sou · H8B383d2 · 2021-01-01 00:00:00 — 20.6.2Reglering av sjöfart och fritidsbåtar Sjöfartens påverkan på bevarandevärden uppmärksammas allt mer, inte minst påverkan av undervattensbuller, olika former för utsläpp och störning av fågel och djurliv. Flera hårt trafikerade far- tygsrutter passerar nära eller genom skyddade områden. Fri- tidsbåtstrafiken har betydande påverkan på kustområden, inte minst på grunda livsmiljöer, men även på t.ex. fiskfauna och sjöfågel.75 Den ökade kunskapen om sjöfartens påverkan medför att behovet av att reglera både kommersiell sjöfart, inklusive kommersiell skärgårds- trafik, och fritidsbåtar i skyddade områden ökar. Läs mer i kapitlen om sjöfart och om kusthavet. I Havs- och vattenmyndighetens förslag till havsplaner har myn- digheten pekat ut s.k. utredningsområden för sjöfart. 72Havs- och vattenmyndigheten , Juridiska förutsättningar för reglering av skyddade områden utan lokal mänsklig påverkan, bilaga 1 till rapportering av regeringsuppdrag M2017/ 03180/Nm. 73Christiernsson, A. och , G. 2016, och fisket, Nordisk Miljörättslig , 2016:1, s. 11–28. 74Christiernsson, A. m.fl. 2014, Fiske och Natura 2000, 7 kap. 28 a § i EU-rättslig belysning, Havs- och vattenmyndighetens rapport 2014:7. 75Havsmiljöinstitutet , Fritidsbåtars påverkan på grunda kustekosystem i , Rapport 2019:3. råden av intresse för både naturvården och sjöfarten och där Havs- och vattenmyndigheten bedömer att sjöfarten kan ha negativ betydelse på utpekade bevarandevärden, t.ex. på alfågelpopulationen genom oljeutsläpp eller tumlare från undervattensbuller, men inte kunnat bedöma vilket av dessa intressen som ska ges företräde. Ett annat exempel som illustrerar problematiken är naturreservatet som beslutades av i . Från har ett nytt ruttsystem för sjöfart trätt i kraft. De nya rutterna kommer enligt troligtvis innebära att ännu fler handelsfartyg än tidigare passerar genom naturreservatet. Beslutet är fattat av IMO på förslag av Transportstyrelsen och Søfarts- styrelsen i . I reservatbeslutet har i be- dömt att sjöfarten är den största källan till lokal mänsklig påverkan inom området och är inte förenlig med naturreservatets syfte. Exemplet visar på myndigheternas olika syn på regleringar av hastighet och utsläpp inom naturreservat. och Transportstyrelsen framför argument om varför t.ex. hastighetsbe- gränsningar inte bör införas med hänsyn till negativ påverkan på fritidsbåtstrafiken och problem med övervakning och tillsyn. Både och Transportstyrelsen avstyrker även hårdare utsläpps- krav på handelssjöfarten i skyddade områden än vad som är reglerat internationellt och inarbetat i annan svensk lagstiftning. Skälen är bl.a. att utsläpp i havet förflyttas av strömmar, därav kommer vatten- kvaliteten inom naturreservatets förhållandevis lilla område troligt- vis påverkas av vatten och utsläpp från omgivande vattenområden.76 Det finns ingen vägledning för hur sjöfarten eller fritidsbåts- trafiken bör regleras i skyddade områden och hur och speciallagstiftningen ska tillämpas för olika typer av regleringar av transporter (som t.ex. hastighet eller tillträdesförbud), under- vattensbuller, utsläpp eller ankring.77 76Sjöfartsverket remissyttrande till i på beslut om naturreservatet . 77Havs- och vattenmyndigheten , Juridiska förutsättningar för reglering av skyddade områden utan lokal mänsklig påverkan, bilaga 1 till rapportering av regeringsuppdrag M2017/ 03180/Nm. Reglering av sjöfart inom territorialhavet har suveränitet, vilket innebär en obe- gränsad rätt att reglera olika verksamheter, med undantag för andra staters rätt till oskadlig genomfart med fartyg. har rätt att reglera fartygstrafiken inom territorialhavet genom att bestämma farleder och inrätta trafiksepareringssystem. om ruttsystem för den internationella sjöfarten gäller såväl inom svenskt sjöterritorium som ekonomisk zon. Detta regleras i Trans- portstyrelsens föreskrifter och allmänna råd om ruttsystem78 och andra av IMO särskilt beslutade sjötrafikregler. Det finns ingen bestämmelse i som undantar sjö- farten från att regleras genom reservatsföreskrifter och allmänna hänsynsregler gäller även för framdriften av fartyg. Som ett led i skyddet av den miljön kan upprätta skyddade zoner som medför förbud mot sjöfart inom svenskt terri- torialvatten, men även denna rätt begränsas av internatio- nella åtaganden och vad som överenskommits inom IMO.79 En skyddad zon inom territorialhavet ska anmälas till IMO och sam- ordnas genom IMO med andra staters behov av internationell sjöfart. Det finns inte någon rättslig definition av vad som är en farled. Vanligen avses en led för den civila sjöfarten som har märkts ut dels i geografin genom fyrar, sjömärken och andra sjösäkerhetsanord- ningar, dels i sjökorten.80 Oavsett om det finns en farled så är fartyg fria att köra i vilka farleder eller vägar på havet som de önskar, under förutsättning att de håller fartbegränsningar och inte gör några andra överträdelser såsom att passera genom fågelskyddsområde, militärt område eller motsvarande.81 Länsstyrelserna har viss föreskriftsrätt enligt sjötrafikförord- ningen (1986:300) och får inom Sveriges sjöterritorium besluta om föreskrifter bl.a. av miljöskäl, om t.ex. fartbegränsning eller begräns- ning för fartyg att utnyttja ett vattenområde.82 Sådana förbud får dock enligt samma bestämmelse inte avse handelssjöfarten i allmän farled. 79Mahmoud, S. och , D. 2008, Det rättsliga skyddet av den miljön i och , Gällande binternationella och europeiska regler, bilaga 4 till SOU 2008:48, s. 457. 80Schelin, J. 2017, Vissa farleds- och hamnfrågor, PM utarbetad på uppdrag av Närings- departementet, s. 55. 81Trafikverket i samarbete med 2017, Åtgärdsvalsstudie, Farleder till , dnr TRV 2016/23963, s. 36. 822 kap. 2 § 2 st. sjötrafikförordningen (1986:300). Det finns således ingen rättslig möjlighet för att genom förbud förhindra handelssjöfart i en allmän farled. Enligt Havs- och vattenmyndigheten får frågor där farleder inne- bär störningar på ett skyddat område lösas genom att flytta farleden eller att införa exempelvis lotsplikt. Det är Transportstyrelsen som meddelar föreskrifter om var lots måste anlitas inom svenskt sjö- territorium. Samma regelverk gäller för fritidsbåtar. kan besluta föreskrifter i naturreservat som begränsar t.ex. ankring eller hur länge man får förtöja på samma plats i ett skyddat område. Länssty- relserna kan besluta om motsvarande regler för fritidsbåtar av miljö- skäl, som för kommersiell trafik enligt sjötrafikförordningen. Föreskrifter om ankringsförbud i vissa områden har oftast varit motiverade med att undervattenskablar eller rör behöver skyddas, medan frågan om ankringsskador på undervattensnaturen sällan upp- märksammas. Vidare har många skyddsvärda öar och skär och en zon omkring sig som belagts med tillträdesförbud. Detta har oftast för- anletts av behov av att skydda fåglar eller sälar. Ovanligare är dock att förbuden utgått från skyddsbehov i undervattensnaturen. Reglering av sjöfart inom den ekonomiska zonen Bestämmelserna om Natura 2000 tillämpas även i eko- nomiska zon.83 En reservation finns dock i 10 § lagen om ekonomiska zon. Bestämmelsen innebär att föreskrifter och andra beslut inte får medföra någon inskränkning av den fria sjöfarten enligt folkrätten. Detta innebär att saknar jurisdiktion att förbjuda internationell sjöfart genom skyddade områden i den eko- nomiska zonen. Om internationell sjöfart behöver regleras i skyddade områden måste det beslutas inom ramen för IMO. Ett exempel på ett sådant beslut är utpekande av som PSSA-område (Par- ticularly Sensitive Sea Area), och att områdena kring banken och Hoburgs bank har utsetts som Areas to be Avoided. Eftersom detta inte är ett tvingande förbud saknar dock möj- 837 kap. 32 § . lighet att vidta skyddsåtgärder gentemot fartyg som inte följer rekom- mendationerna.84 Av förslagen till havsplaner för , framgår vilka ytor prioriterar för sjöfart och vilka områden sjöfarten bör undvika. och andra länders havsplaner kommer därmed att vara väg- ledande i det internationella arbetet av trafiksepareringssystem och förbudsområden för sjöfart inom Helcom och IMO.85 De problem som sjöfarten åsamkar miljötillståndet omfattas av ”Rekommenderade gemenskapsåtgärder” i artikel 15 i havsmiljö- direktivet. Enligt artikeln ska en medlemsstat som identifierar ett problem som påverkar miljötillståndet i dess vatten och som inte kan lösas med åtgärder på nationell nivå, eller som har samband med annan gemenskapspolitik eller annat internationellt avtal, infor- mera om detta och lämna in underlag för att motivera ståndpunkten. Om inte annat framgår i relevant gemen- skapslagstiftning så ska kommissionen agera på varje sådan rekom- mendation och ska, på lämpligt sätt, beakta re- kommendationerna i sina förslag till och rådet. Enligt 38 § havsmiljöförordningen är det Havs- och vattenmyndig- heten som ska informera regeringen om sådana problem för miljö- tillståndet i vatten och till regeringen lämna ett sådant underlag eller sådana rekommendationer som avses i artikel 15.1 havs- miljödirektivet. Försvarsmaktens verksamhet ger upphov till flera olika störningar i marin miljö. Undervattensbuller uppstår t.ex. genom aktiv sonar och undervattenssprängningar både under övningsverksamhet och vid skarp verksamhet (insatser). Verksamheten medför även störningar av fågel- och djurlivet. En särskild verksamhet som är viktig för havs- miljön, men som bidrar till störningar är röjning av minor. Det finns inget generellt undantag för försvarets verksamhet i 7 kap. , utan ett förbud mot viss användning av mark 84Havs- och vattenmyndigheten , Juridiska förutsättningar för reglering av skyddade områden utan lokal mänsklig påverkan, bilaga 1 till rapportering av regeringsuppdrag M2017/ 03180/Nm. 85Havsmiljöinstitutet , Havsplanering kan minska konflikter och främja helhetssyn på miljön, Åtgärder för att minska sjöfartens påverkan på miljön, Rapport 2017:2. eller vattenområde kan även omfatta försvarets verksamhet. som exempelvis förbjuder militära övningar förekommer, men förenas då ofta med en undantagsmöjlighet efter samråd med exempelvis . För Försvarsmaktens verksamhet finns, i motsats till t.ex. fiske och sjöfart, vissa undantag i . Enligt 1 kap. 5 § miljö- balken får regeringen meddela föreskrifter för totalförsvaret som av- viker från balken och av 2 kap. om de allmänna hänsynsreglerna framgår av 7 § att när det är fråga om en verksamhet eller en åtgärd som behövs för totalförsvaret, ska vid avvägningen hänsyn tas även till detta förhållande. Även riksintressen för totalförsvaret ska ges företräde om det behövs. I huvudsak genomförs övningsverksamhet inom Försvarsmak- tens sjöövningsområden och sprängområden, som enligt 3 kap. 9 § är av riksintresse för totalförsvaret, men även på annan plats. Den skarpa verksamhet som Försvarsmakten genomför, dvs. insatser av något slag (t.ex. minröjning, ubåtsjakt eller hävdande av svenskt territorium), måste dock enligt Försvarsmakten kunna genom- föras oavhängigt av restriktioner inom skyddade områden. Försvarsmakten framhåller i sitt remissyttrande över naturreser- vatet Skånska att det måste det finnas utrymme för För- svarsmakten att genomföra sitt, av och regeringen, givna uppdrag och ansvar utan att begränsas av reservatsföreskrifter. Vidare förbehåller sig Försvarsmakten rätten att genomföra insatser (t.ex. röjning av minor) på sådant sätt och med sådan materiel som är nödvändigt för att lösa aktuell uppgift. 20.6.4Nedläggning av undervattenskablar och rörledningar på kontinentalsockeln möjligheter att hantera och begränsa nedläggning av under- vattenskablar och rörledningar styrs av artikel 79 i FN:s havsrätts- konvention, vilken införlivats i genom kontinentalsockellagen (1966:314). Enligt 15 a § krävs tillstånd av regeringen eller den myn- dighet som regeringen bestämmer för att få lägga ut undervattens- kablar och rörledningar utanför territorialgränsen. Tillståndet ska förenas med de villkor som behövs för att 1.möjliggöra utforskning av kontinentalsockeln och utvinning av dess naturtillgångar, 2.förhindra, begränsa och kontrollera föroreningar från rörled- ningar, och 3.skydda möjligheten att använda och reparera redan befintliga undervattenskablar och rörledningar. Mot bakgrund av den rättighet som havsrättskonventionen medger är det inte möjligt att genom nationella föreskrifter med stöd av 16 § havsplaneringsförordningen eller 2 § andra stycket lagen om ekonomiska zon inskränka andra staters rättigheter att lägga ut under- vattenskablar och rörledningar. har dock rätt att pröva den närmare dragningen ur ett miljöskyddsperspektiv, vilket exempelvis kan innebära att ledningen eller kabeln styrs bort från känsliga områ- den. Om ett område är skyddat som Natura 2000-område kan en till- ståndsprövning enligt 7 kap. 28 a § eventuellt behövas.86 Ansvar och roller i genomförandet av områdesskyddet beskrivs i 7 kap. och i förordningen om områdesskydd.87 Läns- styrelserna har ett stort ansvar i arbetet med att inrätta och förvalta skyddade områden, men även regeringen, och Havs- och vattenmyndigheten har viktiga uppgifter. Kommuner kan inrätta naturreservat och ansvarar då även för förvaltningen av dessa. Ett antal myndigheter som t.ex. , , , SGU och Försvarsmakten, har ansvarsområden som är av betydelse för marint områdesskydd. 86Havs- och vattenmyndigheten , Juridiska förutsättningar för reglering av skyd- dade områden utan lokal mänsklig påverkan, bilaga 1 till rapportering av regeringsuppdrag M2017/03180/Nm. 87Förordningen (1998:1252) om områdesskydd. Det är enbart regeringen som kan fatta beslut om skydd i ekonomiska zonen Regeringen beslutar om nationalparker, Natura 2000-områden och rapportering av skyddade områden till Ospars och Helcoms MPA nätverk. har det övergripande ansvaret för områdesskyddet har ett övergripande ansvar för områdesskyddet. vägleder, ansvarar för databaser och information om skyddade områden och hanterar ekonomiska resurser för att stödja och utveckla arbetet. ansvarar även för att föra förteckningen över skyddade naturområden. Havs- och vattenmyndigheten vägleder och stödjer länsstyrelserna Havs- och vattenmyndigheten vägleder och stödjer länsstyrelser och kommuner i arbetet med akvatiskt områdesskydd. Havs- och vatten- myndigheten hanterar också ekonomiska resurser för att stödja och utveckla arbetet. En särskild överenskommelse har gjorts mellan Havs- och vattenmyndigheten och om samarbetet inom områdesskyddet där roller och ansvar enligt förordningen om områdesskydd enligt förtydligas. Andra frågor som tas upp i överenskommelsen är frågan om samråd med länsstyrelserna, budgetplanering, kostnader för inventeringar och utredningar, vär- dering och förhandling, ersättning till markägare och andra sakägare, kostnader för skötsel och förvaltning samt uppföljning och utvär- dering berörande skyddade områden. Havs- och vattenmyndigheten har fått flera reger- ingsuppdrag om marint områdesskydd, bl.a. att säkerställa nödvändiga bevarandeåtgärder (framför allt fiskereglering), samt att genomföra satsningen om stärkt marint områdesskydd som bl.a. innebär fram- tagande av havsområdesvisa handlingsplaner för skydd av områden. Havs- och vattenmyndigheten genomför också andra löpande åtgärder för att bidra till ett ekologiskt representativt, samman- hängande och funktionellt nätverk samt för att öka takten på bildan- det av nya skyddade naturområden. Arbetet bedrivs i nära samverkan med länsstyrelser och . Länsstyrelserna har en mycket viktig roll Länsstyrelser och kommuner ansvarar för att inrätta naturreservat. Länsstyrelserna ska även upprätta beskrivningar av bevarandesyftet samt de livsmiljöer och arter för vilka en gynnsam bevarandestatus ska upprätthållas eller återställas.88 Det är vanligtvis länsstyrelserna som förvaltar de skyddade områdena i sitt län, inklusive Natura 2000-områden samt Ospar och Helcom MPA. Både och Transportstyrelsen ska enligt sina respek- tive instruktioner verka för att det generationsmål för miljöarbetet och de miljökvalitetsmål som har fastställt nås och ska vid behov föreslå åtgärder för miljöarbetets utveckling.89 ska inom sitt ansvarsområde verka för att sjöfartens påverkan på miljön minimeras.90 Transportstyrelsen ska svara för regelgivning, tillståndsprövning och tillsyn inom transportområdet. Verksamheten ska särskilt inriktas på att bidra till ett internationellt konkurrenskraftigt, miljöanpassat och säkert transportsystem.91 Även Energimyndigheten ska verka för att det generationsmål för miljöarbetet och de miljökvalitetsmål som har fastställt nås och ska vid behov föreslå åtgärder för miljöarbetets utveckling.92 Myndigheten ska även skapa förutsättningar för en väl planerad och resurseffektiv vindkraftsutbyggnad, vilket inkluderar havsbaserad vindkraft. 8817 § förordningen (1998:1252) om områdesskydd. 8910 § förordningen (2007:1161) med instruktion till och 14 § förordningen (2008:1300) med instruktion till Transportstyrelsen. 902 § förordningen (2007:1161) med instruktion till . 911 § förordningen (2008:1300) med instruktion till Transportstyrelsen. 922 § förordningen (2014:520) med instruktion för . Försvarsmakten ska ta miljöhänsyn i sin verksamhet i fred.93 För- svarsmakten ska enligt sin instruktion, bidra till att det generationsmål för miljöarbetet och de miljökvalitetsmål som har fastställt nås samt vid behov föreslå åtgärder för miljöarbetets utveckling. Försvarsmakten ska, utöver vad som följer av och i den utsträckning myndighetens resurser medger det, avhjälpa förore- ningsskador i enlighet med Försvarsmaktens inventering av förore- nade områden som orsakats av tidigare militär verksamhet. Försvarsmakten ska även medverka i det internationella försvars- miljösamarbetet och i insats- och övningsområden utomlands så långt det är möjligt och skäligt, planera och bedriva verksamheten så att hälso- och miljöhänsyn tas. Enligt regeringen är det viktigt att Försvarsmakten fortsätter utveckla och integrera miljöhänsyn vid kommande utökning av verk- samhet.94 Enligt regeringen arbetar Försvarsmakten systematiskt för att uppnå en hållbar verksamhet som återspeglar målen som är upp- satta i Agenda och de nationella miljökvalitetsmålen. Försvars- makten har ett miljöledningssystem som syftar till att vägleda verk- samheten i hur den ska bemöta och hantera miljöfrågor och på så sätt minska myndighetens miljöpåverkan och ta miljöhänsyn i all verksamhet. Det strategiska miljöarbetet är något som genomsyrar hela organisationen, från miljöpolicy och miljömål till arbetssätt och uppföljning av verksamheten. 20.8Genomförandet av handlingsplanen för marint områdesskydd Havs- och vattenmyndigheten fick i uppdrag av regeringen att ta fram en handlingsplan för att bidra till att öka takten i myndig- heternas arbete med att nå etappmålet för marint områdesskydd och därmed även måluppfyllelsen av miljökvalitetsmålet Hav i balans samt levande kust och skärgård. 935 § förordningen (2007:1266) med instruktion för Försvarsmakten. 94Prop, 2020/21:30, Totalförsvaret, s. 117. Havs- och vattenmyndigheten rapporterade handlingsplan för marint områdesskydd 2016.95 Havs- och vattenmyndigheten bedömde i planen att det återstår stora utmaningar för att åstadkomma ett ekologiskt representativt, sammanhängande och funktionellt nätverk. Handlingsplanen ligger till grund för Havs- och vattenmyndighetens arbete med områdesskyddet som t.ex. vägledning och stöd till länsstyrelserna och inrättande av fiskeregleringar i skyddade områden. I handlings- planen identifierade Havs- och vattenmyndigheten en rad specifika åtgärder som särskilt viktiga för att nå det befintliga etappmålet om marint områdesskydd. Regeringen har gett Havs- och vattenmyndigheten i uppdrag att och i särskild ordning redovisa arbetet med att stärka det områdesskyddet.96 Havs- och vattenmyndighetens slutsatser är att de satsningar regeringen gjort för att starka marint områdesskydd har varit och är fortfarande, avgörande för att bidra till att nå etappmålet. Satsningen har gjort det möjligt för läns- styrelserna att ha tillräckligt med anställd personal för att utveckla det ramverk som krävs for att implementera en adaptiv förvaltning av nätverket av skyddade områden. En viktig del i ramverket är regionala handlingsplaner för marint områdesskydd. Havs- och vattenmyndigheten poängterar att arbetet med om- rådesskyddet och en adaptiv förvaltning är ett långsiktigt arbete som kräver en fortsatt resurstilldelning och tydlig ansvarsfördelning. De skyddade områdena kräver en fortsatt förvaltning och uppföljning. Havs-och vattenmyndigheten bedömer att om medelstilldelningen minskar kan detta komma att innebära risker för rekreation, havets ekosystem, fiske och fisken.97 Nedan följer redovisning av huvuddragen för åtgärdsområdena i den nationella handlingsplanen samt Havs- och vattenmyndighetens redovisning av genomfört och pågående arbete. 95Havs- och vattenmyndigheten , Handlingsplan för marint områdesskydd, Myllrande mångfald och unika naturvärden i ett ekologiskt nätverk under ytan, Slutredovisning av regeringsuppdrag M2015/771/Nm. 96Havs- och vattenmyndighetens regleringsbrev 2018, 2019 och 2020. 97Havs- och vattenmyndigheten , Budgetunderlag –2023. 20.8.1Inrättande av skyddade områden har det beslutats om 19 nya statliga och två kommunala naturreservat. Närmare hälften av bevarande- planerna för 2000-områden har uppdaterats. Ett stort antal inventeringar har genomförts i områden som bedöms vara aktu- ella för införande av områdesskydd. 20.8.2Nationellt ramverk och regionala handlingsplaner Havs- och vattenmyndigheten arbetar med att utveckla och imple- mentera ett nationellt ramverk för marint områdesskydd som ska stärka det samlade skyddet och leverera mer än summan av de enskilda skyddade områdena. ska bidra med stöd för att planera, genomföra och följa upp områdesskyddet, både för enskilda skydde områden och för hela nätverket. Enligt Havs- och vattenmyndig- heten bidrar ramverket till att genomföra åtgärdsprogrammet för havsmiljödirektivet och är därmed också ett värdefullt verktyg för att nå havsmiljödirektivets övergripande miljökvalitetsnorm god miljö- status i havet. bygger på internationellt erkänd metodik som har anpassats till svenska förhållanden.98 Inom ramverket tar länsstyrelserna fram regionala handlings- planer för marint områdesskydd. Länsstyrelserna i , och har fått bidrag från anslag 1:11 Åtgärder för havs och vattenmiljö, för att koordinera arbetet regio- nalt. Handlingsplanerna för samtliga tre havsområden; , Egentliga och , är enligt Havs- och vatten- myndigheten , i sitt slutskede. Havs- och vattenmyndigheten framhåller för Miljömålsbered- ningen att det saknas en formell samordning av områdesskyddet i de tre havsområdena. Arbetet med de regionala planerna samordnas av Havs-och vattenmyndigheten, men för en fortsatt adaptiv förvalt- ning av nätverken med utvärdering på såväl områdesnivå som på nätverksnivå, saknas ett utpekat mandat. Havs- och vattenmyndig- heten framhåller även att de regionala handlingsplanernas formella status fortfarande inte har beslutats samt att det inte finns några fast- ställda krav eller former för den regionala samordning som behövs 98Ramverket bygger på Opens Standards for Conservation. för att genomföra planerna och säkerställa nätverket av skyddade områden i de tre havsregionerna. De regionala handlingsplanerna innehåller mätbara mål för eko- logisk representativitet och funktionalitet för värdefulla ekosystemkom- ponenter i respektive havsområde. Indikatorerna som används i ram- verket ska vara sådana uppföljningsmått som används i annan upp- följning och rapportering, främst inom art- och habitatdirektivet och havsmiljödirektivet. Länsstyrelserna har även tagit fram mål för skydd med hänsyn till framtida klimatscenarier. Enligt Havs- och vattenmyndigheten ska målen i handlingsplanerna vara vägledande för länsstyrelsernas arbete efter nuvarande etappmålets målår 2020.99