sou · H9B322 · 2021-03-29 00:00:00 — 4 § Inne på fysiska försäljningsställen är det endast tillåtet att använda kommersiella meddelanden för elektroniska cigaretter och påfyllningsbehållare som inte är påträngande, uppsökande eller uppmanar till bruk av sådana produkter. Paragrafen, som behandlas i avsnitt 4.4.2 och 9.5.2, har fått ett nytt innehåll. Den innehåller numera bestämmelser som begränsar möj- ligheten att använda kommersiella meddelanden för elektroniska cigaretter och påfyllningsbehållare på fysiska försäljningsställen. När det gäller begreppet fysiskt försäljningsställe, se kommentaren till 1 kap. 3 §. Genom bestämmelserna införs en reglering av marknadsföringen av elektroniska cigaretter och påfyllningsbehållare på fysiska försälj- ningsställen som syftar till att åstadkomma ett resultat som mot- svarar det resultat som eftersträvas för tobaksvaror genom bestäm- melsen i 2 §, förutom när det gäller synligheten från utsidan. I och med att det saknas förbud mot utomhusreklam för elektroniska cigaretter och påfyllningsbehållare saknas det anledning att särskilt begränsa synligheten från utsidan av det fysiska försäljningsstället. Bestämmelserna reglerar alltså miljön på försäljningsstället, inte miljön utanför det. Bedömningen ska alltså utgå ifrån hur en genomsnittlig besökare av ett fysiskt försäljningsställe för elektroniska cigaretter och påfyllningsbehållare typiskt sett kan antas uppfatta det kommer- siella meddelandet. Kommersiella meddelanden på fysiska försäljningsställen ska alltså endast vara tillåtna om de inte är påträngande, uppsökande eller upp- manar till bruk av elektroniska cigaretter och påfyllningsbehållare. Återhållen exponering av varumärken som gör det möjligt för kun- den att skilja mellan olika varumärken eller som består av varu- och prislistor är exempel på sådant som i normala fall är tillåtet. Utanför förbudets tillämpningsområde faller i normala fall även reklamskyltar av måttfull karaktär och diskreta logotyper. I en affär som saluför andra varor eller produkter än sådana som omfattas av lagen (2018:2088) om tobak och liknande produkter – t.ex. en livsmedels- affär – så bör skyltar med kommersiella meddelanden om elektro- niska cigaretter och påfyllningsbehållare endast förekomma på den plats där de säljs (jfr prop. 2004/05:118 s. 59). Bestämmelserna om att marknadsföring som endast består i att tillhandahålla elektroniska cigaretter eller påfyllningsbehållare för försäljning, s.k. passivt saluhållande, har tagits bort eftersom mark- nadsföringsbegreppet får sitt innehåll genom direktivkonform tolk- ning. Passivt saluhållande utgör därmed inte marknadsföring och det saknas därför behov av att undanta passivt saluhållande från marknads- föringsförbuden. Enligt 7 kap. 3 § 3 är det kommunen som utövar tillsyn över att bestämmelserna följs. 8 § Sponsring som främjar tobaksvaror, elektroniska cigaretter eller påfyll- ningsbehållare är förbjuden om den kan antas få gränsöverskridande effekt. Paragrafen, som behandlas i avsnitt 5.3, har fått ett nytt innehåll. Den innehåller ett generellt förbud mot sponsring med gränsöver- skridande effekt. Förbudet avser sponsring som främjar tobaksvaror, elektroniska cigaretter eller påfyllningsbehållare. Av definitionen av begreppet sponsring i 1 kap. 3 § 8 framgår att förbudet omfattar såväl offentliga som privata bidrag till ett evenemang. Föremål för åtgärden ska vara ett evenemang, en verksamhet eller en person och den ska syfta till eller ha den direkta eller indirekta verkan att främja en tobaksvara, en elektronisk cigarett eller en påfyllningsbehållare. Om dessa för- utsättningar är uppfyllda innebär åtgärden sponsring som är för- bjuden om den kan antas få gränsöverskridande effekt. Om den inte kan antas få gränsöverskridande effekt kan åtgärden ändå vara förbjuden enligt 9 § som reglerar s.k. inhemsk sponsring. Genom de särskilda bestämmelserna om sponsring med gräns- överskridande effekt införs förbud mot sponsring som motsvarar de krav som följer av artikel 2 c och 5 tobaksreklamdirektivet8 och artikel 20.5 d tobaksproduktdirektivet9. Begreppet sponsring ska för- stås genom en direktivkonform tolkning. är den myndighet som enligt 7 kap. 8 § ansva- rar för tillsynen över att sponsringsförbudet följs. 8Europaparlamentets och rådets direktiv /33/EG av om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om reklam för och sponsring till förmån för tobaksvaror. 9Europaparlamentets och rådets direktiv /40/EU av om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om tillverkning, presentation och försäljning av tobaksvaror och relaterade produkter. 9 § Tillverkare, partihandlare och importörer får inte sponsra nationella evenemang eller verksamheter dit allmänheten har tillträde om sponsringen främjar tobaksvaror, elektroniska cigaretter eller påfyllningsbehållare. Paragrafen, som behandlas i avsnitt 5.3, är ny. Den innehåller för- budet mot sponsring av nationella evenemang eller verksamheter, s.k. inhemsk sponsring. Begreppet sponsring definieras i 1 kap. 3 § 8. Förbudet mot inhemsk sponsring är subsidiärt till förbudet mot sponsring med gränsöverskridande effekt i 8 §. Om en åtgärd om- fattas av bestämmelserna i den paragrafen omfattas den inte av be- stämmelserna om inhemsk sponsring. Det följer av att det förbudet omfattar nationella evenemang eller verksamheter. Nationella evene- mang eller verksamheter är sådana som typiskt sett har en klar lokal förankring och som inte följs av personer från utlandet genom t.ex. en tv-sändning. Om evenemangen eller verksamheterna är av sådan natur att bidrag till dessa kan antas få gränsöverskridande effekt så ska i stället 8 § tillämpas. Förutom att en definition av sponsring har införts i 1 kap. 3 § 8 så motsvarar bestämmelserna om inhemsk sponsring de bestämmel- ser om sponsring som tidigare fanns i 8 §. Förändringarna av bestäm- melserna är framförallt av författningsteknisk natur. De tidigare för- arbetena i prop. 2004/05:118 s. 38 ff. och 60 f. samt prop. 2016/17:132 s. 45 ff. och 90 f. är alltjämt aktuella i fråga om inhemsk sponsring. 10 § Bestämmelser om förbud mot sponsring av program i radio och tv samt om produktplacering i tv finns i radio- och tv-lagen (2010:696). Paragrafen är ny, men upplysningsbestämmelsen har samma lydelse som den bestämmelse som tidigare fanns i 8 § andra stycket. Upp- lysningsbestämmelsen har av författningstekniska skäl flyttats till en ny paragraf. Kompletterande bestämmelser om marknadsföring 11 § Bestämmelserna i marknadsföringslagen (2008:486) ska tillämpas på marknadsföring som strider mot 1–9 §§ vid 1.Konsumentverkets tillsyn enligt 7 kap. 8 §, och 2.talan som har väckts av en sådan näringsidkare eller sammanslutning som avses i 47 § 2 och 3 marknadsföringslagen. En marknadsföringsåtgärd som strider mot 1–9 §§ eller 3 kap. 3 eller 4 § ska, vid tillämpningen av 5, 23 och 26 §§ marknadsföringslagen, anses vara otill- börlig mot konsumenter. En marknadsföringsåtgärd som strider mot 1 § första stycket och som vidtas i ett medium som avses i andra stycket 3 eller 4, eller strider mot 3 § första stycket 1 eller 3 eller 5 § 2 eller 3 kan medföra marknads- störningsavgift enligt bestämmelserna i 29–36 §§ marknadsföringslagen. Paragrafen, som behandlas i avsnitt 4.4.1, är ny och innehåller be- stämmelser om förhållandet mellan bestämmelserna om lagens för- hållande till marknadsföringslagen (2008:486). Av första stycket framgår att marknadsföringslagen ska tillämpas på marknadsföring som strider mot bestämmelserna i 1–9 §§ vid tillsyn enligt 7 kap. 8 § och vid talan som har väckts av en sådan näringsidkare eller sammanslutning som avses i 47 § 2 och 3 marknadsföringslagen. Bestämmelserna i 4 kap. styrs av ett särskilt marknadsförings- begrepp som ska förstås genom direktivkonform tolkning, se 1 §. Bedömningen av om en åtgärd är förbjuden ska alltså göras utifrån detta marknadsföringsbegrepp och inte det allmänna marknadsför- ingsbegreppet i marknadsföringslagen. Enligt 7 kap. 8 § har ett ansvar för att utöva tillsyn över bestämmelserna om marknadsföring, men myndigheten saknar befogenheter att ingripa med stöd av lagen om tobak och liknande produkter. Det innebär att myndigheten behöver kunna använda de befogenheter som finns i marknadsföringslagen. Även övriga bestämmelser i marknadsföringslagen som kan behöva tillämpas när det är fråga om otillåten marknadsföring ska gälla. Punkten 1 innebär att bestämmelserna i marknadsföringslagen alltjämt ska vara tillämpliga på marknadsföring som strider mot bestämmelserna i 1– 9 §§. Punkten 2 innebär att bestämmelserna i marknadsföringslagen ska tillämpas på marknadsföring som strider mot 1–9 §§ även när det är frågan om talan som har väckts en annan näringsidkare eller sam- manslutning. Bestämmelserna i marknadsföringslagen ska alltså i dessa situationer kunna tillämpas även utanför tillsyns- verksamhet. Andra stycket motsvarar i huvudsak bestämmelser som tidigare fanns i 7 kap. 8 § tredje stycket. Av redaktionella skäl har bestäm- melserna placerats i 11 §. Hänvisningarna har ändrats som en följd av de ändringar som har gjorts i 4 kap. Bestämmelsen om otillbörlig marknadsföring har samma tillämp- ningsområde som tidigare, förutom att den numera även inkluderar en bestämmelse om kommersiella meddelanden på fysiska försälj- ningsställen för elektroniska cigaretter och påfyllningsbehållare. Bestämmelsen om marknadsstörningsavgift har samma tillämp- ningsområde som . Förarbeten till bestämmelserna i andra stycket finns i prop. 2017/18:156 s. 118 ff., 126 f. och 212. 1 § Endast den som har tillstånd får bedriva detaljhandel eller partihandel med tobaksvaror. Tillstånd krävs inte för detalj- eller partihandlare som varken har säte eller fast driftställe för näringsverksamhet i . Ett tillstånd kan gälla eller tills vidare. Om den som ansöker om tillstånd avser att bedriva detaljhandel från ett fysiskt försäljningsställe, ska tillståndet avse det fysiska försäljningsstället. Ändringen i tredje stycket i paragrafen, som behandlas i avsnitt 6.8.3, sker av författningstekniska skäl. Se kommentaren till 1 kap. 3 §. 3 § En ansökan om tillstånd ska vara skriftlig. Tillstånd för detaljhandel meddelas av den kommun där försäljnings- stället är beläget. Om ett fysiskt försäljningsställe saknas meddelas tillstånd av den kommun där det företag som vill bedriva sådan handel har sitt säte eller, om företaget saknar säte inom landet, av den kommun där företaget har ett fast driftställe. Tillstånd för partihandel meddelas av den kommun där det företag som vill bedriva sådan handel har sitt säte eller, om företaget saknar säte inom landet, av den kommun där företaget har ett fast driftställe. Ändringen i andra stycket i paragrafen, som behandlas i avsnitt 6.8.3, sker av författningstekniska skäl. Se kommentaren till 1 kap. 3 §. 15 § En näringsidkare som har säte eller fast driftställe för näringsverk- samhet i får inte bedriva detaljhandel med elektroniska cigaretter eller påfyllningsbehållare utan att först ha anmält försäljningen. Anmälan ska ske till den kommun där det fysiska försäljningsstället är beläget. Om ett fysiskt försäljningsställe saknas ska anmälan göras till den kommun där före- taget har sitt säte eller, om företaget saknar säte inom landet, till den kommun där företaget har ett fast driftställe. Paragrafen, som behandlas i avsnitt 6.8.4, har fått ett nytt innehåll. Den innehåller bestämmelserna om anmälan av detaljhandel med elek- troniska cigaretter och påfyllningsbehållare. Kravet om vilka närings- idkare som ska anmäla att de bedriver detaljhandel är detsamma, men det införs nya bestämmelser om vilken kommun som är mottagare för anmälan. Anmälan ska i första hand göras till den kommun där det fysiska försäljningsstället är beläget. Med fysiskt försäljningsställe avses enligt 1 kap. 3 § 7 en viss lokal eller ett annat avgränsat utrymme för detaljhandel. Om näringsidkaren har flera fysiska försäljningsställen ska försäljningen anmälas till var och en av kommunerna. Näringsidkare som saknar fysiskt försäljningsställe, och t.ex. sköter försäljningen genom internet, ska anmäla försäljningen till den kom- mun där företaget har sitt säte eller, om företaget saknar säte inom landet, till den kommun där företaget har ett fast driftställe. Med uttrycket fast driftställe för näringsverksamhet avses samma sak som i 2 kap. 29 § inkomstskattelagen (1999:1229), dvs. en stadig- varande plats för affärsverksamhet varifrån verksamheten helt eller delvis bedrivs, alternativt att någon som är verksam för en närings- verksamhet i har fått och regelmässigt använder fullmakt att ingå avtal för verksamhetens innehavare. Om anmälan inte har gjorts får näringsidkaren inte bedriva detalj- handel med elektroniska cigaretter eller påfyllningsbehållare. Kravet på anmälan är förenat med straffansvar enligt 10 kap. 4 § andra stycket. Ytterligare krav på anmälan finns i 17 § andra stycket. Tillsynen över anmälningskravet regleras genom 7 kap. 1, 2 och 4 § 3. 18 § Tobaksvaror, elektroniska cigaretter och påfyllningsbehållare får inte säljas eller på annat sätt lämnas ut i näringsverksamhet till den som inte har fyllt . Den som lämnar ut en sådan vara eller produkt ska förvissa sig om att mottagaren har uppnått nämnda ålder. Om det finns särskild anledning att anta att varan eller produkten är avsedd att lämnas över till någon som inte har fyllt , får den inte lämnas ut. På försäljningsställen ska det finnas ett tydligt och klart synbart med- delande med information om förbudet mot att sälja eller lämna ut sådana varor eller produkter som avses i första stycket till den som inte har fyllt . Paragrafen, som behandlas i avsnitt 6.8.3, innehåller bl.a. krav på information på försäljningsstället om förbudet mot att sälja eller lämna ut tobaksvaror, elektroniska cigaretter och påfyllningsbehål- lare till någon som inte har fyllt som finns i tredje stycket. Innebörden av tredje stycket ändras på följande sätt. Genom att försäljningsställe numera avser både fysiska försäljningsställen och webbplatser för detaljhandel så omfattar informationskravet numera även försäljning som sker genom internet. Kravet på en tydligt och klart synbar skylt har gjorts teknikneutral och innebär ett krav på ett tydligt och klart meddelande. När det gäller fysiska för- säljningsställen finns givetvis inget som hindrar att näringsidkaren använder sig av en tydlig och klart synbar skylt. Ändringen innebär alltså inte några nya krav i fråga om fysiska försäljningsställen. När det gäller informationskravet på webbplatser för detaljhandel innebär kravet på att meddelandet ska vara klart synbart att en genomsnittlig köpare inte ska kunna undgå att lägga märke till det. Genom kravet på tydlighet säkerställs att själva innehållet kan för- stås på ett enkelt sätt. Förarbeten till bestämmelsen såvitt avser fysiska försäljningsställen finns i prop. 2004/08:118 s. 57. 19 § Tobaksvaror, elektroniska cigaretter och påfyllningsbehållare som säljs till konsumenter ska tillhandahållas på ett sådant sätt att det går att kontrollera mottagarens ålder. Detta gäller även när försäljningen sker genom automat, distansförsäljning eller på liknande sätt. Ändringen i paragrafen, som behandlas i avsnitt 6.8.3, innebär att postorder tas bort från den exemplifierande uppräkningen i andra meningen. Ändringen är endast av redaktionell natur. 1 § Med rökning avses vid tillämpningen av bestämmelserna i detta kapitel 1.rökning av tobak, 2.inhalering efter förångning eller annan upphettning av tobak, 3.användning av elektroniska cigaretter, 4.rökning av örtprodukter för rökning, och 5.användning av andra produkter som till användningssättet motsvarar rökning men som inte innehåller tobak. Ändringen i punkten 5 i paragrafen, som behandlas i avsnitt 9.5.1, är en följd av att begreppet njutningsmedel tas bort och ersätts av be- greppet andra produkter, se kommentaren till 1 kap. 2 §. Ändringen är endast av språklig natur. 3 § Kommunen utövar tillsyn över att denna lag och anslutande föreskrifter följs när det gäller 1.förbud mot smaksättning enligt 2 kap. 6 a § på fysiska försäljningsställen, 2.hälsovarningar, produktpresentation och identitets- och säkerhets- märkning enligt 3 kap. 1, 3, 4 och 7 §§ på fysiska försäljningsställen, 3.tillhandahållande av elektroniska cigaretter och påfyllningsbehållare enligt 2 kap. 7–9 §§ och 3 kap. 2, 5 och 6 §§ på fysiska försäljningsställen, 4.marknadsföring enligt 4 kap. 1, 2 och 4–7 §§ när det gäller marknads- föringsåtgärder på eller i anslutning till fysiska försäljningsställen, och 5.rökfria miljöer som avses i 6 kap. 2 § och som inte är upplåtna enbart för personal samt lokaler som avses i 6 kap. 3 §. Paragrafen, som behandlas i avsnitt 6.8.3 och 9.5.1, innehåller till- sammans med 4 § bestämmelserna om kommunens tillsynsansvar. Det införs en ny bestämmelse i punkten 1 om tillsyn över för- budet mot smaksättning enligt 2 kap. 6 a § som omfattar fysiska försäljningsställen. har ansvar för tillsynen på andra platser, se 5 § 2. Ändringarna i punkterna 2 och 3 sker av författningstekniska skäl, se kommentaren till 1 kap. 3 §. Ändringen i punkten 4 om att tillsynen avser fysiska försälj- ningsställen sker av författningstekniska skäl, se kommentaren till 1 kap. 3 §. Ändringen av hänvisningarna består av ändringar till följd av ändringarna av bestämmelserna om marknadsföring i 4 kap. Det finns dock en hänvisning till en paragraf med en ny bestämmelse om kommersiella meddelanden inne på fysiska försäljningsställen för elektroniska cigaretter och påfyllningsbehållare, 4 kap. 4 §. Änd- ringen innebär att kommunen har ansvar för tillsynen över att den nya bestämmelsen följs. 4 § Kommunen och utövar tillsyn över att denna lag och anslutande föreskrifter följs när det gäller 1.tillhandahållande av nya tobaksvaror enligt 2 kap. 3 § på fysiska för- säljningsställen, 2.försäljning av tobaksvaror, i andra fall än när det gäller gränsöverskri- dande distansförsäljning, enligt 5 kap. 1, 6–10, 12 och 14 §§, 3.anmälan om försäljning av elektroniska cigaretter och påfyllnings- behållare samt egenkontroll, i andra fall än när det gäller gränsöverskridande distansförsäljning, enligt 5 kap. 15 och 17 §§, och 4.åldersgräns enligt 5 kap. 18 och 19 §§. Ändringen i punkten 1 i paragrafen, som behandlas i avsnitt 6.8.3, sker av författningstekniska skäl. Se kommentaren till 1 kap. 3 §. 5 § utövar tillsyn över att denna lag och anslu- tande föreskrifter följs när det gäller 1.produktkrav och rapporteringsskyldighet, i andra fall än som avses i 4 §, enligt 2 kap. 1 § första och andra styckena och 2 kap. 2–11 §§, 2.förbud mot smaksättning, i andra fall än som avses i 3 §, enligt 2 kap. 6 a §, 3.hälsovarningar, produktpresentation och medföljande information, i andra fall än som avses i 3 §, enligt 3 kap. 1–6 §§, 4.registrering enligt 5 kap. 5 och 16 §§ vid gränsöverskridande distans- försäljning och egenkontroll enligt 5 kap. 6, 7 och 17 §§ vid sådan distans- försäljning, och 5.förbud mot sådan tillverkning eller införsel som avses enligt före- skrifter meddelade med stöd av 11 kap. 5 §. Ändringen i punkten 2 i paragrafen, som behandlas i avsnitt 9.5.1, innebär att får ansvar för tillsynen över att bestämmelserna om smaksättning i 2 kap. 6 a § och anslutande före- skrifter på andra ställen än fysiska försäljningsställen. Regeringen har genom 11 kap. 6 § 1 möjlighet att låta meddela föreskrifter om vilka smaktillsatser som är förbjudna. Be- stämmelser i sådana föreskrifter omfattas också av Folkhälsomyn- dighetens tillsyn om tillsynen sker på andra ställen än fysiska för- säljningsställen. Av 3 § 1 framgår att det är kommunen som utövar tillsyn över bestämmelserna om smaksättning på fysiska försäljningsställen. 8 § utövar tillsyn över att denna lag och anslutande föreskrifter följs när det gäller marknadsföring, i andra fall än som avses i 3 § enligt 4 kap. 1–9 §§. Paragrafen, som behandlas i avsnitt 4.4.1, innehåller numera endast en bestämmelse som reglerar omfattningen av till- syn. Bestämmelserna om lagens förhållande till marknadsföringslagen (2008:486) finns numera i 4 kap. 11 §. Hänvisningarna har ändrats som en följd av ändringarna av bestämmelserna om marknadsföring i 4 kap. 10 § En kommun får återkalla ett försäljningstillstånd om 1.tillståndet inte längre utnyttjas, 2.tillståndshavaren inte uppfyller de krav som gällde för tillståndets meddelande. 3.det med tillståndshavarens vetskap har förekommit brottslig verk- samhet på det fysiska försäljningsstället, eller i anslutning till detta, eller annars inom den tillståndspliktiga verksamheten utan att tillståndshavaren har ingripit, eller 4.tillståndshavaren har tilldelats varning utan att de förhållanden som föranlett varningen har rättats till. Ändringen i paragrafen, som behandlas i avsnitt 6.8.3, sker av författningstekniska skäl. Se kommentaren till 1 kap. 3 §. 14 § Om konstaterar eller har rimliga skäl att anta att en typ av eller specifika elektroniska cigaretter eller påfyllningsbehållare kan utgöra en allvarlig risk för människors hälsa, trots att produkten upp- fyller kraven i denna lag, får myndigheten förbjuda att produkterna tillhanda- hålls konsumenter på marknaden. Om sådana produkter redan har tillhanda- hållits konsumenter på marknaden, får förelägga tillverkaren, importören eller distributören av produkterna att dra tillbaka eller återkalla dessa. beslut gäller , om inte något annat anges i beslutet. ska underrätta Europeiska kommis- sionen och de behöriga myndigheterna i andra medlemsstater om åtgärder som vidtagits enligt första stycket och översända annan relevant informa- tion. När Europeiska kommissionen har meddelat om den anser att en åtgärd enligt första stycket är motiverad ska besluta om åtgärden ska bestå. Ändringen i första stycket i paragrafen, som behandlas i avsnitt 6.8.5, innebär att beslut om elektroniska cigaretter och påfyllningsbehållare som kan utgöra en allvarlig risk för männi- skors hälsa, trots att produkten uppfyller kraven i lagen, ska gälla om inte något annat anges i beslutet. Det innebär att besluten kan verkställas redan innan de har vunnit laga kraft. Om det inte är proportionerligt att verkställa beslutet innan det har vunnit laga kraft ska i beslutet ange att det inte ska gälla . 2 § En kommun får ta ut avgifter för sin tillsyn av den som bedriver till- ståndspliktig försäljning enligt 5 kap. 1 §, av den som bedriver anmälnings- pliktig försäljning enligt 5 kap. 15 § och av den som bedriver försäljning av nikotinfria vätskor som är avsedda att konsumeras genom elektroniska ciga- retter. Tillägget i paragrafen, som behandlas i avsnitt 9.5.1, innebär att kommunen får möjlighet att ta ut avgifter för sin tillsyn av den som bedriver försäljning av nikotinfria vätskor som är avsedda att kon- sumeras genom elektroniska cigaretter. Försäljningen av sådana vätskor är inte anmälningspliktig enligt 5 kap. 15 §. 6 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får med- dela föreskrifter om 1.vilka smaktillsatser som är förbjudna enligt 2 kap. 6 a §, 2.hur en anmälan enligt 2 kap. 7 § ska vara utformad och vad den ska innehålla, 3.produktinnehåll och utformning av elektroniska cigaretter och påfyll- ningsbehållare enligt 2 kap. 8 §, 4.fullgörandet av den rapporteringsskyldighet som anges i 2 kap. 9 §, 5.det system för informationsinsamling som anges i 2 kap. 10 § första stycket, 6.underrättelseskyldigheten enligt 2 kap. 11 § andra stycket, 7.vilka uppgifter informationsblad enligt 3 kap. 5 § ska innehålla och hur de ska utformas, och 8.innehållet i och utformningen av innehålls-deklarationen enligt 3 kap. Den nya punkten 1 i paragrafen, som behandlas i avsnitt 9.5.1, inne- håller ett normgivningsbemyndigande till regeringen eller den myn- dighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om vilka smaktillsatser som är förbjudna enligt 2 kap. 6 a §.