sou · H9B336 · 2021-05-05 00:00:00 — Huvudmannens möjligheter att få information och stöd från överförmyndaren 8.3Information och stöd till huvudmän i praktiken Vår enkätundersökning1 har visat att det är relativt vanligt att huvud- män vänder sig till överförmyndaren med frågor. Av de överför- myndarverksamheter som besvarat vår enkät har svarat att detta händer medan svarat att det händer . har svarat att det händer eller någon enstaka gång . På frågan om inom vilken tid som huvudmännen får svar har svarat att de vanligen får svar . har svarat att huvud- männen vanligen får svar och att de van- ligen får svar inom . Vi har också i enkäten frågat överförmyndarna om de arbetar aktivt med att ge information till huvudmän. Av de överförmyndare som besvarat enkäten har svarat nej på frågan medan övriga angett att de lämnar viss information till huvudmän. Ett van- ligt svar från överförmyndarna har varit att de skickar ett skriftligt informationsmaterial till huvudmannen i samband med att ställföre- trädarskapet anordnas eller att de informerar om det årliga arvodes- beslutet. Några överförmyndare skickar information inte bara till huvudmannen utan även till anhöriga eller till huvudmannens LSS- boende, äldreboende eller liknande. Det har under utredningens arbete blivit tydligt att servicenivån i landets överförmyndarverksamheter skiljer sig åt väsentligt. I många kommuner har verksamheterna generösa besökstider och telefon- tider. Många överförmyndare men långt ifrån alla har anpassad infor- mation på hemsidan. Det förekommer att överförmyndare tilldelar huvudmän en ”egen” handläggare som de får direktnumret till. I andra kommuner är det svårare att komma i kontakt med överförmyn- daren. I vår enkätundersökning till överförmyndare har svarat att de har telefontid eller besökstid varje vardag och 35 pro- cent att de har telefontid eller besökstid . 2 pro- cent har svarat att de har telefontid eller besökstid mer sällan än en gång och att de inte har någon besökstid eller telefontid. Flera intresseföreningar har lyft fram att många huvudmän och anhöriga vänder sig till dem för att få information och stöd i frågor som gäller ställföreträdarskapet. Flera föreningar erbjuder sina med- 1Vilka undersökningar vi har gjort under utredningsarbetet framgår av avsnitt 2.2. Huvudmannens möjligheter att få information och stöd från överförmyndaren lemmar rådgivning och det förekommer att de tar fram informa- tionsmaterial som riktar sig till bland annat huvudmän. Vid våra kontakter med aktörer som är verksamma på området2 har många framhållit att huvudmän ofta inte får någon information om vad ställföreträdarskapet innebär, vad de kan förvänta sig av sin ställ- företrädare och hur de ska gå till väga om det skulle uppstå problem. Flera intresseföreningar, bland annat och , har pekat på behovet av att alla huvudmän får information om vad ställföreträdarskapet innebär på ett sätt som är anpassat efter deras individuella förutsättningar. Under utredningsarbetet har det blivit tydligt att det är svårt för många huvudmän att komma i kontakt med överförmyndaren när de behöver stöd. Flera aktörer har pekat på problemet att många huvudmän inte känner till att de kan vända sig till överförmyndaren eller inte har förmåga att vända sig dit. Det har lyfts fram att huvud- män ofta har stor respekt för överförmyndaren och inte skulle våga ta kontakt med myndigheten. Enligt många aktörer finns det en stor tyst grupp som överförmyndaren inte i realiteten finns tillgänglig för. Flera aktörer har därför lyft fram att överförmyndarna mer aktivt borde lämna information till huvudmän och personer i deras nätverk och detta helst genom uppsökande verksamhet. I överförmyndarverksamheterna har man i allmänhet haft upp- fattningen att huvudmän får bra information och stöd när de vänder sig dit. När det gäller bemötandet av huvudmän har många framhållit att det på kansliet finns personal med god förmåga att möta huvud- män med olika typer av svårigheter. Andra har lyft fram att de an- ställda tjänstemännen saknar utbildning i att möta huvudmännen och att de förtroendevalda i regel inte heller har sådan kompetens. Samtliga överförmyndarverksamheter som vi haft kontakt med fram- står som måna om att huvudmän ska bemötas på ett bra sätt och få svar på sina frågor. Flera intresseföreningar har också lyft fram att många överförmyndarverksamheter ger bra information och stöd till de huvudmän som vänder sig dit. Det har varit en vanlig uppfattning att anhöriga, boendepersonal och andra personer i huvudmannens 2Vilka undersökningar vi har gjort under utredningsarbetet framgår av avsnitt 2.2. Huvudmannens möjligheter att få information och stöd från överförmyndaren nätverk ofta fungerar som en länk mellan huvudmannen och över- förmyndaren. Många har påpekat att även de skulle behöva infor- mation om ställföreträdarens och överförmyndarens roller och om hur ställföreträdarens uppdrag förhåller sig till andra insatser, exem- pelvis inom . Några aktörer har fört fram att många huvudmän inte tycker sig få ett bra bemötande när de vänder sig till överförmyndaren. Det har framhållits att huvudmän ofta möts av telefonväxel och kö när de ringer dit, och ibland av ifrågasättanden eller en otrevlig attityd. •Det ska tas in en bestämmelse i förmynderskapsförordningen (1995:379) som erinrar om att överförmyndaren är skyldig att hjälpa enskilda inom ramen för den serviceskyldighet som myndigheten har enligt förvaltningslagen (2017:900). •Det ska bli tydligare för huvudmän vad ställföreträdarskapet innebär. I samband med att en ställföreträdare utses ska över- förmyndaren vara skyldig att lämna tydlig och anpassad infor- mation till huvudmannen. En regel om detta ska tas in i en ny bestämmelse, 19 kap. 18 a § andra stycket . Infor- mationen bör också finnas tillgänglig hos överförmyndaren och på hemsidan. •Den nya myndigheten som vi föreslår i avsnitt 23 ska ansvara för att allmän information till huvudmän tas fram och tillgäng- liggörs. Materialet bör tas fram efter samråd med berörda myndigheter och intresseorganisationer. Huvudmannens möjligheter att få information och stöd varierar utifrån vilken kommun han eller hon är bosatt i. Många kommuner har en väl fungerande överförmyndarverksamhet med hög tillgäng- lighet och kompetens att möta huvudmän med olika typer av pro- blematik. tilldelas huvudmän en ”egen” handläggare som han eller hon enkelt kan komma i kontakt med. Det förekommer att överförmyndare aktivt ger information till huvudmän, exempelvis Huvudmannens möjligheter att få information och stöd från överförmyndaren om ställföreträdarens och överförmyndarens roller. Det förekom- mer också att överförmyndare gör besök i olika verksamheter i syfte att informera. Detta är dock relativt sällsynt. Vanligare är att huvud- mannen själv får ta kontakt med överförmyndaren för att få informa- tion. Det är inte ovanligt att det är svårt att få tag på överförmyn- daren och att myndigheten inte lämnar information som är anpassad efter huvudmäns olika förutsättningar. Det förekommer att huvudmän inte alls får någon information om vad ställföreträdarskapet innebär och vad han eller hon kan förvänta sig av sin ställföreträdare eller av överförmyndaren. Detta gäller även i de fall huvudmännen har för- måga att ta till sig sådan information. Intresseföreningarna har en viktig roll när det kommer till att erbjuda information och stöd. Föreningarna tar bland annat fram informationsmaterial som är upp- skattat och till nytta för många. Flera föreningar besvarar frågor från medlemmarna via telefon eller mejl. Trots dessa insatser är det många huvudmän som inte får den information och det stöd som de be- höver för att kunna ta till vara sina intressen. Redan med dagens regler har överförmyndaren ett ansvar att ge information och stöd till enskilda inom ramen för allmänna förvalt- ningsrättsliga regler om myndigheters serviceskyldighet. Skyldigheten innebär att överförmyndaren ska se till att kontakterna med enskilda blir smidiga och enkla, lämna sådan hjälp till enskilda att de kan ta till vara sina intressen och vara tillgänglig för kontakter (6 och 7 §§ förvaltningslagen). Det bör enligt vår uppfattning vara så enkelt som möjligt för huvudmän att komma i kontakt med överförmyndaren. Bemötandet av en huvudman med nedsatta förmågor ska naturligtvis vara värdigt och respektfullt. Det är angeläget att överförmyndaren beaktar att huvudmän har varierande och ofta nedsatta förmågor och anpassar kommunikationen och bemötandet därefter, särskilt sett i ljuset av Funktionsrättskonventionens krav på tillgänglig informa- tion till personer med funktionsnedsättningar (se avsnitt 5.2). Runt om i landet finns goda exempel på överförmyndare där tillgänglig- heten är god och bemötandet av huvudmannen bra. Tyvärr förekom- mer också exempel på motsatsen. har här en viktig roll i att vid sin tillsynsvägledning sprida goda exempel och uppmärk- samma frågorna om tillgänglighet och bemötande. Som vi går när- mare in på i avsnitt 19 måste det vidare hos överförmyndaren finnas kompetens för att på ett bra sätt kunna bemöta personer med ned- satta förmågor och särskilda behov. Huvudmannens möjligheter att få information och stöd från överförmyndaren För att den serviceskyldighet som överförmyndaren har enligt förvaltningslagen ska få fullt genomslag kan det övervägas om det bör finnas en bestämmelse i eller förmynderskaps- förordningen som erinrar om skyldigheten. En nackdel med en så- dan ordning är att den innebär en dubbelreglering – förvaltnings- lagens bestämmelser gäller även utan en sådan erinran. Vi anser dock, mot bakgrund av att det är mycket angeläget att huvudmän som vänder sig till överförmyndaren får sådan hjälp att de kan ta till vara sina intressen, att en bestämmelse av det slaget behövs. Vi föreslår därför en regel som erinrar om överförmyndarens serviceskyldighet enligt förvaltningslagen. Bestämmelsen bör lämpligen tas in i för- mynderskapsförordningen. Även när överförmyndaren håller en hög nivå av service och till- gänglighet är det långt ifrån alla huvudmän som vänder sig dit. Många vill inte eller kan inte ta kontakt med överförmyndaren. Det har återkommande förts fram till utredningen att det finns en stor tyst grupp huvudmän som överförmyndaren aldrig kommer i kontakt med. Det är angeläget att alla huvudmän, även denna grupp, så långt det är möjligt får allmän information i frågor om vad ställföreträdar- skapet innebär, vad huvudmannen kan förvänta sig av sin ställföre- trädare och vilken överförmyndarens roll är. Vi föreslår att överför- myndaren ska vara skyldig att lämna sådan allmän information till huvudmännen och att skyldigheten regleras i lag. Som ett minimum ska informationen ges i samband med att huvudmannen får en ställ- företrädare. Det är angeläget att den information som lämnas är tydlig och anpassad efter huvudmannens förutsättningar. Det är också viktigt att informationen finns tillgänglig hos överförmyndaren och på hem- sidan. Vi föreslår i avsnitt 23 att en ny statlig myndighet ska få ett övergripande ansvar på området. Vi menar att myndigheten bör få ansvar för att den allmänna informationen till huvudmän tas fram. Syftet med sådan information är att den ska finnas tillgänglig för huvudmän i hela landet, vilket också bidrar till en mer enhetlig syn på ställföreträdarskapet och likabehandling av huvudmännen. Infor- mationen bör lämpligen tas fram efter samråd med berörda myndig- heter och intresseorganisationer. Under utredningens arbete har frågan kommit upp om inte över- förmyndaren borde ägna sig åt uppsökande verksamhet, i syfte att informera och som ett led i tillsynen. Sådan verksamhet kan visser- Huvudmannens möjligheter att få information och stöd från överförmyndaren ligen vara en bra metod för att se till att huvudmän får den infor- mation och det stöd de behöver, och för att fånga upp när saker och ting inte står rätt till. Den brist på resurser som är verkligheten hos många överförmyndare innebär dock att en uppsökande verksamhet inte är realistisk eller praktiskt genomförbar i alla verksamheter. Det är därför inte aktuellt att närmare överväga om det bör vara obligatoriskt med sådan verksamhet. Vi ser dock positivt på att detta förekommer i vissa överförmyndarverksamheter och menar att det kan vara ett kommande utvecklingsområde i andra. 9 Klagomål mot ställföreträdare Vi har haft i uppdrag att undersöka hur det kan underlättas för huvudmän att framställa klagomål mot sina ställföreträdare. Enligt våra direktiv kan det göras en jämförelse med de patientnämnder som finns på hälso- och sjukvårdens område och vars uppgift är att hjälpa patienter med bland annat klagomål och information. Enligt direktiven kan det diskuteras om det även på ställföreträdarområdet bör inrättas ett fristående organ till hjälp för huvudmän som vill föra fram klagomål eller som är i behov av information. Vi tar upp frågan i detta avsnitt. Det förekommer att huvudmän, anhöriga eller andra personer i huvud- mannens närhet är missnöjda med hur ställföreträdaren genomför sitt uppdrag. Ett klagomål mot ställföreträdaren kan då ges in till överförmyndaren. Några särskilda bestämmelser om överförmyn- darens klagomålshantering finns inte. I stället är det allmänna för- valtningsrättsliga regler som gäller. Detta innebär bland annat att klagomålet i regel ska framställas skriftligen men att muntliga klago- mål också bör tillåtas i många fall. Utgångspunkten enligt förvalt- ningslagen (2017:900) är att myndigheters handläggning är skriftlig men att en myndighet får besluta att handläggningen helt eller delvis ska vara muntlig, om det inte är olämpligt (9 § andra stycket). Om en enskild part vill lämna uppgifter muntligt i ett ärende ska myn- digheten ge parten tillfälle till det, om det inte framstår som obe- hövligt (24 §). Den enskilde kan då lämna sina uppgifter vid ett telefonsamtal som dokumenteras i en tjänsteanteckning eller genom att den enskilde samtycker till att myndigheten spelar in samtalet.1 När det gäller hur klagomålet ska hanteras har myndigheter ett utredningsansvar som bland annat innebär en skyldighet att se till att ett ärende blir utrett i den omfattning som dess beskaffenhet kräver. Om det behövs ska myndigheten genom frågor och påpekanden verka för att parten förtydligar eller kompletterar framställningen (23 § förvaltningslagen). Ställföreträdaren är skyldig att på överför- myndarens begäran lämna upplysningar om sin verksamhet (12 kap. 9 § andra stycket , FB). En sådan begäran kan dock inte förenas med vite. Överförmyndaren kan också begära in upp- gifter från socialnämnder, banker och en rad andra verksamheter (16 kap. 10 och 10 a §§ FB). När saken är färdigutredd avslutas klagomålsärendet. Om det kommer fram att ställföreträdaren gjort sig skyldig till missbruk eller försummelse eller av annan orsak är lämplig för uppdraget ska han eller hon entledigas (11 kap. 20 § första stycket FB). Det ankommer då på överförmyndaren att rekrytera en ny lämplig ställföreträdare. 9.3Klagomål mot ställföreträdare i praktiken Det saknas uppgifter om hur vanligt det är med klagomål mot ställ- företrädare. Våra kontakter med aktörer som är verksamma på om- rådet2 visar dock att klagomål är relativt vanliga. Enligt många över- förmyndare beror klagomålen ofta på missuppfattningar eller på att huvudmannen eller anhöriga har orealistiska förväntningar på ställ- företrädaren. beror klagomålen på att huvudmannen inte anser sig ha blivit tillräckligt lyssnad på. I vissa överförmyndarverksam- heter försöker man lösa dessa situationer så praktiskt som möjligt. Exempelvis kan ställföreträdaren kallas till ett möte där saken ut. kan missförstånd rätas ut genom telefonsamtal till huvud- mannen och ställföreträdaren. Vår undersökning har gett en bild av att det är relativt ovanligt att det ligger allvarlig misskötsamhet bakom klagomål, men att det förekommer. Flera överförmyndare har fram- hållit att klagomålen har en viktig funktion när det kommer till att upptäcka att ställföreträdare inte utför sina uppdrag på ett bra sätt. 1Ahlström, Förvaltningslagen (2017:900) 24 §, Karnov (). 2Vilka undersökningar vi har gjort under utredningsarbetet framgår av avsnitt 2.2. Angående hur klagomål hanteras visar vår undersökning att över- förmyndare i regel begär att få in klagomål mot ställföreträdare i skrift. Ofta men inte alltid accepteras muntligt lämnade klagomål. Klagomålsärendena hanteras i allmänhet på så sätt att överförmyn- daren inledningsvis ger ställföreträdaren tillfälle att yttra sig över klagomålet. Om det behövs vidtas också andra utredningsåtgärder. Exempelvis kan anhöriga eller boendepersonal tillfrågas eller upplys- ningar begäras in från ställföreträdaren. Det förekommer att ställ- företrädaren självmant avsäger sig sitt uppdrag på uppmaning av över- förmyndaren. Det händer att huvudmannen begär byte av ställföreträdare, ofta i samband med att klagomål riktas mot ställföreträdaren. resulterar huvudmannens begäran om byte i att ställföreträ- daren själv begär sitt entledigande. Överförmyndaren påbörjar då en process för att rekrytera en ny ställföreträdare. Om ställföreträdaren inte begär sitt entledigande prövar överförmyndaren om det finns förutsättningar för att entlediga honom eller henne på grund av olämp- lighet enligt 11 kap. 20 § FB. Om sådana förutsättningar saknas får ställföreträdaren vara kvar. 9.4Patientnämndernas ansvar inom hälso- och sjukvården På hälso- och sjukvårdens område ska det finnas en fristående och opartisk patientnämnd i varje kommun eller region. Det finns 23 patientnämnder i , de flesta organiserade på regional nivå.3 Patientnämndernas funktion regleras i lagen (2017:372) om stöd vid klagomål mot hälso- och sjukvården. Nämndernas uppgift är att stödja och hjälpa patienter inom hälso- och sjukvården samt inom tandvården (1 §). Det finns möjligheter för kommuner och regioner att inrätta gemensamma nämnder och en kommun kan överlåta sin skyldighet att inrätta en patientnämnd till regionen. Patientnämnd- ernas huvudsakliga uppgift är att hjälpa patienter att föra fram klago- mål mot vårdgivare och att få klagomål besvarade av vårdgivaren (2 §). Nämnderna har även andra funktioner, främst att 3Inspektionen för vård och omsorg, se /for-privatpersoner/om-patientnamnden/hitta-din-patientnamnd/ (hämtad ). •tillhandahålla eller hjälpa patienter att få den information de be- höver för att kunna ta till vara sina intressen i hälso- och sjuk- vården och hjälpa patienter att vända sig till rätt myndighet (2 § 1), •främja kontakterna mellan patienter och vårdpersonal (2 § 2), •rapportera iakttagelser och avvikelser av betydelse för patienterna till vårdgivare och vårdenheter (2 § 3), •informera allmänheten, hälso- och sjukvårdspersonalen och andra berörda om sin verksamhet (2 § 4), •bidra till kvalitetsutveckling och hög patientsäkerhet genom att analysera inkomna klagomål och synpunkter samt göra kommunen eller regionen uppmärksam på riskområden (3 §) och •göra Inspektionen för vård och omsorg () uppmärksam på förhållanden av relevans för myndighetens tillsyn och även på andra sätt samverka med (7 §). Vid våra kontakter med aktörer som är verksamma på området4 har överförmyndare genomgående haft uppfattningen att klagomåls- ärenden i regel hanteras rättssäkert och effektivt. Bilden har bekräf- tats av länsstyrelserna. Våra kontakter med intresseföreningar har dock gett en bild av att det är relativt vanligt att huvudmän upplever att de inte blir tagna på allvar av överförmyndaren när de har klago- mål mot en ställföreträdare. Det har ofta framhållits att det är svårt för den enskilde att få till stånd ett byte av en ställföreträdare som han eller hon är missnöjd med. Många aktörer har lyft fram att det finns en problematik inbyggd i överförmyndarens dubbla roller, att både rekrytera ställföreträdare och utöva tillsyn över dem. En vanlig synpunkt har varit att över- förmyndaren ofta drar sig för att entlediga en ställföreträdare efter- som det är svårt att hitta en ny. Det har återkommande framhållits att uppgiften att rekrytera ställföreträdare bör skiljas från klago- målshanteringen och granskningen av ställföreträdarens verksamhet, för att undvika sådan problematik. 4Vilka undersökningar vi har gjort under utredningsarbetet framgår av avsnitt 2.2. Det har varit en vanlig uppfattning att många huvudmän inte känner till att de kan vända sig till överförmyndaren med klagomål mot ställföreträdaren, eller att de inte har den förmågan. Många har pekat på att det finns en tyst grupp utan nätverk som i realiteten inte har någon möjlighet att framställa klagomål mot sina ställföreträdare. 9.6.1Möjligheterna att framställa klagomål ska synliggöras Vårt förslag: Överförmyndaren ska informera huvudmannen om att han eller hon kan framställa klagomål mot sin ställföreträdare och hur klagomålet kan framställas. Informationen ska ingå i den allmänna information som överförmyndaren enligt vårt förslag i avsnitt 8 ska ge till huvudmän. Informationen ska också finnas tillgänglig hos överförmyndaren och på överförmyndarens hem- sida. Vår bedömning: Det saknas i övrigt behov av författningsänd- ringar när det gäller möjligheterna att framställa klagomål mot ställföreträdare. Även om flertalet ställföreträdare sköter sina uppdrag på ett bra sätt förekommer det att ställföreträdare visar sig vara olämpliga för sina uppdrag. Det förekommer också att relationen mellan huvudmannen och ställföreträdaren fungerar dåligt och att huvudmannen skulle få bättre hjälp av en annan god man eller förvaltare. De klagomål som kommer in till överförmyndaren, från huvudmannen själv eller från någon i hans eller hennes nätverk, har en viktig funk- tion när det kommer till möjligheten att upptäcka dåligt fungerande ställföreträdarskap. Det förs dock ingen statistik över hur många klagomålsärenden som hanteras . Det har därför inte varit möjligt att få en tillförlitlig bild av hur vanligt det är med klagomål mot ställföreträdare. Vi har dock under utredningen fått uppfatt- ningen att klagomål är relativt vanligt förekommande. Redan med dagens regler har överförmyndaren en skyldighet att utreda de klagomål som kommer in till myndigheten. Förvaltnings- lagens bestämmelser innebär en skyldighet för överförmyndaren att se till att ärenden utreds i den omfattning som deras beskaffenhet kräver och överförmyndaren ska genom frågor och påpekanden verka för att parten förtydligar eller kompletterar framställningen (23 § förvaltningslagen). Att utreda klagomål får också anses vara en del av överförmyndarens skyldighet att utöva tillsyn över ställföreträ- dare enligt 16 kap. FB. Allmänna bestämmelser på förvaltnings- rättens område innebär vidare att överförmyndaren i regel bör tillåta att klagomål framställs muntligt (24 § förvaltningslagen). Vid utred- ningen av ett klagomål har överförmyndaren möjlighet att begära in upplysningar från ställföreträdaren och kan även begära in uppgifter från socialnämnder, banker och andra aktörer (12 kap. 9 § andra stycket och 16 kap. 10 och 10 a §§ FB). Vi gör bedömningen att det inte behövs några författningsändringar när det gäller huvudmäns möjligheter att framställa klagomål mot sina ställföreträdare eller hur klagomålen ska hanteras. I avsnitt 16.5.3 kommer vi dock fram till att överförmyndarens möjligheter att hämta in uppgifter som behövs vid klagomålshanteringen och tillsynen i övrigt bör förbättras. Vi har under utredningsarbetet fått uppfattningen att överför- myndare i allmänhet hanterar klagomål på ett rättssäkert sätt och i enlighet med gällande regelverk. Intresseföreningar har dock lyft fram att huvudmän inte alltid blir tillräckligt lyssnade på när de vänder sig till överförmyndaren. Några aktörer har påtalat att överförmyndare ibland drar sig från att entlediga en ställföreträdare eftersom det kan vara svårt att rekrytera en ny.