sou · H9B333 · 2021-05-11 00:00:00 — Utredningen anser att samma argument och bedömning gör sig gällande, som redogjorts för ovan i avsnitt 6.3.4. Elever som tillhör grundsärskolans målgrupp finns till viss del i förskoleklassen (se avsnitt 5.3.2). Elever som tidigt bedöms tillhöra grundsärskolans målgrupp väljer också i viss omfattning att börja i grundsärskolan . Förskollärare som är anställda i förskoleklassen vid reformens genomförande har således kompetens och erfarenhet av undervisning av elever tillhörande målgruppen. Även förskollärare med en speciallärarexamen med specialisering mot utvecklingsstörning, som är behöriga för undervisning i ämnes- områden, har kompetens och erfarenhet av undervisning av sexåringar inom målgruppen som bör tillvaratas. Det bör därför finnas möjlig- het för såväl förskollärare i förskoleklassen som behöriga förskol- lärare inom träningsskolan att komplettera sin utbildning för att upp- nå behörighet för undervisning i grundsärskolan. En förskollärare som är verksam i förskoleklass behöver dock, förutom komplette- rande ämnesstudier, också ha avlagt en speciallärarexamen med spe- cialisering mot utvecklingsstörning för att uppnå sådan behörighet. Kravet på speciallärarexamen följer behörighetsförordningens syste- matik och utgår ifrån de behov som eleverna inom målgruppen har. Utredningens bedömning är att detta krav inte bör frångås. Det inne- bär att för förskollärare som är verksamma i förskoleklassen kommer det att handla om en längre tids kompletterande studier för att uppnå behörighet till grundsärskolan. Av den anledningen har utredningen bedömt att övergångsperioden med behörighet i års- kurs 1 för dessa förskollärare i grundsärskolan ska gälla , jfr avsnitt 6.2.3. Av bestämmelsen ska, liksom utredningen föreslagit i 6.3.4, framgå att tillämpningen av den föreslagna bestämmelsen inte ska leda till att andra bestämmelser om kompletterande behörighet blir tillämpliga. Behörighet, behörighetsgivande utbildning och kompetensutveckling 6.3.6Kompletterande utbildning ska ge behörighet i ämnen i årskurs 1–5 i specialskolan Förslag: En förskollärare som har kompletterat sin behörighets- givande examen enligt de förutsättningar som anges i avsnitt 6.3.4 ska vara behörig att som lärare undervisa i ett eller flera ämnen i specialskolans årskurs 1–5, när det gäller elever som är hörsel- skadade, döva eller har en grav språkstörning, utan ytterligare funk- tionsnedsättning. En sådan förskollärare ska vara behörig att undervisa i det eller de ämnen som omfattas av den kompletterande högskoleutbild- ningen. Behörigheten ska inte kunna ligga till grund för tillämpning av andra bestämmelser om kompletterande behörighet i behörighets- förordningen. Skälen för utredningens förslag Utredningen föreslår i avsnitt 6.3.4 att förskollärare som har erfarenhet av undervisning i förskoleklassen och som läst en behörig- hetsgivande utbildning får behörighet att undervisa elever som är hörselskadade, döva eller har en grav språkstörning utan ytterligare funktionsnedsättning i alla ämnen i årskurs 1 och 2 i specialskolan. Förslagen innebär att den som har mindre än erfarenhet av undervisning, inte kommer att omfattas av utredningens förslag. Ut- redningen anser att det även bör finnas en möjlighet för de förskol- lärare som har arbetat mindre än att läsa en kompletterande utbildning för att bli behöriga att undervisa i det nya lågstadiet i special- skolan. Utredningen anser att samma argument och bedömning gör sig gällande som redogjorts för ovan i avsnitt 6.3.4. Elever som tillhör specialskolans målgrupp finns i förskoleklassen, se avsnitt 5.3.2. Utred- ningen anser således att den kompetens som finns hos de förskol- lärare som arbetar i förskoleklassen vid reformens genomförande bör tillvaratas under samma förutsättningar som angivits ovan. Behörighet, behörighetsgivande utbildning och kompetensutveckling Förslag: En förskollärare ska vara behörig att som speciallärare bedriva undervisning som avser särskilt stöd i årskurs 1 och 2 i och motsvarande skolformer under förutsättning att förskolläraren har avlagt en speciallärarexamen och kompletterat med en sådan utbildning som avses i avsnitt 6.3.1. En förskol- lärare ska vara behörig att som speciallärare bedriva undervisning som avser särskilt stöd i årskurs 1–4 i och motsva- rande skolformer under förutsättning att förskolläraren har avlagt en speciallärarexamen och kompletterat med sådan utbildning som avses i 6.3.4. En sådan förskollärare är endast behörig att som speciallärare bedriva sådan undervisning som speciallärarexamen är specialise- rad mot. Skälen för utredningens förslag En förskollärare som har avlagt en speciallärarexamen är enligt gäl- lande bestämmelser behörig att bedriva undervisning som avser särskilt stöd i förskoleklassen (36 § behörighetsförordningen). I och med att utredningen föreslår att det som huvudregel ska krävas en grundlärarexamen för behörighet i det nya lågstadiet, kommer en förskollärare med speciallärarexamen inte att vara behörig att bedriva undervisning som avser särskilt stöd. Utredningen har dock i av- snitt 6.2.5 föreslagit att förskollärare som har avlagt en speciallärar- examen ska vara behörig för undervisning som avser särskilt stöd i nya årskurs 1. Syftet med den tillfälliga be- hörigheten är bl.a. att säkerställa att det finns behörig personal när reformen genomförs och att ge förskolläraren en rimlig tid att kom- plettera sin utbildning för att uppnå behörighet. Av samma skäl som utredningen anfört i avsnitt 6.3.1 och 6.3.4 gör utredningen bedömningen att förskollärare som uppfyller förut- sättningarna som anges i nämnda avsnitt om kompletterande utbild- ning och som har avlagt en speciallärarexamen bör vara behöriga för undervisning som avser särskilt stöd i antingen årskurs 1 och 2 i grund- skolan och motsvarande skolformer eller årskurs 1–4 i eller motsvarande skolformer. En sådan lärare bör dock endast vara Behörighet, behörighetsgivande utbildning och kompetensutveckling behörig att som speciallärare bedriva undervisning som speciallärar- examen är specialiserad mot. 6.3.8Sammanfattning av utredningens förslag Utredningens förslag om vissa förskollärares möjligheter att bli behöriga att undervisa i lågstadiet innebär sammanfattningsvis att: •En behörig förskollärare som har anställning i förskoleklassen och som dessutom har undervisat i förskoleklassen eller nya årskurs 1 under minst fem läsår ska vara behörig att som lärare undervisa i alla ämnen i årskurs 1 och 2 i och sameskolan, om han eller hon har kompletterat sin behörig- hetsgivande examen med en fullgjord behörighetsgivande fort- bildning. •Under samma förutsättningar som för och same- skolan föreslås en förskollärare bli behörig i årskurs 1 och 2 i grundsärskolan om förskolläraren dessutom avlägger en special- lärarexamen med specialisering mot utvecklingsstörning. Därut- över föreslås att en förskollärare som har avlagt en behörighets- givande examen och en speciallärarexamen med specialisering mot utvecklingsstörning och som har undervisat i ämnesområden i träningsskolan under ska vara behörig att som lärare undervisa i alla ämnen i årskurs 1 och 2 i grundsärskolan om han eller hon har kompletterat med en full- gjord behörighetsgivande fortbildning. •Under samma förutsättningar som för och same- skolan föreslås att en förskollärare blir behörig att undervisa elever som är hörselskadade, döva eller har en grav språkstörning utan ytterligare funktionsnedsättning i årskurs 1 och 2 i specialskolan. •En behörig förskollärare som är anställd i förskoleklassen ska vara behörig att som lärare undervisa i ett eller flera ämnen i grund- skolans eller sameskolans årskurser 1–4, om han eller hon har kom- pletterat sin behörighetsgivande examen med fullgjord högskole- utbildning och utbildningen har en omfattning i varje ämne som motsvarar den lägsta omfattning som kan anses ha krävts för ämnet i någon av de lärarexamina som är äldre än gällande grundlärar- Behörighet, behörighetsgivande utbildning och kompetensutveckling Dessutom krävs att förskolläraren genom högskoleutbild- ningen har fått vissa ämneskunskaper. •Under samma förutsättningar som för ska en för- skollärare vara behörig att som lärare undervisa i ett eller flera ämnen i grundsärskolans årskurs 1–4, om förskolläraren dess- utom har avlagt en speciallärarexamen med specialisering mot utvecklingsstörning. Även en behörig förskollärare som anställd för undervisning i ämnesområden i grundsärskolan ska vara be- hörig att som lärare undervisa i ett eller flera ämnen i grundsär- skolans årskurs 1–4 under samma förutsättningar. •Under samma förutsättningar som för ska en för- skollärare vara behörig att som lärare undervisa elever som är hör- selskadade, döva eller har en grav språkstörning utan ytterligare funktionsnedsättning i ett eller flera ämnen i specialskolans års- kurs 1–5. •En förskollärare ska vara behörig att som speciallärare bedriva undervisning som avser särskilt stöd i årskurs 1 och 2 i grund- skolan och motsvarande skolformer under förutsättning att för- skolläraren har avlagt en speciallärarexamen och kompletterat med en sådan utbildning som avses i avsnitt 6.3.1. En förskollärare ska därtill vara behörig att som speciallärare bedriva undervisning som avser särskilt stöd i årskurs 1–4 i och motsvarande skolformer under förutsättning att förskolläraren har avlagt en speciallärarexamen och kompletterat med sådan utbildning som avses i avsnitt 6.3.4. En sådan förskollärare är endast behörig att som speciallärare bedriva sådan undervisning som speciallärar- examen är specialiserad mot. 6.4Utformningen av behörighetsgivande fortbildning Utredningens förslag i avsnitt 6.3 innebär att vissa förskollärare ska ges möjlighet att bli behöriga att undervisa i lågstadiet om de kom- pletterar sin examen med en fullgjord behörighetsgivande fortbild- ning. I följande avsnitt redovisar utredningen överväganden och förslag om utformningen av sådan utbildning. Behörighet, behörighetsgivande utbildning och kompetensutveckling 6.4.1Utredningens överväganden gällande utformning av fortbildningen Det finns olika hänsyn som behöver tas vid utformningen av en fort- bildning som ger förskollärare behörighet att undervisa i lågstadiet. Fortbildningen behöver ge förskollärare sådan kunskap och kompe- tens att eleverna får undervisning av god kvalitet. På så sätt säker- ställs att eleverna får den utbildning som de har rätt till. Förskol- lärarnas kompetens och erfarenhet av arbete i förskoleklassen bör också tillvaratas. De krav som ställs för behörighet att få bedriva undervisning i lågstadiet bör därför inte sänkas, men det bör vid utformningen av fortbildningen finnas en realistisk syn på hur om- fattande den kan vara. Det senare berör dels frågan om hur det är rimligt att anta att en enskild individ är beredd att delta i kompletterande utbildning, dels vilka förutsättningar som krävs för att det ska vara möjligt för individen att genomföra studierna. Sett utifrån ett samhällsekonomiskt perspektiv så är det även angeläget att kostnaden för utbildningen inte blir för hög eller att utbildningen blir alltför omfattande . Det kan t.ex. handla om att utbildningens längd kortas genom att behörighetens omfattning be- gränsas. Det kan även handla om att möjliggöra för individen att till- godoräkna sig tidigare utbildning och validera relevant arbetserfaren- het samt flexibilitet avseende studietakt och studieform. Utifrån ett huvudmanna- och verksamhetsperspektiv är det angeläget att utbild- ningens omfattning och utformning medger att berörda förskol- lärare kan arbeta som de läser den kompletterande fort- bildningen. Det är också av stor vikt att utbildningen medför att denna, väl avgränsade grupp av förskollärare, kan erhålla behörighet att undervisa i alla ämnen i berörda årskurser. Detta kan göras genom att utbildningen ger behörighet i hela eller delar av lågstadiet. Det är viktigt, såväl ur ett verksamhets- som ett elevperspektiv, att fortbild- ningen utformas så att den ger förskollärarna kompetens och behö- righet att undervisa i det nya lågstadiet. Det är viktigt för eleverna att de undervisas av lärare med en behörighet som motsvarar de krav som följer av läroplaner och kursplaner. Det är också av stor vikt att eleverna får en kontinuitet och i så stor utsträckning som möjligt kan undervisas av samma lärare under lågstadiet. En kompletterande fortbildning bör därför utformas så att den i största möjliga utsträck- ning ger behörighet att undervisa i samtliga ämnen i hela lågstadiet. Behörighet, behörighetsgivande utbildning och kompetensutveckling Det finns flera exempel på behörighetsgivande utbildningar som erbjuder i samverkan med lärosäten. Ett exempel är utbild- ningarna som ges inom ramen för Lärarlyftet7. Lärarlyftet infördes med syftet att utöka andelen behöriga lärare, och på så vis upp- nå en likvärdig utbildning. Insatsen har förlängts vid ett flertal till- fällen och ska nu pågå till 2025. Lärarlyftets kurser syftar till att lärare som har en lärarexamen ska bli behöriga att undervisa i fler skolformer, årskurser och ämnen genom att läsa kurser på högskole- nivå. Lärarlyftets utbildningar vänder sig till personer med en behörig- hetsgivande lärarexamen som är anställda som lärare inom skolväsen- det (förskolan och fritidshemmet undantagna). Förskollärare kan dock läsa utbildningar genom Lärarlyftet för att erhålla en special- lärarexamen. Lärare i fritidshem kan vissa fall delta i Lärarlyftets utbild- ningar. Utbildningen består i huvudsak av distansstudier. () beskriver i en utvärdering av insatsen att de flesta av kurserna som ges inom Lärarlyftet ges på halvfart eller kvartsfart. Det konsta- teras att andelen lärare med godkända kursresultat påverkas negativt i de fall som kurserna ges men också om kurs- takten är hög. För att få bedriva ämnesstudier inom ramen för Lärar- lyftet ska den som läser ha en behörighetsgivande examen som lärare. Det innebär att en förskollärare som ges behörighet enligt utredningens förslag inte kommer att kunna delta i utbildning genom Lärarlyftet. Utredningen har även övervägt möjligheten att den behörighets- givande fortbildningen för förskollärare skulle kunna kopplas till den komplettande pedagogiska utbildning (KPU) som anordnas vid flera lärosäten. KPU vänder sig till personer som har tidigare ämnesstudier om 90 eller 120 högskolepoäng i de ämnen som under- visas i skolan. Genom att komplettera med ytterligare 90 högskole- poäng kan personen ta ut en ämneslärarexamen. KPU är alltså inriktad mot årskurs 7–9 eller gymnasieskolan. I departements- promemorian Ökad kvalitet i lärarutbildningen och fler lärare i skolan (U 2021/00301) utreds bl.a. möjligheten att bredda KPU:n till att även kunna leda till en grundlärarexamen. Syftet med detta anges vara att öka antalet behöriga lärare i . Innebörden av förslaget är att den som läser utbildningen blir grundlärare i svenska och samhällsorienterande ämnen, eller matematik och naturoriente- rande ämnen. En annan del av förslaget handlar om att studietakten 7Förordning (2007:222) om statsbidrag för fortbildning av lärare. Behörighet, behörighetsgivande utbildning och kompetensutveckling höjs vilket innebär att utbildningstiden förkortas. Enligt förslaget ska utbildningen innehålla utbildningsvetenskaplig kärna (UVK), verksamhetsförlagd utbildning (VFU) samt ämnes- och ämnesdidak- tiska studier. När det gäller grundlärarutbildningen med inriktning mot arbete i förskoleklass och årskurs 1–3 betonas att studierna dessutom särskilt ska ge kunskaper om grundläggande läs- och skrivinlärning och matematikinlärning, samt om barns kommu- nikation och språkutveckling. Förslaget gäller inte personer med förskollärarexamen. Den fort- bildning som utredningen föreslår kommer, till skillnad från mål- gruppen för KPU till grundlärare enligt departementspromemorians förslag, att rikta sig till personer som inom ramen för fullgjord för- skollärarutbildning redan har läst kurser gällande UVK, VFU, grund- läggande läs- och skrivinlärning, matematikinlärning samt barns kom- munikation och språkutveckling. Utredningen bedömer därför att det som berörda förskollärare behöver komplettera med således är ytterligare kurser inom läs-, skriv- och matematikinlärning med didak- tiska och metodiska inslag relaterade till den aktuella åldersgruppen uppdrag och styrdokument. uppdrag om Fortbildning av förskollärare i förskoleklass fick ett regeringsuppdrag (U 2020/05108) att föreslå lämpliga fortbildningsinsatser som kan erbjudas till förskollärare verksamma i förskoleklassen /22. Uppdraget redovisades genom Redovisning av uppdrag om fortbild- ning av förskollärare i förskoleklass (2020 e). förslag innebär att förskollärare verksamma i för- skoleklassen ska erbjudas fortbildning som omfattar läs-, skriv- och matematikinlärning med didaktiska och metodiska inslag relaterat till den aktuella åldersgruppen uppdrag och styrdokument. Syftet med utbildningen är att stärka förskollärarnas kompetens att undervisa i , men även att minska skill- naden mellan deras utbildning och grundlärarutbildningen med inrikt- ning mot arbete i förskoleklass och årskurs 1–3. En utgångspunkt för uppdraget har varit att den fortbildning som före- slås så långt som möjligt ska kunna utgöra en del av den fortbildning som utredningen förväntas föreslå. I regeringsuppdraget är därför Behörighet, behörighetsgivande utbildning och kompetensutveckling framskrivet att ska utforma sitt förslag till fortbildnings- insats i nära dialog med utredningen. slutsats är att den kompetenshöjande fortbildningen bör vara sammanlagt 30 högskolepoäng och att utbildningen ska ut- formas så flexibelt som möjligt. 6.4.2Utbildning för behörighet i årskurs 1 och 2 Förslag: ska ges i uppdrag att i samverkan med läro- säten erbjuda den fortbildning som ska ge förskollärare, som har erfarenhet av arbete i förskoleklassen eller nya års- kurs 1, behörighet i årskurs 1 och 2. Utbildningen bör omfatta 30 högskolepoäng, 15 högskolepoäng avseende svenska och 15 högskolepoäng avseende matematik. Utbildning bör kunna genomföras på deltid . Skälen för utredningens förslag Utredningens förslag om behörighet i avsnitt 6.3.1–6.3.3 syftar till att förskollärare som arbetat i förskoleklassen ska kunna komplettera sin examen med en behörighetsgivande fortbild- ning och på så sätt bli behöriga att undervisa i alla ämnen i lågstadiets årskurs 1 och 2. Syftet med fortbildningen ska vara att ge förskol- lärarna den ytterligare kompetens som krävs för att undervisa som lärare i nya årskurs 1 och 2. Även förskollärare som har speciallärar- examen och som är behöriga att bedriva undervisning i tränings- skolan eller undervisning som avser särskilt stöd bör omfattas av möjligheten till fortbildning, se avsnitt 6.3.7. Utredningen kan konstatera att det inte finns någon befintlig utbildning som kan anses ge förskollärarna den fortbildning som de behöver för att kunna få behörighet att undervisa i nya årskurs 1 och 2.Utbildning i form av kurser på högskola eller universitet utgår ifrån de befintliga examensordningarna och från de styrdokument som gäller . Styrdokumenten är till stor del framarbetade utifrån stadieindelningen och kunskapskraven. Det finns således inget regelverk för vad en lärare behöver kunna för att arbeta enbart i årskurs 1 och 2. Utredningen anser därför att det måste skapas en Behörighet, behörighetsgivande utbildning och kompetensutveckling utbildning som är särskilt anpassad för de förskollärare som omfattas av utredningens förslag. Utredningen gör bedömningen att Skolver- ket är den myndighet som är bäst lämpad att i samverkan med läro- sätena erbjuda en sådan utbildning. Utbildningen bör vara avgränsad i studietid och omfattning I frågan om utbildningens omfattning finns en rad överväganden att ta ställning till. I departementspromemorian Ökad kvalitet i lärar- utbildningen och fler lärare i skolan (U2021/00301) ges bl.a. förslag på hur fler akademiker ska kunna arbeta som lärare i skolan och för- slag om en kortare kompletterande pedagogisk utbildning (KPU). Syftet med förslagen i promemorian är att förbättra behörighetsläget i skolan. Genom att dessa personer läser kompletterande kurser om 75 högskolepoäng ska de enligt förslaget kunna uppnå en grundlärarexamen i svenska och samhällsorienterande ämnen, eller matematik och naturorienterande ämnen. I den ovan refererade departementspromemorian föreslås att högskolepoängen ska för- delas enligt följande: UVK 20 högskolepoäng, VFU 20 högskole- poäng samt ämnes- och ämnesdidaktiska studier 35 högskolepoäng. Utgångspunkten för förslaget är att personer som har en gedigen grund inom ett ämnesområde och har uppnått de mål som krävs för en examen kan antas ha förutsättningar för att kunna komplettera sin utbildning. Vidare förslås i pro- memorian också en ökad studietakt vilket innebär att kurserna även ska ges . Det förslag som redovisas i departementspromemorian gäller som tidigare nämnts inte personer med förskollärarutbildning. Utred- ningen anser dock att de argument som anförs i promemorian bör kunna anses som giltiga även för de personer med förskollärarexa- men som omfattas av utredningens förslag. Förskollärarna har en flerårig pedagogisk utbildning från universitet eller högskola, de har avlagt en examen och har därutöver en mångårig relevant erfarenhet av undervisning i förskoleklassen. Även av redovisning av regeringsuppdraget gällande fortbildningsinsatsen för förskollärare () framgår att en utbildning som syftar till att stärka förskollärarnas kompetens att undervisa i skolan inte bör vara för lång. En sådan utbildning bör Behörighet, behörighetsgivande utbildning och kompetensutveckling vara avgränsad i omfattning samt vara flexibel i både studieform och studietid. Studieformen och studietakten ska utformas så att förskol- lärarna kan kombinera studier och arbete. Studierna bör vidare kunna bedrivas så flexibelt som möjligt, exempelvis på halvfart eller kvarts- fart och huvudsakligen på distans. föreslår även att det bör övervägas om utbildningen ska ges i form av sommarkurser för att på så vis öka flexibiliteten och förkorta studietiden. Mot bakgrund av utredningens överväganden om vilka olika hän- syn som måste tas vid utformningen av utbildningen (se avsnitt 6.4.1 ovan) samt vad som framkommer i både departementspromemorian samt redovisningen av regeringsuppdraget som refererats ovan, gör utredningen bedömningen att flexibilitet är en mycket viktig faktor. Flexibilitet i studieform och studietakt kommer att underlätta inte enbart för den som ska studera och huvudmännen, utan också för rektorerna och den pedagogiska verksamheten. Det finns också anled- ning att anta att en sådan flexibilitet bidrar till en större kontinuitet för eleverna. I likhet med de förslag som läggs fram i tidigare nämnd departe- mentspromemoria bedömer utredningen att den behörighetsgivande fortbildningen bör vara av en mer begränsad omfattning och att den således bör kunna genomföras . Förskollärarna bör exem- pelvis inte behöva läsa utbildningsvetenskaplig kärna eller genomföra verksamhetsförlagd utbildning, då de arbetat i förskole- klassen. För förskollärarnas del bör utbildningen således handla om ämnes- och ämnesdidaktiska studier. Utredningens bedömning är således att den behörighetsgivande utbildningen som kan ge behörighet i årskurs 1 och 2 bör omfatta 30 högskolepoäng. En sådan längd på utbildningen bedöms innebära att förskollärarnas tidigare kunskap, kompetens och yrkeserfarenhet tas tillvara på ett effektivt och ändamålsenligt sätt, vilket även inne- bär ett effektivt nyttjande av samhällsresurserna. Utredningens bedömning är att tillsammans med läro- sätena har den kompetens som krävs för att avgöra vad som närmare ska ingå i den behörighetsgivande utbildningen. Av förslag till fortbildningsinsats under /22 framgår bland Behörighet, behörighetsgivande utbildning och kompetensutveckling