sou · H9B354 · 2021-07-02 00:00:00 — En överflyttning av alla ärenden till Migra- tionsverket framstår också av kompetensskäl och effektivitetsskäl 2011/12:31 s. 31 f. som mer ändamålsenlig när fler villkor för förvärv av medborgarskap föreslås. Det kan dock konstateras att utredningens förslag vare sig i del- betänkandet (SOU 2021:2) eller i detta betänkande innebär att ytter- ligare villkor förs in i 18 och 19 §§ medborgarskapslagen. De argu- ment som anförts för att flytta över de andra anmälningsärendena till gör sig alltså inte gällande på samma sätt för anmälningsärenden enligt 18 och 19 §§ medborgarskapslagen. Det skulle därför kunna argumenteras för att dessa ärenden kan fortsätta handläggas av länsstyrelserna. Utredningen anser dock av bl.a. tyd- lighetsskäl att en sådan ordning vore mindre lämplig. De skäl som anfördes i prop. 2011/12:31 till stöd för en koncen- tration av länsstyrelsernas arbete på bl.a. medborgarskapsområdet är aktuella även i detta fall. I och med att det redan skett en regionaliser- ing av ärendehandläggningen till 7 av landets 21 länsstyrelser kan det utifrån enskildas perspektiv vara tydligare att bara ha en myndighet att vända sig till. Vid en överflyttning av även de ärenden som regleras i 18 och 19 §§ skulle alla medborgarskapsärenden handläggas av en och samma myndighet vilket, inte minst från de enskildas perspektiv, skulle framstå som mer logiskt. En sådan ordning skulle också under- lätta möjligheterna att överblicka och utvärdera medborgarskapshan- teringen i sin helhet på ett annat sätt än vad som är möjligt . All statistik skulle finnas på en och samma myndighet och omfattas av samma myndighets årsredovisning. Som framgår av avsnitt 8.1 innebär dagens ordning att länsstyrelsernas beslut överprövas av landets samt- liga migrationsdomstolar. En överflyttning av alla anmälningsärenden till skulle, under förutsättningen att myndighetens beslut fortsatt fattas av myndighetens medborgarskapsenheter, som är placerade i , innebära att alla medborgarskapsärenden skulle överprövas av Förvaltningsrätten i , i dess egenskap av migrationsdomstol. Av avsnitt 15.1.2 framgår att det rör sig om cirka 3 520 ärenden som handläggs av länsstyrelserna. För att sätta dessa siffror i perspektiv kan det nämnas att fick in totalt 84 111 medborgarskapsärenden, vara 11 511 utgjorde anmälningsären- den.11 En överflyttning av alla anmälningsärenden till Migrations- verket skulle med nödvändighet innebära ytterligare belastning på myndigheten som redan tyngs av betydande balanser när det gäller 11Migrationsverket (2021). årsredovisning 2020, s. 75. medborgarskapsärenden.12 Ytterligare ärenden riskerar också att för- länga handläggningstiderna ytterligare. Utredningen anser ändå att en överflyttning är befogad och bedömer att balanssituationen hos myndigheten är av övergående natur. Alla anmälningsärenden föreslås därför flyttas över till Migrations- verket. Det innebär att alla anmälningsärenden i medborgarskapslagen ska ges in till och prövas av . Medborgarskapslagen och medborgarskapsförordningens bestämmelser föreslås därför änd- ras så att den nya handläggningsordningen framgår. Således behöver 22 och 26 §§ medborgarskapslagen ändras och 24 § upphävas. Vidare föreslås att 3 och 10 §§ medborgarskapsförordningen ska ändras. När det gäller var en ansökan ska ges in finns det dock en bestäm- melse som medför att vissa ärenden, liksom , ska ges in till en annan myndighet än . I punkt 2 till ikraft- och över- gångsbestämmelserna till förordningen (2014:532) om ändring i med- borgarskapsförordningen (2001:218) sägs att för anmälan enligt punkt 2 i ikraftträdande- och övergångsbestämmelserna till lagen (2014:481) om ändring i lagen (2001:82) om svenskt medborgarskap gäller 3 och 11 §§ i den äldre lydelsen (dvs. SFS 2012:369). Enligt 3 § andra stycket i medborgarskapsförordningen, i dess lydelse enligt SFS 2012:369, ska anmälningar enligt 5 § lagen (2001:82) om svenskt med- borgarskap som gäller ett barn som inte är folkbokfört i ges in till en svensk beskickning eller ett svenskt karriärkonsulat inom vars verksamhetsområde barnet är bosatt. Den ordningen ska enligt utredningen fortsätta gälla oförändrat. 12Migrationsverket (2021). årsredovisning 2020, s. 74 f. 9Ändrad tidpunkt för förvärv av medborgarskap efter anmälan I det här kapitlet föreslår utredningen att prövningen av förvärv av svenskt medborgarskap genom anmälan ska utgå från förhållandena för beslutet och att förvärv av svenskt medborgarskap ska fastställas till beslutsdagen. Förslagen omfattar dock inte 18 och 19 §§ medborgarskapslagen. I kommittédirektiven konstateras att vid förvärv av medborgarskap genom anmälan gäller att villkoren för förvärv, dvs. permanent uppe- hållstillstånd och hemvist i , ska vara uppfyllda den dagen anmälan kommer in till . Om så är fallet sker förvärvet från och med anmälningsdagen även om själva beslutet fattas . Den som uppfyller de formella kraven vid anmälnings- tillfället ska beviljas medborgarskap och det saknas möjlighet för att beakta omständigheter som har förändrats efter anmälningstidpunkten. Det innebär att måste bevilja svenskt medborgarskap för personer som visserligen uppfyllde kraven vid anmälningstidpunkten, men som vid beslutsdagen inte längre gör det. Enligt kommittédirektiven har frågan om återkallelse av permanent uppehållstillstånd aktualiserats i drygt 60 anmälningsärenden hos . Enligt är det i vissa av ärendena uppenbart att sökanden har varit medveten om att en anmälan om svenskt medborgarskap kommer att stoppa en utvisning. Eftersom en svensk medborgare aldrig kan utvisas från har konsekvensen i vissa fall blivit att familjer som egentligen fått ett Ändrad tidpunkt för förvärv av medborgarskap efter anmälan beslut om att lämna har fått stanna här på grund av att en i familjen blivit svensk medborgare. har i en skrivelse till regeringen föreslagit att svenskt medborgarskap ska förvärvas från beslutsdagen i stället för på anmälningsdagen (Ju2017/09735/). skulle i sådana fall kunna vänta in utgången i ett ärende om återkallelse av permanent uppehållstillstånd innan beslut fattas i anmälningsärendet. Utredningen ska därför enligt kommittédirektiven utreda om för- värv genom anmälan även fortsättningsvis bör ske från tidpunkten för anmälan, eller om prövningen i stället ska utgå från förhållandena för beslutet. 9.2Tidpunkten för förvärv genom anmälan 9.2.1Bakgrund till nuvarande ordning Som betonats i flera avsnitt kan medborgarskap förvärvas på olika sätt, automatiskt vid t.ex. födelsen, vid anmälan eller efter ansökan (natura- lisation). Förvärv efter ansökan innebär att en utlänning under vissa givna förutsättningar kan bli upptagen som svensk medborgare. Vid en sådan prövning har det varit förutsättningarna för beslutet som har ansetts avgörande (se t.ex. MIG 2007:28, MIG 2008:5 och MIG 2013:22). Vid förvärv av medborgarskap genom anmälan har däremot en annan ordning gällt. Såsom konstateras i MIG 2014:23 har i dessa fall gällt att villkoren ska vara uppfyllda för anmälan. För- klaringen till skillnaden i synen på naturalisations- och anmälnings- ärenden finns i den historiska utvecklingen av möjligheten att förvärva medborgarskap genom anmälan som redogjorts för i avsnitt 6.2.1. Där framgår bl.a. att det i vissa fall (bl.a. vid increscens) var möjligt att års medborgarskapslag förvärva svenskt medborgarskap automatiskt. Kravet på en skriftlig anmälan, och därmed även beho- vet av en kontroll av villkoren, tillkom medborgarskapslag. I en kommentar till medborgarskapslag sägs att om villkoren för förvärv av medborgarskap genom anmälan är uppfyllda blir den anmälande svensk medborgare från den dag anmälan gavs in. Där ut- talas också att det åligger , som var ansvarig Ändrad tidpunkt för förvärv av medborgarskap efter anmälan myndighet för alla ärenden om förvärv av medborgarskap, att pröva om villkoren för förvärv var uppfyllda vid tiden för anmälan.1 Av det historiska sammanhanget liksom av kommentaren till medborgarskapslag framgår att det i anmälningsärenden inte var fråga om någon diskretionär prövning av om villkoren var upp- fyllda utan en formell prövning efter en ensidig förklaring om en önskan att bli svensk medborgare, vilket förklarar varför villkoren som regel var uppfyllda vid anmälningstillfället och att förvärvet av svenskt medborgarskap i sådana fall gällde från den dag anmälan gavs in. Att villkoren för förvärv genom anmälan även i nu gällande med- borgarskapslag måste vara uppfyllda vid anmälningstillfället framgår av förarbetena till medborgarskapslag.2 Att avsikten också är att förvärvet ska gälla från den dag anmälan görs och inte från och med myndighetens beslut framgår av samma förarbeten.3 En konse- kvens av detta är att förhållandena vid beslutstillfället inte får beaktas. Som konstateras i avsnitt 6.2 har grunderna för förvärv av svenskt medborgarskap genom anmälan och i vart fall i och med införandet av medborgarskapslag väsentligen föränd- rats jämfört med tidigare gällande medborgarskapslagar. Även om det fanns naturliga förklaringar till varför villkoren som regel var upp- fyllda vid anmälningstillfället och att förvärvet av svenskt medborgar- skap i sådana fall gällde anmälan gavs in, framstår det enligt utredningen med dagens bestämmelser inte alls som lika natur- ligt att villkoren måste vara uppfyllda för anmälan och att förvärvet därför också ska gälla från den tidpunkten. 1Wahlbäck & (1952). Lagen om svenskt medborgarskap Med förklarande anmärk- ningar, s. 25. 2Se författningskommentaren till 6 § i prop. 1999/2000:147 s. 75. 3Se författningskommentaren till 5 § i a. prop. Ändrad tidpunkt för förvärv av medborgarskap efter anmälan 9.3Ändrad tidpunkt för förvärv Förslag: Prövningen av om villkoren för förvärv av medborgarskap genom anmälan är uppfyllda i lagen om svenskt medborgarskap ska inte längre utgå från förhållandena vid anmälningstillfället utan från förhållandena för beslutet i ärendet. För- värv av svenskt medborgarskap ska i fortsättningen fastställas till beslutsdagen. Uttrycket förvärv genom anmälan i 6–10 §§ lagen om svenskt medborgarskap och relevanta övergångsbestämmelser ska därför ersättas med förvärv efter anmälan. Bedömning: Anmälningsärenden avseende nordiska medborgare enligt 18 och 19 §§ lagen om svenskt medborgarskap bör inte om- fattas av förslaget om ändrad tidpunkt för förvärv. har utgångspunkten i de bestämmelser som gäller förvärv av svenskt medborgarskap varit att förvärv av medborgarskap gäller från tidpunkten för anmälan eftersom det är då villkoren för förvärv har ansetts behöva vara uppfyllda. Eftersom själva grunden för varför vill- koren ska vara uppfyllda för anmälan inte längre före- ligger (se avsnitt 9.2.2) finns det inte längre några skäl att kräva att villkoren för förvärv av medborgarskap genom anmälan ska vara upp- fyllda för anmälan. Det finns därför inte heller någon grund för att tidpunkten för förvärv ska vara kopplad till anmälnings- tidpunkten. Utredningen kan konstatera att en fördel med att utgå från för- hållandena för beslutet är att den typ av oönskade konsekvenser som tar upp i sin skrivelse (Ju2017/09735/) skulle kunna undvikas (se avsnitt 9.1). Frågan är då om det finns några nackdelar med ett sådant förslag. Av förarbetsuttalanden till medborgarskapslag kan ut- läsas att skälen för att den då gällande ordningen föreslogs gälla också i de anmälningsbestämmelser som infördes i medborgarskapslagen var att den snabbhet och enkelhet i handläggningen som präglat anmäl- ningsförfarandet historiskt eftersträvades också i de nya anmälnings- ärendena. Utredningen har dock svårt att se att det är tidpunkten för när villkoren ska vara uppfyllda som har betydelse i det samman- Ändrad tidpunkt för förvärv av medborgarskap efter anmälan Snabbheten och enkelheten har i stället att göra med vilka och hur många villkor som ställs upp för förvärvet. Det kan dock konstateras att en ändrad tidpunkt för när villkoren ska vara uppfyllda från anmälningstidpunkten till beslutstillfället inne- bär att förutsättningarna för förvärv kan komma att ändras under handläggningens gång, vilket kan vara negativt ur vissa aspekter. Den som anmälan gäller kan t.ex. fylla efter det att anmälan lämnats in, men innan beslut fattats, vilket vid en ändring av när villkoren ska vara uppfyllda innebär att den som anmälan gäller kommer att om- fattas av de krav på frånvaro av allvarlig brottslighet som utredningen föreslår i kapitel 7. Konsekvensen blir alltså att det skapas en osäker- het om vad som kommer att krävas för förvärv av medborgarskap och att ärendet kan behöva kompletteras under handläggningens gång. Det innebär också att handläggningstid kan få en avgörande betydelse för den som anmälan avser. Utredningen har emellertid redan i sitt delbetänkande gällande krav på kunskaper i svenska och samhällskunskap för svenskt med- borgarskap, som föreslås gälla för dem som fyllt 16 men inte , argumenterat för att det är åldern för beslutet som ska vara avgörande för om en sökande ska omfattas av kraven på kun- skaper i svenska och samhällskunskap för förvärv av svenskt medbor- garskap.4 Utredningen anser att samma argument gör sig gällande även här, dvs. att det är en princip inom många förvaltningsrättsområ- den att det är omständigheterna för beslutet som ska ligga till grund för beslutet. Detta gäller t.ex. i naturalisationsärenden och inom utlänningsrätten. Eftersom det inte längre finns några bärande skäl för att villkoren för förvärv av medborgarskap genom anmälan ska vara uppfyllda vid anmälningstidpunkten, och den nuvarande ordningen har fått vissa oönskade konsekvenser, anser utredningen att prövningen av förvärv av svenskt medborgarskap genom anmälan i fortsättningen ska utgå från förhållandena för beslutet och att förvärv av svenskt medborgarskap ska fastställas till beslutsdagen. Detta innebär att det skapas en enhetlighet i hanteringen av ärenden om naturalisation och anmälan. För att förtydliga den ändrade tidpunkten för förvärv av medbor- garskap föreslår utredningen att uttrycket förvärv genom anmälan ska ersätts med förvärv efter anmälan i anmälningsbestämmelserna i 4SOU 2021:2 s. 161. Ändrad tidpunkt för förvärv av medborgarskap efter anmälan medborgarskapslagen och relevanta övergångsbestämmelser i enlighet med Lagrådets förslag i beredningen av medborgarskapslag.5 När ordningen för anmälningsärenden ändras så att prövningen av förvärv av svenskt medborgarskap genom anmälan ska utgå från förhållandena för beslutet, bedömer utredningen att 8 § medborgarskapslagen behöver formuleras om för att vara i enlig- het med konventionsåtaganden. Enligt artikel 1.1 om begränsning av statslöshet (SÖ 1969:12) ska en fördragsslutande stat bevilja en på dess territorium född person med- borgarskap om denne annars skulle bli statslös. Medborgarskap ska beviljas enligt bestämmelse i lag, genom födsel eller efter ansökan. Det framgår att ansökan ska kunna göras av sökanden själv eller på dennes vägnar. Enligt artikel 1.2 a) i samma konvention får den för- dragsslutande parten vid annat förvärv av medborgarskap än genom födelsen föreskriva att ansökan ska göras som bestäms av den fördragsslutande parten, men som inte får börja senare än och inte upphöra tidigare än vid en ålder . Även om bestämmelserna i 8 § medborgarskapslagen inte tillkommit för detta syfte och därmed inte direkt speglar konventionens krav, ger den ändå personer som fyllt 18 men inte möjligheten att under angivna förhållanden förvärva medborgarskap genom anmälan. För att 8 § medborgarskapslagen ska vara i enlighet med bestäm- melserna i konventionen föreslår därför utredningen att det specifi- ceras i 8 § att det är den som har fyllt 18 men inte vid anmälnings- tillfället som omfattas av bestämmelsen. Om detta inte specificeras skulle det innebära att en person som fyller efter att anmälan kommit in får avslag på anmälan med hänvisning till att han eller hon på grund av sin ålder inte längre omfattas av bestämmelsen vid be- slutstillfället. När det gäller de bestämmelser som bygger på det nordiska avtalet, dvs. 18 och 19 §§ medborgarskapslagen, finns det formuleringar i artikel 5 i avtalet som stadgar att medlemsstaterna får ställa som vill- kor att den som gör anmälan, för anmälan inte får vara kriminellt belastad på visst angivet sätt.6 Eftersom avtalet innehåller bestämmelser om hur lång hemvisttid avtalsstaterna får kräva och det finns en koppling mellan hemvisttiden och perioden under vilken en 1999/2000:147 s. 135. 6Avtal mellan , , , och om medborgarskap (SÖ 2012:6). Ändrad tidpunkt för förvärv av medborgarskap efter anmälan person inte får vara kriminellt belastad, anser utredningen att det är befogat att utgå ifrån att avtalet förutsätter att även hemvisttidens beräkning ska utgå från anmälningstillfället (jfr artiklarna 2–5 i avtalet). Mot den bakgrunden anser utredningen att med hänsyn till sina internationella åtaganden är förhindrad att ändra tidpunkten för när villkoren ska vara uppfyllda för förvärv av svenskt medborgarskap genom anmälan enligt 18 och 19 §§ medborgarskaps- lagen. Dessa bestämmelser omfattas därför inte av utredningens för- slag att prövningen av om villkoren för förvärv av medborgarskap genom anmälan är uppfyllda ska utgå från förhållandena vid tidpunk- ten för beslutet i ärendet. Eftersom nordiska medborgare inte be- höver uppehållstillstånd i berörs dessutom 18 och 19 §§ inte av de argument angående återkallelse av permanent uppehållstillstånd som framförts som skäl för varför tidpunkten för när villkoren för förvärv av medborgarskap genom anmälan bör vara uppfyllda. Det är således i 6–10 §§ medborgarskapslagen och relevanta över- gångsbestämmelser som uttrycket förvärv genom anmälan ska ersätts med förvärv efter anmälan. 10 Hedersrelaterat våld och förtryck I detta kapitel redogör utredningen för vad hedersrelaterat våld och förtryck är och hur det kan bidra till att barn, men också vuxna befrias från svenskt medborgarskap på felaktiga grunder och konsekvenserna av det. Kapitlet hänger samman med kapitel 11 i vilket utredningen lämnar förslag på författningsändringar som syftar till att stärka barns rättigheter och motverka att hedersrelaterat våld och förtryck leder till befrielse från medborgarskap. Utredningen har i uppdrag att lämna förslag på hur barns rättigheter i ärenden om befrielse från svenskt medborgarskap kan stärkas och hur möjligheterna att avslå en ansökan om befrielse från svenskt med- borgarskap ska utökas, i syfte att motverka hedersrelaterat våld eller tvång och för att stärka barns rättigheter. I uppdraget ingår också att utreda om beslut om befrielse från medborgarskap som meddelats med anledning av en ansökan som gjorts genom hot, tvång, urkundsförfalskning eller annat otillbörligt förfarande ska kunna ändras av , och i så fall med retroaktiv effekt. Uppdraget har sitt ursprung i betänkandet Ökat skydd mot heders- relaterad brottslighet (SOU 2018:69) i vilket uttalas. [U]tredningen [har] identifierat en fråga som rör möjligheten för vård- nadshavare att säga upp ett barns svenska medborgarskap. Det har före- kommit fall där den eller de som har vårdnaden om ett barn har ansökt om att barnet ska befrias från sitt svenska medborgarskap i samband med att barnet har förts utomlands, exempelvis för att giftas bort. Att barnet har mist sitt svenska medborgarskap medför att svenska myndigheter ges än mer begränsade möjligheter att undsätta barnet i utlandet och/eller att återföra barnet till . Hedersrelaterat våld och förtryck Enligt lagen (2001:82) om svenskt medborgarskap får den som är eller önskar bli utländsk medborgare på ansökan befrias från sitt svenska med- borgarskap. Befrielse ska medges den som saknar hemvist i . Den som har hemvist i får vägras befrielse endast om det finns särskilda skäl (15 § första stycket). Är sökanden inte redan utländsk medborgare krävs som villkor för befrielsen från svenskt medborgarskap att han eller hon förvärvar medborgarskap i ett annat land (15 § andra stycket). Ett barn som redan är utländsk medborgare ska således befrias från sitt svenska medborgaskap om det saknar hemvist i . Om barnet har förts utomlands men fortfarande bedöms ha hemvist här får befrielse däremot vägras om det finns särskilda skäl. Med särskilda skäl avses att sökanden genom att avsäga sig sitt svenska medborgarskap skulle uppnå otillbörliga fördelar gentemot svenska staten, t.ex. då sökanden är misstänkt för brottslighet här i landet och avsägelsen skulle försvåra eller omöjliggöra ett utlämnande hit. Ett annat exempel som omfattas kan vara då sökanden under pågående värnpliktstjänstgör- ing söker om befrielse från sitt svenska medborgarskap vilket med omedel- bar verkan skulle innebära att personen i fråga inte längre omfattades av skyldigheten att fullgöra värnplikt här (prop. 1999/2000:147 s. 57). Utifrån dessa uttalanden är det enligt utredningens bedömning inte tydligt att en ansökan om befrielse av ett barns medborgarskap kan nekas på den grunden att barnet t.ex. riskerar att giftas bort mot sin vilja. Det ankom- mer dock på de tillämpande myndigheterna att i varje enskilt fall avgöra vad som avses med särskilda skäl (a.a. s. 57). Om ett barn som är utländsk medborgare inte längre anses ha hemvist i finns det dock inte några möjligheter att avslå en ansökan om att det ska befrias från sitt medborgarskap. Den rådande ordningen möj- liggör således åtminstone i det sistnämnda fallet för vårdnadshavare att försvåra svenska myndigheters arbete när ett barn förts utomlands för att t.ex. könsstympas eller giftas bort. Medborgarskapsfrågor ligger emellertid utanför vårt uppdrag. Frågor som rör medborgarskapet kräver sannolikt särskilda överväganden och bör därför behandlas i särskild ordning.1 Utredningen har i kapitel 3 i delbetänkandet Krav på kunskaper i svenska och samhällskunskap för svenskt medborgarskap (SOU 2021:2) presenterat en överblick över medborgarskapets folkrättsliga och 1SOU 2018:69 s. 205 f. Hedersrelaterat våld och förtryck juridiska betydelse och redogjort för det svenska medborgarskapet och historiskt. För mera utförlig information hänvisas därför till delbetänkandet. I nu aktuellt sammanhang bedömer utredningen emellertid att det kan vara bra att kort informera om några grund- tankar i fråga om medborgarskap. Medborgarskapet är det rättsliga förhållandet mellan en person och en stat och anses vara en fråga som varje stat har exklusiv kompe- tens att besluta om (jfr artikel 1 i för lösande av vissa konflikter mellan medborgarskapslagar [SÖ 1937:9]). Medborgarskapet brukar delas upp i en folkrättslig och en juridisk betydelse. Som exempel på den folkrättsliga betydelsen kan nämnas tillämpningen av reglerna om ett värdlands skyldighet att respektera utländska medborgares rättsställning. För att andra stater ska vara skyldiga att ge medborgarskapet rättslig verkan krävs att det finns en verklig anknytning (genuine link) mellan individen och staten i fråga. Detta kan uttryckas som att det krävs att medborgarskapet bygger på något förhållande som innebär en naturlig samhörighet mellan staten och individen. Endast i extrema fall torde ett medbor- garskap som beviljats enligt nationell rätt inte anses ha rättslig verkan på det internationella planet. Rätten till medborgarskap finns reglerat i flera konventioner, däribland europeiska konvention om medborgarskap (konvention) (SÖ 2001:20), kon- vention om gifta kvinnors medborgarskap (SÖ 1958:27), den inter- nationella konventionen om medborgerliga och politiska rättigheter (ICCPR) (SÖ 1971:42) och om barnets rättigheter (SÖ 1999:20). Även FN:s allmänna förklaring om de mänskliga rättigheterna innehåller bestämmelser om rätten till ett medborgarskap (FN:s allmänna förklaring). I sammanhanget bör också om begränsning av statslöshet (konvention) (SÖ 1969:12) nämnas. 10.2.2Medborgarskapets juridiska betydelse och frågor om konsulärt bistånd I har svenska medborgare och andra personer som är bosatta här i princip samma rättigheter och skyldigheter.