sou · H9B374d2 · 2021-09-23 00:00:00 — hade också riksakten avseende föreningen mellan och betydelse.435 Successionen skulle följa den svenska successionsordningen,436 och vissa bestämmelser i den norska grundlagen som stred mot denna anpassades.437 I en detalj- fråga, som ska behandlas i avsnitt 5.1.4., innehöll riksakten en materiell precisering av suc- cessionsordningens bestämmelser. I det svensk-norska lagstiftningsarbetet togs åren 1837- 1844 upp frågor om successionens reglerande, och ett förslag var att i en ny föreningsakt ta in gemensamma successionsbestämmelser och göra successionsordningen överflödig. Detta ledde inte till lagstiftning, och frågan lades åt sidan . Inte heller senare initiativ ledde till lagstiftning.438 föreslog att konungens personliga samtycke skulle krä- vas för ändring – men ej för upphävande – av successionsordningen.439 Detta förslag mötte kritik under remissbehandlingen440 och återkom varken i Grundlagberedningens betän- kande441 eller i propositionen med förslag till ny regeringsform.442 Resultatet är att ändring av successionsordningen, precis som när det gäller ändring av annan grundlag, beslutas av riks- dagen ensam.443 4.1.4.Från agnatisk till fullt kognatisk tronföljd Bestämmelsen i 1 § successionsordningen hade ursprungligen den innebörden att förstfödde son skulle succedera till tronen och efter honom hans manliga efter- kommande, linje för linje. Detta kallas ’agnatisk lineal primogenitur’; tronföljden följer en manlig släktlinje innan den går vidare till nästa.444 I 3 § successionsordningen angavs att de av kvinnokön som hörde till kungl. huset och deras efterkommande, även om de var män, inte hade någon successionsrätt. hade flera motioner om kvinnlig tronföljd lagts fram, och frågan hade också tagits upp i den statsvetenskapliga litteraturen.445 Vid 1975/begärde utredning av frågan om kvinnlig tronföljd.446 Detta resulterade i ett utredningsbetänkande, SOU 1977:5, som sedan ledde fram till proposition och grundlagsstiftning.447 Det bärande skälet bakom förändringen var att förutsättningarna hade ändrats – från att ha 435Riks-Act, Till bestämmande af de genom Föreningen emellan och Norrige uppkomne Constitutionelle förhål- landen, resp. , : Kongl. Tryckeriet, 1816. 4362 § första stycket riksakten. 437Berger 1877 s. 22-23. 438Se härtill 1877 s. 45-54. 439SOU 1963:16 s. 40 och 71 och 1963:17 s. 350. 440SOU 1965:34 s. 24. 443SOU 1977:5 s. 30. 444Se härtill t.ex. Naumann 1879-84 bd. 2 s. 50-52. Han noterade att ordet ”led” i successionsordningen betydde linje, och att ordet ”gren” användes med samma innebörd i allmänna lagen (se t.ex. 3 kap. 13 § ärvda- balken lag). 445Fredrik Lagerroth, ”Kvinnlig tronföljd. En statsrättslig analys och en författningshistorisk exposé” i Statsvetenskaplig tidskrift 1966 s. 1-39. 446SOU 1977:5 s. 35-39 med vidare hänvisningar, bet. 1975/76:KU 1, rskr 1975/76:1. 1977/78:71, SFS 1979:935. Kungahusets omfattning – en inventering av några begrepp varit ett ”utpräglat manssamhälle” var nu ”strävandena att uppnå jämställdhet mellan man och kvinna [---] en självklarhet inom alla politiska meningsriktningar”.448 Från ”psykologisk synpunkt”449 torde det vara av betydande värde, framhöll departementschefen, att detta gällde även för statens högsta ämbete. Detta skulle även stämma överens med regeringsfor- mens krav på att kvinnor och män ska tillförsäkras lika rättigheter. Ändringarna gjordes i den befintliga successionsordningen, eftersom en helt ny successionsordning bl.a. skulle ”aktua- lisera överväganden och ställningstaganden i ett flertal mer eller mindre hypotetiska spörs- mål” och då gällande successionsordning ”inte vållat några praktiska tolkningspro- blem”.450 I 1 § gjordes den ändringen att ”[s]uccessionsrätt till tron tillkommer manliga och kvinnliga efterkommande till kronprins , sedermera Konung , avkomling i rätt nedstigande led, Konung . Äldre syskon och äldre syskons efterkommande ha därvid företräde framför yngre syskon och yngre sys- kons efterkommande.” 3 § upphävdes. Det gjordes därmed ingen ändring i den lineala primogenituren, men skillnaden mellan manliga och kvinnliga efterkommande togs bort. Samtliga efterkommande till har successionsrätt, och efter dem behöll prins sin successionsrätt enligt en övergångsbestämmelse. Däremot infördes ingen övergångsbestämmelse för det fall skulle få först en dotter och sedan en son innan ändringarna trädde i kraft (något som för övrigt inträffade), för det ansågs att successionen inte var en privaträtt utan en del av ett offentligrättsligt regelsystem. En sådan ändring stred enligt departementschefen, trots kri- tiska synpunkter från Justitiekanslern och , inte mot några principer som hindrade retroaktiv lagstiftning.451 I propositionen om kvinnlig tronföljd skilde man mellan ’kognatisk tronföljd’, där man- liga successionsberättigade inom samma led har företräde framför kvinnliga så att en yngre bror har företräde framför en äldre syster, och ’fullt kognatisk tronföljd’, där äldsta barnet oavsett kön ärver tronen.452 Tronföljden i kan alltså beskrivas med begreppet ’fullt kognatisk lineal primogenitur’. 4.2.Konungahuset enligt 5 kap. regeringsformen Enligt 5 kap. 4 § regeringsformen gäller att om statschefen är förhindrad att fullgöra sina uppgifter, ”inträder enligt gällande tronföljd medlem av konungahuset, som inte är förhind- rad” som tillfällig riksföreståndare. Det är alltså den närmast successionsberättigade som inte har förhinder som träder in.453 Enligt 5 kap. 5 § regeringsformen ska, om konungahuset ut- 1977/78:71 s. 8; se även SOU 1977:5 s. 41-49. 1977/78:71 s. 9. 1977/78:71 s. 10. 1977/78:71 s. 15-16. 1977/78:71 s. 7. 453Magnus och , kommentar till 5 kap. 4 § regeringsformen, , version 3A. Kungahusets omfattning – en inventering av några begrepp slocknar, välja en riksföreståndare som ska fullgöra statschefens uppgifter tills vi- dare. Att konungahuset utslocknar innebär, att det inte längre finns någon successionsberät- tigad och inte heller kan väntas någon sådan.454 Någon närmare definition av begreppet ’konungahuset’ i dessa bestämmelser har inte gjorts och synes inte heller behövas.455 Utgångspunkten är nämligen 1 kap. 5 § och 5 kap. 1 § regeringsformen, som säger att ”konungen eller drottning som enligt successionsordningen innehar tron är rikets statschef”. I och med att 5 kap. 4 § innehåller preciseringen ”enligt gällande tronföljd” och då 5 kap. 5 § talar om att konungahuset utslocknar, något som definieras av tronföljden, är bestämmelserna tydliga oavsett hur begreppet ’konungahuset’ skulle definieras sett för sig självt. Det kan emellertid finnas en viss logik i att, omvänt, låta begreppet ’konungahuset’ definieras av dessa bestämmelser, så att ’konungahuset’ omfattar just de successionsberättigade personerna, oavsett vad de har för titlar och om de anses om- fattade av något av begreppen ’kungl. huset’ och ’kungl. familjen’ eller ej. Det som starkt talar för denna tolkning är att konungahuset enligt 5 kap. 5 § regerings- formen anses ha utslocknat, även om det skulle finnas en efterlevande maka eller make till den sista successionsberättigade medlemmen av konungahuset. Denna efterlevande person skulle tillhöra kungahuset i betydelsen ’kungl. huset’ eller ’kungl. Visserligen ute- sluter ordalagen i 5 kap. 4 § regeringsformen inte att begreppet kungahuset omfattar fler personer än de successionsberättigade personerna, men i ett uttalande i en proposition har regeringen gjort sig till tolk för att ’konungahuset’ i denna bestämmelse betyder just skaran av successionsberättigade.456 Begreppet kan ha hämtat sin innebörd från 43 § regeringsform, som delvis motsvarade nuvarande 5 kap. 4 § regeringsformen. angav i sin kommentar att begreppet ’prinsar av sitt hus’ (vilka kunde komma ifråga som ordförande i tillförordnad regering) skulle tolkas som att det endast omfattade ”arvsberättigade prinsar, då endast dessa i statsrättslig mening tillhöra konungahuset”.457 Denna tolkning av begreppet konungahuset i snäv statsrättslig mening, till skillnad från en vidare mer allmän betydelse, gjorde också motsatt riktning talar att 9 § successionsordningen i dess lydelse tog upp vad som skulle hända om ”hela konungahuset [---] antingen på manliga sidan utginge” eller på annat sätt förlorade successionsrätten. Preciseringen ”på man- liga sidan” antyder att fler än de successionsberättigade ingick i ’konungahuset’. Detta var också synsätt, eftersom han apropå denna bestämmelse skrev att med uttrycket ’konungahuset’ avsågs ”dels de successionsberättigade medlemmarne af k. familjen, dels alla dem, som hafva rätt till titeln k. höghet”.459 Om alltså begreppet ’konungahuset’ års regeringsform kan ha varit mera mångtydigt, bör det års regeringsform tolkas som att det omfattar enbart, men också samtliga, de successionsberättigade personerna, inklusive konungen eller drottning 454Holmberg m.fl. 2006 s. 262; och , kommentar till 5 kap. 5 § regerings- formen, , version 3A. 455Någon definition finns inte i avsnitten om statschefen i prop. 1973:90 s. 170-176 och 269-276. 2005/06:54 s. 10; se vidare avsnitt 4.3.1. 457Malmgren 1921 s. 41-42; , och 1971 s. 58. 458Blomberg 1904-06 s. 261, 1911 s. 183. 459Hagman 1902 s. 511. Kungahusets omfattning – en inventering av några begrepp som är statschef. Detta är dock inte en tolkning som, vilket vi kommer att se i följande avsnitt, ger fullständig ledning i alla de sammanhang där begreppet förekommer. huset, kungl. 4.3.1.Uttalanden om nu gällande rätt i offentligt tryck Om ’konungahuset’ numera kan anses liktydigt med skaran av successionsberättigade, åtminstone när begreppet används i regeringsformen, är ’kungl. huset’, ’kungl. familjen’ och ’kungahuset’ ännu mer svårtolkade begrepp.460 ’Kungl. huset’ och ’kungl. familjen’ är två be- grepp som förekommer i successionsordningen. Enligt 4 § ska prinsar och prinsessor av det kungl. huset uppfödas i den rena evangeliska läran och inom riket, och den av kungl. familjen som inte bekänner sig till den rena evangeliska läran ska vara utesluten från all successions- rätt. Enligt 5 § får prins och prinsessa av det kungl. huset inte gifta sig, om inte regeringen på hemställan av konungen därtill lämnat samtycke. Enligt 8 § får prins och prinsessa av kungl. huset inte utan konungens och samtycke bli regent i utländsk stat. Innebörden av dessa bestämmelser diskuteras närmare nedan i kap. 5. Det kan redan här noteras att flera av de bestämmelser där begreppen används kan tolkas utan att begreppen behöver definieras. Så är fallet till och med beträffande den annars invecklade 4 § successionsordningen,461 varom mera nedan i avsnitt 5.2. och 5.3. I en av de aktuella kommentarna till successionsordningen diskuteras en del termer i 5 kap. regeringsformen och successionsordningen, men när det gäller innebörden av begreppet ’det kungliga huset’ hänvisas till SOU 1977:5 s. 29 och prop. 2005/06:54 s. 15.462 I betänkan- det om införande av kvinnlig tronföljd, SOU 1977:5, uttalades följande. ”I detta sammanhang må något beröras det i successionsordningen flerstädes förekommande uttrycket ’det kungl. (svenska) huset’. Uttrycket är ett statsrätts- ligt begrepp med en snävare innebörd än det vanliga civilrättsliga familjebegrep- pet. ’Det kungl. huset’ (kungahuset) omfattar nämligen endast de medlemmar av familjen som är av mera direkt betydelse för dynastin och dess fort- bestånd. Blodsbandet är naturligtvis det grundläggande elementet för kungahu- set. Men genom de här ovan återgivna särbestämmelsema i successionsord- ningen och vad som i övrigt sedvanerättsligt får anses gälla modifieras blodsban- dets betydelse för kungahusets sammansättning. Sålunda finns medlemmar i kungahuset som inte är med blodsband bundna till detta, exempelvis ingifta prin- sessor. Å andra sidan är vissa blodsanförvanter uteslutna från kungahuset. Dit räknas sålunda inte barn födda utom äktenskapet, prinsar som förlorat sin suc- cessionsrätt eller prinsessor som gift in sig i andra hus, furstliga eller privata.”463 Det är tydligt att begreppet ’kungahuset’ enligt denna definition är vidare än begreppet ’konungahuset’, så som jag definierade det i föregående avsnitt i anslutning till 5 kap. 5 § 460Se t.ex. 1998 s. 162. 461Petrén och Ragnemalm 1980 s. 367. 462Holmberg m.fl. 2006 s. 578-579; och () version 3A, inledande kommentar till suc- cessionsordningen. 463SOU 1977:5 s. 29, jfr även s. 42 och 46. Kungahusets omfattning – en inventering av några begrepp Ingifta prinsessor ingår nämligen i ’kungahuset’, men de är inte succes- sionsberättigade. I sitt remissvar på förslaget till införande av kvinnlig tronföljd tog Regeringsrätten upp några terminologiska frågor. Regeringsrätten menade att gällande successionsordning an- vände begreppet ’prins av det kungl. huset’ för att ange successionsberättigad prins, medan begreppet prinsessa hade en mer oklar innebörd.464 Utredningen hade föreslagit titlarna arv- prins och arvprinsessa för att markera vilka som var successionsberättigade, och regerande drottnings man kunde då kallas prins och gemålen till en prins kunde kallas prinsessa.465 Re- geringsrätten instämde med detta.466 En sådan terminologi skulle indirekt ha anknutit till be- greppet konungahuset enligt ovan (avsnitt 4.2.). Det var enligt Regeringsrätten inte helt klart huruvida begreppet ’kungl. huset’ och begreppet ’konungahuset’ enligt 5 kap. regeringsfor- men var identiska. Med kvinnlig tronföljd skulle, enligt Regeringsrätten, begreppet ’konunga- huset’ få en delvis annan innebörd och omfatta statschefen, alla till tronen arvsberättigade samt ingifta familjemedlemmar.467 Detta är alltså en annan tolkning av begreppet ’konunga- huset’ än den jag har redovisat ovan i avsnitt 4.2. 2005/06:54 diskuterades i anslutning till formuleringen ”personskydd för riksda- gens ledamöter, statschefen och övriga medlemmar av kungahuset” frågan om betydelsen av begreppet ’kungahuset’. Begreppet ’kungahuset’ har, enligt propositionen och med hänvis- ning till det ovan citerade uttalandet i betänkandet om kvinnlig tronföljd, i sammanhanget en statsrättslig innebörd som är snävare än det vanliga civilrättsliga familjebegreppet: ”Det om- fattar sålunda inte vissa anförvanter, exempelvis familjemedlemmar som har förlorat sin suc- cessionsrätt. Innebörden är dock avsedd att vara vidare än innebörden av det motsvarande begreppet i 5 kap. 4 § regeringsformen som omfattar endast dem som har successionsrätt till tronen.”468 4.3.2.Äldre och nyare uttalanden i litteraturen Hur har då begreppen ’kungl. huset’ och ’kungl. familjen’ tolkats i äldre och nyare litte- ratur? I betänkandet om kvinnlig tronföljd hänvisades till skrifter av , , och , och dessa författares uttalanden ska först tas upp.469 likställde begreppen ’konungahuset’ och ’kungl. svenska huset’ och inkluderade konungen och hans gemål, successionsberättigade prinsar och deras gemåler, prinsessor som inte hade gift sig och gått över till annan familj, samt avliden konungs och avlidna prinsars änkor.470 Det är alltså tydligt att Naumann inte begränsade begreppet ko- nungahuset till enbart de successionsberättigade personerna. 1977/78:71 s. 31. 465SOU 1977:5 s. 51-53. 1977/78:71 s. 31. 1977/78:71 s. 31. 2005/06:54 s. 15. 469Frågan var omdiskuterad även i norsk doktrin , främst av statsrättsförfattarna , men jag har inte gått närmare in på deras uttalanden. 470Naumann 1879-84 bd 2 s. 335. Se även 1948 s. 80. Kungahusets omfattning – en inventering av några begrepp mer om definitionen av begreppet prins, men i sak torde hans synsätt överensstämma med Naumanns – en prins är nämligen ”en successionsberättigad agnatisk medlem af konungens hus”;471 de olika bestämningarna till begreppet ’konungens hus’ antyder att där ingick fler personer än de successionsberättigade, nämligen de ingifta.472 disku- terade successionen och konstaterade att den svensk-norska riksaktens 2 § hänvisade till den svenska successionsordningen. Han definierade inte begreppet konungahus, utan hänvisade till bl.a. när det gällde de frågor om successionen som han inte själv tog upp till närmare diskussion.473 menade att konungahuset var en statsrättslig institution som skulle be- dömas efter offentligrättsliga synpunkter, och i den betydelsen omfattade det endast de suc- cessionsberättigade personerna.474 Han identifierade också en mer allmän betydelse av ordet, och då inräknades de successionsberättigade personernas gemåler och döttrar, det vill säga prinsessorna. ”Så snart en prins förlorat successionsrätten, kan han icke längre anses tillhöra konungahuset, äfven om han måste erkännas tillhöra konungens familj.”475 Reuterskiöld – som i och för sig noterade att härskande mening företräddes av –menade att en prins som förlorat successionsrätten på grund av t.ex. giftermål utan sam- tycke ändå med sina efterkommande fortsatte att vara ”medlem af det kongl. huset och un- derkastad dess gällande rätt, såvida ej en uttrycklig afsägelse af den furstliga ställningen och ett fullständigt utträde ur det kongl. huset äger rum”.476 Ett skäl för detta var enligt Reuter- att prinsessor och deras efterkommande enligt 3 § successionsordningen räknades till det kungl. Den bestämmelsen innebar att de ”av kungl. huset av kvinnokön, och deras efterkommande, ändock dessa av mankön äro” inte hade någon successionsrätt. Reuterski- ölds tanke måste ha varit att dessa efterkommande hörde till det kungl. huset eftersom de nämndes i successionsordningen. Man skulle dock lika gärna kunna läsa bestämmelsen som att prinsessorna hörde till det kungl. huset, men inte deras barn. Även 1914 inte gjorde skillnad mellan ’kungl. huset’ och ’kungl. fa- miljen’, gjorde han en sådan skillnad. Han skilde då mellan å ena sidan ’konungahuset’ eller ’kungl. huset’, som innefattade konungen, de successionsberättigade och deras gemåler, samt ogifta prinsessor, och å andra sidan ’konungafamiljen i privaträttslig mening’ eller ’kungl. familjen’, som även omfattade t.ex. barn till en prins, födda efter det att denne förlorat successionsrätten, och prinsessor som gift sig utan konungens vetskap och samtycke eller med svensk man, oavsett om samtycke fanns. Det sistnämnda grundade Reuterskiöld på att hustrun följde mannens stånd.477 Detta gällde enligt 9 kap. 1 § giftermålsbalk och fortsatte att gälla enligt 4 § lagen om införande av giftermålsbalk. gjorde skillnad mellan prins som bördstitel och som en statsrättsligt relevant beteckning. Han uttalade att ”[j]ämlikt traditionell monark- och fursterätt, baserad 471Kjellén 1890 s. 59. 472Kjellén 1890 s. 46. 473Rydin 1863 s. 294. Jfr Fahlbeck 1955 s. 69 angående det professionella förhållandet mellan och i andra frågor. 474Blomberg 1904-06 s. 261, 1911 s. 183. 475Blomberg 1904-06 s. 261, 1911 s. 183. 476Reuterskiöld s. 48. 477Reuterskiöld s. 206-207, se även s. 80. Kungahusets omfattning – en inventering av några begrepp på sedvana, bestämde konungen/fursten vilka som var medlemmar av hans hus”.478 Enligt honom var begreppen ’konungahus’, ’konungaätt’ och ’kungl. familjen’ synonymer.479 Bram- stång menade att det var ”något av en gåta”480 hur Naumann hade kommit fram till sin defi- nition av ’konungahuset’ och ’kungl. svenska huset’ men menade att han sannolikt använt vissa tyska huslagar som förlaga. Enligt Bramstång bestämmes konungahusets omfattning ”auktoritativt [...] av konungen själv”.481 4.3.3.Praxis enligt statskalendern och hovkalendern Statskalendern utgavs efter Kungl. Maj:ts förordnade av Kungl. och 1974-2010 av privata förlag enligt avtal med staten. huset presenterades där, och som har uppmärksammat togs prinsar som förlorat successionsrätten upp efter kungl. huset under ett streck. Detta gällde först prins , som fick behålla titeln och blev prins praxis följdes till en början även beträffande prins , som inte fick behålla prinstiteln utan blev sedan även prins förlorat sin titel var det endast prins som stod kvar efter strecket.484 Detta ändrades åter med statskalender, då samtliga som förlorat sin titel fanns med under strecket.485 Uppenbarligen som ett utflöde av jämbördighetsprincipen (se nedan avsnitt 5.4.4.) har de prinsessor som gift sig med medlemmar av andra kungahus (inklusive de f.d. kungahus som behållit sin status som jämbördiga med regerande kungahus) fortsatt att räknas till det kungl. huset, medan övriga räknats till den kungl. Som exempel kan nämnas att prinsessan fortsatte att höra till det svenska kungl. huset även som drottning av Dan- mark486 och att prinsessan fortsätter att höra till det svenska kungl. huset även som gift med , prins av . Hennes systrar och re- dovisades under det nämnda strecket.487 I senare statskalendrar togs de båda inte med, och inte heller systern , utan det hänvisades beträffande ”den kungliga familjen i övrigt” till hovkalendern.488 Medan behöll sin prinsesstitel och titeln kunglig höghet, fick de övriga tre titlar enligt modellen ”prinsessan , ”. Underförstått innebär detta att gränsen mellan kungl. huset och kungl. familjen också angav vem som hade rätt till titeln kunglig höghet. 478Bramstång 1990 s. 18. 479Bramstång 1990 s. 18 och 21. 480Bramstång 1990 s. 19. 481Bramstång 1990 s. 21. Bramstång hänvisar till ett utlåtande av , vilket jag inte har haft tillgång till. 482Sveriges statskalender för , : , 1888, s. 1-2; Bramstång 1990 s. 23 och 40. 483Sveriges statskalender för , : , 1933, s. 45-46. 484Sveriges statskalender för , : , 1936, s. 47-48. 485Sveriges statskalender för , : , 1952, s. 51-52. 486Sveriges statskalender för , : , 1936, s. 47-48. 487Se t.ex. statskalender 1967, : , 1967, s. 38-39. 488Sveriges statskalender 1975, : , 1975, s. 33. Kungahusets omfattning – en inventering av några begrepp Hänvisningarna till statskalendern ska inte uppfattas som att det var dess redaktion som fällde avgörandet, utan snarare att det var uppfattning som fick ge- nomslag, och den uppfattningen torde givetvis ha utgått från konungens uppfattning. I nu- varande läge där det inte finns någon statskalender kan noteras att det i Hovkalendern, som utges av , finns en förteckning över ”kungl. huset” och ”kungl. famil- jens övriga medlemmar”.489 I SOU 1977:5 angavs att kung systrar redan genom sina giftermål hade ”utträtt ur ’det kungl. svenska huset’”. Det angavs också att om systrarna hade haft succes- sionsrätt, skulle två av dem ha förlorat denna genom äktenskap med svenskar (prinsessorna och ) och de två övriga genom äktenskap med utlänningar utan att rege- ringssamtycke förelegat (prinsessorna och ).490 Resonemanget är dock anakronistiskt, eftersom de inte hade skäl att, och inte heller kunde, söka sådant samtycke. Det är dessutom felaktigt i så måtto att prinsessan inte utträdde ur det kungl. meddelade H.M. Konungen följande beslut. ”Det Kungl. Huset avgränsas enligt följande: , , Prinsessan , och Prin- skall inte längre ingå i Det Kungliga Huset och kommer därmed inte längre ha ställning som Kungliga Högheter. (Hertigen av ), (Hertigen av ), Prinsessan (Hertiginnan av ), (Hertigen av ) och Prinsessan (Hertiginnan av ) kommer även fortsatt att bära de hertig- och hertiginnetitlar de tilldelats av H.M. Ko- nungen.”491 På kungahusets hemsida angavs att syftet med konungens beslut var ”att tydliggöra Stats- chefens uppdrag som företrädare för och avgränsa den krets av medlemmar i . Familjen som ska förväntas ha offentliga åtaganden på Kungens uppdrag.” Beslutet hade sin bakgrund i att konungen och drottningen, kronprinsessan och prins samt framöver prinsessan är främsta representanter inom landet och gentemot andra stater. och prinsessan barn förväntas ”inte [- --] tas i anspråk för sådana officiella uppdrag som ankommer på Statschefen eller på annat sätt knyter an till statschefsämbetet” utan kommer mer att betraktas som privatpersoner. ”De kommer inte att ha de begränsningar vad avser att ta anställning eller bedriva näring som normalt är förknippat med Kungliga personer som företräder . Det innebär också att de inte kan förväntas få sina levnadsomkostnader i någon utsträckning täckta av anslag till H.M. Konungen.”492