sou · H9B336 · 2021-05-05 00:00:00 — •förslaget om utökade möjligheter till att lämna årsräkningar i för- enklad form (avsnitt 16.5.1), •förslaget om en tidsgräns för överförmyndarens granskning av ställföreträdarens verksamhet (avsnitt 17.5.2), •förslaget om att mindre småutgifter ska kunna ersättas utan att ställföreträdaren visar underlag (avsnitt 18.6.2), •förslaget om en ny statlig myndighet som bland annat meddelar föreskrifter och tar fram allmänna råd (avsnitt 23.10) och •förslaget om ett nationellt ställföreträdarregister, vilket i sin tur förväntas leda till ökade möjligheter för ställföreträdare att utföra sina uppdrag med hjälp av digitala tjänster (avsnitt 25.7). Några av våra förslag skulle kunna uppfattas som att de gör ställföre- trädaruppdraget mer komplicerat jämfört med , och därför för- sämrar rekryteringsmöjligheterna, nämligen •förslagen om att ställföreträdare alltid ska beakta huvudmannens inställning (avsnitt 5.5.1) och om att ställföreträdare löpande ska informera huvudmannen om vad som förekommer vid utförandet av uppdraget (avsnitt 6.4). Vi bedömer dock att flertalet ställföre- trädare uppfyller dessa skyldigheter. Förslagen bedöms därför inte negativt påverka möjligheterna att rekrytera ställföre- Tvärtom bedömer vi att ställföreträdare efterlyser tyd- ligare regler om hur de ska agera gentemot sin huvudman och att förslagen bidrar till tydliggörande i detta hänseende, •förslaget om att ställföreträdare ska ge in en årsberättelse till överförmyndaren (avsnitt 16.5.1). Årsberättelsen ersätter dock den redogörelse som överförmyndare begär in från ställföreträdare, utan lagstöd. Vi bedömer därför att skyldigheten att lämna en årsberättelse inte innebär någon större ökad belas- tning för ställföreträdare och därför inte försvårar rekryterings- möjligheterna, •förslaget om att ställföreträdare inte ska kunna befrias från skyl- digheten att ge in en årsräkning eller sluträkning (avsnitt 16.5.1). Vi bedömer att de som är befriade från att ge in en årsräk- ning eller sluträkning framöver sannolikt kommer att kunna lämna en förenklad redovisning i flertalet fall. Den ökade arbetsbörda som detta innebär för vissa ställföreträdare bedöms inte innebära att personer kommer att avstå från att ta sig an ställföreträdar- uppdrag eller avsäga sig de uppdrag som de redan har och •förslaget om att överförmyndaren ska kunna förelägga ställföre- trädare att vid vite ge in upplysningar eller handlingar om sin verk- samhet (16.5.3). Inte heller detta förslag bedöms negativt påverka möjligheterna till rekrytering av lämpliga ställföreträdare, främst eftersom vitesförelägganden inte kommer att bli aktuella för det stora flertalet ställföreträdare. Sammantaget gör vi bedömningen att våra förslag leder till att rekry- teringen av kompetenta ställföreträdare underlättas. Vi bedömer dess- utom att flera av våra förslag är nödvändiga för att systemet med ideellt engagerade ställföreträdare ska kunna upprätthållas . 28.4.3Konsekvenser av ett nationellt ställföreträdarregister Vår bedömning: Vårt förslag om ett nationellt ställföreträdar- register bör leda till positiva samhällsekonomiska konsekvenser, både direkta och indirekta, i form av att hanteringen av ställföre- trädarskap blir tryggare, effektivare och billigare för ett stort an- tal aktörer på området. har privata och offentliga aktörer som ska kontrollera en ställ- företrädares behörighet – bland annat banker, statliga myndigheter och kommuner – inte möjlighet att utföra kontrollen på ett enkelt och smidigt sätt. Aktörerna är hänvisade till att begära ett register- utdrag från överförmyndaren i den kommun där huvudmannen har hemvist, eller begära att ställföreträdaren själv hämtar in ett register- utdrag. Ordningen innebär kostnader för administration, tröghet i handläggningen och att det finns en ständigt närvarande tveksamhet kring vilka ställföreträdarskap som gäller. För ställföreträdarna inne- bär ordningen ett stort mått av krångel kopplat till att visa sin be- hörighet och att det i de flesta fall inte går att utföra ärenden för huvudmannens räkning med hjälp av digitala tjänster. Avsaknaden av ett nationellt ställföreträdarregister gör det också svårt för privata och offentliga aktörer att erbjuda anpassade digitala tjänster för huvud- män, vilket bidrar till att många av dem upplever ett digitalt utanför- skap. Vid utformningen av förslaget om ett nationellt ställföreträdar- register har vi strävat efter ett system där aktörer som har ett legitimt intresse av att kontrollera vem som är ställföreträdare för vem och vad ställföreträdarens behörighet avser ska kunna göra en smidig och tillförlitlig kontroll. Vi bedömer att detta skapar stora nyttor, både direkta och indirekta, i form av •tids- och kostnadsbesparingar för privata och offentliga aktörer, •ökad trygghet, både för de som registreras och för de som förlitar sig på registret, •förenklingar för ställföreträdare när de utför sina uppdrag och •att digitala tjänster kan bli tillgängliga för både ställföreträdare och huvudmän i större utsträckning än . Förslaget bedöms alltså innebära positiva samhällsekonomiska konse- kvenser. Det alternativ som främst har övervägts går ut på att fler och mer ingående uppgifter som överförmyndarna har behov av i sin tillsyn också ska framgå av det nationella registret. Skälen för varför det alternativet har valts bort framgår av avsnitt 25.7.3. Alternativet att avstå från ett nationellt ställföreträdarregister be- döms innebära att de positiva konsekvenser som förslaget förväntas föra med sig helt uteblir. 28.5Ekonomiska och andra konsekvenser för det allmänna Vår bedömning: Vårt förslag om att flytta ärenden om godman- skap från domstolarna till överförmyndarna innebär en kostnads- minskning för Domstolar med uppskattningsvis drygt I övrigt bör förslaget innebära en ren- odling av domstolarnas dömande verksamhet. Enligt statistik har landets tingsrätter avgjort drygt 16 000 ärenden om godmanskap . har antalet ärenden ökat, 2019 var det fråga om 17 493 avgjorda ären- den. ökade antalet avgjorda ärenden ytterligare till 18 766. Som vi kommit fram till i avsnitt 28.4.1 bedöms behovet av gode män vara högt även . Styckkostnaden för handläggningen av ett domstolsärende uppgick till och till 2020. beräknar inte styckkostnad per ärendetyp men enligt verket motsvarar beloppet styckkostnaden för ett god- manskapsärende på ett tämligen rättvisande sätt. Vårt förslag i avsnitt 22.7.1 innebär att ärenden om anordnande, jämkning och upphörande av godmanskap flyttas från domstolarna till överförmyndarna. Handläggningen ska enligt förslaget alltid in- ledas hos överförmyndaren och det ska vara överförmyndaren som fattar beslut i ärenden som inte är tvistiga. Ärenden som är tvistiga ska överlämnas till tingsrätten för prövning där. Det förs ingen stati- stik över hur stor andel av godmanskapsärendena som är tvistiga. Vi bedömer mot bakgrund av våra undersökningar att uppskattningsvis av alla godmanskapsärenden kommer att beslutas av över- förmyndarna i stället för domstolarna med vårt förslag. De beslut som överförmyndarna fattar kommer att kunna överklagas till tings- rätten. Vi bedömer dock att förslaget endast marginellt kommer att öka antalet överklaganden eftersom de godmanskap som ska prövas av över- förmyndaren är de där det inte finns någon oenighet om att godman- skapet ska anordnas, jämkas eller upphöra. En rimlig bedömning base- rad på 17 000 godmanskapsärenden à innebär att tingsrätternas kostnader för att pröva ärenden av dessa slag minskar med (17 000 x 0,85 x 4 500 = 65 025 000). Antalet ärenden i hovrätten bedöms inte påverkas mer än marginellt som en följd av förslaget. Med hänsyn till ett i någon mån ökat antal överklaganden av överförmyndarens beslut till tingsrätten bedömer viatt förslaget bör innebära en årlig kostnadsminskning för Domstolar med åtminstone . Vi redovisar nedan (se avsnitt 28.5.2) att förslaget bedöms innebära en kost- nadsökning för kommunerna med . För att komma fram till förslaget har det varit avgörande att otvistiga ärenden om godmanskap enligt vår bedömning inte kräver en prövning i domstol. Det har också varit avgörande att överför- myndarna bedöms ha den kompetens som krävs för att ärendena där ska handläggas med hög rättssäkerhet. För att säkerställa detta har vilämnat förslag om kvalitet och kompetens i överförmyndarverk- samheten (avsnitt 19) och om att överförmyndarnämnd ska vara den obligatoriska organisationsformen (avsnitt 20). Vi har som ett än mer långtgående alternativ övervägt att föra över samtliga ärenden om ställföreträdarskap som avgörs av tingsrätterna som första instans till överförmyndarna, dvs. bland annat även tvistiga ärenden om godmanskap och ärenden om förvaltarskap. Vi har dock bedömt att dessa ärendetyper kräver en domstolspröv- ning och har därför avstått från att lämna ett sådant förslag. Vi bedömer vidare att vårt förslag innebär en ökad renodling av domstolarnas dömande verksamhet. Vår bedömning: Våra förslag innebär att länsstyrelsernas arbets- belastning blir något mindre än . Detta bör dock inte påverka anslagen till länsstyrelserna. Vårt förslag i avsnitt 24 innebär att en ny statlig myndighet ska vara officiell statistikmyndighet och alltså ta över länsstyrelsernas nu- varande ansvar att föra statistik. Detta bedöms minska länsstyrel- sernas arbetsbelastning främst för i som har ett särskilt statistikansvar. I övrigt har vi inte föreslagit någon förändring av länsstyrelsernas nuvarande löpande uppgifter. De sju länsstyrelser som har ett ansvar på området kommer alltså även i fortsättningen att ha löpande tillsyn över överförmyndare och ge löpande tillsynsvägledning till dem. Förslaget om att inrätta en ny statlig myndighet (avsnitt 23) påverkar dock länsstyrelsernas roll, bland annat eftersom den nya myndigheten kommer att ha före- skriftsrätt och ge allmänna råd. Den typ av uppgifter som länsstyrel- serna utfört efter särskilda regeringsuppdrag – bland annat att ta fram riktlinjer för överförmyndares tillsyn – kommer alltså med vårt förslag att utföras av den nya myndigheten. har länsstyrelserna avsatt omkring tio årsarbetskrafter för de uppgifter som är relaterade till överförmyndarfrågor. Detta framstår som i minsta laget med hänsyn till det stora antal överför- myndare som ska kontrolleras och löpande få råd och stöd. Inte minst kräver säkerställandet av hög rättssäkerhet för den enskilde att länsstyrelsernas tillsyn utövas med omsorg och kvalitet. Vi bedömer därför att det inte bör vara aktuellt att minska anslagen till läns- styrelserna som en följd av våra förslag. Inte heller bör förslagen leda till att länsstyrelserna avsätter minskade resurser för överförmyndar- frågor. Förslagen om en ny statlig myndighet och ett nationellt ställföreträdarregister Vår bedömning: Våra förslag om en ny statlig myndighet med ett övergripande ansvar på området och ett nationellt ställföre- trädarregister förväntas innebära en kostnadsökning för staten med •35 för det första verksamhetsåret, •30 för det andra verksamhetsåret och •22,för åren därefter. Vårt förslag: Den nya myndigheten och det nationella registret ska finansieras genom anslag i statsbudgeten. ska finansieras genom en överföring från Domstolars anslag. Något om förslagen och om alternativa lösningar I avsnitt 23 har vi föreslagit att en ny statlig myndighet med ett över- gripande ansvar ska inrättas på området. Ett avgörande skäl har varit att nödvändiga förbättringar kräver att staten tar ett tydligt ansvar genom central styrning och samordning. Vi har övervägt följande alter- nativ: 1.Att en av de sju länsstyrelser som har tillsyn på området får ett ansvar för de övergripande uppgifterna. 2.Att en redan befintlig förvaltningsmyndighet får ett ansvar för de övergripande uppgifterna. 3.Att en ny statlig myndighet inrättas med ett ansvar för de över- gripande uppgifterna. För de närmare övervägandena angående valet att inrätta en ny myn- dighet hänvisas till avsnitt 23. Kortfattat kan sägas att det alterna- tivet är det som enligt vår bedömning skapar de bästa förutsättning- arna för att området ska få den uppmärksamhet det behöver och för att överförmyndare och ställföreträdare ska få bättre förutsättningar att bedriva sin verksamhet med hög rättssäkerhet och kvalitet. syftar förslaget till att säkerställa att den som har en god man eller förvaltare ska få den hjälp som han eller hon behöver. Vi har i avsnitt 25 föreslagit att det ska inrättas ett nationellt ställföreträdarregister och att det ska vara den nya myndigheten som ansvarar för registret. Vi har övervägt alternativet att ska vara registeransvarig myndighet. Ett avgörande skäl till varför vi ansett att det är bättre att den nya myndigheten ansvarar för registret har varit att alla centrala uppgifter på området bör samlas hos ett och samma centrala organ. För de närmare övervägandena i denna fråga hänvisas till avsnitt 25.7.6. Vad blir kostnaden för en ny statlig myndighet och ett nationellt ställföreträdarregister? Vi bedömer att driftskostnaden per årsarbetskraft i en sådan statlig verksamhet som avses uppgår till . I nyckeltalet ingår utöver kostnader för personal även kostnader för lokaler samt övriga driftskostnader. Vi använder detta nyckeltal vid beräkningen av myndighetens kostnader. Utöver de årsarbetskrafter som kan behövas för det , vilket vi återkommer till nedan, bedömer vi att omkring sju–åtta årsarbetskrafter kommer att krävas för att ut- föra de uppgifter som myndigheten ska ha på området och som vi specificerat i avsnitt 23.10.2. De personalkategorier som vi bedömer behövs hänför sig till ledning, juridik, data, statistik, ekonomi, admi- nistration, kommunikation och HR-stöd. Vi bedömer att kostnader för bland annat lokaler och service kan hållas nere genom att myn- digheten samlokaliseras med någon annan myndighet och blir full- servicekund hos . Därutöver tillkommer normala löpande kostnader för verksamheten. Myndighetens kostnader bedöms mot den bakgrunden uppgå till , exklusive kostnaderna för ställföreträdarregistret. Med ledning av information från () beräknas det ta sex–att förbereda inrättandet av en ny myndighet. Kostnaderna för att inrätta myndigheten påverkas av var den ska vara lokaliserad, vilket vi inte har tagit ställning till i betänk- andet. En grov uppskattning är att kostnaderna utöver den årliga kostnaden uppgår till för det första verksamhets- året i form av dels etableringskostnader (t.ex. kostnader för rekry- tering och utbildning av personal, lokalanskaffning och anpassning av lokalen, anskaffning och installation av larmanläggningar, it-nät- verk och it-utrustning samt kommunikationsinsatser m.fl. liknande kostnader), dels initiala kostnader för att starta samverkansforumet och kostnader för att ta fram utbildningar och informationsmaterial. Till detta kommer myndighetens kostnader för att inrätta och löpande föra ett nationellt ställföreträdarregister. Myndigheten för digital förvaltning har uppskattat att utvecklingskostnaden förväntas vara , dvs. totalt 30 miljo- ner kronor, och därefter för drift och för- valtning. I beloppen ingår bland annat kostnaden för 3–4 årsarbets- krafter och, särskilt under utvecklingsfasen, konsultkostnader. Vi bedömer att samhällsnyttan av registret, vilken beskrivits i bland annat avsnitt 28.4.3, överstiger dessa kostnader. Sammantaget beräknas kostnaderna för den nya myndigheten, in- klusive kostnaderna för det , uppgå till cirka 22,5 (15 + 7,5) . Till detta kommer initiala kostnader för det först året om 12,5 (5 + 7,5) miljoner kro- nor och för om . Vad blir kostnaden om en redan befintlig myndighet får ansvar för frågorna? Som nämnts har vi övervägt alternativen att en länsstyrelse eller en redan befintlig förvaltningsmyndighet ska få det centrala ansvaret på området. Vi bedömer att dessa alternativ innebär en lägre kostnad, jämfört med alternativet att inrätta en ny myndighet, eftersom den befintliga myndighetens funktioner avseende bland annat administra- tion, ekonomi och HR-stöd kan användas. Även inom en länsstyr- else eller en redan befintlig förvaltningsmyndighet behöver det dock byggas upp funktioner för de frågor som blir myndighetens nya upp- gifter (se avsnitt 23.10.2). Vi bedömer därför att personal motsvar- ande åtminstone fem–sex årsarbetskrafter kommer att behöva anställas för att utföra uppgifterna. En förutsättning för detta är dock att vissa administrativa uppgifter, liksom vissa uppgifter inom ekonomi och HR, och kanske också inom it, kan tillhandahållas av ”modermyn- digheten”. Med en genomsnittlig kostnad om per anställd innebär detta en kostnadsökning i storleksordningen 7– 8,4 miljoner hos den myndighet som väljs. mer eventuell kompensation för ökade kostnader som den befintliga myndigheten kan få med anledning av de tillkommande uppgifterna enligt ovan. Kostnaden för att inrätta ett nationellt ställföreträdarregister skulle även den kunna tänkas bli lägre om en redan befintlig myndighet blir registeransvarig myndighet. Den eventuella kostnadsminskningen beror dock på om den myndigheten redan har en struktur för att föra register av det slag som här avses. Varken länsstyrelserna eller de befintliga förvaltningsmyndigheter som enligt vår uppfattning kan komma i fråga för att vara central myndighet – eller Myndigheten för familjerätt och föräldraskapsstöd – har emellertid en struktur för den typ av behörighetsregister som ett nationellt ställföreträdarregister är tänkt att vara. Kostnaden för registret be- döms alltså inte bli lägre om något av dessa alternativ väljs. Vi har som nämnts övervägt alternativet att ska vara registeransvarig myndighet. Myndigheten för digital förvaltning har uppskattat att utvecklingskostnaden för ställföreträdarregistret inte påverkas om en myndighet som redan har specialistkompetens på området väljs men att kostnaderna för drift och underhåll kan för- väntas bli något lägre. Myndigheten har grovt uppskattat att de löp- ande kostnaderna skulle bli lägre om en sådan ordning väljs, hänförligt till lägre personalkostnader och andra synergieffekter. Som redan sagts har vi bedömt att alternativet att utse en redan befintlig myndighet är sämre, bland annat beroende på att det inte finns någon självklar sådan. Visserligen skulle ett sådant alternativ innebära en lägre kostnad i det korta perspektivet. På lite kan dock de stora nyttor för individer och för samhället som vårt förslag om en ny statlig myndighet syftar till inte förväntas uppnås eller i varje fall inte uppnås med lika hög effekt om något av de andra alternativen väljs. Eftersom förslagen innebär kostnader ingår det i vårt uppdrag att lämna förslag på finansiering. Vi föreslår att den nya myndigheten ska tillföras medel genom ett anslag i statsbudgeten om •35 för det första verksamhetsåret. Av beloppet avser utvecklingskostnader för det , inrättandet av myndig- heten och myndighetens övriga kostnader, •30 för det andra verksamhetsåret. Av beloppet avser utvecklingskostnader för det nationella registret och myndighetens övriga kostnader och •22,för åren därefter. Av beloppet avser löpande kostnader för det nationella ställföre- trädarregistret och myndighetens övriga löpande kostnader. En konsekvens av vårt förslag om att beslutanderätten i ärenden om godmanskap ska flyttas från domstolarna till överförmyndarna är, som nämnts, att domstolarnas kostnader för ärenden minskar med . Vi föreslår mot den bakgrunden att anslaget till den nya myndigheten ska finansieras genom ett minskat anslag för Domstolar med motsvarande belopp, dvs. 60 mil- joner kronor. Nedan tar vi upp frågan om att de medel som inte används för att finansiera anslaget till den nya myndigheten bör föras över till kommunerna. Vår bedömning: Förslagen bedöms totalt sett innebära ökade kostnader för kommunerna med från ikraftträdandet av merparten av våra förslag, , till dess att förslaget om överförmyndarnämnd som den obligatoriska organisationsformen träder i kraft den 1 janu- ari 2027. och åren därefter förväntas kostnadsökningen uppgå till . Vårt förslag: Finansiering ska ske genom ett ökat generellt stats- bidrag till kommunerna med – 2026 och med och åren där- efter. ska delfinansieras genom en överföring från Domstolars anslag med ett belopp som motsvarar •25 (60 - 35) för , •30 (60 - 30) för och •37,(60 - 22,5) för åren därefter. I betänkandet lämnar vi ett antal förslag som påverkar de kommu- nala överförmyndarnas verksamhet. Genomgående gäller att det är mycket svårt att beräkna de exakta ekonomiska konsekvenserna. Till stor del beror kostnadseffekterna på hur överförmyndarnas verk- samhet organiseras och om verksamheterna digitaliseras på ett sätt som innebär effektivitetsvinster. De ekonomiska konsekvenser som förslagen förväntas föra med sig för kommunerna framgår här nedan. Vi gör avslutningsvis en sammanfattande bedömning av de ekono- miska konsekvenserna och om finansiering. Kommuner och Regioner (SKR) har bedömt att mer- kostnaderna för kommunerna totalt sett är i storleksordningen . Vi har emellertid uppfattningen att det är fråga om ett väsentligt lägre belopp. I våra kostnadsuppskatt- ningar har vi dock utgått från SKR:s beräkningar. Det har inte varit möjligt att precisera kostnaderna närmare än vad som görs nedan. Det finns 209 överförmyndare och överförmyndarnämnder i landet. Baserat på statistik har verksamheterna tillgång till 920 årsarbetskrafter som hanterar 122 418 ställföreträdarskap. Över- förmyndarnas totalkostnad per ställföreträdarskap uppgick till . Detta innebär att totalkostnaden för överför- myndarverksamheten var . Därutöver upp- gick kostnaden för beslutade arvoden till varav betalades av kommunerna och resterande andel av huvudmännen själva.1 Förslaget om att överförmyndaren ska underrätta huvudmannen efter genomförd granskning I avsnitt 6.4.2 föreslår vi att överförmyndaren efter en genomförd granskning av en ställföreträdares verksamhet ska underrätta huvud- mannen om granskningen och om resultatet av den. Det är fråga om en ny skyldighet för överförmyndaren. skickar överförmyndaren ett beslut om arvode till huvudmannen efter genomförd granskning, dock endast i de fall huvudmannen själv ska betala hela eller delar av arvodet. Det saknas information om hur stor denna andel är men uppskattningsvis rör det sig om hälften av alla ställföreträdarskap. I dessa fall bedömer vi att underrättelsen om genomförd granskning kan bifogas i det utskick som redan görs till huvudmannen, varför kostnadsökningen bör bli mycket begränsad. Vid granskning av övriga ställföreträdarskap rör det sig om en ny rutin för överförmyndaren, innebärande en ökad kostnad för perso- nal och administration, exempelvis porto, utskrifter och kuvert. Med hänsyn till att en ytterligare expediering i samband med gransk- ningen bör vara en snabbt avklarad sak bedömer vi att det rör sig om en begränsad kostnadsökning om uppskattningsvis högst 15 miljo- ner kronor . Den ökade digitaliseringen som vi tar upp i av- snitt 26 bör innebära att det blir möjligt att skicka handlingar, även till vissa huvudmän, på digital väg. Detta bedöms minska de administrativa kostnaderna. Förslaget om att överförmyndaren ska informera ställföreträdaren om vilka uppgifter som uppdraget kan förväntas innebära I avsnitt 11.4.2 föreslår vi att överförmyndaren före förordnandet ska informera ställföreträdaren om vad som förväntas ingå i upp- draget och dokumentera den information som har lämnats. 1Länsstyrelserna, se (hämtad ). Statistik har inte redovisats för att kunna tas in i betänkandet. Även om överförmyndarna ofta för en dialog med ställföreträdarna inför förordnandet är det fråga om en ny skyl- dighet som kan förväntas innebära en kostnadsökning. Förslaget bör dock leda till att det blir tydligare för ställföreträdaren vad uppdraget innebär och vad han eller hon förväntas göra inom ramen för sitt uppdrag. Sannolikt leder förslaget därför till att antalet frågor till överförmyndaren och antalet misstag från ställföreträdarna under upp- dragets gång minskar.