sou · H9B369 · 2021-08-20 00:00:00 — Läkarintygen som lämnas som underlag till bedömning av sjukpenning är vanligtvis mindre omfattande än läkarutlåtanden som skrivs i samband med ansökan om sjukersättning. Färre intyg under tid med sjukpenning innebär emellertid att den administrativa belastningen minskar något avse- ende sjukpenningen. Huruvida den administrativa bördan för hälso- och sjukvården samtaget ökar eller minskar är dock svårbedömt. Utredningen gör dock bedömningen att minskningen av bördan i sjukpenning inte riktigt blir lika stor som ökningen i sjukersättning och att utredningens förslag sammantaget kommer innebära små men ökade kostnader för hälso- och sjukvården. En uppskattning är att ett läkarutlåtande för underlag till beslut om sjukersättning i normalfallet omfattar ca 3 läkarbesök. Ett exem- pel på ersättningsnivå är förordningen för lag (1994:1121) om läkar- vård , där ett normalbesök tar mellan 20 och med en ersättning . För 3 normalbesök skulle det med denna grova uppskattning betyda mellan 2 640 och Rätten till sjukersättning – konsekvenser av utredningens förslag 4 698 kronor.13 Som utredningen beskrivit är osäkerheten stor kring hur många som kan komma att beviljas sjukersättning med de regler som utredningen föreslår. Beroende på hur ansökningarna fördelar sig bedömer utredningen att det kan röra sig om mellan 2 000 och 16 000 nya personer med sjukersättning . Som utredningen diskuterade ovan är det inte sannolikt att alla dessa personer är nya fall, dvs. många kan vara sådana personer som tidigare ansökt om sjukersättning men fått avslag. Därmed behöver sanno- likt inte alla dessa personer nya underlag från hälso- och sjukvården. Utredningen gör bedömningen att hälften av det ökade inflödet kommer från personer som behöver nya underlag från hälso- och sjukvården. Det skulle därmed innebär ökade kostnader med ca 4– . Från denna kostnad ska man dock dra kostnaden som hälso- och sjukvården har för att utfärda intyg i pågående sjukfall. Utredningen har inget närmare uppgift om tidsåtgången för att skriva sjukintyg för ansökan om sjukpenning. Under antagandet att ett sjukintyg med tillhörande undersökningar i genomsnitt tar en fjärdedel så som utlåtande i samband med sjukersättning men att de i snitt görs blir tids- åtgången för dessa sjukintyg av tidsåtgången för att utfärda ett underlag för ansökan om sjukersättning. Det skulle i så fall inne- bära att kostnaderna för hälso- och sjukvården sammantaget ökar med 1–. 13Det innebär i genomsnitt ca . Utredningen använder denna för beräkning av kostnader för hälso- och sjukvården. Rätten till aktivitetssättning – kapitel 10–13 – regelverk och handläggning I detta kapitel avhandlas aktivitetsersättning för nedsatt arbetsför- måga. Det är en ersättningsform som i stora delar liknar sjukersätt- ningen, med liknande rekvisit och en gemensam rättslig bakgrund (se kapitel 5), men som även i vissa väsentliga delar är annorlunda än sjukersättningen. Därför behandlas de båda förmånerna i olika avsnitt. Skillnaderna handlar bl.a. om att det är en yngre åldersgrupp som omfattas av reglerna för aktivitetsersättning. I den utsträckning be- stämmelser etc. för aktivitetsersättning är likartade dem som gäller för sjukersättning sker i huvudsak hänvisning till relevanta avsnitt om sjukersättningen. För information om regelverken i andra nordiska länder för ersätt- ning vid långvarigt nedsatt arbetsförmåga, se kapitel 6. 10.1Nuvarande regelverk och handläggning Aktivitetsersättning vid nedsatt arbetsförmåga är en ersättningsform för unga i åldern 19–29 år1 som har en nedsatt arbetsförmåga på grund av sjukdom, eller annan nedsättning av den fysiska eller psykiska pre- stationsförmågan.2 Ersättningen är tidsbegränsad till 1–, men kan beviljas för flera perioder. Även som den försäkrade får behandling, eller medicinsk eller arbetslivsinriktad rehabilitering som hindrar förvärvsarbete, anses han eller hon ha nedsatt arbetsförmåga.3 1Ersättningen kan beviljas fr.o.m. juli månad det år de försäkrade fyller . 233 kap. 5 och 18 §§ SFB. 333 kap. 12 § SFB. Rätten till aktivitetsersättning – regelverk och handläggning Likheter mellan aktivitetsersättning och sjukersättning – arbetsförmågebedömning och arbetsmarknadsbegrepp När det gäller aktivitetsersättning ska bedömningen av arbetsförmå- gan göras utifrån den unges förmåga att försörja sig själv genom förvärvsarbete på arbetsmarknaden. Bedömningen ska baseras efter samma grunder oavsett på vilket sätt prestationsförmågan är nedsatt och den ska bedömas i relation till ett heltidsarbete.4 Prövningen ska göras i förhållande till förvärvsarbete på hela arbetsmarknaden, vilket innebär att även särskilt anpassade eller subventionerade arbeten och anställningar beaktas. Andra faktorer, som exempelvis utbildning eller bosättning, ska inte beaktas vid arbetsförmågebedömningen.5 Samma begrepp och bedömning i detta avseende gäller således för aktivitetsersättning och sjukersättning. Det gör att exempelvis rätts- praxis som rör den ena formen av ersättning också blir tillämpbar på den andra i frågor som rör arbetsförmåga och arbetsmarknadsbegreppet. Det finns likheter mellan sjukersättningen och aktivitetsersättningen på så sätt att de båda avser att kompensera för långvarig nedsatt arbetsförmåga till följd av sjukdom. En viktig skillnad mellan ersätt- ningarna är emellertid att aktivitetsersättningen är tidsbegränsad, medan ett beslut om sjukersättning gäller tills vidare.6 En förutsätt- ning för att få aktivitetsersättning är att den enskildes arbetsförmåga kan antas vara nedsatt . Det kan jämföras med sjukersätt- ning, där det krävs dels att arbetsförmågan är stadigvarande nedsatt, dels att rehabilitering inte bedöms kunna förbättra förmågan. Under tid med aktivitetsersättning kan rehabiliteringsåtgärder pågå i syfte att den försäkrade ska få eller återfå arbetsförmåga. Tidsbegränsningen av aktivitetsersättningen syftar till att ta till- vara den unges möjligheter till utveckling och arbete i ungdomsåren, och unga ska således enligt huvudregeln inte få en var- aktig ersättning.7 infördes emellertid en möjlig- het att beviljas hel sjukersättning från , och därmed få ersättning 433 kap. 10–11 §§ SFB. 2007/08:136, s. 88 ff. 633 kap. 4, 17 och 19 §§ SFB. 2000/01:96, s. 80–81 och Ds 2000:40, s. 85. Rätten till aktivitetsersättning – regelverk och handläggning tills vidare.8 Motivet var att regeringen ville trygga försörjningen för det fåtal unga som bedöms helt sakna förutsättningar för att kunna utveckla arbetsförmågan.9 I samband med ett beslut om att bevilja en försäkrad aktivitetsersätt- ning ska undersöka om han eller hon ersättningen ska lämnas kan delta i aktiviteter som kan antas ha en gynnsam inverkan på hans eller hennes sjukdomstillstånd eller fysiska eller psykiska prestationsförmåga.10 Den försäkrade kan få ersättning (som kallas särskild ersättning) för kostnader för aktivi- teter som han eller hon deltar i.11 En skillnad mellan de båda ersättningarna är således att en försäk- rad inte kan få aktiviteter enligt socialförsäkringsbalken och ej heller särskild ersättning vid beviljad sjukersättning. Aktivitetsersättning vid förlängd skolgång En försäkrad som på grund av funktionsnedsättning ännu inte har avslutat sin skolgång på grundskolenivå och gymnasial nivå vid ingången av juli månad det år då han eller hon fyller har rätt till aktivitetsersättning skolgången varar. Denna ersätt- ning beviljas oavsett om arbetsförmågan är nedsatt eller inte.12 I den proposition som föregick införandet av bestämmelserna om aktivitetsersättning vid förlängd skolgång framhålls att ungdomar med funktionshinder ska ha möjlighet att slutföra utbildning som ger kompetens motsvarande gymnasienivån utan att de själva ska behöva svara för sin försörjning under tid sådan utbildning pågår.13 Vidare framhölls i förarbetena att det är viktigt att det görs en klar åtskillnad mellan sådana förlängningar av studierna som beror på funktionshinder och sådana som är en följd av andra skäl som inte är rent medicinska, t.ex. sociala problem, skoltrötthet och liknande. 2016/17:1, utgiftsområde 10, s. 46 och Ds 2016:5, s. 35 ff. 1033 kap. 21 § SFB. 1133 kap. 25 §, förordning (1991:1321) om rehabiliteringsersättning och RFFS 2002:36. 1233 kap. 8, 13 och 20 §§. 2000/01:96, s. 83 f. Rätten till aktivitetsersättning – regelverk och handläggning Aktivitetsersättning förförlängd skolgång bör således inte utges i andra fall än där det finns ett klart samband mellan funktionshindret och behovet av förlängda studier. 10.1.1Bakgrund till reglerna om aktivitetsersättning avskaffades ersättningarna förtidspension och sjukbidrag som var en del av pensionsområdet. Sjukersättning och aktivitets- ersättning infördes då och blev även en del av sjukförsäkringen. hade förtidspensionen delvis anpassats till sjuk- penning, bland annat genom samordnade ersättningsnivåer.14 Ett viktigt syfte med förändringen 2003 var att uppnå en finan- siellt sammanhållen försäkring som innefattade alla ersättningsfall på grund av sjukdom eller annan nedsättning av den fysiska eller psy- kiska arbetsförmågan, oberoende av hur som nedsättningen beräknades bestå. Några förändringar beträffande själva bedömningen av arbetsförmåga genomfördes dock inte 2003. En central utgångs- punkt var även att de nya ersättningarna skulle innehålla en väl avvägd balans mellan målen att ge ekonomisk trygghet och att stimulera eget arbete. Båda ersättningstyperna riktade sig till dem vars arbetsförmåga var långvarigt nedsatt. Medan sjukersättning avsåg personer var ersättningsformen aktivitetsersättning avsedd för personer under 30 år.15 Syftet med aktivitetsersättningen till unga var, förutom att ge ekonomisk trygghet, att skapa förutsättningar för sjuka, skadade eller funktionshindrade ungdomar att ha ett aktivt samhällsliv, och få ökade möjligheter till inträde på arbetsmarknaden och i arbets- livet.16 I lagmotiven framhölls att det var […]principiellt viktigt att det görs klart för såväl den enskilde som samhället i sin helhet att ingen skall behöva bli pensionerad i mycket unga år, innan omfattande insatser har gjorts för att så långt det är möj- ligt ta tillvara kapacitet och utvecklingsmöjligheter bland unga som är svårt sjuka eller funktionshindrade.17 infördes ett antal åtgärder som syftade till att effek- tivisera sjukskrivningsprocessen, med tidiga insatser för att i högre grad ta till vara arbetsförmågan genom bland annat fasta tidpunkter 1992/93:31. 1997/98:111, s. 4 ff. Se även nuvarande 33 kap. 2 § SFB. 16Ds 2000:40, prop. 2000/01:96, prop. 2001/02:84 och prop. 2007/08:136. 2000/01:96, s. 71. Rätten till aktivitetsersättning – regelverk och handläggning för prövning av arbetsförmågan vid sjukskrivning. Vid samma tid- punkt trädde även förändringar inom både sjuk- och aktivitetsersätt- ningen i kraft med bl.a. innebörden att bedömningen av arbetsför- mågans nedsättning skulle göras i förhållande till förvärvsarbeten på arbetsmarknaden. Från samma tidpunkt avskaffades ersättningsformen tidsbegränsad sjukersättning.18 Socialförsäkringsbalken (SFB) trädde i kraft . I och med införandet av denna sammanhållna och heltäckande socialförsäk- ringslag ersattes ca 30 av de tidigare gällande socialförsäkringsförfatt- ningarna, däribland lagen om allmän försäkring (AFL). ändrades reglerna för vilande aktivitetsersätt- ning.19 En annan ändring som började gälla var att de försäkrade vars aktivitetsersättning upphörde på grund av att de fyllde omfattades av möjligheten att kunna delta i arbetslivs- introduktion samt av rätten att kunna få sjukpenning i särskilda fall, rehabiliteringspenning i särskilda fall och boendetillägg. avskaffades den bortre tidsgränsen i sjukför- säkringen. För de som har aktivitetsersättning innebär det att de i fortsättningen inte kommer att kunna erbjudas att delta i så kallad arbetslivsintroduktion när aktivitetsersättningen upphör p.g.a. att de försäkrade fyller . Den lagändringen innebär också att den för- säkrade i stället kan ansöka om sjukpenning, rehabiliteringspenning eller sjukpenning i särskilda fall i direkt anslutning till en avslutad period med aktivitetsersättning. Dessa ersättningar kan beviljas per- soner som inte har någon eller endast en låg sjukpenninggrundande inkomst (SGI). trädde en lagändring i kraft som innebär att en försäkrad kan beviljas hel sjukersättning det år personen fyller . Det gäller den som har en grav, livslång och om- fattande funktionsnedsättning och en stadigvarande hel arbetsoför- måga. Det är även möjligt att ansöka om aktivitetsersättning under prövotid för studier under sammanlagt . Utgångspunkten för aktivitetsersättningen är att samhället ska bidra till att unga med nedsatt arbetsförmåga ska kunna delta i såväl arbets- liv som samhällsliv. sedan ersättningsformen infördes har ett stort antal utredningar emellertid kunnat peka på att utfallet 2007/08:136. 1936 kap. 15–18 d §§ SFB. Rätten till aktivitetsersättning – regelverk och handläggning inte motsvarar dessa förväntningar. Såväl som Inspektionen för socialförsäkringen och har konsta- terat att det har saknats aktiviteter för många av dem som beviljas aktivitetsersättning. Det förekommer dock även arbetslivsinriktade aktiviteter och deltagande i daglig verksamhet, men ut- budet av insatser och aktiviteter som de unga får ta del av motsvarar inte den faktiska efterfrågan som finns.20 I en av genomförd granskning konstaterades att syftet med aktivi- tetsersättningen inte uppnåtts och att försäkringen inte lever upp till målsättningen om ett aktivt förhållningssätt för unga med nedsatt arbetsförmåga.21 Regeringen instämde i bedömning och aviserade en översyn av regelverket. Regeringen konstaterade även de att akti- vitetsersättningen inte har kommit att präglas av aktivitet så som var avsikten när förmånen infördes. De angav också att det är angeläget att regelverket är utformat så att den enskildes initiativ att närma sig arbetsmarknaden underlättas.22 Översynen resulterade bl.a. i regelför- ändring som innebär att sjukersättning numera kan beviljas unga som har omfattande funktionshinder och som har ytterst små förutsättningar att kunna utföra ett arbete. Motivet till att bevilja sjukersättning även till personer som är var att renodla gruppen som har aktivitetsersättning så att den ersättningen ska bestå av unga som har potential att utveckla sin arbetsförmåga och därmed kunna närma sig arbetsmarknaden.23 10.1.2Internationella åtaganden – om rättigheter för personer med funktionsnedsättning För att en person ska ha rätt till ersättning enligt socialförsäkrings- balken krävs att svensk lagstiftning är tillämplig samt att personen är försäkrad i , omfattas av det svenska socialförsäkringsskyddet och uppfyller de särskilda förmånsvillkoren. I avsnitt 5.1 om rätten till sjukersättning redogjordes översiktligt för och 20Se Mannelqvist, , Aktivitetsersättning och arbetsförmåga, med hänvisning till bl.a. För- säkringskassan, med aktivitetsersättning: en studie av situationen för unga med aktivitets- ersättning på grund av nedsatt arbetsförmåga, , (2015:7) Aktivitets- ersättning: en ersättning utan aktivitet och ISF 2011:10, ISF 2017:5 Aktivitetsersättning till – vad händer sedan? 21RiR 2015:7, s. 97. 2016/17:1, utgiftsområde 10, s. 46. 2016/17:1, utgiftsområde 10 och Ds 2016:5 samt 33 kap. 16 §. Rätten till aktivitetsersättning – regelverk och handläggning Samma grundförutsättningar gäller för aktivitetsersättningen som för sjukersättningen. Utöver detta kan nämnas att Konventionen om rättigheter för personer med funktionsnedsättning (CRPD) antogs av FN:s general- församling 2006 och är juridiskt bunden av den. Målet för funktionshinderspolitiken i är att, med CRPD som utgångspunkt, uppnå jämlikhet i levnadsvillkor och full delaktighet i samhället för personer med funktionsnedsättning. Principen om universell utformning ska vara styrande. Det innebär att hänsyn ska tas till människors olika behov och förutsättningar. Alla människor ska i största möjliga utsträckning kunna använda produkter, miljöer och tjänster utan behov av anpassning eller specialutformning. 10.1.3Aktiviteter inom ramen för aktivitetsersättningen Aktiviteter enligt 33 kap. 21–25 §§ SFB som en försäkrad har rätt att delta i med aktivitetsersättning, och för vilka denne kan få särskild ersättning för, ska kunna antas ha en gynnsam inverkan på de förhållanden som medför att den försäkrades arbetsförmåga är nedsatt. Aktiviteterna har till syfte att förbättra förutsättningarna för att förbättra arbetsförmågan, vilket enligt förarbetena innebär en skillnad mot rehabilitering ”vars syfte är att åstadkomma att den försäkrade skall kunna arbeta trots nedsatt arbetsförmåga”.24 I för- arbetena nämns kurser, dagverksamhet, föreningsverksamhet, idrotts- aktiviteter och praktik som exempel på sannolika aktiviteter.25 Möjligheten att delta i aktiviteter innebär inte att allt som den för- säkrade aktiverar sig i kan betraktas som aktiviteter enligt SFB. Om den försäkrade exempelvis deltar i förenings- eller idrottsaktiviteter eller i en daglig verksamhet utan planering och samordning av För- säkringskassan ska inte det engagemanget betraktas som aktiviteter enligt SFB. Det är inte typen av insats som avgör om det är en aktivitet utan om den planeras och samordnas av Försäkringskassan.26 En insats som riskerar att försämra det medicinska tillståndet eller som hindrar andra insatser som kan leda till en arbetsförmåga kan dock inte bedömas som en aktivitet inom ramen för aktivitetsersättningen.27 2000/01:96, s. 181. 2000/01:96, s. 87. 26Försäkringskassan, Vägledning 2013:2 version 9, s. 196. 27Försäkringskassan, Vägledning 2013:2 version 9, s. 195. Rätten till aktivitetsersättning – regelverk och handläggning Rehabiliteringsinsatser anses ovan inte som en aktivitet inom ramen för aktivitetsersättningen. När det behövs för tillämpningen av socialförsäkringsbalken får vidare den handläggande myndigheten begära att den försäkrade genomgår undersökning enligt lagen (2018:744) om försäkringsmedicinska utredningar, någon annan ut- redning eller deltar i ett avstämningsmöte för bedömning av dennes medicinska tillstånd och arbetsförmåga, behov av hjälp i den dagliga livsföringen samt behovet av och möjligheterna till rehabilitering. Inte heller nämnda åtgärder räknas som aktiviteter inom ramen för aktivitetsersättningen.28 Yrkesutbildningar och förberedande studier till sådana utbildningar anses inte som aktiviteter enligt SFB. Under tid med aktivitetsersättning har den försäkrade också rätt till arbetslivsinriktad rehabilitering enligt socialförsäkringsbalken. Med arbetslivsinriktad rehabilitering avses vanligtvis åtgärder som ska hjälpa en enskild att få eller behålla ett arbete.29 Åtgärderna kan till exempel vara arbetsträning eller utbildning.30 10.2.1Närmare om förutsättningar för rätt till aktivitetsersättning Villkoren för att en försäkrad ska kunna beviljas aktivitetsersättning liknar till stora delar dem som gäller för sjukersättning. Det finns emellertid också avgörande skillnader. Aktivitetsersättning kan beviljas vid två från varandra skilda situa- tioner. Den ena liknar sjukersättningen på så sätt att det ska vara fråga om en långvarigt nedsatt arbetsförmåga. Den andra varianten innebär att en försäkrad kan beviljas aktivitetsersättning för förlängd skolgång. Denna form av aktivitetsersättning kräver inte en nedsatt arbetsförmåga. Personer kan få denna ersättning fr.o.m. juli det år de fyller , om man behöver mer tid på sig för att bli klar med skolan upp till gymnasienivå. Behovet av förlängd skolgång ska bero på en funktionsnedsättning för att ersättning ska kunna beviljas. Aktivitets- ersättning för förlängd skolgång ingår inte i utredningens arbete. 2833 kap. 24 § SFB och 110 kap. 14 § 4 SFB. 29Se närmare om begreppet i avsnitt 7.1.2. 1991/92:40, s. 32. Rätten till aktivitetsersättning – regelverk och handläggning En försäkrad kan få beslut om aktivitetsersättning på grund av nedsatt arbetsförmåga antingen genom att han eller hon ansöker om det eller genom att byter ut den försäkrades sjuk- penning, rehabiliteringspenning, livränta eller ersättning för sjukhus- vård enligt SFB till aktivitetsersättning.31 För att en försäkrad ska kunna beviljas aktivitetsersättning krävs liksom för sjukersättning att flera förutsättningar är uppfyllda. Per- sonens arbetsförmåga ska vara nedsatt med minst en fjärdedel till följd av sjukdom eller annan nedsättning av den fysiska eller psy- kiska prestationsförmågan, och nedsättningens varaktighet behöver uppgå . Aktivitetsersättning kan tidigast lämnas det år då den försäkrade fyller och allra längst till månaden före den försäkrades trettioårsdag.32 Tidpunkten då aktivitetsersättning tidi- gast kan beviljas, juli det år den försäkrade fyller , är kopplad till när den grundläggande skolutbildningen normalt sett är avslutad och förvärvsarbete kan ta vid.33 Aktivitetsersättning är en tidsbegränsad förmån. Ett beslut om aktivitetsersättning får beviljas maximalt i taget.34 En försäkrad kan dock beviljas flera perioder med aktivitetsersättning. Endast arbetsförmågenedsättning på medicinsk grund ska beaktas Liksom för sjukersättningen gäller för att en försäkrad har rätt till aktivitetsersättning om arbetsoförmågan beror på sjukdom eller annan nedsättning av den fysiska eller psykiska prestationsförmågan. Det finns enligt gällande regelverk inte möjlighet att ta hänsyn till andra faktorer vid denna bedömning. Av förarbetena framgår att man med detta menar att ersättning från sjukförsäkringen, däribland sjukersätt- ning, enbart ska komma i fråga när arbetsförmågan är nedsatt av medicinska orsaker. Vid bedömning av arbetsförmågans nedsättning ska därför hänsyn inte tas till sådant som den försäkrades bosättnings- förhållanden, utbildning, tidigare verksamhet och andra liknande om- 3136 kap. 25 § SFB. För försäkrade som redan har beviljats aktivitetsersättning kan Försäkrings- kassan även på eget initiativ förlänga den pågående ersättningsperioden. Sådan förlängning kan exempelvis vara aktuellt om den försäkrade saknar sjukdomsinsikt och det är uppenbart att han eller hon har fortsatt rätt till ersättning. 3233 kap. 18 § SFB. 2000/01:96, s. 81. 3433 kap. 19 § SFB. Rätten till aktivitetsersättning – regelverk och handläggning Situationen på arbetsmarknaden får inte heller vägas in i bedömningen av rätten till aktivitetsersättning.35 En grundläggande förutsättning är således att den försäkrade har en sjukdom eller annan nedsättning av den fysiska eller psykiska presta- tionsförmågan. De medicinska faktorer som sätter ned arbetsförmågan kan utgöras av kroppslig eller psykisk sjukdom, ett följdtillstånd efter sjukdom eller en medfödd eller förvärvad funktionsnedsättning. Se vidare avsnitt 5.2 om sjukersättning för ytterligare redogörelse för sjukdomsbegreppet m.m. Detsamma gäller de grundläggande prin- ciperna inom sjukförsäkringen som att prövningen ska vara gjord med hänsyn till individen och att den försäkrade är försäkrad i ”be- fintligt skick”. Vid bedömning om den försäkrade har nedsatt arbetsförmåga ska beaktas den försäkrades förmåga att försörja sig själv genom för- värvsarbete på arbetsmarknaden.36 Detta innebär att arbetsförmågan prövas även mot anställning med lönebidrag eller en liknande anställ- ning som inte nödvändigtvis är, men kan bli tillgänglig för den försäk- rade.37 Arbetsmarknadsbegreppet och bedömningen av den försäkrades arbetsförmåga är desamma för sjukersättningen och aktivitetsersätt- ningen. För en mer utförlig diskussion och bakgrund till begreppen arbetsförmåga och arbetsmarknad hänvisas därför till kapitel 5. Nedsättningen av arbetsförmågan får inte vara tillfällig eller kortvarig om rätt till ersättning ska föreligga, bedömningen handlar framför allt om huruvida nedsättningen är tillräcklig även med ett framtida per- spektiv – i detta fall om arbetsförmågan kan förväntas vara nedsatt under .