sou · H9B369 · 2021-08-20 00:00:00 — En ökad mortalitet skulle då leda till att färre i varje åldersgrupp ur hälsohänseende har möjlighet att delat i arbetslivet och en minskad mortalitet skulle innebära det omvända. Den självskattade hälsoutvecklingen har en tydligare koppling till människors faktiska arbetsförmåga och möjligheter att delta i arbets- livet än mortaliteten. Med självskattade hälsoindikatorer finns dock en risk att tillförlitligheten är sämre då uppgifterna bygger på männi- skor egna subjektiva värderingar och uppskattningar av den egna arbetsförmågan. Samtliga av dessa mått har således sina styrkor och svagheter men kompletterar varandra och kan tillsammans ge en bra bild över hälso- utvecklingen i samhället. I nedanstående avsnitt ges utifrån dessa mått en övergripande beskrivning av hälsoutvecklingen under . Mortaliteten har haft en svagt nedåtgå- ende trend sett till befolkningen som helhet. Undantaget är dock 2020 då mortaliteten steg relativt kraftigt till följd av covid-19-pan- demin och får till följd att mortalitet befinner sig på samma nivå 2020 som . Uppdelat på olika åldersgrupper blir dock Av figur 4.18 framgår mortalitetens utveckling uppdelat på olika åldersgrupper. Störst minskning har skett bland de äldre men även i de yngre åldersgrup- perna syns en svag minskning . Figur 4.17 Mortalitet i olika åldersgrupper Dödsfall per 1000 av medelfolkmängden Källa: SCB. i ett längre perspektiv kan det konstateras att mortaliteten för män –1980 i stort sett var stabil. Först efter 1980 började mortaliteten för män att avta. För kvinnor har utvecklingen gått mot en minskad mortalitet ända sedan 1960-talet.12 Utvecklingen har dock varit kraftigare för män än för kvinnor vilket lett till att mortaliteten mellan kvinnor och män nästan har konvergerat. 12Johansson et al (2018), Drivkrafter och möjligheter till ett förlängt arbetsliv, : , samt IFAU Rapport 2018:20. I den Nationella folkhälsoenkäten ställs frågor om hur den enskilde individen upplever sitt hälsotillstånd.13 En av frågorna rör det själv- skattade allmänna hälsotillståndet. Måttet har haft en bra prediktions- förmåga på en persons framtida hälsa, både fysiskt och psykiskt. Undersökningarna i pekar på att vuxnas självskattade allmänna hälsotillstånd utvecklats sämre bland kvinnor och yngre, jämfört med män och äldre, från 1980- och och framåt. En mängd olika faktorer kan påverka den självskattade hälsan. Socioekonomisk status, bostadsområde, graden av socialt och emotionellt stöd och stress är några av förklaringsfaktorerna.14 Figur 4.18 Dålig eller mycket dålig självupplevd hälsa, kvinnor och män Andel av befolkningen 16–84 år –2018 har andelen invånare som uppgav en dålig eller mycket dålig hälsa varierat mellan , med en nedåtgående trend. Andelen som uppgav en dålig eller mycket dålig 13Följande frågor i Nationella folkhälsoenkäten ligger till grund för statistiken: Hur bedömer du ditt allmänna hälsotillstånd? och Har du någon långvarig sjukdom, besvär efter olycksfall, någon nedsatt funktion eller annat långvarigt hälsoproblem? 14Folkhälsomyndigheten, Självskattat allmänt hälsotillstånd. hälsa var genomgående högre eller lika hög bland kvinnor som bland män. över hela perioden –2018 har ande- len som uppgav en dålig eller mycket dålig hälsa minskat för både kvinnor och män. För kvinnor var andelen som uppgav dålig eller mycket dålig hälsa 2018 än 2004. För män var mot- svarande andel lägre 2018 än 2004. av befolkningen 16–uppgav 2018 att de hade en dålig eller mycket dålig hälsa. Andelen var högre bland kvin- nor än bland män. För kvinnor har andelen som angett att de haft en dålig eller mycket dålig hälsa legat stabilt kring under . I undersökningen 2010 har dock andelen ökat med nästan en procentenhet samtligt som andelen män som uppger dålig eller mycket dålig hälsa legat kvar på samma nivå som 2016, . till olika åldersgrupper var andelen som uppgav dålig eller mycket dålig hälsa störst bland de äldre och minst bland de yngre. Figur 4.19 Dålig eller mycket dålig självupplevd hälsa, åldersgrupper Andel av befolkningen 16–84 år Den nedåtgående trenden avseende personer som uppger dålig eller mycket dålig hälsa syns framför allt bland de äldre. För åldersgrup- pen 65–minskade andelen som uppgav dålig eller mycket dålig hälsa från . har andelen som uppger dålig eller mycket dålig hälsa ökat och uppgick till . En liknande utveckling syns för ålders- gruppen 45–. Även för denna åldersgrupp syns en långsiktig ned- åtgående trend . Utveckling planade sedan ut och har ökat. Andelen i åldersgruppen 45–som uppger dålig eller mycket dålig hälsa har sett över hela perioden minskat från . I de yngre åldersgrupperna är den nedåtgående trenden inte lika tydlig som för de äldre. –2015 sjönk andelen som uppgav dålig eller mycket dålig hälsa för att sedan plana ut och öka –2018. över hela perioden –2018 minskade andelen som uppgav dålig eller mycket dålig hälsa . För de allra yngsta åldrarna i undersökningen, 16–, har andelen som uppgav dålig eller mycket dålig hälsa varit relativt stabil –2015 för att sedan öka med 2 pro- centenheter –2018. över hela perioden – 2018 innebär det en ökning av andelen som uppger dålig eller mycket dålig hälsa med . Psykisk ohälsa är ett betydande folkhälsoproblem, både i och i resten av världen. Begreppet psykisk ohälsa omfattar ett antal till- stånd med olika svårighetsgrad, alltifrån enstaka och mildare psykiska besvär till allvarliga psykiska sjukdomar. Depression är en av de vanligaste psykiatriska diagnoserna och har tillhört de diagnoser som bidrar mest till hälsoförlust i världen. Det beror dels på att depression drabbar många, dels på att sjukdomsförloppet är långdraget. tillhör psykiatriska diagno- ser som depression, ångestsyndrom och stressrelaterad ohälsa de van- ligaste orsakerna till sjukskrivning i , särskilt bland kvinnor. Indikatorn ”Nedsatt psykiskt välbefinnande” visar hur stor andel av befolkningen i åldern 16–som angett höga värden på själv- skattningsskalan General , GHQ.15 Höga värden på GHQ-skalan visar på en ökad risk för vanligare former av psykia- trisk problematik som depression och ångestsyndrom. var det av befolkningen 16–som uppgav att de har ett nedsatt psykiskt välbefinnande. Andelen var högre bland kvinnor än bland män, och högre bland yngre än bland äldre. Andelen som upp- gav nedsatt psykiskt välbefinnande har ökat , både bland kvinnor och män, i de flesta åldersgrupper och i samtliga utbildnings- grupper.16 Figur 4.20 Nedsatt psykiskt välbefinnande, kvinnor och män Andel av befolkningen 16–84 år 15Folkhälsomyndigheten, Nedsatt psykiskt välbefinnande. 16Bedömning av följande påståenden gällande : Jag har känt mig glad och på gott humör, Lugn och avslappnad, Aktiv och kraftfull, Pigg och utvilad när jag vaknat, Mitt vardagsliv har varit fyllt av sådant som intresserar mig. Frågor gällande de senaste veck- orna: Har du ständigt känt dig olycklig och nedstämd? Har du förlorat tron på dig själv? Har du ständigt känt dig spänd? Har du tyckt att du varit värdelös? Har du känt att du inte kunnat klara dina problem? Har du kommit i den situationen att du allvarligt övervägt att ta ditt liv*? Har du försökt ta ditt liv? Föregående fråga har förändrats .) Känner du dig för när- varande stressad? Har du något/några av följande besvär eller symtom? Huvudvärk eller migrän? Ängslan, oro eller ångest? uppgav av befolkningen 16–att de hade ett nedsatt psykiskt välbefinnande. Andelen var högre bland kvinnor () än bland män (). Skillnaden mellan kvinnor och män kvarstod när hänsyn togs till ålder, utbildningsnivå, födelse- land och län. –2015 varierade andelen som uppgav ett ned- satt psykiskt välbefinnande kring . Andelen har varit högre för kvinnor än för män under samtliga av dessa år. har den psykiska ohälsan ökat såväl för kvinnor som för män. För kvinnor har ökat för män har den ökat . Andelen invånare med nedsatt psykiskt välbefinnande var högst i den yngsta åldersgruppen och lägst i den äldsta. I alla åldersgrupper uppgav kvinnor oftare än män nedsatt psykiskt välbefinnande. I ålders- gruppen 16–uppgav nedsatt psykiskt välbefinnande 2018. Motsvarande andel i åldersgruppen 30–var och i gruppen 45–. I åldersgruppen 65–var an- delen . Skillnaden mellan referensgruppen 30–och övriga åldersgrupper kvarstod när hänsyn togs till kön, utbildningsnivå, födelseland och län. Andelen som angav nedsatt psykiskt välbefinnande ökade i alla åldersgrupper –2018, med undantag för den äldsta ålders- gruppen. För samtliga åldersgrupper har andelen ökat . Ökningen är tydligast bland de yngre och påbörjade . I den yngsta åldersgruppen 16–var andelen med ned- satt psykiskt välbefinnande högre 2018 jämfört med . I åldersgruppen 30–var andelen högre, och i åldersgruppen 45–högre. Skillnaden i andelen som uppgav nedsatt psykiskt välbefinnande mellan referens- gruppen 30–och åldersgruppen 16–29 ökade . Figur 4.21 Nedsatt psykiskt välbefinnande, åldersgrupper Andel av befolkningen 16–84 år Vidare kan framhållas att den trend som i undersökningen framträder mot att fler anger ett nedsatt psykiskt välbefinnande även bekräftas i statistik från om diagnoser för personer med sjukpenning. Enligt ökade sjukskrivningarna till följd av psykiatriska diagnoser kraftigt . har dessa sjukfall stått för nästan en tredjedel av alla startade sjukfall och omkring hälften av alla pågående sjukfall. Sjukfrån- varons utveckling har därför till stor del drivits av psykiatriska diagnoser.17 4.2.3Utvecklingen av hälsan hos äldre Av speciellt intresse för utredningens uppdrag är hälsoutvecklingen bland de äldre. Generella förbättringar av folkhälsan syns ofta i lång- siktiga trender, som inte kan avläsas . Även om utred- ningen främst fokuserar på utvecklingen kan en jämförelse över en längre tidsperiod vara motiverad. 17Försäkringskassan, Uppföljning av sjukfrånvarons utveckling , s. 37. Utvecklingen av hälsan bland de äldre kan ses som en indikator på hela befolkningens hälsoutveckling. Om hälsan och arbetsförmå- gan har ökat i högre åldrar är det rimligt att utgå från att hälsan och arbetsförmågan ökat även för yngre åldersgrupper. I en rapport från Delegationen för senior arbetskraft har hälsotillståndet hos 70-åringar studerats i de så kallade H70-studierna.18 Uppföljningsundersökningar har genomförts och senare fram till och med års- kullen som är född 1944.19 Bland annat studeras äldres kognitiva, fysiska och psykiska förmågor. Vad gäller den kognitiva förmågan har det skett en successiv och dramatisk förbättring av kognitiv funktion hos 70-åringar sedan 1970- talet. Av figur 4.23 framgår att såväl tankemässig snabbhet och logiskt tänkande som spatial förmåga och bildminne har förbättrats. Det innebär exempelvis att 79-åringar födda hade en bättre kognitiv funktion än 70-åringar födda –1902 och 1906–1907. Delegationen för senior arbetskraft framhåller dessutom att en skillnad mellan årskullarna är att sämre kognitiva testresultat vid var kopplade till en ökad risk för demens och död i årskullen född –1902, men inte i årskullen som var född . Förekomsten av demens förändrades dock inte vare sig i mätningar eller på 2000- talet. Bland 85-åringar, där förekomsten av demens är högre, har noterats en minskad förekomst av demens mellan årskullarna födda –1902 () och 1923–1924 ().20 18Delegationen för senior arbetskraft, Rapport 21, 70 är det nya 50, s. 10–11. 19Delegationen för senior arbetskraft, Rapport 21, 70 är det nya 50, s. 10–11. 20Delegationen för senior arbetskraft, Rapport 21, 70 är det nya 50, s. 15–19. Figur 4.22 Äldres kognitiva förmåga Källa: H 70-studierna, . Även den fysiska förmågan är en viktig faktor för äldres möjligheter att arbeta i högre åldrarna. I H70-studierna har det gjorts undersök- ningar 1981–1982 (på personer födda –1912), 2000–2001 (på personer födda ) och 2014–2015 (på personer födda ). årskullar av 70-åringar presterar mycket bättre på flera test av fysisk funktion. Det skedde en rejäl förbättring mellan de födda och de födda i balanstestet. För testet att kunna kliva upp på en pall sågs en liknande, men inte riktigt lika dramatisk förändring. Vidare ökade gånghastigheten rejält hos 70-åringar mellan 1981–1982 och 2000–2001 hos både kvinnor och män, och en för- bättring kan också ses hos kvinnor. Utveck- lingen skiljde sig dock åt inom olika utbildningsgrupper. Andelen med låg gånghastighet minskade hos kvinnor med högre utbildning och hos män med låg utbildning, medan den ökade hos kvinnor med låg utbildning. Detta är enligt Delegationen för senior arbetskraft ett exempel på att åldrandet inte är rättvist. Även lungfunktionen hos 75-åringar har testats. Mellan 1975– 1976 och 2005–ökade lungfunktionen hos män och hos kvinnor. Detta visar enligt Delegationen för senior arbetskraft att äldre orkar mer . Även tre hörselundersökningar av 70-åringar har gjorts inom H70- studierna. Enligt Delegationen för senior arbetskraft hade 53 pro- cent av männen och av kvinnorna nedsatt hörsel i under- sökningen 1971–1972. Andelen var i stort sett oförändrad 1992–1993, men hade sjunkit till hos männen och hos kvinnorna 2014–2015.21 Depressiva symtom och depressiva sjukdomar har minskat betyd- ligt hos 70-åringar födda jämfört med tidigare årskullar. Före- komsten av djup depression var oförändrad mellan äldre årskullar undersökta och de som undersöktes . Däremot ökade andelen 75-åringar som hade mild depression mellan 1976–1977 och 2005–2006. Att ha ett litet socialt nätverk var en risk- faktor för depression i årskullen född – 1002, men inte i årskullen född , enligt Delegationen för senior arbetskraft.22 Sjukfrånvarons utveckling har kännetecknats av stora variationer. ökade sjukfrånvaron kraftigt och nådde historiskt höga nivåer. Ett av de stora problemen var att sjukskrivningstiderna blivit allt längre. Regeringen lanserade därför 2003 ett mål för minskad ohälsa som innebar att sjukskrivningarna skulle halveras som antalet nya sjuk- och akti- vitetsersättningar skulle minska. Med halveringsmålet kom admini- strationens fokus att tydligare riktas mot en mer försäkringsmässig, likformig och rättssäker tillämpning av regelverket. Det genomfördes stora förändringar i administrationen av sjukförsäkringen. Länsför- säkringskassorna och () slogs ihop och bildade den nya . Ett omfattande arbete med att kartlägga arbetsförmågan hos långtidssjukskrivna och personer med tidsbegränsad sjukersättning sattes igång och många av dessa bevilja- des sjukersättning. Det innebar att sjukskrivningarna vände nedåt , vilket och drev ner både sjukpenningtalet och ohälsotalet 21Delegationen för senior arbetskraft, Rapport 21, 70 är det nya 50, s. 19–20. 22Delegationen för senior arbetskraft, Rapport 21, 70 är det nya 50, s. 23–24. trots att de nybeviljade sjukersättningar fortsatte att öka innan de också började minska. infördes rehabiliteringskedjan tillsammans med en bortre tidsgräns för sjukpenning. Sjukfall som blev längre än över- gick då i normalfall till Arbetsförmedlingens arbetslivsintroduktion (). Efter tre månaders utan att återfå arbetsförmåga kunde personer som uppnått maxtid påbörja en ny sjukpenningperiod. Den bortre tidsgränsens införande hade en tydlig effekt på sjukpenning- talet. För dem som hade pågående sjukfall när den bortre tidsgränsen infördes fanns övergångsregler. Det innebar att det var en stor grupp som uppnådde maxtid och därmed pressade ner sjukpenningtalet till den lägsta nivån någonsin (6,). Det innebar å andra sidan en stor grupp efter återvände till sjukförsäkringen efter hos arbetsförmedlingen. Delar av den ökning som följde förklarades inledningsvis av personer som återvände till sjukförsäkringen efter genomförd . För många av dessa personer blev sjukfallen långa, ofta så pass långa att de uppnådde maxtiden . som förändringarna i sjukpenning infördes avskaffades möjligheten till tidsbegränsad sjukersättning och kraven för att kunna beviljas sjukersättning skärptes, se vidare kapitel 5. Förändringarna medförde en kraftig nedgång i antalet nybeviljade sjukersättningar. Även för nybeviljade aktivitetsersättningar märktes en liten nedgång som sannolikt kan kopplas till regelförändringarna 2008 och då fram- för allt införandet av ett vidare arbetsmarknadsbegrepp. Efter den kraftiga minskningen av sjukfrånvaron vände utvecklingen och sjukfrånvaron började återigen öka. steg sjukpenningtalet från 6,0 till 10,8, men var fortfarande betydligt lägre än toppen i mitten av 2000- talet. Ökningen kan förklaras av både ett ökat inflöde av nya sjukfall och att sjukfallens längd ökade. När längden på sjukfallen ökar påver- kar det även nybeviljandet av sjukersättning. En stor del av de personer som beviljas sjukersättning kommer från långa sjukskrivningar som sedan övergår till sjukersättning. Antalet nybeviljade sjukersättningar steg därför –2016. Ålderspensionsavgångar gjorde dock att det samlade antalet personer med sjukersättning fortsatte att minska och det tog därför ett tag innan ökningen i sjukpenningtalet fick genomslag på ohälsotalet. var dock ökningen av sjukpenningtalet tillräckligt stor för att det också skulle få genom- slag på ohälsotalet. lanserade regeringen ett åtgärdsprogram för ökad hälsa och minskad sjukfrånvaro som riktade sig till alla berörda aktörer i sjukskrivningsprocessen. Programmet innebar bland annat ett mål om att sjukpenningtalet, vid utgången av 2020, skulle under- stiga , som antal personer som nybeviljades sjuk- ersättning i genomsnitt inte bör överstiga 18 000 under perio- den –2020.23 Samma höst fick även i uppdrag att stärka sjukförsäkringshandläggningen för att åstadkomma en väl- fungerande sjukskrivningsprocess som skulle bidra till att bryta den uppåtgående utvecklingen.24 Fokus i arbetet låg på bedömningarna vid rehabiliteringskedjans tidsgränser, inklusive den initiala bedöm- ningen av rätten till sjukpenning.25 De psykiatriska diagnoserna har påverkat sjukfrånvaron i såväl upp som nedgångar av sjukfrånvaron. –2010 när sjukfrån- 23Regeringens åtgärdsprogram för ökad hälsa och minskad sjukfrånvaro, . 24Regeringsuppdrag till att stärka sjukförsäkringshandläggningen för att åstadkomma en välfungerande sjukskrivningsprocess, S2015/07316/SF. 25Försäkringskassan, Uppföljning av sjukfrånvaron 2018, s. 16. varon minskade var det de psykiatriska diagnoserna som minskade snabbast. När sjukskrivningarna ökade, 2010–2016, var det de psykia- triska diagnoserna som ökade snabbast. Psykiatriska diagnoser leder ofta till längre sjukfall än andra sjukskrivningsdiagnoser. Ökningen av de psykiatriska diagnoserna –2016 medförde att de psykiatriska diagnoserna kom att bli den vanligaste diagnosgrup- pen både för nya och pågående sjukfall. Ökningstakten var också högre bland kvinnor, vilket gjorde att skillnaderna i sjukfrånvaro mellan kvinnor och män ökade. Den stärkta handläggningen av sjukpenningärenden som skedde efter 2015 ledde till att ökningen av sjukfrånvaron i vissa län började bromsas medan en vändning på riksnivå kunde ses först . Vändningen skedde både genom att antalet startade sjukfall minskade och att sjukfallen avslutades snabbare. Avsluten skedde framför allt under det första och andra sjukskriv- ningsåret, bland annat till följd av fler avslag, i synnerhet vid dag 181 när arbetsförmågan bedömdes mot normalt förekommande arbete. Detta minskade antalet sjukfall längre än ytterligare. Däremot ökade antalet långa sjukfall som varade –2018, en utveckling som dock tycks ha planat ut . Att de långa sjukfallen ökade kraftigt var dels en effekt av att färre än tidigare gått över till sjukersättning, dels att den bortre tidsgränsen i sjukförsäkringen avskaffades . Den bortre tidsgränsen medförde att antalet sjukfall som var kortare än i någon mening överskattades då den bortre tidsgränsen var i bruk. När tidsgränsen togs bort började därför antalet sjukfall kortare än att stegvis minska som de som var längre än ökade kraftigt. Ökningen av de långa sjukfallen ska dock sättas i relation till den samlade utvecklingen av antalet personer i sjukförsäkringen. Totalt sett har gruppen som får ersättning från sjukförsäk- ringen minskat kraftigt . Eftersom antalet personer med sjukersättning har minskat betydligt mer än vad antalet långa sjukfall har ökat, så har det totala antalet personer som för- sörjs av sjukförsäkringen minskat. Vid toppen 2006 var antalet ca 600 000, varav hade sjukersättning, aktivitets- ersättning och sjukpenning. är gruppen ungefär hälften så stor, 327 000, där andelen med sjukersättning minskat till 77 pro- cent, medan har aktivitetsersättning och har Utvecklingen är liknande för kvinnor och män, men kvinnor utgör dels en större andel av totalen, dels en större andel av de långa sjukfallen medan män har en större andel med aktivitets- ersättning. Att få ersättning från sjukförsäkringen är särskilt vanligt inom psykiatriska diagnoser. Det är dessa som till stor del drev ökningen av antalet långa sjukfall . De står nu för mer än hälften av den totala gruppen som får ersättning från sjukförsäkringen. Minskningen av antalet personer med pågående sjukfall avtog . Det berodde både på antalet startade sjukfall, deras längd och att antalet långa sjukfall stabiliserades. Som en konsekvens av detta slutade sjukpenningtalet att minska . En bit in på 2019 började antalet pågående sjukfall återigen att minska, främst på grund av att de nya sjukfallen minskade. Sjukfallens längd har dock fortsatt att vara förhållandevis stabil. pågick i genomsnitt 114 000 sjukfall för kvinnor och 60 000 för män. Det är en minskning för både kvinnor och män i förhållande till 2018. Den sammantagna minskningstakten låg på . Det är en förhållandevis långsam minskning jämfört med då sjukfallen minskade , och ännu mindre i relation till de stora variationerna . låg exempelvis den årliga minskningstakten på för att därefter vända och komma upp i en ökningstakt på . Pågående sjukfall fördelat på fallängder En viktig aspekt att belysa när utvecklingen på arbetsmarknaden berörs är utvecklingen av antalet förtidspensionärer. Att arbetslöshetsnivåerna kunde hållas på så pass låga nivåer som de gjorde under 1970-och , trots omfatt- ande kriser inom framför allt varvs- och textilindustrin, var mycket en effekt av en serie reformer av förtidspensionssystemet. Detta system förändrades från att ha varit en strikt försäkring för dem som av hälsoskäl fått en nedsatt arbetsförmåga till att även omfatta dem som av arbetsmarknads- eller regionala skäl hade svårt att få ett arbete. rullades dessa reformer successivt tillbaka och var det inte längre möjligt att få förtidspension av arbetsmarknadsskäl.26 26För en mer detaljerad beskrivning av förändringar av förtidspensionens regelverk se kapitel 5. Figur 4.25 Andel förtidspensionärer/personer med sjuk- eller aktivitetsersättning Andel av befolkningen 16–* Anm.: redovisas andel av befolkningen 19–. av befolkningen 16–var förtidspensione- rade 1970. Därefter steg utvecklingen snabbt. hade an- delen ökat till . och hela 1980- talet fortsatte andelen stiga trots ett förbättrat sysselsättningsläge och den brist på arbetskraft som rådde . En liten ökning av den annars jämt ökande trenden av andelen förtidspensio- närer skedde och sammanfaller med de regel- ändringar som gjordes . Antalet förtids- pensionärer fortsatte öka under hela 1990-talskrisen, då en stor del av den äldre arbetskraften förtidspensionerades eller fick avtalspension. Den största ökningen kom dock . Den växande andelen långtidssjuka började succesivt avföras från arbetskraften genom att de beviljades förtids- pension och sjukersättning. De som hade förtidspen- sion/sjukersättning blev också allt yngre. Som mest var av befolkningen 16–förtidspension- erade 2005, alltså en större andel än de öppet arbetslösa under detta år. har andelen förtidspensionärer succesivt minskat. Detta efter en ökning som varade under . En anledning till detta är demo- grafisk, genom att de stora 1940-talskullarna successivt övergått till ålderspension.