sou · H9B357 · 2021-06-28 00:00:00 — Uppgifter om kön och födelseort bedöms inte lika centrala för identitetsnummers och samordningsnummers funktion som uppgifter om en persons identitet. Vi anser dock att det är mest ändamålsenligt att underrättelseskyldigheten omfattar även dessa uppgifter. Skatte- verket är bäst lämpade för att i nästa steg avgöra vilka underrättelser som bör leda till vidare utredningsåtgärder. Underrättelseskyldig- heten ska därför omfatta alla uppgifter som registreras i folkbokförings- databasen om en person som tilldelas identitetsnummer eller sam- ordningsnummer. När ska en underrättelse lämnas? Underrättelseskyldighet bör, likt vad som gäller avseende uppgifter i folkbokföringen, inträda om det kan antas att en uppgift är oriktig eller ofullständig. På så sätt begränsas underrättelseskyldigheten till fall där det finns visst fog för att uppgifterna är felaktiga. För de aktörer som inte hanterar identitetsnummer eller samordningsnummer kom- mer underrättelseskyldigheten därmed aldrig att aktualiseras eftersom de inte kommer ha någon anledning till ett sådant antagande. När det gäller underrättelseskyldigheten avseende folkbokförda per- soner finns ett undantag för brottsbekämpande verk- samhet, som inte omfattas av den underrättelseskyldigheten (32 c § tredje stycket folkbokföringslagen). Undantaget motiverades av att det redan finns en underrättelseskyldighet för Skatte- verkets brottsbekämpande verksamhet gentemot bl.a. folkbokförings- verksamheten som regleras i 7–9 §§ lagen (1997:1024) om Skattever- kets brottsbekämpande verksamhet.6 Den underrättelseskyldighet som redan finns omfattar uppgifter som förekommer i brottsbekämpande verksamhet och som kan antas ha särskild bety- 2019/20:166, Extra ändringsbudget – Fler kraftfulla åtgärder med anledning av coronaviruset. 2020/21:160, Säkrare samordningsnummer och bättre förutsättningar för korrekta upp- gifter i folkbokföringen, s. 33. Fler åtgärder för ett bättre system med identitetsnummer och samordningsnummer delse för ett ärende i folkbokföringsverksamheten. Således omfattas även uppgifter om personer med identitetsnummer och samordnings- nummer. Det finns därför anledning att även i detta sammanhang undanta brottsbekämpande verksamhet från den under- rättelseskyldighet som föreslås. Underrättelseskyldigheten som föreslås bör heller inte gälla i fråga om sådana uppgifter som omfattas av sekretess enligt 24 kap. 8 § offentlighets- och sekretesslagen (stati- stiksekretess). Skälen för detta är desamma som framgår av motiven till den underrättelseskyldighet som finns i 32 c § folkbok- föringslagen.7 När det gäller den befintliga underrättelseskyldigheten behöver underrättelse inte lämnas om särskilda skäl talar mot det. Detta har motiverats av att det i enskilda fall kan finnas situationer där skälen för att underlåta att underrätta väger tyngre än intresset av att underrätta. Som exempel nämndes vid införandet situationer där den enskilde befinner sig under särskilt utsatta förhållanden och konsekvenserna för den enskilde kan bli väldigt allvarliga. Därutöver nämndes att det kan finnas ytterligare situationer där underrättelse bör kunna underlåtas. Sådana situationer kan exempelvis finnas i sam- band med pågående brottsutredningar eller annan brottsbekämpande verksamhet hos bl.a. , Säkerhetspolisen eller Åklagar- myndigheten. Särskilda skäl för att underlåta att underrätta kan även finnas vid handläggning av vissa mål och ärenden i domstol. Avsikten är heller inte att domstolarna ska lämna underrättelser om misstänkta fel angående parter eller vittnen som framkommer i sam- band med att ett mål avgörs, t.ex. under en huvudförhandling. I prak- tiken kommer underrättelseskyldigheten för domstolarna därmed främst att aktualiseras när det gäller sådana misstänka fel som upp- täcks vid registrering av ett mål eller ärende eller vid expediering av ett avgörande. Bedömningen av vad som utgör särskilda skäl kommer ytterst att ankomma på varje aktör att göra. Däremot bör det förhå- llandet att skyldigheten kan vara resurskrävande inte utgöra särskilda skäl. De skäl som anfördes till stöd för att införa en undantagsbestäm- melse gör sig gällande även avseende uppgifter om en person med identitetsnummer eller samordningsnummer. 7A.a., s. 33 f. SOU 2021:57 Fler åtgärder för ett bättre system med identitetsnummer och samordningsnummer från underrättelseskyldigheten bör därför införas även när det gäller sådana nummer. Utredningens bedömning: Den behandling av personuppgifter som förslaget om en utökad underrättelseskyldighet ger upphov till är förenlig med relevant dataskyddslagstiftning. Det behöver därför inte införas någon ytterligare reglering av personuppgifts- behandling. För att en underrättelseskyldighet ska kunna införas måste den gå att förena med kraven på skydd mot oacceptabla intrång i den personliga integriteten. Sekretessen som finns mellan myndigheter syftar bl.a. till att värna om den enskildes integritet. De skäl som talar för en under- rättelseskyldighet måste alltså vägas mot de integritetsskäl som talar däremot. Varje underrättelse som lämnas innebär en personuppgifts- behandling hos den utlämnande myndigheten. kommer i sin tur att behandla de personuppgifter som tas emot i folkbokförings- databasen. Förslaget ger alltså upphov till sådan personuppgiftsbe- handling som omfattas av EU:s dataskyddsförordning (se avsnitt 7.7 och 8.4.4 för utförliga beskrivningar av dataskyddsförordningen). Dataskyddsförordningen kompletteras genom lagen (2018:218) med kompletterande bestämmelser till EU:s dataskyddsförordning (data- skyddslagen) och för personuppgiftsbehandling i folk- bokföringsverksamheten finns även folkbokföringsdatabaslagen och förordningen (2001:589) om behandling av personuppgifter i Skatte- verkets folkbokföringsverksamhet som kompletterar regleringen (se även avsnitt 7.7). I artikel 6.1 dataskyddsförordningen regleras vilka rättsliga grun- der som måste föreligga för att behandling av personuppgifter ska vara laglig. För att förslaget, som alltså innebär utökad personuppgifts- behandling, ska vara lagligt måste minst ett av villkoren i artikel 6.1 vara uppfyllt. Den rättsliga grunden för behandlingen hos de offent- liga aktörer som omfattas av den nu föreslagna uppgiftsskyldigheten är i första hand att den är nödvändig för att fullgöra en rättslig för- pliktelse enligt artikel 6.1 c. Grunden för behandlingen är fastställd i den nationella rätten på det sätt som krävs enligt artikel 6.3 data- Fler åtgärder för ett bättre system med identitetsnummer och samordningsnummer skyddsförordningen genom den föreslagna 4 kap. 1 § lagen om iden- titetsnummer och samordningsnummer. Dataskyddsförordningen, dataskyddslagen och myndigheters egna registerförfattningar på förordningens område gäller inte för person- uppgiftsbehandling som brottsbekämpande myndigheter utför i syfte att förebygga, förhindra, utreda, avslöja eller lagföra brott eller verk- ställa straffrättsliga påföljder, i vilket även ingår att skydda mot samt förebygga och förhindra hot mot den allmänna säkerheten (artikel 2.2 d dataskyddsförordningen). I dessa fall gäller i stället brottsdatala- gen (2018:1177). Innan personuppgifter som behandlas med stöd av brottsdatalagen behandlas för ett ändamål utanför lagens tillämpnings- område, måste det säkerställas att det är nödvändigt och proportio- nerligt att personuppgifterna behandlas för det ändamålet såvida inte skyldigheten att lämna uppgifter följer av lag eller förordning (2 kap. 22 § brottsdatalagen). När brottsbekämpande myndigheter lämnar uppgifter till , enligt den underrättelseskyldighet som föreslås, är det fråga om en ny behandling av personuppgifter för ett ändamål som ligger utanför brottsdatalagens tillämpningsområde. Eftersom skyldigheten att lämna uppgifterna följer av lag kan de läm- nas till utan någon prövning av om det är nödvändigt och proportionerligt. behöver behandla personuppgifterna i folkbokföringsdatabasen. Den rättsliga grunden för behandlingen hos vilar på artikel 6.1 e dataskyddsförordningen, dvs. den är nödvändig för att utföra en uppgift av allmänt intresse eller som ett led i den personuppgiftsansvariges myndighetsutövning. Det all- männa intresset utgörs av att uppgifterna i folkbokföringen ska vara riktiga. Grunden för behandlingen är fastställd i den nationella rätten i förordningen med instruktion för och i folkbokförings- lagens inledande bestämmelser samt i lagen om identitetsnummer och samordningsnummer. Kraven enligt artikel 6.3 dataskyddsförordningen är därmed uppfyllda. De närmare ändamålen för behandlingen liksom andra specificerade bestämmelser finns i folkbokföringsdatabas- lagen. De krav som ställs för att behandlingen ska vara tillåten enligt 2 kap. 1 och 2 §§ dataskyddslagen är därmed uppfyllda. Enligt artikel 6.3 b dataskyddsförordningen ska den nationella rät- ten uppfylla ett mål av allmänt intresse och vara proportionell mot det legitima mål som eftersträvas. Den utökade underrättelseskyldig- het som föreslås är nödvändig för att tillgodose behovet av korrekta uppgifter i folkbokföringsdatabasen. En underrättelse från en myn- SOU 2021:57 Fler åtgärder för ett bättre system med identitetsnummer och samordningsnummer dighet till om att det kan antas att en uppgift i folkbok- föringsdatabasen är oriktig eller ofullständig bör i regel inte innehålla annat än harmlösa uppgifter och inte några längre redogörelser för enskildas personliga förhållanden. Intrånget i den personliga integri- teten som den utökade personuppgiftsbehandlingen medför måste därför bedömas som relativt litet. Det eventuella integritetsintrång som personuppgiftsbehandlingen innebär framstår därför som propor- tionerligt i förhållande till det eftersträvade målet. Sammanfattningsvis är det vår bedömning att befintlig reglering är tillräcklig för den personuppgiftsbehandling som förslaget om utökad underrättelseskyldighet föranleder. Det finns därför inte behov av någon ytterligare reglering av personuppgiftsbehandlingen. Underrättelseskyldigheten bör kunna fullgöras digitalt har tidigare fått in drygt 70 0008 underrättelser om misstänkt felaktig folkbokföringsadress . Drygt 30 000 av dessa underrättelser kommer normalt från myndigheter. Med den införda skyldigheten att underrätta om misstänkta fel i folkbokföringen om personer som är eller har varit folkbokförda (32 c § folkbokföringslagen) och med den underrättelseskyldighet som föreslås kommer antalet underrättelser som kommer in troligtvis att öka väsentligt. Det är därför angeläget att uppgiftslämnande kan ske på så smidigt och enkelt sätt som möjligt, såväl för som för den uppgiftslämnande myndigheten. håller på att utveckla en möjlighet för myndigheter att digitalt lämna underrättelser om felaktig folkbokföring. Tjänsten bör nyttjas även i detta avseende och erbjuder då ett smidigt och säkert sätt att fullgöra uppgiftsskyl- digheten. Sammantaget föreslås att en underrättelseskyldighet för myndigheter som motsvarar den som gäller beträffande uppgifter om en person som är eller har varit folkbokförd ska införas även avseende uppgifter om en person som tilldelats identitetsnum- 8Enligt uppgift från har myndigheten fått in omkring 100 000 underrättelser . Fler åtgärder för ett bättre system med identitetsnummer och samordningsnummer mer eller samordningsnummer. En myndighet ska alltså underrätta om det kan antas att en uppgift i folkbokföringsdata- basen om någon som tilldelats identitetsnummer eller samordnings- nummer är oriktig eller ofullständig. En sådan underrättelse behöver inte lämnas om särskilda skäl talar mot det. brottsbe- kämpande verksamhet och uppgifter som omfattas av statistiksekre- tess är undantagna från underrättelseskyldigheten. En bestämmelse med denna innebörd föreslås föras in i 4 kap. 1 § lagen om identitets- nummer och samordningsnummer. Kort om nuvarande reglering infördes ett förnyelseförfarande för samordnings- nummer. Ett samordningsnummer får numera förnyas efter anmälan av den som kan begära tilldelning av ett sådant. Om förutsättningarna för att tilldelas ett samordningsnummer efter egen ansökan är upp- fyllda, får ett samordningsnummer också förnyas efter ansökan av den enskilde (18 c § folkbokföringslagen). Om någon sådan anmälan eller ansökan inte har kommit in vid utgången av det femte kalenderåret då numret tilldelades eller senast förnyades ska numret förklaras vilande (18 d § folkbokföringslagen). Numret ska också för- vilande om det finns andra skäl för det. Det kan finnas många anledningar till att ett samordningsnummer bör förklaras vilande. I propositionen anges att det t.ex. kan handla om att får underrättelser från andra aktörer om att en person har tilldelats sam- ordningsnummer på felaktiga grunder, att någon har tilldelats flera samordningsnummer eller att personen t.ex. har avslutat studier eller en tillfällig tjänst och dessutom lämnat landet eller att personen bosatt sig i landet och ska folkbokföras.9 Bestämmelserna innebär en presumtion för att ett samordnings- nummer ska förklaras vilande efter att den angivna tiden förflutit eller om det annars finns skäl för det. Att ett samordningsnummer för- vilande innebär att det markeras som vilandeförklarat i folk- bokföringsdatabasen. Samordningsnumret finns dock alltjämt kvar i 2020/21:160 Säkrare samordningsnummer och bättre förutsättningar för korrekta upp- gifter i folkbokföringen, s. 67 f. SOU 2021:57 Fler åtgärder för ett bättre system med identitetsnummer och samordningsnummer databasen och kan, tillsammans med information om att det är vilandeförklarat, spridas via SPAR och Navet. får förnya ett samordningsnummer som har förkla- rats vilande efter ansökan av den enskilde eller den som kan begära till- delning av samordningsnummer. Detta förutsätter dock att förutsät- tningarna för tilldelning av samordningsnummer är uppfyllda. När ett samordningsnummer är vilandeförklarat krävs alltså en ansökan, och inte bara en anmälan, och dessutom ställs det krav på att förut- sättningarna för tilldelning av numret ska vara uppfyllda. Det krävs alltså att på nytt bedömer att de grundläggande kraven för tilldelning av samordningsnummer är uppfyllda för prövningen av ansökan om förnyelse. Vilka krav som aktualiseras blir beroende av vem det är som ansöker om förnyelse. Om den enskilde själv ansöker krävs alltså att personen inställer sig person- ligen och styrker sin identitet samt att personen har en sådan anknyt- ning till landet att han eller hon kan antas behöva en identitets- beteckning för att samordningsnumret ska förnyas. Om en behörig rekvirent ansöker om förnyelse krävs däremot i huvudsak endast att det finns ett behov av numret i verksamheten för att undvika per- sonförväxling eller för att utbyta information om personen samt att det inte råder osäkerhet om personens identitet. Vid ansökan om för- nyelse från en enskild ställs alltså samma krav oavsett om samord- ningsnumret är vilandeförklarat eller inte. Om en persons samordningsnummer har förklarats vilande och det sedan kommer in en begäran eller en ansökan om ett nytt samord- ningsnummer för samma person ska detta behandlas som en ansökan om förnyelse (18 e § folkbokföringslagen). Utredningens förslag: Ett identitetsnummer får förnyas efter ansökan av den som kan begära tilldelning av sådant nummer eller efter ansökan av den enskilde. Ett identitetsnummer får förnyas endast om förutsättningarna för tilldelning av ett identitetsnum- mer är uppfyllda vid prövningen av ansökan om förnyelse. ska förklara ett identitetsnummer vilande om inte någon sådan ansökan om förnyelse har kommit in vid utgången av det femte kalenderåret då numret tilldelades eller Fler åtgärder för ett bättre system med identitetsnummer och samordningsnummer Ett identitetsnummer kan också förklaras vilande om det finns andra skäl för det. Om en persons identitetsnummer är vilande, ska en begäran eller ansökan om ett nytt sådant nummer för samma person anses som en ansökan om förnyelse. En ansökan om förnyelse av identitetsnummer ska göras på fastställt formulär. Information om vilandeförklaring och att en person avlidit ska få behandlas i folkbokföringsdatabasen och SPAR även beträffande en person med identitetsnummer. De skäl som anförts för att samordningsnummer ska förklaras vilande gör sig gällande även beträffande identitetsnummer. Regleringen om förnyelse och vilandeförklaring bör därför gälla även det nya identitetsnumret. Även identitetsnummer bör alltså förkla- ras vilande efter att den angivna tiden förflutit eller om det finns andra skäl för det. Att får information som gör att det kan finnas andra skäl att förklara ett nummer vilande kommer också att bli vanligare med den underrättelseskyldighet vi föreslår för andra myndigheter (se avsnitt 15.4). Vissa personer kan behöva använda sitt identitetsnummer . Detta gäller t.ex. för utländska fastighetsägare och för personer som återkommande arbetar i . Ett sådant behov kan också finnas hos myndigheter eller andra organ som kan begära till- delning av identitetsnummer. Den som tilldelats ett identitetsnummer eller den som kan begära tilldelning av ett sådant bör därför kunna ansöka om att numret förnyas. Om det är den enskilde själv som ansöker om förnyelse av ett samordningsnummer krävs enligt dagens reglering att han eller hon uppfyller förutsättningarna för att tilldelas ett samordningsnummer efter egen ansökan. Om det är en myndighet eller ett annat organ som får begära tilldelning av samordningsnummer som anmäler att sam- ordningsnumret behöver förnyas krävs dock inte att personen instäl- ler sig eller att han eller hon har något behov av numret för egen del (18 c § folkbokföringslagen). Detta är logiskt eftersom det endast är vid egen ansökan om tilldelning av nummer som dessa krav ställs. Med det nya identitetsnumret är situationen delvis annorlunda. För att ett sådant nummer ska få tilldelas krävs, oavsett vem som begär eller ansöker om tilldelning, att personen inställer sig personligen och SOU 2021:57 Fler åtgärder för ett bättre system med identitetsnummer och samordningsnummer styrker sin identitet. Det kan därför finnas skäl att ställa ett sådant krav även vid förnyelse av identitetsnummer oavsett om det är en myndighet som anmäler att numret behöver förnyas eller om det är den enskilde som ansöker om det. Detta kommer innebära att en person som tilldelats ett identitetsnummer kommer att behöva inställa sig personligen och styrka sin identitet för att numret inte ska förklaras vilande. Detta innebär en olägenhet för den enskilde och också en ökad arbetsbörda för den myndighet som ska sköta identitetskontrollen vid personlig inställelse (i huvudsak Skattever- ket). Det kan också ställa till med problem om den enskilde inte inställer sig för identitetskontroll när t.ex. en myndighet anmäler att identitetsnumret ska förnyas. Det står dock myndigheten fritt att fortsätta använda identitetsnumret även i ett sådant fall, trots att det vilandeförklaras (och markerats på det sättet i folkbokföringsdata- basen), förutsatt att myndigheten bedömer att numret ändå är tillräck- ligt säkert. Det finns givetvis anledning att behandla vilandeförklarade nummer med stor försiktighet. Trots de olägenheter det kan medföra bedömer vi att det är nöd- vändigt att i samtliga fall kräva att på nytt bedömer att de grundläggande kraven för tilldelning av identitetsnummer är upp- fyllda för prövningen av ansökan om förnyelse. Vilka krav som aktualiseras blir beroende av vem det är som ansöker om förnyelse. Utan ett sådant krav riskerar systemet med identitetsnum- mer att försvagas. Om man kan få sitt identitetsnummer för- nyat utan att det krävs personlig inställelse när en myndighet ansöker om att numret ska förnyas finns det också en risk för att det blir popu- lärt att ha sitt identitetsnummer registrerat hos en myndighet som regelmässigt ansöker om förnyelse innan tidsfristen går ut. Genom att ställa samma krav på personlig inställelse och styrkt identitet som vid tilldelning av identitetsnummer, oavsett vem som ansöker om förnyelse och oavsett om numret vilandeförklarats , kom- mer identitetsnumret som sådant också att garantera att uppgifterna kopplade till numret kontrollerats ordentligt inom den senaste fem- årsperioden. Ett identitetsnummer som inte vilandeförklarats blir på så sätt ännu säkrare och det blir svårare att missbruka ett identitets- nummer som tilldelats långt tillbaka i tiden. De undantag som finns från personlig inställelse i samband med tilldelning (särskilda skäl som t.ex. sjukdom eller funktionsnedsättning, jfr 2 kap. 5 § lagen om iden- Fler åtgärder för ett bättre system med identitetsnummer och samordningsnummer titetsnummer och samordningsnummer) blir tillämpliga även i dessa sammanhang. En ansökan om förnyelse av identitetsnummer ska göras på fast- ställt formulär. Förslagen tas in i 3 kap. 1 och 3 §§ lagen om identitets- nummer och samordningsnummer. Enligt 2 kap. 3 § första stycket 18–20 folkbokföringsdatabaslagen och 4 § första stycket 13–15 SPAR-lagen får information om vilande- förklaring gällande samordningsnummer och tidpunkt för när en per- son med ett sådant nummer avlidit behandlas i folkbokföringsdata- basen och i SPAR. Detsamma bör gälla beträffande identitetsnummer. Utredningens förslag: Samordningsnummer ska alltjämt kunna förnyas efter anmälan eller ansökan och förklaras vilande på samma sätt som . En enskild ska dock inte längre ha någon möjlighet att ansöka om att ett samordningsnummer ska förnyas. Trots att det nya identitetsnumret införs och är tänkt att tillgodose behovet av en säker identitetsbeteckning finns det anledning att sam- ordningsnummer ska kunna förklaras vilande även i fortsättningen. Samordningsnumren är med det nya systemet tänkta att i sig signa- lera att det inte är en säker identitetsbeteckning, om en sådan behövs ska identitetsnumret användas. Men eftersom en vilandeförklaring ger en ännu tydligare bild av att samordningsnumret inte bör använ- das utan vidare kontroller bedömer vi ändå att även dessa ska kunna förklaras vilande och förnyas på samma sätt som . Vilandeförklar- ingen har också betydelse, bl.a. för den anmälningsskyldighet om änd- rad adress som finns för en person med samordningsnum- mer (se nuvarande 27 a § folkbokföringslagen och vårt förslag i 4 kap. 2 § lagen om identitetsnummer och samordningsnummer). En enskild fysisk person bör dock inte längre ha möjlighet att ansöka om att ett samordningsnummer ska förnyas. Samordningsnumret är inte avsett att i första hand tillgodose ett behov hos den enskilde. Om det finns ett sådant behov kan den enskilde i stället ansöka om ett identitetsnum- mer. Förslagen tas in i 3 kap. 1 och 2 §§ lagen om identitetsnummer och samordningsnummer. SOU 2021:57 Fler åtgärder för ett bättre system med identitetsnummer och samordningsnummer Om en person som tilldelats ett samordningsnummer i ett senare skede ska folkbokföras och tilldelas ett personnummer kan det vara ett skäl för att på eget initiativ besluta att samordningsnum- ret ska förklaras vilande.10 Detsamma bör gälla om en person med ett samordningsnummer tilldelas ett identitetsnummer. Det är viktigt att poängtera att trots att ett nummer förklaras vilande finns det kvar i folkbokföringsdatabasen. Det kan även finnas kvar i myndigheters och organisationers system och för att uppmärk- samma att numret förklarats vilande måste en kontroll göras mot folk- bokföringsdatabasen. Utredningens förslag: Personnummer som tillde- lats utan samband med folkbokföring ska kunna förnyas och förklaras vilande under samma förutsättningar som samordnings- nummer. Uppgift om vilandeförklaring av ett personnummer som tilldelats utan samband med folkbokföring och tidpunkt för när en person med ett sådant nummer avlidit ska kunna behandlas i folkbokföringsdatabasen på samma sätt som gäller för samord- ningsnummer. Innan samordningsnumret infördes fanns det större möjlig- het att tilldela personnummer även till personer utan samband med folkbokföring.