sou · H9B381 · 2021-10-19 00:00:00 — Normal årskostnad för en senior handläggare på Kemikalieinspektionen ligger någonstans mellan 1,8 och Ytterligare kostnader tillkommer om myndigheten inom ramarna för denna arbetsuppgift behöver ta del av data och uppgifter från . Uppgifter kopplade till marknadskontrollen av material i kontakt med dricks- vatten bedöms inte bli lika omfattande för Kemikalieinspektionen. Utredningen delar Kemikalieinspektionens bedömning att myn- digheten kommer få ökade kostnader och anser att det uppskattade beloppet bör tillskjutas myndigheten. är den centrala myndighet som har störst ansvar inom dricksvattenområdet. Merparten av de uppgifter som utredningen bedömt ska hanteras av är deras ansvar. Myndigheten får enligt utredningens förslag dock även nya uppgifter som rör vattenläckage och viss rapportering. Dessa uppgifter ligger inte naturligt inom nuvarande ansvarsområde. Utredningen har föreslagit att ska ansvara för den rapportering till EU som följer av artikel 18 dricksvatten- direktivet och som rör dricksvattenkvaliteten. före- slås även få bemyndigande att meddela föreskrifter om skyldighet för verksamhetsutövare som producerar eller distribuerar dricksvatten att lämna in de uppgifter som behöver för att kunna fullgöra rapporteringen. Utredningen bedömer trots det att dessa upp- gifter bör kunna hanteras inom nuvarande anslags- ram. I kapitel 10 beskrivs situationen när det gäller register och databaser för råvattendata. Utredningen har bedömt att regeringen bör lämna ett uppdrag till och att vidare utreda frågan hur insamlande av råvattendata ska hanteras. I uppdraget bör det framgå att och ska samråda med Havs- och vattenmyndigheten, , vattenmyndigheterna och läns- styrelserna. Samråd bör även ske med dricksvattenproducenter och Svenskt Vatten. I uppdraget bör det även ingå att göra en kostnads- beräkning av vad det skulle kosta berörd myndighet att bygga upp, alternativt utveckla samt förvalta en databas för råvattenkontrollen. kommenterar i ett underlag till utredningen att ansvarar för rapporteringen till EU av dricksvattenkvalitetsdata enligt dricksvattendirektiv. Detta är en rapportering som görs med mycket manuellt arbete av hand- läggare på . Rapporteringen sker via de kommer- siella laboratorierna på frivillig väg, vilket innebär att alla berörda dricksvattenanläggningar inte finns med i rapporteringsunderlaget. Uppdraget bör därför också undersöka om det finns möjliga sam- ordningsvinster med att skapa en gemensam databas för råvattendata och dricksvattenkvalitetsdata, eller på annat sätt effektivisera arbetet med datahanteringen. Det är svårt för utredningen att dra några närmare slutsatser om kostnaden för hanteringen av råvatten- data och dricksvattendata. Detta får bli en fråga för och att utreda och beräkna i det uppdrag som utredningen föreslår. Utredningen anser dock att det är uppenbart att nya eller utvecklade digitala lösningar behövs för att relevant data ska kunna hanteras på ett effektivt och korrekt sätt. Utredningen föreslår i kapitel 10 att vattenmyndigheterna, som in- går som en del i vissa utpekade länsstyrelser, får i uppgift att göra riskbedömningen och riskhanteringen av tillrinningsområdena för uttagspunkter för dricksvatten. Detta innebär att vattenmyndig- heterna ska identifiera vilka tillrinningsområden som finns i vatten- distriktet och analysera och bedöma eventuella faror i detta. På grund- val av riskbedömningen ska vattenmyndigheterna besluta om risk- hanteringsåtgärder, vilka kan vara begränsande eller förbyggande. Det kan även röra sig om att se till att ytterligare övervakning i tillrin- ningsområdet kommer till stånd. Förutom en beskrivning av tillrinningsområdena ska riskbedöm- ningen även innefatta övervakning enligt vad som anges i artikel 8 dricksvattendirektiv. Så som utredningen resonerat bör en sådan övervakning bestå av både vattenproducentens råvattendata och övrig miljöinformation, vilket även inbegriper övervakning som ska ske enligt EU:s ramdirektiv för vatten och vattenförvaltningen. Riskbedömningen och riskhanteringen avseende tillrinningsområd- ena för uttagspunkter för dricksvatten är nytillkomna uppgifter för vattenmyndigheterna. De brister som finns inom vattenförvaltningen gällande övervakning medför att det inte går att återanvända infor- mation i så stor utsträckning som dricksvattendirektiv förutsätter. Utredningen bedömer att tillkommande uppgifterna för vattenmyndigheterna inte kan hanteras inom nuvarande ram. Utred- ningen bedömer att det initialt kommer att krävas ett extra resurs- tillskott för att bygga upp en välfungerande övervakning och för att göra den första cykelns riskbedömningar och åtgärdsprogram. Lång- siktigt bör kostnaderna kunna sjunka men detta kommer att bli efter 2027 när den första cykeln är påbörjad. Vattenmyndigheterna har för utredningens räkning bedömt vilket behov av förstärkning som skulle behövas inom vattenmyndighet- erna. De bedömer att det i det initiala skedet (fram till ) kommer att krävas en stor arbetsinsats. Vattenmyndigheterna under- stryker att det är mycket svårt att beräkna tidsåtgången men att de bedömer att det krävs två personer på varje vattenmyndighetskansli för denna initiala arbetsinsats. Efter den första riskbedömningen och riskhanteringen bedömer vattenmyndigheterna att det löpande arbetet motsvarar den arbetsinsats som krävs per dricksvattenförekomst är ungefär den samma som för en ”vanlig” vattenförekomst enligt vatten- direktivet. Totala antalet vattenförekomster att hantera ökar enligt vattenmyndigheterna uppskattningsvis på grund av kra- ven dricksvattendirektiv. Vattenmyndigheterna bedömer att anslaget därför behöver förstärkas med motsvarande nivå jämfört med dagens anslag. Nuvarande anslag för vattenförvaltningen är 143,8 mil- joner kronor för vattenmyndigheterna och beredningssekre- tariaten. Utredningen har inte haft möjlighet att göra någon egen analys av behovet men anser att vattenmyndigheternas slutsats är rimlig. Varje kansli behöver därför förstärkas med två årsarbetskrafter för att hantera de tillkommande uppgifterna under den första cykeln. För sammanlagt tio tillkommande årsarbetskrafter ger detta en ökad kostnad på . Detta belopp bör tillskjutas vattenmyndigheterna. Konsekvenserna som följer av de åtgärder som vattenmyndigheterna eventuellt bestämmer om inom den riskbaserade metoden för tillrinningsområdena kan inte utredas i detta skede. Det får bli en del av vattenmyndigheternas arbete med åtgärdsprogrammen. Utredningen bedömer att efter att den första cykeln har genomförts så kan anslaget åter minskas. Länsstyrelsernas beredningssekretariat bistår vattenmyndigheterna i det arbete som görs inom vattenförvaltningen. Utredningen bedömer att en stor del av arbetet med riskbedömning av tillrinningsområdena till uttagspunkterna för dricksvatten kommer att göras av dessa sekre- tariat. Fråga har väckts om huruvida det kommer att krävas att varje tillrinningsområde fastställs och att denna uppgift i så fall skulle kräva konsulthjälp. Enligt utredningen finns det inget krav eller egenvärde i att fastställa de exakta tillrinningsområdena till varje uttagspunkt. Utredningen anser att där det går att göra samlade riskbedömningar för flera uttagspunkter inom ett avrinningsområde så bör detta göras. När förhållandena skiljer sig åt för mycket krävs separata riskbedömningar. Vad som är lämpligast får avgöras av vattenmyn- digheterna under arbetet med riskbedömningarna av tillrinnings- områdena till uttagspunkterna. Hur detta ska göras kan kräva vägled- ning från Havs- och vattenmyndigheten och SGU. Med tanke på det stora antalet riskbedömningar av tillrinningsområden som kommer att behöva göras, och därmed den stora kostnaden för detta, bör väg- ledningsarbetet prioriteras för att effektivisera arbetet och samordna metoder. Vattenmyndigheterna har för utredningens räkning bedömt att varje beredningssekretariat behöver förstärkas med en årsarbetskraft. Denna förstärkning behövs under den första cykeln och därefter behövs en förstärkning motsvarande av dagens anslag för beredningssekretariaten. Utredningen har svårt att bedöma rimligheten i vattenmyndigheternas uppskattning men eftersom det är första gången analysen av tillrinningsområdena ska göras för samtliga uttagspunkter för dricksvatten i så innebär det ett omfatt- ande arbete. Utredningen anser därför att länsstyrelserna bör tillskju- tas ett belopp om sammanlagt . Utredningen bedömer att efter att den första cykeln har genomförts så kan anslaget åter minskas. Utredningen bedömer att övriga arbetsuppgifter som rör genom- förandet av dricksvattendirektiv kan hanteras inom läns- styrelsernas ordinarie budgetramar. Förhållanden när det gäller läns- styrelsernas tillsynsansvar kommer att förbli oförändrade enligt utred- ningens förslag. Det krävs emellertid att länsstyrelserna uppdaterar sig om de nya krav som ställs dricksvattendirektiv och som rör ansvar för tillsyn och offentlig kontroll samt till- synsvägledande ansvar enligt miljö- och livsmedelslagstiftningen. Därutöver föreslår utredningen att länsstyrelserna ska ha ansvar för och följa upp frågan om förbättrad tillgång till dricksvatten och främjande av dricksvatten ur kran. Sådana frågor har nära koppling till det arbete som görs med miljömålen och Agenda 2030. Utredningens förslag gällande hur den riskbaserade metoden avse- ende tillrinningsområdena för uttagspunkter för dricksvatten ska genomföras i svensk rätt inbegriper nya ansvarsområden för SGU. Bland annat får SGU meddela föreskrifter med tillhörande vägled- ning inom sitt ansvarsområde gällande den riskbedömning som vatten- myndigheterna föreslås utföra. Den nya föreskriftsrätten innebär ett utökat ansvarsområde avseende riskbedömning med fokus på hälso- aspekter och kommer att kräva att SGU följer EU-arbetet inom området. SGU bedömer att vägledning och dataunderlag kommer att efterfrågas för den avgränsning av tillrinningsområden som vatten- myndigheterna föreslås ansvara för. Dataleveranser inför riskbedöm- ningen kommer att utökas att omfatta fler geografiska områden. SGU bedömer att myndigheten behöver tillföras 2,4 miljoner kro- nor, motsvarande två årsarbetskrafter för dessa uppgifter. Utredningen delar SGU:s bedömning att myndigheten kommer att få ökade kostnader och anser att det beräknade beloppet bör till- skjutas myndigheten. Utredningen har bedömt att regeringen bör lämna ett uppdrag till och att vidare utreda frågan hur insamlande av råvattendata ska hanteras, se vidare under avsnitt 22.3.7 och kapi- tel 10. Utredningen föreslår att myndigheter ska kunna fatta olika typer av beslut som sedan ska kunna överklagas till domstol. De nya förslagen kommer därför leda till konsekvenser för Domstolar5. I kapitel 18 föreslår utredningen att ska få möj- lighet att förelägga den verksamhetsutövare att inkomma med infor- mation till . Ett sådant föreläggande får förenas med vite. Av 32 § livsmedelslagen (2006:804) framgår att beslut som fattat med stöd av livsmedelslagen och föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen får överklagas till allmän för- valtningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kam- marrätten. Utdömande av vite prövas av förvaltningsrätten på ansökan av den myndighet som har utfärdat vitesföreläggandet, det vill säga . Ansökan kan också göras av den myndighet som har prövat denna fråga i första instans, om det har skett efter över- klagande i frågan om vitesföreläggande. Ansökan om utdömande gör myndigheten hos den förvaltningsrätt inom den domkrets den till- hör. Det krävs prövningstillstånd vid överklagande till kammarrätten.6 Enligt uppskattning kommer sådana förelägg- anden troligen inte fattas i särskilt stor utsträckning utan endast användas som en sista utväg då uppgifter inte inkommer på frivillig väg.7 Utredningen delar bedömning. Det kommer därför sannolikt inte heller ske överklaganden i någon större utsträck- ning. Utredningens förslag i kapitel 11 medför att kommer kunna besluta om vissa åtgärder i samband med den marknads- kontroll som myndigheten ska kunna utföra vad gäller material och produkter som kommer i kontakt med dricksvatten. Bland annat ska den myndigheten kunna besluta om förelägganden och förbud, som också kan förenas med vite. Beslut av en statlig förvaltningsmyn- dighet enligt (2010:900) får överklagas till mark- och miljödomstol. Även frågor om utdömande av vite prövas av mark- och miljödomstol.8 fattar beslut i sam- band med marknadskontroll av andra produkter. 5Sveriges Domstolar omfattar de allmänna domstolarna, de allmänna förvaltningsdomstolarna, hyres- och arrendenämnderna, och . 66 § lagen (1985:206) om vite. 7Uppgift lämnad till utredningen av . 813 kap. 6 § . anden kan inte förväntas öka i särskilt stor utsträckning med anled- ning av de nya bestämmelserna. Om nya sanktioner som kan överklagas införs i svensk rätt , kommer det också påverka måltillströmningen till domstolarna. Det går dock inte att bedöma konsekvenserna av så- dana framtida förslag . Sammantaget bedömer utredningen att förslaget inte kommer leda till mer än marginella kostnadsökningar för domstolarna och att det inte krävs någon förstärkning av anslaget till Domstolar. Även Swedac kommer med all sannolikhet att få utökade uppgifter när det gäller material i kontakt med dricksvatten. Enligt arti- kel 11.2 c dricksvattendirektiv ska kommissionen ta fram genomförandeakter för förfaranden och metoder för testning och godkännande av slutmaterial. Vidare anges i artikel 11.8 att kommis- sionen ska anta delegerade akter som ska fastställa lämpligt förfarande för bedömning av överensstämmelse som ska vara tillämpligt på pro- dukter som omfattas av artikel 11. Som redogörs för närmare i avsnitt 11.5.5 finns det flera omstän- digheter som talar för att genomförandebestämmelserna kommer medföra att uppgifter om bland annat testning och godkännande av slutmaterial ska utföras av tredjepartsorgan. Sådana organ kommer då sannolikt behöva vara ackrediterade av Swedac. Exakt vilken roll Swedac kommer få kommer dock inte kunna klargöras förrän genom- förandebestämmelserna om material i kontakt med dricksvatten finns på plats. Swedacs roll vid framtagande av genomförandebestämmel- serna är central, vilket kommer att öka kostnaderna inom den an- slagsfinansierade verksamheten. Detta gäller också framtida förvalt- ning och utveckling av området. Kostnaderna är dock inte större än att de bör kunna hanteras inom nuvarande anslagsram. Swedac kommer troligen också att ha en aktiv roll i att hantera ansökningar från svenska certifieringsorgan som vill ta sig an de upp- gifter som följer av artikel 11.8. Eftersom Swedac utför arbete med ackreditering av sådana organ bedömer utredningen att de nya ackrediteringarna kan hanteras inom Swedacs rätt att före- skriva om avgifter till organen inom området. När det gäller arbetet inom så kan detta nya område hanteras inom befintlig anslagsram. Transportstyrelsen har meddelat föreskrifter som gäller för sjöfarten och där dricksvatten berörs. I SJÖFS 1994:8 om dricksvatten på far- tyg finns regler om att dricksvatten ska finnas ombord i tillräckliga mängder och vara av fullgod kvalitet. Dessa bestämmelser kommer att behöva uppdateras men kostnaderna för detta arbete bör enligt ut- redningens bedömning kunna tas inom myndighetens nuvarande ram. 22.3.13 Finansiering av statens kostnader Som framgår ovan så tillkommer det enligt utredningens bedömning kostnader för staten. Utredningen har översiktligt undersökt två alternativa sätt att finansiera dessa kostnader. •finansiering genom omfördelning från annat anslag i statsbudgeten, •en ny dricksvattenmiljöavgift (se nedan). Utredningens slutsats är att finansiering genom omfördelning från annat anslag i statsbudgeten är att föredra. En sådan omfördelning kan täcka samtliga tillkommande statliga kostnader. Den har inte heller några indirekta kostnader som uppbyggnaden av ett helt nytt avgiftssystem skulle innebära. De tillkommande kostnaderna hamnar inom flera olika utgiftsområ- den i statsbudgeten. Utredningen har inte på ett rimligt sätt kunnat be- döma om det finns omfördelningsmöjligheter inom respektive utgifts- område. Däremot anser utredningen att dricksvattenförsörjningen och därvid relaterade uppgifter är nära relaterade till målen för det civila försvaret. beslutade att anta regering- ens proposition Totalförsvaret 2021–2025, prop. 2020/21:30. Syftet med propositionen var bland annat att stärka krisberedskap och det civila försvaret. Utredningen föreslår därför att tillkommande kost- nader för staten med anledning av dricksvattendirektiv fi- nansieras från utgiftsområde 6 Försvar och samhällets krisberedskap. Tabell 22.1 Tillkommande kostnader för staten UO 6, anslagspost civilt försvar Anmärkning: Utredningen har antagit att en årsarbetskraft kostar i de fall myndigheten inte har angett ett annat högre belopp. Kostnaden för övervakningen av tillrinningsområdena, vattenförvalt- ningens kostnader och vissa av de övriga kostnaderna skulle kunna finansieras via en dricksvattenmiljöavgift. Flera tidigare utredningar och rapporter har undersökt möjligheten att införa en miljöavgift för att finansiera vattenrelaterade kostnader. dricksvattenutred- ning undersökte möjligheten att införa en avgift för att finansiera åtgärder mot eftersatt underhåll i den tekniska infrastrukturen. Den utredningen kom fram till att en sådan avgift skulle vara möjlig men mindre lämplig till användningsområdet.9 Havs- och vattenmyndig- heten har undersökt om det går att finansiera miljöövervakningen inom vattenförvaltningen med en vattenmiljöavgift. I sin rapport jäm- för myndigheten en vattenmiljöavgift med tre andra finansierings- alternativ. Rapporten konstaterar att en vattenmiljöavgift är både möjlig och lämplig men att den behöver utredas ytterligare.10 dricksvattenutredning har analyserat en del andra länders dricksvattenkostnader och avgifter till olika ändamål. Som exempel kan nämnas att har en särskild statlig konsumtionsskatt för vatten som distribueras via vattenledningar. 9SOU 2016:32, s. 895 f. 10Havs- och vattenmyndigheten, 2015, Vattenanknuten recipientkontroll, Redovisning av regerings- uppdrag M2014/1605/Nm, s. 31 f. delavgift i vattenpriset i avsåg arbetet med skydd av grund- vattnet, som bland annat inkluderade kartläggning, utpekande av områden av intresse för dricksvatten och områden som är särskilt känsliga för föroreningar. Avgiften förväntades tas in och var då utredning lämnade sitt betänkande 0,67 danska kro- nor per kubikmeter vatten.11 dricksvattenutredning har valt att inte gå vidare med att utreda en dricksvattenmiljöavgift. Huvudorsakerna är att inte alla tillkommande kostnader skulle kunna finansieras genom avgiften och att finansieringsbehovet inte är tillräckligt stort för att motivera att en helt ny avgift införs. Avgiften skulle dock kunna utgöra en del av en vattenmiljöavgift liknande den som Havs- och vattenmyndig- heten analyserat i ovan nämnda rapport. Om en vattenmiljöavgift utreds ytterligare så bör därför även en delavgift utgörande en dricks- vattenmiljöavgift ingå i en sådan utredning. Utredningen bedömer inte att förslagen i betänkandet på det stora hela påverkar den kommunala självstyrelsen på något annat sätt än dagens regleringar på området. Utredningen föreslår dock att Livs- medelsverket ska kunna förelägga verksamhetsutövare som produ- cerar och tillhandahålla dricksvatten att komma in med uppgifter till myndigheten. Sådana förelägganden föreslås kunna förenas med vite. Även en kommun kan föreläggas om den producerar eller tillhanda- håller dricksvatten. Utredningen bedömer inte att det är en oproportio- nell inskränkning i den kommunala självstyrelsen. Kostnader för kommunerna i egenskap av verksamhetsutövare som producerar dricksvatten och tillhandahåller det från distributions- anläggning behandlas i avsnitt 22.6. I detta avsnitt behandlas övriga kostnader för kommunerna. Förslagen i betänkandet innebär vissa förändringar i tillsyn och kontroll som genomförs av miljö- och hälso- skyddsnämnderna. Utredningen bedömer att förändringarna inte kom- mer att leda till utökade kostnader för kommunerna i någon större utsträckning. Dricksvattenkontrollen är helt avgiftsfinansierad. För kommunernas vidkommande innebär genomförandet av dricksvattendirektiv enligt utredningens bedömning att det kommer 11SOU 2016:32, s. 877. att krävas en tydlig vägledning från de centrala myndigheterna. Utredningen bedömer att en sådan vägledning kommer att vara av- görande för att genomförandet av direktivet ska göras på ett enkelt och likvärdigt sätt i hela landet. Utbildningsinsatser kommer också krävas, men direktivet innebär inte en sådan stor förändring att det inte kan rymmas inom ordinarie fortbildning. De kommunala byggnadsnämnderna kommer få vissa nya upp- gifter vad gäller tillsyn av material i kontakt med dricksvatten i sam- band med nybyggnad, ändring och underhåll av byggnadsverk. Det finns ingen möjlighet att ta ut avgift för denna tillsyn.12 Utredningen bedömer inte att tillsynen kommer bli så omfattande att det kommer påverka nämndernas kostnader i någon större omfattning. Det kan konstateras att frågan om avgiftsfinansiering av tillsyn enligt har utretts i särskild ordning men är inget som denna utredning haft möjlighet att närmare analysera.13 Utredningen konstaterar att kommunerna har en roll i genom- förandet av artikel 16 när det gäller att tillhandahålla dricksvatten. Utredningen anser dock att det är en fråga som redan får anses ligga inom kommunernas befintliga ansvarsområde. Kommunerna väljer själva om de vill installera ytterligare dricksvattenfontäner eller pub- lika tappställen för dricksvatten och det ingår som en del av kom- munens ansvar för utemiljön i det offentliga rummet. Många kom- muner arbetar med frågan och utredningen bedömer inte att dricksvattendirektiv kommer att innebära några kostnader för kommunerna i denna del. regioner berörs enligt utredningen endast till viss del av för- slagen. Sjukhus och en del andra byggnader som drivs genom region- ernas försorg kan komma att omfattas av den riskbaserade metoden avseende fastighetsinstallationer. Utredningen bedömer inte att detta kommer att få några betydande ekonomiska konsekvenser för region- erna men metoden bör kunna vara till hjälp i till exempel sjukhusens egna arbete med installationer för dricksvatten. 2009/10:170, s. 352. 13Boverket, 2021, Tillsynsavgift och byggsanktionsavgifter, Rapport 2021:13. 22.6Konsekvenser för verksamhetsutövare som producerar eller tillhandahåller dricksvatten och uppgiftslämning av dricksvattendata Både 1998 och dricksvattendirektiv ställer krav på övervak- ning av dricksvattenkvaliteten. Svenskt Vatten har analyserat kost- naderna för denna övervakning. Organisationens beräkningar visar att dricksvattendirektiv inte förväntas leda till några större kostnadsökningar för verksamhetsutövare som producerar dricks- vatten eller tillhandahåller det från en distributionsanläggning. Ut- redningen gör inte någon annan bedömning. dricksvattendirektiv ställer krav på inrapportering av vissa dricksvattendata till EU. Det är som sköter denna rapportering. Eftersom saknat be- myndigande att föreskriva om verksamhetsutövarnas skyldighet att lämna information om sin dricksvattenkvalitet, så hämtar myndig- heten in dessa uppgifter på frivillig väg. Även dricksvatten- direktiv ställs det krav på rapportering av vissa dricksvattendata. Utredningen föreslår att ska få bemyndigande att meddela föreskrifter om en verksamhetsutövares skyldighet att lämna information till myndigheten om kvaliteten på dricksvatten, avhjälp- ande åtgärder och dricksvattenrelaterade incidenter. Detta innebär att utredningens förslag kan bli en utökad administrativ börda för verk- samhetsutövarna jämfört med dagens frivilliga system. I praktiken anser inte utredningen att bördan bör bli särskilt betungande.