sou · H9B319 · 2021-03-31 00:00:00 — Myndigheten ansvarar för ett nationellt pro- dukt- och artikelregister över läkemedel samt förbrukningsartiklar och livsmedel som ingår i läkemedelsförmånerna.79 Myndigheten har också ansvar för ett nationellt register över sortiments- och leverans- information avseende dosdispenserade läkemedel.80 Myndigheten får på uppdrag av en region utveckla och förvalta ett system som möjlig- gör förmedling av information om ordinationer, förskrivningar, uthäm- tade läkemedel och läkemedelsanvändning.81 Myndigheten kommer 7424 § ovan nämnda författning. 752 § 6 ovan nämnda författning. 762 § 18 a ovan nämnda författning. 772 § 18 b ovan nämnda författning. 781 § förordningen (2013:1031) med instruktion för . 792 § 8 ovan nämnda författning. 802 § 10 ovan nämnda författning. 817 § 3 ovan nämnda författning. Allmänt om krisberedskap och totalförsvar inom hälso- och sjukvården ansvara för drift och förvaltning av den nationella läkemedelslistan. Myndighetens verksamhet är därmed central för att läkemedel ska kunna ordineras och förskrivas elektroniskt samt att patienterna ska kunna hämta ut sina läkemedel på öppenvårdsapotek. är bevakningsansvarig myn- dighet och ska därmed medverka i krisberedskap och i totalförsvaret i enlighet med förordningen (2015:1052) om krisberedskap och be- vakningsansvariga myndigheters åtgärder vid höjd beredskap och förordningen (2015:1053) om totalförsvar och höjd beredskap. Även andra myndigheter inom hälso- och sjukvårdssektorn har betydelse för krisberedskapen De myndigheter som beskrivs ovan är de myndigheter som reger- ingen har utsett till bevakningsansvariga myndigheter med ett särskilt uppdrag inom krisberedskapen och totalförsvaret. Men även andra myndigheter inom hälso- och sjukvårdssektorn har uppgifter av be- tydelse för krisberedskapen. , i följande förkortat TLV, har i uppdrag att medverka till en ändamålsenlig och kostnadseffek- tiv läkemedelsanvändning och tandvård, en god tillgänglighet till läke- medel i samhället och en väl fungerande apoteksmarknad. TLV beslutar om subventionering och prisreglering av varor som ingår i läkemedelsförmånerna, frågor om öppenvårdsapotekens han- delsmarginal och utbyte av läkemedel samt har tillsyn över efterlev- naden av lagen (2002:160) om läkemedelsförmåner m.m. TLV be- slutar också om utformningen av det statliga tandvårdsstödet.82 TLV informerar apoteken om vilket tillgängligt ut- bytbart läkemedel inom läkemedelsförmånerna som har lägst pris och som de ska erbjuda konsumenterna, den så kallade periodens vara. 821 och 2 §§ förordning (2007:1206) med instruktion för Tandvårds- och läkemedelsförmåns- verket. Allmänt om krisberedskap och totalförsvar inom hälso- och sjukvården Inspektionen för vård och omsorg Inspektionen för vård och omsorg, i följande förkortat , ansvarar för tillsyn över hälso- och sjukvård, hälso- och sjukvårdspersonal, socialtjänst och verksamhet enligt lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade. Myndigheten ansvarar också för viss tillstånds- prövning.83 Det är som tillsynar att kommuner och regioner lever upp till hälso- och sjukvårdslagens bestämmelser och före- skrifter. Kommuner och Regioner, i följande förkortat SKR, är en politiskt styrd medlems- och arbetsgivarorganisation, där samtliga kommuner och regioner är anslutna. Juridiskt är SKR en förening och medlemskapet är frivilligt. Organisationen beskriver att dess uppgift är att stödja och bidra till att utveckla kommuner och regioners verksamhet, samt vara ett nätverk för kunskapsutbyte och samordning. Avseende krisberedskap arbetar organisationen för att kommuner och regioner ska ha goda förutsättningar att utveckla sin krisberedskap. Detta arbete består bland annat av intressebevak- ning, verksamhetsutveckling och att facilitera nätverk. SKR samord- nar även kommunernas och regionernas deltagande i samverkans- områdena samt andra nationella forum för krisberedskap. SKR har inte någon formell roll i krisberedskapssystemet och är ingen för- valtningsmyndighet men kan ibland ändå spela en viktig roll i att stödja medlemmarna som exempelvis vid skogsbränderna och under Coronapandemin. Inera är ett aktiebolag som ägs av kommuner, regioner och SKR gemensamt. Bolagets uppdrag är att förse ägarna med gemensam digi- tal infrastruktur och arkitektur. Det gör man dels genom att utveckla och förvalta gemensamma, kvalitetssäkrade tjänster, dels genom att koordinera den digitala utvecklingen och tillhandahålla kompetens och material som stödjer regioners och kommuners verksamhetsut- veckling genom digitalisering. Ungefär 35 digitala tjänster drivs av Inera, bland annat 1177 Vårdguiden, Nationell patientöversikt och 831 § 3 Förordning (2013:176) med instruktion för Inspektionen för vård och omsorg. Allmänt om krisberedskap och totalförsvar inom hälso- och sjukvården Vissa tjänster används av invånare, andra av vårdpersonal. Inera samverkar med både statliga myndigheter och näringsliv.84 Av 7 kap 2 § i hälso- och sjukvårdslagen (2017:30) framgår att regio- nen ska planera sin hälso- och sjukvård så att en katastrofmedicinsk beredskap upprätthålls. Som tidigare nämnts finns inte motsvarande krav på kommunens hälso- och sjukvård. Katastrofmedicinsk be- redskap innebär enligt föreskrifter och allmänna råd (SOSFS 2013:22) om katastrofmedicinsk beredskap en beredskap att bedriva hälso- och sjukvård i syfte att minimera följderna vid allvarlig händelse.85 Enligt föreskrifterna är en allvarlig händelse en händelse som är så omfattande eller allvarlig att resurserna måste orga- niseras, ledas och användas på särskilt sätt.86 I term- bank används allvarlig händelse och särskild händelse synonymt. Det saknas nationella vägledningar som utöver vad som framgår av före- skriften förtydligar vilken förmåga en region ska ha för att upprätt- hålla en katastrofmedicinsk beredskap. Det finns inte heller någon vägledning i de förarbeten som föregår hälso- och sjukvårdslagen. Av 4 kap. framgår att varje region vid allvarlig händelse eller vid risk för sådan händelse ska ha förmåga att larma och aktivera de funktio- ner som är nödvändiga, leda och samordna berörda hälso- och sjuk- vårdsverksamheter, genomföra sjukvårdsinsatser i ett skadeområde, utföra sjuktransporter och på vårdenhet omhänderta drabbade samt, samverka med andra aktörer på lokal, regional och nationell nivå.87 Vidare framgår att regionerna med utgångspunkt i risk- och sårbar- hetsanalyser som genomförs utifrån LEH ska bedöma vad som är nödvändigt för att uppnå förmågan enligt ovan.88 Risk- och sårbarhetsanalyserna utgår ifrån extraordinära händel- ser viket innebär en sådan händelse som avviker från det normala, inne- bär en allvarlig störning eller överhängande risk för en allvarlig stör- ning i viktiga samhällsfunktioner och kräver skyndsamma insatser av 84www.inera.se/om-inera/ineras-uppdrag/, besökt . 852 kap. 1 § föreskrifter och allmänna råd (SOSFS 2013:22) om katastrof- medicinsk beredskap. 874 kap. 1 § föreskrifter och allmänna råd (SOSFS 2013:22) om katastrof- medicinsk beredskap. 884 kap. 1–4 §§ ovan nämnda författning. Allmänt om krisberedskap och totalförsvar inom hälso- och sjukvården en kommun eller en region alltför tydligt knyta den katastrof- medicinska beredskapen endast till detta kan innebära att andra hän- delser inte hanteras. Med anledning av ovanstående anser utredningen att det kan uppstå tveksamheter inför vilken typ av händelser regio- nerna ska planera sin beredskap. Otydligheten riskerar att beredskap för att hantera fredstida kriser och allvarliga händelser varierar mellan regionerna. Enligt utredningen förekommer skillnader exempelvis avseende utbildnings- och övningsfrekvens, planverk, lagerhållning av hälso- och sjukvårdsmateriel och läkemedel för att bedriva samhälls- viktig verksamhet. Av föreskrifterna framgår också att regionen ska planera så att hälso- och sjukvårdens försörjning av medicinteknisk utrustning, för- brukningsmateriel och läkemedel anpassas till de behov som kan upp- stå vid allvarlig händelse.89. Tjänsteman i beredskap och särskild sjukvårdsledning Av föreskrifter och allmänna råd om katastrof- medicinsk beredskap. framgår även att det i varje region ska finnas en tjänsteman i beredskap samt att en särskild sjukvårdsledning ska kunna etableras vid allvarlig händelse.90 Särskild sjukvårdsledning ska kunna verka på både regional och lokal nivå, exempelvis prehospitalt, på en vårdenhet eller på ett sjuk- hus. Särskild sjukvårdsledning ska ha befogenhet och förmåga att samordna verksamheter, prioritera insatser, leda personal, omdispo- nera resurser, mobilisera resurser som inte finns tillgäng- liga samt samverka med andra aktörer på lokal, regional och nationell nivå.91 Den särskilda sjukvårdsledningen ska minst vara bemannad med personal som har förmåga att administrativt leda sjukvårds- insatser, sjukvårdsledare, och hälso- och sjukvårdspersonal som har kompetens att göra medicinska prioriteringar och besluta om medi- cinska åtgärder, medicinskt ansvarig.92 Motiven för att etablera en särskild sjukvårdselning kan vara att händelsen behöver hanteras snabbt, med särskilt mandat, med särskild kompetens och/eller med ökad kapacitet. Syftet är att minska de negativa effekter som händelsen 895 kap. 9 § ovan nämnda författning. 906 kap. 1 och 2 §§ ovan nämnda författning. 916 kap. 3 § ovan nämnda författning. 926 kap. 4 § ovan nämnda författning. Allmänt om krisberedskap och totalförsvar inom hälso- och sjukvården kan ge upphov till på människors liv och hälsa, och på kritiska verk- samheter inom hälso- och sjukvården med målet att upprätthålla/ återställa normala medicinska kvalitetskriterier. Detta kan exempel- vis även bli aktuellt vid omfattande påverkan på hälso- och sjuk- vården vid stor brist på materiel. Under händelsen i samband med ett leverantörsbyte i fem regioner , då en betydande mate- rielbrist uppstod, etablerade samtliga av de drabbade regionerna, en särskild sjukvårdsledning. Under pågående pandemi har huvuddelen av regionerna inrättat en särskild sjukvårdsledning, som bland annat hanterar bristsituationen avseende sjukvårdsmateriel och läkemedel. I tidigare föreskrifter fanns krav på att dåvarande landstingen skulle använda beredskapslägena stabsläge, för- stärkningsläge och katastrofläge vid en allvarlig händelse. Detta krav är borttaget ur föreskrifterna, men används fortfarande av många regioner kopplat till den katastrofmedicinska beredskapen och i katastrofmedicinska beredskapsplaner. Dessa beredskapslägen används för att hälso- och sjukvården gradvis ska kunna anpassa sin förmåga och kapacitet utifrån ett normalläge Beredskapslägen kan användas för särskild sjukvårdsledning oavsett nivå. –Stabsläge innebär att en särskild sjukvårdsledning håller sig under- rättad om läget, vidtar nödvändiga åtgärder och följer händelse- utvecklingen. –Förstärkningsläge innebär att en särskild sjukvårdsledning vidtar åtgärder för förstärkning av vissa viktiga funktion. –Katastrofläge innebär att en sjukvårdsledning vidtar åtgärder för förstärkning av alla viktiga funktioner. Det är värt att påpeka innebörden av ett katastrofläge inte är det samma som att man per automatik sänker den medicinska ambitions- nivån i omhändertagandet av patienter. Särskild sjukvårdsledning vid allvarlig händelse beskriver ledning av händelser som påverkar hälso- och sjukvården och regleras i före- skriften. När samtliga landsting blev regioner med ansvar för kollek- tivtrafik och regional utveckling inrättade ett fåtal regioner ytterli- gare en ledningsfunktion, som av vissa benämndes som krisledning, med ansvar för regionens samtliga områden. Denna krislednings- funktion är inte reglerad men utgår ifrån ett behov av en tjänstemanna- ledning och att regionernas ansvar enligt LEH omfattar alla verksam- Allmänt om krisberedskap och totalförsvar inom hälso- och sjukvården heter, inte bara hälso- och sjukvård. I andra regioner har den sär- skilda sjukvårdsledningen ansvar för hela regionens verksamhet vid en allvarlig händelse eller extraordinär händelse. Detta kan föranleda en del oklarheter t.ex. avseende mandat och befogenheter både i egen organisation samt i samverkan med andra aktörer. 3.4Smittskydd och internationella hälsohot Även om hantering av smitta och internationella hälsohot kan ses som en del av den allmänna krisberedskapen finns särskild lagstift- ning på området. Av smittskyddslagen (2004:168) framgår att samhällets smittskydd ska tillgodose befolkningens behov av skydd mot spridning av smitt- samma sjukdomar.93 Det är regionerna som ansvarar för befolkningens skydd mot smittsamma sjukdomar enligt smittskyddslagen. Lagen innehåller bl.a. bestämmelser om anmälningsplikt och handläggning av vissa smittsamma sjukdomar samt bestämmelser om smittskydds- åtgärder. Smittskyddsläkaren i regionen har det samlade ansvaret för att planera, organisera och leda smittskyddsarbetet. Smittskydds- lagen omfattar samtliga smittsamma sjukdomar som kan överföras till eller mellan människor och som kan innebära ett inte ringa hot mot människors hälsa. I lagen finns möjligheter till tvångsåtgärder mot enskilda och andra långtgående åtgärder, såsom att spärra av geo- grafiska områden, i samband med sjukdomar som kan få en spridning i samhället och innebära en allvarlig störning eller överhängande risk för en allvarlig störning i viktiga samhällsfunktioner och som kräver extraordinära smittskyddsåtgärder. Med stöd av 9 kap. 5 § får reger- ingen meddela särskilda föreskrifter om smittskyddet om landet kommer i krig eller krigsfara eller om det råder sådana utomordent- liga förhållanden som är föranledda av krig eller av krigsfara som lan- det har befunnit sig i. Regeringen får även enligt 9 kap. 6 § meddela särskilda föreskrifter om smittskyddet, om det vid en fredstida kris som har betydande inverkan på möjligheterna att upprätthålla ett 931 kap. 1 § smittskyddslagen (2004:168). Allmänt om krisberedskap och totalförsvar inom hälso- och sjukvården effektivt smittskydd, finns behov av samordnade nationella åtgärder eller ur ett nationellt perspektiv av andra särskilda insatser inom smitt- skyddet. ansvarar för samordning av smittskyddet på nationell nivå och ska ta de initiativ som krävs för att upprätthålla ett effektivt smittskydd. Varje region ansvarar för att behövliga smitt- skyddsåtgärder vidtas inom regionens område.94 I smittskyddslagen regleras också allmänna vaccinationsprogram vilket är en viktig före- byggande åtgärd mot spridning av smittsamma sjukdomar.95 Allmänna vaccinationsprogram kan vara särskilt viktiga i händelse av omfattande kriser då levnadsförhållandena försämras och smitta lättare sprids. Med anledning av utbrottet av covid-19 har beslutat om en särskild ny pandemilag.96 I lagen finns bestämmelser om särskilda begränsningar för att förhindra spridning av sjukdomen covid-19.97 Av lagen framgår att den är planerad att upphöra vid ut- gången av september 2021.98 Regeringen motiverar i propositionen att den svåra situation som har uppkommit till följd av den pågående pandemin har aktualiserat behov av tvingande åtgärder som inte kan vidtas inom ramen för smittskyddslagen.99 Detta anknyter till det ut- redningen anförde ovan att det i i vissa avseende saknas lagar som träder i kraft och tillför ytterligare verktyg i händelse av kriser eller allvarliga samhällsstörningar i fred. Internationella hälsoreglementet (IHR) Utöver smittskyddslagen finns även bestämmelser om genomförande av internationella hälsoreglemente som an- togs i (IHR). IHR bygger på ett nationellt och internationellt samarbete för att upptäcka och begränsa spridningen av smittsamma sjukdomar och ämnen som 941 kap. 8 § ovan nämnda författning. 952 kap. 3 a–f §§ ovan nämnda författning. 96En tillfällig covid-19 lag (prop. 2020/21:79), rskr 2020/21:155. 971 § lag (2021:4) om särskilda begränsningar för att förhindra spridning av sjukdomen covid-19. 98Punkten 2 i övergångsbestämmelser till lag (2021:4) om särskilda begränsningar för att för- hindra spridning av sjukdomen covid-19. 99En tillfällig covid-19 lag (prop. 2020/21:79), s. 20. Allmänt om krisberedskap och totalförsvar inom hälso- och sjukvården kan utgöra ett internationellt hot mot människors hälsa, både inom och över gränserna till andra länder. IHR omfattar samtliga allvarliga hälsohot, såväl kemiska, biologiska som radionukleära hot (CBRN), oavsett om dessa sprids avsiktligt eller oavsiktligt. De svenska bestämmelserna om detta finns i lagen (2006:1570) om skydd mot in- ternationella hot mot människors hälsa. Med ett internationellt hot mot människors hälsa avses en risk för att smittämnen eller andra ämnen som utgör eller kan utgöra ett allvarligt hot mot människors hälsa förs in i landet eller sprids till andra länder. De sjukdomar på vilka bestämmelserna om samhällsfarliga sjukdomar i smittskydds- lagen (2004:168) är tillämpliga ska alltid anses utgöra ett internationellt hot mot människors hälsa.100 Kommunen svarar enligt lagen för att åtgärder till skydd för människors hälsa vidtas i fråga om transport- medel, bagage och annat gods samt djur. Regionen svarar enligt lagen för att smittskyddsåtgärder som riktar sig till människor vidtas. Detta gäller också en kommun som inte ingår i en region.101 Folkhälsomyn- digheten ska vara nationell kontaktpunkt enligt hälsoreglementet och ansvara för de uppgifter den är skyldig att fullgöra enligt denna lag eller enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen.102 IHR är en del av det svenska krishanteringssystemet och bör hanteras inom ramen för respektive myndighets ansvar. En rad myndigheter har an- svar för att förebygga och hantera händelser med farliga ämnen inom respektive sektor. De hot som faller inom ramen för IHR sträcker sig över samtliga dessa områden. Den aktör som normalt har ansvaret för ett område har det både under en nationell kris och under en IHR- relaterad händelse.103 Risk och sårbarhetsanalyser, i det följande förkortat RSA, är ett vik- tigt verktyg i arbetet med krisberedskapen. Sådana analyser kan pre- cis som framgår av föreskrifter användas som ett red- skap för planeringen av den katastrofmedicinska beredskapen. Det är också ett viktigt verktyg som grund för arbetet inför höjd beredskap. 1002 § lag (2006:1570) om skydd mot internationella hot mot människors hälsa. 1014 § ovan nämnda författning. 1025 § ovan nämnda författning. 10310 § lagen (2006:1570) om skydd mot internationella hot mot människors hälsa, samt in- formation på webbplats IHR – Internationella hälsoreglementet – (), besökt . Allmänt om krisberedskap och totalförsvar inom hälso- och sjukvården 3.5.1Kommuners och regioners arbete med RSA Enligt 2 kap. 1 § lagen (2006:544) om kommuners och regioner åt- gärder inför och vid extraordinära händelser i fredstid och höjd beredskap ska kommuner och regioner analysera vilka extraordinära händelser i fredstid som kan inträffa i kommunen respektive regio- nen och hur dessa händelser kan påverka den egna verksamheten. Resultatet av arbetet ska värderas och sammanställas i en risk- och sårbarhetsanalys. Kommuner och regioner ska vidare, med beaktande av risk- och sårbarhetsanalysen, för varje ny mandatperiod fastställa en plan för hur de ska hantera extraordinära händelser.104 Med extra- ordinära händelse avses i LEH en sådan händelse som avviker från det normala, innebär en alvarlig störning eller överhängande risk för en allvarlig störning i viktiga samhällsfunktioner och kräver skynd- samma insatser av en kommun eller region.105 syftar inte kommuners och regioners RSA-arbete till att analysera situationer som inbegriper höjd beredskap och krig. Däremot kan sådana situa- tioner som utgör en risk och sårbarhet i fred också utgöra en sår- barhet i händelse av höjd beredskap eller krig. Effekten av en sådan risk eller sårbarhet kan till och med bli större. MSB ger ut föreskrif- ter om kommuners och regioners risk- och sårbarhetsanalys.106,107 Resultatet från RSA-arbetet ska även rapporteras till MSB, Social- styrelsen och länsstyrelsen.108 ska regioner och kommuner följa upp sin RSA och rapportera sin generella krisberedskap till ovan nämnda myndigheter.109 Rapporteringen ska innehålla beskrivningar av verksamheter, identifiering av risker och kritiska beroenden samt beskrivning av behov av åtgärder.110 Vad utredningen erfar sker en mycket begränsad återkoppling från de myndigheter som tar emot rapporten från kommuner eller regioner. Det sker heller ingen upp- följning av om, och i så fall vilka åtgärder som vidtagits för att minska identifierade risker och sårbarheter. Utredningens iakttagelser är att 1042 kap. 1 § lag (2006:544) om kommuners och regioners åtgärder inför och vid extraordinära händelser i fredstid och höjd beredskap. 1051 kap. 4 § ovan nämnda författning. 106Myndigheten för samhällsskydd och beredskaps föreskrifter (MSBFS 2015:4) om lands- tings risk- och sårbarhetsanalyser. 107Myndigheten för samhällsskydd och beredskaps föreskrifter och allmänna råd (MSBFS 2015:5) om kommuners risk- och sårbarhetsanalyser. 1095 § Myndigheten för samhällsskydd och beredskaps föreskrifter (MSBFS 2015:4) om lands- tings risk- och sårbarhetsanalyser. 1104 § 1–8 ovan nämnda författning. Allmänt om krisberedskap och totalförsvar inom hälso- och sjukvården RSA inte rutinmässigt används som underlag vid kommunernas och regionernas planering av krisberedskap och katastrofmedicinsk bered- skap. Utredningen har tidigare identifierat att det saknas en beskriv- ning av vilken förmåga som ska upprätthållas och det framkommer även vid arbete med risk- och sårbarhetsanalyserna. 3.5.2Statliga myndigheters arbete med RSA Även statliga myndigheter ska genomföra risk- och sårbarhetsana- lyser. Enligt förordningen (2015:1052) om krisberedskap och bevak- ningsansvariga myndigheters åtgärder vid höjd beredskap ska varje myndighet i syfte att stärka sin egen och samhällets krisberedskap analysera om det finns sådan sårbarhet eller sådana hot och risker inom myndighetens ansvarsområde som synnerligen allvarligt kan försämra förmågan till verksamhet inom området. Vid denna analys ska myndigheten särskilt beakta situationer som uppstår hastigt, ovän- tat och utan förvarning, eller en situation där det finns ett hot eller en risk att ett sådant läge kan komma att uppstå, situationer som krä- ver brådskande beslut och samverkan med andra aktörer, att de mest nödvändiga funktionerna kan upprätthållas i samhällsviktig verk- samhet, och förmågan att hantera mycket allvarliga situationer inom myndighetens ansvarsområde. Myndigheterna ska minst värdera och sammanställa resultatet av arbetet i en risk- och sårbar- hetsanalys. I 10 § i ovan nämnda förordning anges de myndigheter som har ett särskilt ansvar för krisberedskapen. Det är de bevakningsansvariga myndigheterna, länsstyrelserna samt i övrigt de andra myndigheter som regeringen meddelar föreskrifter om eller beslutar efter förslag från MSB. Dessa ska lämna en sammanfattande redo- visning baserad på risk- och sårbarhetsanalysen till och . Redovisningen ska innefatta vilka åtgärder som planeras och en bedömning av behovet av ytterligare åtgärder.111 har i sin risk- och sårbarhetsanalys 2020112 avse- ende försörjningsberedskapen bedömer att robustheten i försörjningen av till exempel läkemedel, blodprodukter och sjukvårdsmateriel måste 1118 § förordningen (2015:1052) om krisberedskap och bevakningsansvariga myndigheters åtgärder vid höjd beredskap. 112Socialstyrelsen (2020): risk- och sårbarhetsanalys 2020 (Artikel- nummer 2021-1-7167). Allmänt om krisberedskap och totalförsvar inom hälso- och sjukvården Myndigheten konstaterar att ansvaret för för- sörjningen till vården i vardagen vilar på huvudmännen. Regioner och kommuner måste vidta de åtgärder som krävs för att säkerställa att läkemedel, sjukvårdsmateriel och blod finns i tillräckliga mängder för att bedriva god och patientsäker vård. För regionerna krävs även att denna försörjning räcker till för att kunna upprätthålla en kata- strofmedicinsk beredskap.