sou · H9B355 · 2021-07-01 00:00:00 — Även om något sådant undantag inte införs är det dock inte säkert att bokföringsskyldighet inträder enligt dagens regler för all verksamhet som beskattas genom ett konto. Bedömningen är därför att en särskild regel om revision behövs oavsett vad som hän- der med bokföringsskyldigheten. När det gäller revisorns befogenheter anges det i 41 kap. 7 § SFL att denne får granska räkenskapsmaterial och andra handlingar som rör verksamheten. Med andra handlingar bör i detta fall menas konto- utdrag från mikroföretagarkontot, men även från andra konton som den skattskyldige har. Avsikten är att kontrollera att den skatt- skyldige inte har underlåtit att hänföra inkomster till kontot som därmed inte alls har blivit beskattade. Den skattskyldiges samtliga inkomster är därvid av betydelse. Andra underlag som kan vara av intresse är till exempel listor på uppdrag eller utbetalningar från matchningsplattformar som utförare inom gigekonomin är anslutna till, för att stämma av utförda uppdrag mot erhållna betalningar. När det gäller revision av kontoinnehavare i övrigt är bedömningen att en sådan granskning kan genomföras med stöd av nu gällande regler i 41 och 44–47 kap. SFL. Förslaget föranleder ändring av 41 kap. 2 och 3 §§ SFL. Bedömning: Särskilda avgifter kan i förekommande fall tas ut med stöd av befintliga bestämmelser. Bestämmelser om särskilda avgifter finns i 48–52 kap. SFL. Med sär- skilda avgifter avses förseningsavgift, skattetillägg, återkallelseavgift, dokumentationsavgift, rapporteringsavgift och kontrollavgift. Avse- ende källskatt på inbetalningar till mikroföretagarkonto kan det i första hand bli aktuellt med förseningsavgift och skattetillägg. Om kontoförande institut inte lämnar skattedeklaration i rätt tid ska förseningsavgift tas ut enligt 48 kap. SFL. Avgiften uppgår till 625 kro- nor, 48 kap. 6 § SFL. Bedömningen är att sådan avgift kan tas ut med stöd av befintliga bestämmelser. Bestämmelser om skattetillägg finns i 49 kap. SFL och de befintliga reglerna bör kunna tillämpas även avseende källskatt på inbetalningar till mikroföretagarkonto. En inkomst som inte har betalats till ett mikroföretagarkonto kan dock aldrig anses som oriktig uppgift i förhållande till de beskatt- ningsregler som gäller för kontot. Eftersom det inte finns några regler som hänvisar vissa ersättningar till kontot kan inte den nya källskatten tas ut på ett för lågt underlag. En ersättning som inte har betalats in till ett mikroföretagarkonto måste i stället bedömas enligt bestämmelserna i inkomstskattelagen. En sådan bedömning kan också bli aktuell om det framkommer att en inkomst som har betalats till ett mikroföretagarkonto inte är undantagen från beskattning enligt inkomstskattelagen. Om inkomsten inte har tagits upp kan det vara fråga om oriktig uppgift, men vid beräkningen av skattetillägget bör då hänsyn tas till att den källskatt som dragits av ska krediteras den skattskyldige. Vid tillämpningen av 49 kap. 19 § SFL bör således skatte- effekterna av en inkomst som inte är undantagen från beskattning enligt inkomstskattelagen men som betalats till kontot anses som samma fråga. Om ersättningen inte alls har tagits upp av den skatt- skyldige är det enbart fråga om oriktig uppgift i förhållande till in- komstskattelagens bestämmelser. Skattetillägg får även tas ut av kontoförande institut om institutet inte fullgjort skyldigheten att göra skatteavdrag, 49 kap. 9 § SFL. 8.9Beslut och besked om skatter och avgifter Förslag: Beslut om skatteavdrag för källskatt på inbetalningar till mikroföretagarkonto ska fattas på samma sätt som gäller beslut om skatteavdrag enligt nu gällande bestämmelser. Det beslutet avser förhållandet mellan kontoförande institut och och har ingen rättsverkan för den enskilde kontoinnehavaren. ska efter beskattnings- årets utgång skicka ett besked om källskatt till kontoinnehavaren. Om är skyldigt att skicka ett besked om slutlig skatt till kontoinnehavaren får besked om källskatt lämnas i det först- nämnda beskedet. Bestämmelser om beslut om skatter och avgifter finns i 53–59 kap. SFL. Beslutsreglerna innebär i korthet följande. Beslut om skatteavdrag ska fattas för varje redovisningsperiod för sig med ledning av innehållet i skattedeklarationer och andra till- gängliga uppgifter, 53 kap. 1 § SFL. Om en skattedeklaration har lämnats i rätt tid och på rätt sätt anses ett beslut om skatten ha fattats i enlighet med deklarationen, 53 kap. 2 § första stycket SFL. Om en skattedeklaration inte har lämnats i rätt tid eller på rätt sätt eller om skatten eller avgifterna inte har redovisats i deklarationen, ska varje oredovisad skatt eller avgift anses ha beslutats till noll kronor. Redo- visas skatten eller avgifterna senare, anses ett beslut i stället ha fattats i enlighet med redovisningen, om inte ett beslut om omprövning har meddelats , 53 kap. 4 § SFL. Beslut om skatteavdrag är enbart ett beslut om att den som är skyldig att göra skatteavdrag har gjort det på angivet sätt. Beslutet gäller således rättsförhållandet mel- lan den som gör skatteavdrag och och är inte bärare av någon rättsverkan för de som skatteavdrag har gjorts för. Beslut om slutlig skatt fattas för varje beskattningsår med stöd av de uppgifter som lämnas i exempelvis inkomstdeklaration, kontroll- uppgift eller arbetsgivardeklaration, 56 kap. 2 § SFL. I beslutet fast- ställs underlaget för att ta ut skatt, 56 kap. 3 § SFL, och storleken på skatter och avgifter bestäms, 56 kap. 6 § SFL. Till beslutet fogas en beräkning av om den skattskyldige ska betala in eller tillgodoräknas skatt, 56 kap. 9 § SFL. Besked om den slutliga skatten och beräk- ningen ska sändas till den skattskyldige, 56 kap. 10 § SFL. I 54 kap. SFL finns särskilda regler om beslut och besked om sär- skild inkomstskatt som gäller för skatt enligt SINK och A-SINK. Om sådan särskild inkomstskatt ska redovisas av den skattskyldige i en särskild skattedeklaration för varje skattepliktig ersättning, fattas beslut om skatten för varje skattedeklaration för sig, 54 kap. 1 § SFL. När arbetsgivaren gör skatteavdrag för sådan skatt gäller de generella beslutsreglerna i 53 kap. SFL. Enligt 54 kap. 5 § SFL ska skicka ett besked om särskild inkomstskatt till den som är skatt- skyldig enligt SINK. Den nya källskatten på inbetalningar till mikroföretagarkonto bör infogas i skatteförfarandelagens bestämmelser om beslut på samma sätt som gäller för SINK och A-SINK när arbetsgivaren gör skatte- avdrag. Det är alltså de generella beslutsreglerna i 53 kap. SFL som bör gälla. I skattedeklarationen lämnas uppgifter om inbetalningar och skatteavdrag för varje kontoinnehavare. Det automatiska beslu- tet över lämnad skattedeklaration enligt 53 kap. 2 § första stycket SFL blir därmed det enda beslut som fattas avseende källskatten för en viss redovisningsperiod. Eftersom någon ytterligare redovisning eller uppgiftslämnande inte sker är det onödigt med ett särskilt slut- ligt beslut om skatten. Detta blir också logiskt i förhållande till skat- tens konstruktion som källskatt. En sådan skatt bör inte behöva följas av ett beslut om slutlig skatt, eftersom källskatten är slutlig direkt vid skatteavdraget. kan med ledning av uppgifterna som lämnas i skattedeklarationen fördela de delar av skatteavdraget som utgör sociala avgifter på rätt person med rätt belopp. Det förhållande att kontoinnehavaren inte är part i det slutliga be- slutet får dock påverkan på omprövningsreglerna, se avsnitt 8.13. Som tidigare nämnts ska skicka besked om slutlig skatt och besked om särskild inkomstskatt till de som är skattskyl- diga för respektive skatter. Besked om slutlig skatt skickas dock bara ut om det ska fattas ett beslut om slutlig skatt och göras en slut- skatteberäkning avseende den skattskyldige. Sådant beslut fattas inte avseende källskatt på inbetalningar till mikroföretagarkonto, och något besked kommer därför inte att skickas till den som enbart har ett sådant konto. Jag anser emellertid att kontoinnehavaren kan ha be- hov att för varje beskattningsår få en sammanfattande information om vilka skatteeffekter kontoinnehavet har föranlett. Jag förslår därför att senast som gäller för slutskattebeskedet och beskedet om särskild inkomstskatt (efter beskattningsårets utgång) ska skicka ett be- sked till den som är skattskyldig enligt källskattelagen, dvs. till konto- innehavaren. Beskedet bör innehålla uppgifter om den skattepliktiga inkomsten , gjorda skatteavdrag samt storleken på egen- avgifterna som har skilt av för den skattskyldiges räk- ning. Jag har övervägt om det bör framgå direkt av lagen vilka upp- gifter som ska lämnas i beskedet. Regeringen har dock infört en motsvarande bestämmelse avseende särskild inkomstskatt och därvid uttalat att det är lämpligt att bestämmelser om vilka uppgifter som bör finnas i beskedet tas in i skatteförfarandeförordningen (2011:1261), se prop. 2019/20:190 s. 68. Jag delar regeringens bedöm- ning och lämnar därför inget förslag till en sådan reglering. Sannolikt kommer en kontoinnehavare ofta att också ha andra inkomster som ska redovisas i inkomstdeklaration. kan till exempel ha löneinkomster som ska tas upp i inkomstslaget tjänst. I ett sådant fall ska både skicka besked om slutlig skatt och besked om källskatt. För att inte dessa besked ska behöva gå ut i två separata handlingar föreslås att ett besked om källskatt får lämnas i slutskattebeskedet om ett sådant ska skickas. Förslaget föranleder införandet av de nya 54 kap. 6 och 10 §§ SFL. Förslag: får besluta att kontoförande institut som inte har gjort skatteavdrag med rätt belopp ska betala in mellan- skillnaden. Ett sådant beslut ska meddelas senast under det sjätte året efter utgången av det beskattningsår då avdraget skulle ha gjorts. har i sin tur rätt att kräva den skatt- skyldige kontoinnehavaren på beloppet. kan befrias från betalningsskyldigheten om det finns synnerliga skäl. I 59 kap. 2–6 §§ SFL finns bestämmelser om ansvar för skatt när skatteavdrag inte har gjorts med rätt belopp. Ansvarsreglerna innebär att den som har betalat ut ersättning utan att göra skatteavdrag med rätt belopp kan krävas på mellanskillnaden av , 59 kap. 2 § SFL. Utbetalaren har därefter en regressrätt gentemot mottaga- ren och kan kräva denne på motsvarande belopp, 59 kap. 5 § SFL. Skatteavdrag för källskatt på inbetalningar till mikroföretagar- konto ska göras av kontoförande institut. Institutet administrerar kontot dit den skattepliktiga inbetalningen görs och kan således inte anses vara den som betalat ut ersättningen. om- fattas således inte av ansvarsreglerna enligt den nu gällande lydelsen. Jag har övervägt om kontoförande institut bör ansvara för att skatteavdrag görs med rätt belopp på samma sätt som gäller för den som betalar ut ersättning. Mycket talar för en sådan ordning. Det är inte rimligt att det allmänna ska stå risken för felaktigheter som begås av kontoförande institut. Eftersom skatteavdraget motsvarar den slutliga skatten i detta fall måste för låga skatteavdrag kunna rättas i efterhand. Rättelse kan ske antingen genom att kräver den som ska göra skatteavdrag, dvs. det kontoförande in- stitutet, eller den som är skattskyldig, dvs. del bör det vara betydligt enklare att vända sig till det kontoförande institutet än till kontoinnehavaren. Det är också det kontoförande institutet som har begått misstaget, även om det är från kontoinnehavarens inkomst som skatten slutligen ska dras. Reglerna om ansvar för skatt när skatteavdrag inte har gjorts med rätt belopp bör därför ändras så att även skatteavdrag som görs av kontoförande institut omfattas. När det gäller regressrätten har kontoförande institut en klar för- del jämfört med arbetsgivare och andra utbetalare som annars omfat- tas av ansvarsreglerna. administrerar ett konto som tillhör den skattskyldige och har därför möjlighet att i avtals- villkoren skriva in förbehåll om omedelbar regress vid felaktiga skatte- avdrag. Det finns emellertid inget som hindrar att avtalsvillkoren an- ger det motsatta, att kontoförande institut även slutligen tar ansvar för att skatt tagits ut med fel belopp. Här finns alltså möjlighet att fördela ansvaret mellan kontoförande institut och kontoinnehavaren på ett sätt som passar kontoförande instituts profil när det gäller för- hållandet till dess kunder. Förekomsten av sådana villkor kan också vara avgörande för den fysiska personen när denne ska välja vilket institut som ska hantera mikroföretagarkontot och därmed påverka konkurrensen mellan olika kontoförande institut. Överlag finns dock förutsättning för att placera det slutliga ansvaret antingen på konto- förande institut eller på kontoinnehavaren, dvs. antingen på den som gjort fel eller på den som rätteligen ska betala skatten. Enligt 60 kap. 1 § SFL finns det vid synnerliga skäl möjlighet att medge befrielse från bland annat skyldigheten att betala in det be- lopp som följer av ansvaret för skatteavdrag som inte har gjorts med rätt belopp enligt 59 kap. 2 § SFL. Eftersom det nu införda ansvaret för kontoförande institut omfattar motsvarande skyldighet bör även befrielsemöjligheten utökas på motsvarande sätt. Förslaget föranleder ändring av 53 kap. 1 §, 59 kap. 1 § och 60 kap. 1 § SFL samt införandet av den nya 59 kap. 6 a § SFL. 8.11Betalning och återbetalning av skatt Förslag: Avdragen skatt ska betalas till senast den 12:e efter redovisningsperiodens utgång. Avsikten är att inbetalad källskatt på inbetalningar till mikroföre- tagarkonto ska hanteras på följande sätt. be- talar in till de skatteavdrag som gjorts under en redo- visningsperiod. Inbetalningen motsvarar den skatt som dragit av från skattepliktig inkomst på de konton som administreras av institutet under en kalendermånad. Med ledning av de individualiserade upp- gifter som lämnas i skattedeklarationen skiljer av egen- avgifterna från inbetalat skatteavdrag och fördelar dessa på rätt per- son med rätt belopp. Varje skattskyldig fysisk person får ett skattekonto av Skatte- verket. Skattekontot debiteras de skatter och avgifter som den skatt- skyldige ska betala samt utbetalningar från kontot. Debitering sker på skattens förfallodag. Skattekontot krediteras belopp som betalas in av den skattskyldige eller för dennes räkning samt omprövningar och andra rättelser som innebär sänkt skatt. Om krediteringarna över- stiger debiteringarna uppstår ett överskott på kontot som under vissa förutsättningar betalas ut till den skattskyldige. Min utgångspunkt är att källskatten bör kunna hanteras på mot- svarande sätt som SINK när det gäller skattekontot. Det finns dock några skillnader mellan SINK och den föreslagna källskatten. Konto- förande institut ska anses som utbetalare i stället för den som de facto betalar ut ersättningen. När arbetsgivaren redovisar SINK sker det i en arbetsgivardeklaration medan källskatten redovisas i en särskild skattedeklaration. Hur blanketten benämns bör dock inte ha någon betydelse för hur redovisning och betalning ska gå till i praktiken. Jag har inte heller kunnat finna någon rättslig skillnad i behandlingen av inbetalad skatt beroende på om den har redovisats i arbetsgivar- deklaration eller i en särskild skattedeklaration. Det är som tillämpar reglerna om skattekontot och som vet hur det fungerar i detalj. har under utredningens gång uttryckt vissa tveksamheter när det gäller redovisning och be- talning av källskatten. Min uppfattning är att bestämmelserna om skattekonto i skatteförfarandelagen mer har karaktären av ramlag- stiftning och är mycket allmänt hållna. Det bör lämna utrymme för att införliva källskatten i skattekontosystemet på det sätt som myndigheten bedömer är mest effektivt och som passar in bäst i dagens system. Bestämmelserna om skattekontot i 61 kap. SFL bedöms kunna tillämpas även på den nya källskatten utan ändringar. I 62 kap. SFL finns bestämmelser om betalning av skatt. Den skatte- betalning som normalt sker avseende källskatt på inbetalningar till mikroföretagarkonto är när kontoförande institut betalar in den avdragna skatten. Eftersom skatten är en källskatt kommer skatte- avdraget att stämma överens med den slutliga skatten. Något särskilt beslut om slutlig skatt fattas inte. Kontoinnehavaren kan inte bli skyl- dig att betala mer källskatt än vad som dragits av vid inbetalnings- tillfället, med undantag för när skatteavdrag har gjorts med ett för lågt belopp av misstag. Av 62 kap. 3 § SFL framgår att skatter och avgifter som redovisas i skattedeklaration ska vara betalda senast den dag då skattedeklara- tionen ska ha kommit in till . När skattedeklaration ska lämnas regleras i 26 kap. 35 § SFL. Förslaget innebär att den särskilda skattedeklarationen för den nya källskatten ska lämnas senast den 12:e efter redovisningsperiodens utgång, se avsnitt 8.6.2. Den avdragna skatten ska således vara betald senast . Några änd- ringar av bestämmelserna om betalning bedöms inte vara nödvändiga. Bestämmelser om anstånd med betalning finns i 63 kap. SFL. Så- dant anstånd får beviljas efter ansökan, 63 kap. 2 § SFL. Den som får anstånd med att lämna skattedeklaration kan också beviljas motsva- rande anstånd med betalningen, 63 kap. 3 § första stycket SFL. Konto- förande institut har möjlighet att ansöka om anstånd med att lämna skattedeklaration. Reglerna när det gäller anstånd med betalning av skatt bedöms gälla i tillämpliga delar även för kontoförande institut. Bestämmelserna om återbetalning av skatt i 64 kap. SFL bedöms inte behöva ändras. har påtalat att reglerna om ränta bör ändras både med an- ledning av den nya källskatten på inbetalningar till mikroföretagar- konto och för den som är skattskyldig för SINK eller A-SINK. Bestämmelser om ränta finns i 65 kap. SFL. Ränteberäkningen är kopplad till skattekontot. Av huvudregeln i 65 kap. 2 § SFL följer att ränta ska beräknas på skattekontots saldo. Ränta som ska påföras (kostnadsränta) ska beräknas när det finns ett underskott på skattekontot och ränta som ska tillgodoräknas (intäktsränta) när kon- tot uppvisar ett överskott. Den grundläggande ränteberäkningen gäl- ler alltså för tiden efter debitering eller tillgodoräknande, dvs. när den skatt som ska betalas eller återfås har registrerats på skattekontot. Därutöver finns det i kapitlet regler om ränteberäkning för tid innan sådan registrering har skett. Bestämmelser om kostnadsränta i olika situationer finns i 65 kap. 5–15 §§ SFL. I 65 kap. 16 och 17 §§ SFL anges hur intäktsränta ska beräknas vid tillgodoräknande på grund av omprövning eller dom och vid överskjutande preliminär skatt. Såvitt framgår omfattar dagens ränteregler i 65 kap. SFL inte ut- tryckligen SINK eller A-SINK trots att det synes ha varit avsikten vid införandet av skatteförfarandelagen (prop. 2010/11:165 s. 1221–1225). har dock i ett ställningstagande (2017a) angett att skatteförfarandelagens ränteregler ska tillämpas analogt vid återbetalning av SINK i vissa fall. Därigenom behandlas begrän- sat skattskyldiga på samma sätt som obegränsat skattskyldiga vad gäller intäktsräntan i dessa särskilda fall. Förfarandereglerna för den nya källskatten på inbetalningar till mikroföretagarkonto är till stor del utformade med motsvarande regler för SINK och A-SINK som förebild. När det gäller ränteberäk- ningen finns inga sådana regler. Jag delar därför upp- fattning att det bör lämnas förslag på ändrade regler avseende ränte- beräkningen för SINK, A-SINK och den nya källskatten. Detta går visserligen utöver mina direktiv men eftersom förslag måste lämnas vad gäller kontot i detta avseende gör jag bedömningen att det är lämpligt att även lämna förslag avseende SINK och A-SINK. 8.12.1Ränta avseende SINK och A-SINK Förslag: Kostnadsränta på tillkommande särskild inkomstskatt ska beräknas från och med den dag då skatten skulle ha betalats, till och med den dag då betalning senast ska ske. Om särskild inkomstskatt tillgodoräknas på grund av för högt avdragen skatt, ska intäktsränta beräknas från och med dagen efter den dag då skatten betalades till . Om skatten i stället tillgodoräknas på grund av en rätt till avräkning av utländsk skatt, ska intäktsränta beräknas från och med den 13:e i andra månaden efter beskattningsåret. Intäktsräntan ska alltid beräknas till och med den dag då skatten tillgodoräknas eller betalas tillbaka. När det gäller SINK och A-SINK finns det flera brister i regelverket. Huvudregeln om ränta avser tid efter det att ändringen av skatten registrerats på skattekontot. Det finns dock inte några särskilda regler i skatteförfarandelagen som reglerar rätt till intäktsränta eller skyl- dighet att betala kostnadsränta avseende SINK eller A-SINK för tiden mellan det att skatten har krediterats eller debiterats till dess att den betalas tillbaka eller in. Även när det gäller de särskilda reglerna för ränteberäkning för tid innan kreditering eller debitering finns det brister i förhållande till SINK och A-SINK. Bristerna sammanhänger med att det för SINK och A-SINK som betalas in av utbetalaren efter skatteavdrag saknas en förfallodag för den skattskyldige. Den förfallodag som finns reglerad gäller utbetalarens skyldighet att betala in den avdrag- na skatten. Som följer av det hänvisade ställningstagandet saknas det även en grund för ränta vid återbetalning efter s.k. omvänd credit3 på grund av att skatteavdrag för SINK och A-SINK inte omfattas av beslut om slutlig skatt. Nya bestämmelser bör således införas som reglerar rätten till in- täktsränta respektive skyldigheten att betala kostnadsränta när det gäller SINK och A-SINK. Behovet bedöms dock enbart avse när dessa skatter tas ut som särskilda inkomstskatter, dvs. i form av källskatter. I de fall den begränsat skattskyldige väljer att bli beskattad enligt in- komstskattelagens regler kan befintliga ränteregler tillämpas. För kostnadsränta föreslås att om har beslutat om tillkommande särskild inkomstskatt enligt 54 kap. 2 § SFL ska rän- tan beräknas från och med den dag då den särskilda inkomstskatten skulle ha betalats. Det är enligt 62 kap. 3 § SFL som skattedeklarationen skulle ha kommit in. När utbetalaren gör skatte- avdrag för särskild inkomstskatt ska arbetsgivardeklarationen nor- malt lämnas senast den 12:e efter redovisningsperioden, 26 kap. 32 § SFL. När den skattskyldige ska redovisa skatten själv ska skattedeklarationen lämnas senast den 12:e efter den månad då den skattskyldige fick betalningen, 26 kap. 35 § SFL. Kost- nadsränta ska beräknas till och med den dag då betalning senast ska ske. 3Omvänd credit innebär att enligt ett skatteavtal från SINK eller A-SINK ska avräkna skatt som betalats i mottagarens hemviststat. Sådana bestämmelser finns i skatteavtalen med , och . Om särskild inkomstskatt i stället ska tillgodoräknas ska intäkts- ränta beräknas. Tidpunkten för när beräkningen av räntan ska påbör- jas skiljer sig åt beroende på anledningen till att skatten tillgodoräk- nas den skattskyldige. Om tillgodoräknandet sker enligt 54 kap. 3 § SFL på grund av att skatteavdrag har gjorts med för högt belopp, ska räntan beräknas från och med dagen efter den dag då skatten betala- des till . Det innebär exempelvis att om utbetalaren har gjort ett för högt skatteavdrag från en utbetalning och den betalats till ska ränta utgå . Om tillgodoräknande i stället sker enligt 54 kap. 4 § SFL på grund av att den skattskyldige har rätt till avräkning av utländsk skatt, ska intäktsräntan beräknas från och med den 13:e i andra månaden efter beskattningsåret. Med beskattningsår avses det kalenderår så ersättningen har betalats ut, 2 kap. 4 § 3 SFL. Intäkts- ränta ska beräknas till och med den dag då skatten tillgodoräknas eller betalas tillbaka. Förslaget föranleder införandet av de nya 65 kap. 6 a och 17 a §§ SFL. 8.12.2Ränta avseende källskatt på inbetalningar till mikroföretagarkonto Förslag: Om källskatt på inbetalningar till mikroföretagarkonto tillgodoräknas kontoinnehavaren ska intäktsränta beräknas från och med dagen efter den dag då skatten betalades till , till och med den dag då skatten tillgodoräknas eller betalas tillbaka.