sou · H9B354 · 2021-07-02 00:00:00 — Paragrafen har därefter ändrats för att bättre stämma överens med åtaganden enligt konvention om begränsning av stats- löshet. Förvärv av medborgarskap enligt 8 § medborgarskapslagen är därför möjligt för den som har fyllt 18 men inte , att jäm- föra med 18 men inte som var fallet tidigare (prop. 2013/14:143 s. 23 och 34 f.). Även kravet på hemvisttid justerades till att det skulle krävas hemvist från för den som är statslös i stället . En analys av hur bestämmelserna i 6 och 8 §§ medborgarskapslagen förhåller sig till konventionsåtaganden finns i avsnitt 4.2. Även här bör det dock nämnas att det i prop. 2020/21:191 s. 191, med anledning av att tidsbegränsade uppehållstillstånd blir huvud- regeln, föreslås ett undantag från kravet på permanent uppehållstill- stånd för barn som har fötts i och som sedan födelsen är statslös samt har haft hemvist här i landet eller under samman- lagt och har beviljats ett tidsbegränsat uppehållstillstånd med stöd av vissa bestämmelser i utlänningslagen (jfr resonemang kring nämnda proposition och 6 § medborgarskapslagen i inledningen av detta avsnitt). 3.2.3Registrering och fastställelse av statslöshet och medborgarskap för barn Födelsen av ett barn i ska anmälas till . I de flesta fall anmäls födelsen av det sjukhus eller det enskilda sjukhem där barnet är fött. Om barnet inte föds på sjukhus eller enskilt sjukhem men med en barnmorska närvarande vid förlossningen är det barn- morskan som är skyldig att anmäla födelsen till . Anmälan ska göras . Om barnet inte föds på sjukhus eller sjukhem och utan barnmorska är det i stället barnets vårdnadshavare som ska anmäla födelsen till inom en månad från Medborgarskap och statslösa barn födda i födelsen (jfr 24 § folkbokföringslagen [1991:481]). Syftet med födelse- anmälan är att se till att barnet blir folkbokfört. Även barn födda i som inte ska folkbokföras ska anmälas av sjukhuset, sjukhem- met, barnmorska eller vårdnadshavare, 24 § folkbokföringslagen, och registreras i folkbokföringsdatabasen, 1 § andra stycket folkbokför- ingslagen. När ett barn folkbokförs i samband med födelsen tilldelas barnet ett personnummer. I folkbokföringsdatabasen registreras bl.a. upp- gifter om barnets vårdnadshavare, födelsehemort och medborgarskap.5 Vid folkbokföringen gör en utredning av vilket med- borgarskap barnet har förvärvat. Ett barn blir enligt 2 § medborgar- skapslagen svensk medborgare vid födelsen, om •en förälder till barnet är svensk medborgare, eller •en avliden förälder till barnet var svensk medborgare vid sin död. I dessa fall krävs det inte något beslut för att barnet ska förvärva svenskt medborgarskap. Barn som uppfyller kriterierna i 2 § medbor- garskapslagen förvärvar därför svenskt medborgarskap automatiskt (prop. 2013/14:143 s. 18 f.).6 Om inte barnets föräldrar är svenska medborgare utreder Skatte- verket barnets medborgarskap utifrån föräldrarnas medborgarskap och lagstiftningen i deras respektive hemländer. utred- ning utmynnar i att barnet registreras som medborgare i ett visst land. Om det inte kan fastställas vilket medborgarskap barnet har, ska utreda om barnet ska registreras som statslöst. Skatte- verket registrerar endast statslöshet för barn som är statslösa de jure och endast om det står klart att barnet verkligen är statslöst. Ett barn registreras t.ex. som statslöst om båda föräldrarna är statslösa. Om kommer fram till att det inte går att fastställa vare sig att barnet har ett medborgarskap eller att barnet är statslöst ska verket registrera att barnets medborgarskap är okänt. När nya uppgifter kommer in till , t.ex. en faderskapsbekräftelse, görs en bedömning av om det medborgarskap som är registrerat ska ändras. 5Jfr registerutdrag ”Födelse” från . Både modern och fadern är vårdnadshavare om föräldrarna är gifta. Om modern är ogift blir endast modern vårdnadshavare. I samband med att faderskapsbekräftelsen inkommer till lämnar föräldrarna ofta in en anmälan om gemensam vårdnad. prövar sedan anmälan och beslutar om gemensam vård- nad vilket innebär att fadern också blir vårdnadshavare för barnet. 6Ytterligare exempel på automatiskt förvärv av svenskt medborgarskap finns i 4 § medborgar- skapslagen som reglerar förvärv av medborgarskap vid adoption av ett barn som inte har fyllt . Medborgarskap och statslösa barn födda i Under utredningen av barnets medborgarskap registreras det i folk- bokföringsdatabasen att medborgarskapet är under utredning. När barnets medborgarskapsstatus är registrerad i folkbokförings- databasen underrättas vårdnadshavarna om detta. Ett statslöst barn som har fötts i och som sedan födelsen är statslöst kan förvärva svenskt medborgarskap genom anmälan. En sådan ska enligt 6 § medborgarskapslagen ges in till av barnets vårdnadshavare innan barnet har fyllt . Den som har fyllt 18 men inte ger själv in anmälan om förvärv av medbor- garskap med stöd av 8 § medborgarskapslagen. När får in en anmälan om svenskt medborgar- skap för ett barn vars föräldrar har uppgett att barnet är statslöst görs en fristående utredning av barnets medborgarskap. De uppgifter som finns registrerade i folkbokföringsdatabasen godtas således inte rakt av, utan myndigheten gör en egen bedömning av medborgar- skapet. har ofta tillgång till mer information om föräldrarna än och det medför att kan komma fram till ett annat medborgarskap än vad regi- strerade i samband med födelsen. Både och Skatte- verket tillämpar dock definitionen av statslöshet enligt kon- vention, se avsnitt 3.2.1 ovan. För att komma fram till om barnet är statslöst eller inte under- söker vilket medborgarskap föräldrarna har, var barnet är fött och vilka utländska medborgarskapslagstiftningar som aktualiseras med anledning av föräldrarnas och barnets uppgifter. Om kommer fram till att barnet är statslöst och att övriga kriterier för medborgarskapsförvärv är uppfyllda får barnet svenskt medborgarskap. Medborgarskapsförvärvet gäller från den dag då an- mälan kom in till (4 § medborgarskapsförordningen [2001:218] och prop. 1999/2000:147 s. 75). När har beslutat att en person har blivit svensk medborgare ska myndigheten enligt 9 § medborgarskapsförordningen underrätta om beslutet så att medborgarskapet kan registreras i folkbokförings- databasen. Medborgarskap och statslösa barn födda i Kort om UNHCR:s rapport av statslöshet i UNHCR lanserade en global kampanj för att eliminera statslösheten i världen . Som ett led i det arbetet kartlades bl.a. hur statslösheten ser ut i de nordiska länderna. Utred- ningen anser att den kartläggning som gjorts av regleringar och åtgärder har betydelse för arbetet i denna del och återger därför vissa uttalanden/slutsatser i detta avsnitt. I UNHCR:s rapport statelessness in (s. 75) uttalar UNHCR bl.a. följande.7 Det finns inte några gemensamma bestämmelser eller någon gemensam vägledning om hur man ska be- döma om en person är statslös, har okänt medborgarskap eller med- borgarskap ”under utredning”. Det finns inte heller några gemensamma regler om vilka underlag eller vilken nivå av bevisning som ska krävas för att slå fast detta. Frånvaron av processuella bestämmelser, kopplade till det faktum att definitionen av en statslös person som anges i artikel 1.1 konvention inte har implementerats i den nationella lagstiftningen och att det inte heller finns någon definition av en person med okänt medborgarskap, resulterar i att den förvaltningsrättsliga praxisen är inkonsekvent och att ett stort antal individer, inklusive barn, regi- streras med okänt medborgarskap. Detta förhindrar i sin tur barn födda statslösa i från att utnyttja sin rätt att förvärva svenskt medborgarskap genom anmälan. Enligt konvention är bestämmandet av om en individ är statslös eller inte baserat på tydliga definitioner och underkastat pro- cessuella säkerhetsprocedurer som ska äga rum inom ramen för ett särskilt förfarande för bestämmande av statslöshet. Något sådant för- farande finns inte i . De enda fastställelser av en persons potentiella statslöshet som äger rum är den som utförs av vid registreringen av en person i folkbokföringsdatabasen och av i syfte att fastställa identiteten för t.ex. en asylsökande eller någon som söker uppehållstillstånd av annan anledning, eller för att avgöra om någon som vill förvärva svenskt medborgarskap genom anmälan eller an- sökan är statslös. De bedömningar som görs av om en person poten- tiellt är statslös är inte rättsligt bindande och har ingen självständig juridisk betydelse och de kan därför inte överklagas. 7UNHCR (2016). Mapping Statelessness in . Medborgarskap och statslösa barn födda i att bristen på ett förfarande för bestämmande av statslöshet innebär att personer, inklusive de som aldrig kan skickas hem, som kan ha ett anspråk på att erhålla statusen statslös, inte kan utöva rätten att söka denna status i . UNHCR framhåller i sin kartläggning att en annan konsekvens av bristen på ett sådant förfarande och status är att statslösa personer i bara har rätt till de rättigheter som beviljas i samband med det specifika uppehållstillstånd de har, såsom tillfälligt eller perma- nent uppehållstillstånd utfärdat på grundval av t.ex. flyktingstatus. 4Åtgärder för att begränsa förekomsten av statslöshet I detta kapitel lämnar utredningen förslag på hur vissa statslösa barn som fötts i kan förvärva svenskt medborgarskap automatiskt. Utredningen föreslår också att kravet på hemvist i 8 § medborgar- skapslagen ska justeras så att det bl.a. överensstämmer med konventionsåtaganden. Enligt kommittédirektiven ska det utredas om det bör införas ett automatiskt förvärv av medborgarskap vid födelsen för vissa stats- lösa barn födda i som har en förälder med permanent uppe- hållstillstånd och även i övrigt en anknytning till . Utredningen ska även överväga hur informationsutbytet mellan myndigheter i sådana fall bör utformas (jfr avsnitt 12.4). Utredningen har också i uppdrag att utreda om det finns ytterligare behov av författningsändringar av förvärv av medborgarskap genom anmälan, särskilt mot bakgrund av internationella åtaganden för att undvika statslöshet. En ordning med automatiskt förvärv i kombination med krav på permanent uppehållstillstånd och t.ex. hemvist i ligger i linje med hur bestämmelserna om medborgarskap genom anmälan i med- borgarskapslagen är utformade och skulle sannolikt också kunna leda till att fler statslösa barn som föds i beviljas svenskt medbor- garskap än . Hur ett sådant automatiskt förvärv förenat med krav på permanent uppehållstillstånd påverkar antalet medborgarskap för statslösa barn födda i , respektive hur många statslösa barn som skulle kunna få svenskt medborgarskap tidigare än , är dock inte helt enkelt att bedöma. Åtgärder för att begränsa förekomsten av statslöshet I sammanhanget bör nämnas att regeringen över- lämnade en proposition till med förslag till vissa ändringar iutlänningslagen (2005:716).1 I propositionen föreslås bl.a. att uppe- hållstillstånd som huvudregel ska vara tidsbegränsade och att perma- nent uppehållstillstånd tidigast ska kunna beviljas efter att en person haft ett tidsbegränsat uppehållstillstånd och då endast om vissa särskilda krav är uppfyllda, inklusive ett krav på försörjning. I syfte att leva upp till konventionsåtaganden föreslås i propositionen också att det i 6 och 8 §§ medborgarskapslagen ska införas en möjlighet för vissa statslösa utlänningar som har fötts i och som har tidsbegränsat uppehållstillstånd att beviljas svenskt medborgarskap. Förslagen, som bygger på betänkande, föreslås träda i kraft när lagen (2016:752) om tillfälliga begränsningar av möjligheten att få uppehållstillstånd i (den tillfälliga lagen) upphör att gälla den 20 juli 2021.2 Utredningen tittar därför bl.a. på vem som kan få permanent uppe- hållstillstånd i och vad som krävs för det samt hur det förslag med bestämmelser om uppehållstillstånd som lagts fram i propositionen skulle kunna falla ut om bestämmelser om automa- tiskt förvärv införs. Utredningen tittar också på hur ett system med automatiskt för- värv kan utformas. Utredningen analyserar även bestämmelserna om förvärv av medborgarskap i 8 § medborgarskapslagen i förhållande till om begränsning av statslöshet (konvention) (SÖ 1969:12) och europeiska konvention om medborgarskap (konvention) (SÖ 2001:20). Inledningsvis gör utredningen emellertid en genomgång av hur ett krav på perma- nent uppehållstillstånd vid automatiskt förvärv förhåller sig till olika konventionsåtaganden. 4.2Statslösa barn, konventionsåtaganden och medborgarskapslagen Som framgår av kapitel 3 finns det flera konventioner som är av intresse när det gäller att motverka uppkomsten av statslöshet för såväl barn som vuxna. Utifrån utredningens uppdrag analyseras eventuella 2020/21:191. 2Kommittén om den framtida svenska migrationspolitiken och betänkandet En långsiktigt hållbar migrationspolitik (SOU 2020:54). Åtgärder för att begränsa förekomsten av statslöshet skillnader mellan konventionerna och svensk lagstiftning för stats- lösa barn, eftersom utredningen ska utreda vilka eventuella åtgärder som ska vidtas för att begränsa förekomsten av statslöshet för barn födda i . Principen om allas rätt till en nationalitet i FN:s allmänna förklar- ing om de mänskliga rättigheterna ligger till grund för internationella överenskommelser om motverkande eller undvikande av statslöshet. Att var och en har rätt till en nationalitet föreskrivs också konvention och i artikel 7 om barnets rättig- heter () anges att alla barn har rätt till ett medbor- garskap från födelsen. Utgångspunkten är således att alla har rätt till ett medborgarskap och att statslöshet ska undvikas. I kapitel 3 finns en genomgång av flera internationella konventioner som har åtagit sig att följa. Vad gäller rätten för personer som fötts som statslösa på en stats territorium framgår att konvention jämförd med konvention överensstämmer i avseendet att ett statslöst barn som fötts i en konventionsstat ska ha rätt till medborgarskap i den stat där han eller hon är född. Medborgarskapet kan erhållas automatiskt vid födelsen eller genom en ansökan (vilket i svensk rätt benämns ”anmälan”, fortsättningsvis används därför det uttrycket) om med- borgarskap. I linje med detta finns bestämmelser i artikel 7 om barns rätt till ett medborgarskap från födelsen och att konventionsstaterna ska säkerställa genomförandet av detta, särskilt i fall då barnet annars skulle vara statslöst. Av konvention framgår vidare att en anmälan om med- borgarskap från ett statslöst barn fött i en konventionsstat ska ges in av barnet eller en företrädare för barnet och att en anmälan endast får avslås om den inte uppfyller de krav som enligt konventionen får ställas upp som villkor för förvärv av medborgarskap. Bland de vill- kor som får ställas upp som förutsättning för förvärv av medborgar- skap för statslösa barn födda i en konventionsstat och som är av in- tresse på grund av hur nuvarande bestämmelser i 6 och 8 §§ medbor- garskapslagen är utformade kan nämnas kraven i artikel 1.2 a) och b). Enligt 1.2 a) får föreskrivas att anmälan ska göras som bestäms av konventionsstaten och som inte ska börja löpa senare än och inte sluta tidigare än vid en ålder . Sökanden ska också ges möjlighet att under kunna ge in anmälan själv, utan att vara beroende av t.ex. vårdnadshavare. Åtgärder för att begränsa förekomsten av statslöshet Enligt 1.2 b) får det ställas krav på att den sökande ska ha varit stadig- varande bosatt i konventionsstaten som inte över- stiger före anmälan. Perioden får dock inte sättas längre än sammanlagt . Enligt artikel 6.2 b) konvention får en anmälan av för- värv av medborgarskap för statslösa barn födda i en konventionsstat göras beroende av att barnet har legalt och varaktigt hemvist inom statens territorium av högst innan anmälan gjordes. Med barn avses enligt artikel 2 c) den som är såvida inte barnet uppnår myndig ålder tidigare enligt den lag som gäller för barnet i fråga. Konventionerna överensstämmer således vad gäller möjligheten att ställa upp ett krav bosättning eller hemvist närmast före anmälan, men skiljer sig åt vad gäller möjligheten att (med stöd av konvention) som villkor för förvärv av medborgarskap ställa upp en sammanlagd tid om tio års stadigvarande bosättning för en anmälan om förvärv av medborgarskap. Konventionerna skiljer sig också åt vad gäller krav på om vistelsen ska vara legal eller inte. Enligt konvention får en konventionsstat, som framgår ovan, ställa krav på legalt och varaktigt hemvist för förvärv av medborgarskap, vilket inte anges konvention. Vad gäller hemvist, eller stadigvarande bosättning som är det ut- tryck som används konvention, har UNHCR uttalat att begreppet ”stadigvarande bosättning” ska förstås som en ”stabil och faktisk bosättning” och att det enligt konventionen inte är tillåtet att kräva att en statslös persons bosättning i landet ska vara laglig, efter- som uppehållstillstånd eller laglig hemvist inte uttryckligen omnämns bland de villkor som staten enligt artikel 1.2 i konventionen tillåts ställa upp. Enligt UNHCR medger inte konvention att en konventionsstat gör en anmälan om statslöshet av personer som annars skulle vara statslösa, beroende av att han eller hon har en laglig bosätt- ning i landet. Kravet på permanent uppehållstillstånd för medborgar- skap i medborgarskapslagen är enligt UNHCR därför inte helt i en- lighet med kravet på stadigvarande bosättning i artikel 1.2 b) konvention.3 Att en konventionsstat får ställa krav på legalt och varaktigt hem- vist följer dock av konvention. Regeringen har i förarbetena till en ändring i medborgarskapslagen (prop. 2013/14:143 s. 23) ut- 2013/14: 143 s. 23 och UNHCR (2016). Mapping Statelessness in , s. 58–62. Åtgärder för att begränsa förekomsten av statslöshet talat att det finns starka principiella skäl till varför en laglig vistelse som huvudregel utgör en grundläggande förutsättning för förvärv av svenskt medborgarskap och att ett undantag i detta hänseende måste anses förutsätta en klar internationell förpliktelse eller andra mycket tungt vägande skäl. Bestämmelser som reglerar medborgarskapsförvärv för statslösa barn och unga vuxna födda i finns i 6, 7 och 8 §§ medborgar- skapslagen.4 Utifrån de konventionsrättsliga åtaganden som diskuteras ovan och sett till utredningens uppdrag i nu aktuell del bedömer utredningen att 6 och 8 §§ medborgarskapslagen är de bestämmelser som är av störst intresse för frågorna i detta kapitel och koncentrerar sig därför på hur dessa bestämmelser är utformade. Av 6 § medborgarskapslagen framgår att ett barn som har fötts i och som sedan födelsen är statslöst förvärvar svenskt med- borgarskap genom anmälan av den eller dem som har vårdnaden om barnet, om barnet har permanent uppehållstillstånd och hemvist här i landet. Anmälan ska göras innan barnet har fyllt . I 8 § medborgarskapslagen föreskrivs att den som är statslös och har fyllt 18 men inte förvärvar svenskt medborgarskap genom anmälan under förutsättning att han eller hon har permanent uppe- hållstillstånd i och hemvist i landet sedan han eller hon fyllde . I sammanhanget bör noteras att det i prop. 2020/21:191 före- slås att det ska införas ett undantag från kravet på permanent uppe- hållstillstånd för statslösa barn och unga vuxna födda i i både 6 och 8 § medborgarskapslagen (jfr avsnitt 4.3.2 och 4.4.2). Undan- taget innebär att den som har fötts som statslös i och har ett tidsbegränsat uppehållstillstånd enligt vissa bestämmelser i utlännings- lagen (2005:716) samt hemvist i eller under sam- manlagt undantas från kravet på permanent uppehållstillstånd. Undantaget har införts för att även fortsättningsvis ska leva upp till sina konventionsåtaganden. Bestämmelserna kompletterar varandra i och med att 6 § medger medborgarskapsförvärv från födelsen fram till att barnet fyller och 8 § medger förvärv för den som har fyllt men inte . 4Bestämmelserna i 7 § medborgarskapslagen ger statslösa barn som fötts i en möjlighet att förvärva svenskt medborgarskap. I praktiken torde paragrafen sällan eller aldrig tillämpas för dessa barn, eftersom 6 § medborgarskapslagen – som har lägre krav – numera medger förvärv av medborgarskap genom anmälan och 8 § medborgarskapslagen reglerar förvärv för den som har fyllt 18 men inte . När 6 § medborgarskapslagen infördes skulle anmälan emellertid göras , varför 7 § medborgarskapslagen kunde tillämpas på den som var statslös och född i och som hade fyllt 5 men inte . Åtgärder för att begränsa förekomsten av statslöshet I båda bestämmelserna uppställs krav på permanent uppehållstillstånd och hemvist i för förvärv av medborgarskap. Det kan noteras att samtliga bestämmelser som rör anmälan eller ansökan om svenskt medborgarskap i medborgarskapslagen innehåller krav på hemvist och att det i näst intill alla bestämmelserna uppställs krav på att den som vill bli svensk medborgare ska ha permanent uppe- hållstillstånd i landet. Undantag från krav på permanent uppehålls- tillstånd finns i 10 § medborgarskapslagen som reglerar förvärv av medborgarskap som görs av en medborgarskapsförvärvande persons ogifta barn och 18–20 §§ medborgarskapslagen som reglerar med- borgarskapsförvärv för nordiska medborgare. Utifrån vad som sagts finns anledning att titta närmare på vem som behöver uppehållstillstånd för att vistas i och vilka krite- rier som ställs upp för att ett sådant tillstånd ska kunna medges. En utlänning som vistas i ska enligt 2 kap. 5 § utlänningslagen ha uppehållstillstånd. För att den som inte är svensk medborgare ska ha rätt att leva och bo här krävs som huvud- regel alltså att han eller hon har beviljats uppehållstillstånd. Ett uppe- hållstillstånd kan vara tidsbegränsat eller permanent. Ett tidsbegränsat uppehållstillstånd är giltigt , men kan förlängas om kriterierna för att bo i är fortsatt uppfyllda. Ett permanent uppehållstillstånd gäller så länge innehavaren av tillståndet bor kvar i och kan bara återkallas under vissa omständigheter, t.ex. om personen har begått ett allvarligt brott eller har bosatt sig i ett annat land. Kravet på uppehållstillstånd enligt 2 kap. 5 § utlänningslagen gäller inte för en utlänning som är medborgare i ett nordiskt land, har uppe- hållsrätt eller har visering för än (2 kap. 8 b § utlänningslagen). I utlänningslagen definieras uppehållsrätten som en rätt för EES-medborgare och deras familjemedlemmar att vistas i mer än utan uppehållstillstånd (3 a kap. 1 § utlänningslagen). Uppehållsrätten inträder automatiskt under för- Åtgärder för att begränsa förekomsten av statslöshet utsättning att vissa villkor är uppfyllda och gäller så länge villkoren är uppfyllda (3 a kap. 5 § utlänningslagen, prop. 2005/06:77 s. 70 och prop. 2013/14:81 s. 15). Förenklat uttryckt har den som är EES-med- borgare således rätt att arbeta, studera eller bo i utan att ansöka om uppehållstillstånd. En EES-medborgare som inte uppfyller kraven för uppehållsrätt måste däremot ha ett uppehållstillstånd enligt 2 kap. 4 och 5 §§ utlänningslagen för vistelser som är . Som en följd av att har lämnat EU, behöver brittiska medborgare numera uppehållstillstånd eller uppehållsstatus. Uppehållsstatus kan beviljas den som är brittisk medborgare, vistades i i enlighet med unionsrätten före och vill fortsätta bo i , uppfyller villkoren för uppehållsrätt samt ansöker om uppehållsstatus före (jfr artikel 18.1 och avdelning II i andra delen av avtalet om Förenade och utträde ur Europeiska unionen och Europeiska atomenergigemenskapen [EUT L 29, 31.1.2020] samt 3 b kap. 3 § utlänningslagen). Den som är medborgare i ett land utanför EES och vill bosätta sig i behöver ha ett uppehållstillstånd för att få vistas här. Uppe- hållstillstånd kan beviljas av olika anledningar t.ex. om man vill bo- sätta sig tillsammans med en familjemedlem, om man vill arbeta eller studera eller om man söker skydd från krig och oroligheter. Barn som föds i Barn till föräldrar som är medborgare i EES behöver uppehållstill- stånd om barnet saknar uppehållsrätt.