men högst , –, om straffet är fängelse men högst , och –, om straffet är fängelse som över- stiger . Om verkställigheten av straffet avbryts ska preskriptionstiden räk- nas från den tidpunkt då avbrottet skedde (artikel 83). Böter preskriberas , men kan i vissa fall preskriberas om böterna uppgår till en i lagen angiven summa (artikel 83 a). Bestämmelser om preskription finns i 15 kapitlet i den norska straff- lagen (Lov om straff). I preskriberas de flesta brott. Pre- skriptionstiden, enligt § 86, är –, om det strängaste straffet är böter eller fängelse i högst , –, om det strängaste straffet är fängelse i högst , –, om det strängaste straffet är fängelse i högst , –, om det strängaste straffet är fängelse i högst , och –, om det strängaste straffet är fängelse . I är alla straff tidsbestämda dvs. livstids fängelse förekommer inte. Preskriptionstiden räknas från den dag då det straffbara förfaran- det upphörde (§ 87). Vid bl.a. tvångsäktenskap, människohandel, 1Uppgifterna kommer från den norska rättsdatabasen , se []. Bestämmelser om preskription i vissa andra länder misshandel i nära relationer och könsstympning, räknas emellertid preskriptionstiden från det att målsäganden fyller . Vissa av de allvarligaste brotten, såsom mord, våldtäkt, våldtäkt mot barn och sexuellt umgänge med barn mellan , preskriberas inte (§ 91). Folkmord, brott mot mänskligheten, krigsförbrytelser och terro- risthandlingar preskriberas inte om de kan leda till fängelse . Om någon gjort sig skyldig till brottet framkallande av fara för allmänheten preskriberas inte brottet om gärningen har lett till en persons död (§ 91). I den norska strafflagen finns vidare bestämmelser om preskrip- tion av fängelsestraff (§ 93). Preskriptionstiderna är följande: –för fängelse upp till , –för fängelse , men högst , –för fängelse , men högst , –för fängelse , men högst , och –, för fängelse . Preskriptionstiden räknas som huvudregel från det att domen fick laga kraft. Böter preskriberas (§ 97). Straff för brott som inte preskriberas, exempelvis mord, är inte heller föremål för pre- skription (§ 96). I den tyska strafflagen (Strafgesetzbuch) finns bestämmelser om åtalspreskription i § 78 och om påföljdspreskription i § 79. Vad gäller åtalspreskription bestäms preskriptionstiden utifrån straffskalan för respektive brott och är –, om det strängaste föreskrivna straffet för brottet är livstids fängelse, –, om det strängaste föreskrivna straffet för brottet är fängelse , –, om det strängaste föreskrivna straffet för brottet är fängelse , men inte , Bestämmelser om preskription i vissa andra länder –, om det strängaste föreskrivna straffet för brottet är fängelse iöver , men inte , och –för övriga brott. Preskriptionstiden börjar enligt huvudregeln att löpa då gärningen begås (§ 78 a). För vissa brott börjar preskriptionstiden inte löpa förrän målsäganden har fyllt (§ 78 b). Detta gäller bl.a. sexual- brott mot barn, men även vissa brott som har begåtts mot vuxna, såsom våldtäkt, könsstympning av kvinnor och tvångsäktenskap. Andra brott där preskriptionstiden räknas från när målsäganden fyllt är sådana brott där gärningspersonen har utnyttjat sin ställning i förhållande till målsäganden. Det handlar framför allt om sexuellt utnyttjande av personer i skydds- eller beroendeställning; fångar, in- tagna på anstalt eller vårdinrättning, den som undergår rådgivning, behandling eller är föremål för övervakning. Anledningen till införandet av särskilda regler för beräkning av preskriptionstiden för sexualbrott mot barn var att det vid sådana brott var vanligt förekommande att målsäganden först efter att det eventuella beroendeförhållandet till gärningspersonen upphört hade kraften att anmäla brottet. Åldersgränsen höjdes från 18 till 2013. Kort efter detta ansågs emellertid även denna gräns för låg med hänsyn till att många offer först – eventuellt efter genomgången terapi eller efter att ha brutit fullständigt med gär- ningspersonen – har varit i stånd att berätta om det inträffade och inleda en rättsprocess. Av detta skäl höjdes åldersgränsen 2014 till . I en aktuell proposition gällande bekämpning av sexuellt våld mot barn föreslås specialregleringen omfatta även framställning av barnpornografiskt materiel som återger ett faktiskt skeende. Detta för att säkerställa att kraven i och rådets direktiv /93/EU av om bekämpande av sexuella övergrepp mot barn, sexuell exploatering av barn och barnpornografi uppfylls. Enligt § 78 i strafflagen preskriberas inte mord. Enligt tysk rätt pre- skriberas inte heller vissa internationella brott som folkmord, brott mot mänskligheten och krigsbrott (Völkerstrafgesetzbuch § 5). Det finns även bestämmelser om att straff som dömts ut inte får verkställas efter domen fått laga kraft. Preskriptionstiden bestäms utifrån längden på det utdömda straffet och är Bestämmelser om preskription i vissa andra länder –vid fängelsestraff , –vid fängelsestraff , men inte , –vid fängelsestraff , men inte , –vid fängelsestraff upp till och vid bötesstraff över trettio dagsböter, och –vid bötesstraff upp till trettio dagsböter. Verkställighet av livstidsstraff preskriberas inte. Om den dömde avviker från fängelset kan preskriptionstiden för- längas utan särskilt förfarande. Domstol kan besluta att förlänga pre- skriptionstiden med upp till hälften av den föreskrivna tiden om den dömde uppehåller sig på en plats från vilken varken utlämnande eller överföring är möjlig. Preskriptionsreglerna har ändrats i tysk straffrätt. Framför allt har preskriptionstiderna förlängts. Nya bestämmelser om preskription blir tillämpliga på brott som ännu inte hunnit pre- skriberas, även om brotten begåtts innan de nya bestämmelserna trätt i kraft. 4.6Sammanfattning av den komparativa studien Utifrån vad som redovisats ovan kan konstateras att samtliga länder som har undersökts har regler om att brott preskriberas . Preskriptionstiderna varierar och sträcker sig från upp till . Samtliga länder har vidare infört bestämmelser om att vid vissa brott räknas preskriptionstiden först från det att målsäganden uppnått en viss ålder. Detta gäller framför allt vissa sexualbrott mot barn, men också vid bl.a. tvångsäktenskap och könsstympning. Från vilken ålder den förlängda preskriptionstiden räknas, varierar mellan länderna. Samtliga länder som har undersökts har också bestämmelser om att brott som omfattas av den Internationella brottsdomstolens mandat, som folkmord, brott mot mänskligheten och allvarliga krigs- förbrytelser, inte preskriberas. Vissa länder har vidare avskaffat pre- skription för alla brott som kan straffas med livstids fängelse, se avsnitt 4.1 och 4.2. Flera av länderna har också bestämmelser om att allvarliga sexualbrott mot barn inte preskriberas. Bestämmelser om preskription i vissa andra länder De länder som undersökts har även bestämmelser om att fängelsestraff som dömts ut preskriberas . Preskrip- tionstiderna sträcker sig från fem till . I preskri- beras inte ett fängelsestraff på livstid. Vissa länder, exempelvis , har vidare bestämmelser om preskription vid avbrott i verk- ställigheten av ett fängelsestraff. Avslutningsvis, har vissa av länderna gett ändrade bestämmelser om preskription retroaktiv verkan under förutsättning att brotten inte redan preskriberats enligt tidigare gällande bestämmelser. 5Den forensiska och tekniska utvecklingen Ett av skälen till bestämmelserna om preskription har varit att det kan vara svårt att utreda och föra bevisning om ett brott som begåtts för länge sedan eftersom bevisningen försämras . Den forensiska och tekniska utvecklingen har emellertid inneburit att bevisning kan säkras och sparas , vilket kan göra att brott kan upp och lagföras på ett rättssäkert sätt även förflutit. Nedan redogörs för hur utvecklingen inom dna-tekniken och den tekniska utvecklingen förbättrat möjligheten för brottsbekämpande myndigheter att utreda gamla brott. Flera traditionella kriminal- tekniska metoder, som exempelvis olika jämförelser av fingerav- tryck, har också förändrats och utvecklats. Även denna utveckling berörs kortfattat i det följande. Avsnittet har tagits fram i samarbete med Nationellt forensiskt centrum (NFC) vid och . Dna-tekniken gör det möjligt att analysera de flesta typerna av bio- logiska spår, som exempelvis blod, sperma, vaginalsekret, saliv, hår, vävnad och ben. Spåren finns på olika material. Blod återfinns exem- pelvis på kläder, tillhyggen och vapen. För att finna saliv undersöks t.ex. rånarluvor, cigarettfimpar och flaskor. Sperma och vaginal- sekret kan anträffas på målsäganden eller gärningspersonen eller på underkläder och sängkläder. Även s.k. kontaktspår kan undersökas, exempelvis för att få fram vem som kan ha burit ett visst klädesplagg. Det räcker med mycket små mängder spår för att få fram en dna- profil. En dna-profil kan binda en person till ett biologiskt spår. Den forensiska och tekniska utvecklingen flesta dna-prov från personer som används för jämförelse av dna- spår från en brottsplats, tas genom salivprov eller blodprov; s.k. personprov. Vid NFC analyseras personprover och tillvarataget be- vismaterial undersöks för att finna biologiska spår som, efter de säk- rats, analyseras för dna. Nedan lämnas en summarisk beskrivning av hur en dna-analys går till. Dna (deoxyribo nucleic acid) är den kemiska benämningen på män- niskans arvsmassa, bäraren av våra gener. Dna-molekylen är spiral- formad och består av sammanbundna strängar som vrider sig om varandra och parvis förenas av fyra kvävebaser. Kombinationen av basparens ordningsföljd längs dna-molekylen utgör våra anlag. Vid en kriminalteknisk dna-analys undersöks cirka en miljondel av arvsmas- san med inriktning på områden som varierar mellan olika individer. Områdena som undersöks kallas STR-områden (short tandem repeats). En dna-analys av ett biologiskt spår, enligt den vanligaste analys- metoden, sker i flera steg. Först frigörs spåret från materialet där det sitter. Dna utvinns sedan ur cellkärnorna och eventuella förore- ningar tvättas bort. Därefter mängdbestäms dna-innehållet i provet.