sou · H9B374d2 · 2021-09-23 00:00:00 — 2493 Löwenhielm 1998 s. 45 och 69. 2494 Areen 1938 s. 84. 2495 ”För omsorgsfull renvård”, , . 2496 , ”Medalj: För mod och rådighet till sjöss ” i . 2497 hovstadga, bilaga 5. 2498 ”H.M. Konungens medalj”, , . Tom C. Bergroth anger uppkomst- tiden . 2499 Areen 1938 s. 85. Ordens- och medaljväsendets rättsliga reglering ett regelverk för den och bandet blev högblått.2500 hovstadga, 5 §, angavs att ko- nungens medalj kunde förlänas personal vid de kungliga hoven, de kungliga slotten eller såsom ”vedermäle för trogen och pålitlig tjänst”. Den kunde även förlänas ”andra förtjänta personer”. Även hovstadga, bilaga 5, finns bestämmelser om denna medalj, och det anges att den förlänas ”´såsom särskild utmärkelse eller inom hovet för lång och trogen tjänst”. Där finns också bestämmelser om dess olika valörer. Litteris et artibus (1853-) Till kategorin medaljer utdelade av H.M. Konungen i hovprotokoll hör ett antal särskilda medaljer som delats ut personligen av konungar, och tidigare även andra medlemmar av kungahuset.2501 Den mest betydande av dessa, och den enda kvarvarande som inte instiftats av en konung, är Litteris et Artibus, som instiftades av kronprins (XV) för litterära och konstnärliga förtjänster.2502 Medaljen instiftades av vid prins 80-årsdag. Den delas ut för framstå- ende konstnärlig verksamhet.2503 Medaljen instiftades av vid prins avgång som ordförande i . Den delas ut för särskilt gagnande nationell eller internationell humanitär verksam- het.2504 8.4.4.Medaljer utdelade av konungen i ordenskapitel Serafimermedaljen (1748-) Serafimermedaljen instiftades med Serafimerorden och var ursprung- ligen avsedd som en minnesmedalj till Serafimerordens instiftande. Dess devis Proceres cum principe nectit (hon binder de högsta i landet tillsamman med deras herre) syftar på serafimer- kedjan.2505 Den är den enda medalj vars konungaporträtt inte byts ut vid tronskiften. När Serafimermedaljen kom att bli en belöningsmedalj var det för oegennyttig och fram- gångsrik verksamhet i människokärlekens tjänst, särskilt för pekuniära och administrativa in- satser till sjukvårdens och välgörenhetens främjande. Den har alltid fram till ordensreformen 2500 ”H.M. Konungens medalj”, , . 2501 Areen 1938 s. 86-88. 2502 1875 s. 477-478; Areen 1938 s. 88-89; 1935; hovstadga, bilaga 5. 2503 Löwenhielm 1998 s. 41; hovstadga, bilaga 5. 2504 Löwenhielm 1998 s. 41; hovstadga, bilaga 5. 2505 1959 s. 30-31. Ordens- och medaljväsendets rättsliga reglering delats ut av konungen i ordenskapitel,2506 men förlänas den genom beslut i hovprotokoll.2507 Svärdsmedaljen (1850-) instiftade (se ovan 8.2.5.) Me- daljen tilldelades manskap vid krigsmakten oförvitlig tjänst och bärs i Svärdsordens band.2508 Medaljen har inte utdelats . Nordstjärnemedaljen (1986-) Nordstjärnemedaljen instiftades och förlänas utländska medborgare på samma grunder som gäller för Nordstjärneorden.2509 Den omnämns i Utrikesedepartementets verk- ställighetsföreskrifter , där det i 7 § angavs att en Nordstjärnemedalj instiftats inom genom ett beslut av Kungl. vilket fastställts av rege- ringen.2510 Den bärs i band. Vasamedaljen (1895-) instiftade i analogi med Svärdstecknet, och han instiftade en medalj, Vasamedaljen, för allmänt medborgerliga förtjänster.2511 Den bärs i Va- saordens band. Medaljen har inte utdelats . 8.5.Några andra typer av utmärkelser 8.5.1.Namn, heder och värdighet av visst ämbete, professors namn En särskild belöningsform är utdelande av ”namn, heder och värdighet” (förkortat n.h.o.v.) av ett visst ämbete. Belöningar med titlar på detta sätt – s.k. karaktärsfullmakter – synes först ha förekommit under 1600-talet2512 och var vanliga under 1700-talet.2513 Titlar kunde delas ut till i tjänst varande civila och militära ämbetsmän – de fick då en högre titel än den som deras egentliga arbetsuppgifter gav anledning till –, till dem som tog avsked och 2506 Areen 1938 s. 59-60; Areen och 1942 bd 1 s. 142 ff. 2507 Löwenhielm 1998 s. 39 och 63. 2508 1875 s. 416; Areen 1938 s. 80. 2509 Löwenhielm 1998 s. 42. 2510 föreskrifter (UF 1988:9) om tillämpningen av Kungl. Maj.ts ordenskungörelse (1974:768) m.m. 2511 Areen 1938 s. 83-84. 2512 Det äldsta belägget i (uppslagsordet ’karaktär’) för ordet ’karaktärsfullmakt’ –av Kungl. Maj:t utfärdad fullmakt på rättigheten att bära viss ämbetstitel, utan att därmed följer tjänstgörings- skyldighet eller avlöning – är från omkring . nämnde ’karaktär’ i denna betydelse angå- ende förhållanden : ”reeste och Buckwalt bort, sedan som han hade fått character af gen.- major med många andra nådestekn, som skulle obligera honom til ståndachtig trohet och tapperhet.” Se , Hakvin , : , 1923, s. 6. 2513 Areen och 1942 bd 1 s. 6; Svenska Rang-Ordningarne, sådane de nu gälla och tillämpas, jemförde med enahanda Ordningar i och , : , 1865, s. 19. Ordens- och medaljväsendets rättsliga reglering till dem som inte hade innehaft något ämbete.2514 Detta blev mer sällsynt, sedan fullmakterna avgiftsbelagts genom beslut av riksdag med högre avgifter än som gällde för verkliga ämbetsinnehavare,2515 men systemet fungerade i grunden på samma sätt som förut.2516 Vid 1840-41 och riksdagar togs frågan upp om att systemet skulle upp- höra, men efter motstridiga beslut mellan stånden kom inte till något sådant ställ- ningstagande.2517 I det sammanhanget gjordes ingen historisk utredning om systemet. Sedan den officiella rangordningen för ämbetsmän avskaffats år 19092518 förutom för de befatt- ningar vars rang var grundlagsreglerad,2519 förlorade namn, heder och värdighet av en viss titel sin egentliga betydelse. Av oklar anledning fortsatte emellertid just ’professors namn’ att delas ut, varvid dock ”heder och värdighet” utelämnades, sedan rangordningen avskaffats. Det kan nämnas att värdighet av hedersdoktor (doktor honoris causa, förkortat h.c.) är något som universitetens fakulteter delar ut, dock var det länge så att graden av teologie hedersdoktor delades ut av konungen.2520 Enligt nuvarande synsätt har utmärkelsen ett användningsområde som sam- manfaller med det som omfattas av . Professors namn är en hederstitel som delas ut främst för att belöna sådana insatser utanför den akademiska världen som har stor folk- bildande eller på annat sätt allmännyttig betydelse.2521 Att tilldela en person en hederstitel på detta sätt förekommer i flera andra länder. I Fin- land är det mycket vanligt förekommande, och en särskild skatt ska betalas när en titel förlä- nas. Exempel på titlar som förlänas på detta sätt är bergsråd, statsråd, energiråd, sjöfartsråd, , kansliråd och professor.2522 hovleverantör är en utmärkelse som kan tilldelas ett svenskt företag som tillverkar viss produkt, bedriver handel eller tillhandahåller tjänster, och som står i affärsförbindelse med hovet. I monarkier blev det vanligt att dela ut utmärkelsen hovleverantör, t.ex. i , och samt under . En anledning till detta var att hoven ägnade sig mindre åt självhushållning, varvid inköp från leverantörer blev viktigare. En annan anledning var en önskan om att stimulera handeln och 2514 Se 2011 s. 82-85 och , Nyrekryteringen till de högre ämbetena 1720-1809, : , 1962, s. 35-50. 2515 Svenska Rang-Ordningarne … 1865 s. 19; riksdag, Bihang, saml. 10, avd. 1, bd 1, riksdags- skrivelse nr 339; 40 § bevillningsförordningen, SFS 1835:41 s. 1. Jfr även 2011 s. 232. 2516 För att nämna två exempel från före och efter denna förändring fick kommissionslantmätaren Alex- ander lantmäteridirektörs titel (, Svenska landtmätare. Biografisk förteckning, 1628- 1900, : , 1896-1903, s. 129) och vice häradshövdingen hä- radshövdings titel (1902 s. 425). 2517 riksdag, Bihang, saml. 3, bet. 23 och 37; riksdag, Bi- hang, saml. 3, bet. 3 s. 4-5, saml. 8, allmänna besvärs- och ekonomiutskottets bet. 29 och 72. Se också Naumann 1879-84 bd 2 s. 316-317. 2518 SFS 1909:107 s. 1; se 1921 s. 34. 2519 34 och 97 §§ regeringsform. 2520 Naumann 1879-84 bd 2 s. 317. 2521 SB PM 2006:1 s. 12. 2522 Lag 23.12.1999/1215 om offentlig belöning, lag 1388/2001 om skatt för titlar, republikens presidents förordning 20.4.2000/381 om titlar. Se också hemsidan för , sidan ”Hederstitel”. Ordens- och medaljväsendets rättsliga reglering De spanska och norska kungahusen utnämner inte längre hovleveran- törer, men utmärkelsen finns utöver i kvar i bl.a. , , och Storbritannien.2523 organiserade och reglerade användandet av utmärkelsen i . Hov- leverantörstiteln fungerade som en kvalitetsmarkör. En avgift togs ut, vilken finansierade understöd till pensionerad slottspersonal och slottsanställdas änkor genom Kungl. hovsta- tens gratialkassa. Utmärkelsen är inte bara knuten till en fysisk person inom företaget utan också till en kunglig person, vilket innebär att hovleverantörskapen måste förnyas vid tron- skifte. I gjordes en begränsning av antalet hovleverantörskap i samband med trontillträde. var antalet omkring 1 000, men finns omkring 130 hovleverantörer. Avgiften för utmärkelsen togs bort.2524 Det finns föreskrifter utfärdade av konungen . Enligt dessa är det konungen som fattar beslut om tillstånd att kalla sig hovleverantör eller att som sådan framför sin yrkesbe- nämning använda ordet ”hov”, i betydelsen konungens hov. Tillstånden är begränsade till och för att få tillstånd krävs att företaget under en längre följd av år levererat varor eller utfört tjänster åt någon medlem av kungafamiljen, att leveranserna eller tjänsterna har föregåtts av beställningar från hovet samt att inga anmärkningar föreligger mot företagets eller dess företrädares ekonomi eller etik och att ej heller i övrigt allvarlig anmärkning före- ligger. Tillståndet knyts inte bara till ett företag utan till en ansvarig fysisk person.2525 Det finns andra titlar som inleds med hov-, t.ex. hovorganister och hovsångerskor, men de ingår inte i systemet av hovleverantörer.2526 Enligt 1 § lagen (1970:498) om skydd för vapen och vissa andra officiella beteckningar får statsvapen inte utan vederbörligt tillstånd användas i varumärke eller annat kännetecken för varor eller tjänster och inte heller på annat sätt än som kännetecken användas i närings- verksamhet. Stora riksvapnet är inte bara rikets vapen utan också konungens personliga va- pen, och det är på den grunden konungen kan ge tillstånd till dess användande av hovleve- rantörer.2527 Tillståndet ger enligt föreskrifter inte rätt att registrera riksvapnet som varumärke, och vapnet måste åtföljas av texten ”Kunglig hovleverantör” eller annan beviljad benämning som t.ex. ”Kunglig hovjuvelerare”.2528 Utmärkelsen hovleverantör delas som nämnts ut i flera länder, t.ex. i , där den har beskrivits just som en utmärkelse, ett slags handelns adelskap, ”a species of peerage for trade”. Även i delas den ut till företag men är egentligen främst knuten till den fysiska person som står bakom företaget. Titeln delas där ut inte bara av monarken utan också av några andra medlemmar av kungahuset, och det är på så sätt egentligen inte fråga om hovleverantörer utan om leverantörer till en viss kunglig person. Leverantörerna får se- dan använda det kungliga vapnet i olika sammanhang, och motprestationen är att de varor och tjänster som levereras till hovet ska vara av genomgående hög kvalitet. 2523 , ”Foreign warrants” i Heald s. 132-135; och 2011 s. 15. Se beträffande Zalewski 2000 ssk. 2524 och 1999 s. 11-14; och 2011 s. 9-12. 2525 Föreskrifter rörande hovleverantörskap gällande fr.o.m. 2019-04-15. 2526 och 2011 s. 14. Se t.ex. Hovkalendern 2019 s. 18-19. 2527 Se 2 kap. 7 § varumärkeslagen (2010:1877), jfr prop. 1997/98:120 s. 17. 2528 Föreskrifter rörande hovleverantörskap gällande fr.o.m. 2019-04-15 p. Ordens- och medaljväsendets rättsliga reglering talet infördes ett ”significance test” – de varor och tjänster som levereras måste ha särskild betydelse för kungahuset eller leverantören, och utmärkelsens funktion är att ”recognise and reward excellence”. Det har inte varit ovanligt att hovleverantörskap har förnyats i generation efter generation både inom kungahuset och det levererande företaget, men titeln omprövas kontinuerligt, numera vart femte år.2529 Genom Serafimer-, Svärds-, Nordstjärne- och kunde många olika typer av förtjänstfulla insatser för belönas. Delvis var de redan från början knutna till viss rang och samhällsställning, och den kopplingen kom successivt att förstärkas genom att olika vär- digheter av Svärds- och knöts till innehav av olika ämbeten och lönegra- der. En annan utveckling hade kunnat innebära att belöning för förtjänstfulla insatser för hade kommit i fokus snarare än mottagarens tjänsteställning. Genom de vägval som successivt skedde kom ordensväsendet att framstå som förlegat och odemokratiskt . Ett sätt att dela in de kungliga belöningsmedaljerna är, som framgått, att ta fasta på om de delats ut av konungen i statsrådet, i hovprotokoll eller i ordenskapitlet. Den ordningen har använts i det föregående. Ordensmedaljerna är emellertid en del av det gradsystem som finns inom varje orden. Efter ordensreformen har också H.M. Konungens medalj i någon ut- sträckning kunnat fylla ut delar av det behov av belöningar som lämnats av reformen, vid sidan av den mycket begränsade utdelningen av regeringens medaljer. Några av de medaljer som hör till regeringens beslutssfär (tidigare Kungl. Maj:t i statsrå- det), finns i parallella varianter med svensk och latinsk inskription, och de kan inordnas i par som i realiteten är två versioner av samma utmärkelse: •Illis quorum meruere labores – För medborgerlig förtjänst •Sui memores alios fecere merendo – För berömliga gärningar •Quod inventas vitam excoluere per artes – För nyttiga uppfinningar Ordens- och medaljväsendet omfattar sammantaget belöningar för såväl långt och troget arbete som för särskilt förtjänstfulla insatser. De inskriptioner och symboler som används knyter an till många delar av det europeiska kulturarvet. Även om belöningssystemet inte tagits fram som ett enhetligt system utan tvärtom ändrats och modifierats efter hand, varvid en del utmärkelser blivit irrelevanta eller fallit i glömska medan nya inrättats, är det svårt att hitta någon typ av samhällsinsats som skulle riskera att helt falla utanför systemet. Även de insatser som företag står för ingår i systemet, om man beaktar utmärkelsen . Detta kan sägas om tiden fram , då en betydande del av systemet föll bort utan att ersättas av någon annan del av det, mer än i viss mån av H.M. Konungens medalj. Om man ser förbi det automatiska systemet tillbaka till den äldre ordningen med individuellt be- slutade belöningar för särskilda insatser – det må vara flitig vaccinationsverksamhet, nyttiga 2529 Heald 2003 ssk. s. 7-9, 20, 25, 33-35, 53, 87 och 96, citaten från s. 9 och 87. Ordens- och medaljväsendets rättsliga reglering uppfinningar eller betydande insatser inom uppdrag, ämbete, arbetsuppgift eller näring – finns en historia att knyta an till, utifrån det uppdrag som utredningen har. I det sammanhanget ska noteras vad i fråga om Försvarsmaktens förtjänstmedaljer har konstaterat om skillnaden mellan värdegrund och professionsetik och deras överlappande funktioner. Ett värdegrundsarbete mer anpassat till den fredstida förvalt- ningens villkor och med syfte att målstyra en förvaltning utifrån ett centralt perspektiv kan ställas mot en yrkesetik som mer handlar om självständigt omdömesgillt handlande, särskilt i svåra situationer.2530 På liknade sätt skulle man kunna ställa tjänsteordenssystemet och be- löningar för lång och trogen tjänst mot ett system där individuella framstående insatser kan uppmärksammas och belönas. Ordens- och medaljväsendets rättsliga reglering 9.1.1.Den allmänna konstitutionella historien Inom den svenska konstitutionella historien finns några vanligen angivna brytpunkter, man kan t.ex. nämna konsolideringen av riket , början och slut , regeringsform, frihetstidens början och slut , regeringsform, representationsreform, den allmänna och lika röst- rättens införande , regeringsform och slutligen inträdet i EU . Vad som är intressant att notera är att väsentliga förändringar inte alltid har skett genom en hän- delse som utgör en brytpunkt, en tidpunkt och plats för minnet att knyta an till. Vid 1900- talets början förändrades den konstitutionella rätten på ett genomgripande sätt genom parla- mentarismens införande och den personliga kungamaktens avveckling, och rege- ringsform fungerade som en formalisering av förändringar som i allt väsentligt redan hade ägt rum. Det som då återstod var – sedan det klarlagts att monarkin skulle bevaras – att slå fast på vilket sätt konungens medverkan i statsstyrelsen skulle utformas och vilka formella inslag som skulle finnas kvar. Resultatet var att formerna så långt som möjligt skulle motsvara realiteterna. Om man utgår från sättet att se på rätten som indelad i flera skikt (se avsnitt 1.2.2.) kan det konstateras att förändringar i rättens ytskikt emellanåt släpat efter i förhållande till de mer djupgående förändringar som skett. Ett exempel på detta är just hur parlamentarismen inför- des och den personliga kungamakten avvecklades utan att detta kom till uttryck i regerings- formen. Det var då andra förändringar som skedde i ytskiktet, t.ex. att tog ett steg tillbaka och – som har framhållit – undertecknade proposition om ändringar i förordningen om kommunalstyrelse på landet, där uttalade sig principiellt för parlamentarismens princip (se avsnitt 8.2.9.). Denna typ av rättsligt relevanta händelser tillsammans med det faktiska handlandet har bidragit till en rättskul- tur av parlamentarism och högst begränsad personlig kungamakt, något som sedan manife- sterats i rättens ytskikt först genom grundlagsändringar och genom regeringsform. På successionsrättens område är det andra årtal än de ovan angivna som utgör de vä- sentliga brytpunkterna. Det medeltida systemet med konungaval där konungasöner hade fö- reträde ersattes med en s.k. arvförening där agnatisk lineal primogenitur slogs fast. infördes en begränsad kvinnlig tronföljd, och infördes bl.a. krav på att konungen samt arvfurstarna och deras gemåler skulle vara av den rena evan- geliska läran enligt den oförändrade Augsburgska bekännelsen, och det krävdes också att det fanns samtycke från till en arvfurstes giftermål. Förändringarna från omkring har ännu betydelse när det gäller bl.a. religionskravet, som bekräftades vid antagandet av successionsordning och senast i samband med kyrkans skiljande från staten . Fullt kognatisk tronföljd infördes . 9.1.3.Kungahusets och hovets finansiering Det finns tydliga spår av ett tidigmedeltida system med vissa gårdar som bidrog till ko- nungens försörjning, och gjordes skillnad mellan kronans gods och ko- nungens personliga gods. Landskapslagarna ger stöd för att öd var ett för relevant begrepp som senast spreds till Söder- manland, och . Detta innebär inte att det fanns något enhet- ligt system av husabyar, särskilt som det också har ansetts att husabyarna förlorade sin bety- delse i samband med de nya slottslänens framväxt. Dessa husabyar läm- nade inte någon struktur efter sig, utan det som följde och framåt var ett antal turer fram och åter med förläningar och återtagande av jordagods. Det fanns vissa s.k. förbjudna orter som inte fick förlänas bort. T.ex. var som med det som löd därunder anslaget till hovstaten. och öarna därom- kring och i var anslagna till hovstaten eller stallstaten. Utöver förstås finns några egendomar där kontinuiteten är tydlig från medeltiden och framåt: Den kungliga dispositionsrätten till härrör , men avstod från denna rätt . bytte till sig Kungl. i mot en Husby-egendom i , slog fast att skulle sortera under hans egen disposition, och detta bekräftades överenskommelse. Även systemet med hovanslag som står till konungens fria förfogande har sitt ursprung i tid, i och med att det grundar sig riksstat. Den senaste brytpunkten skedde genom överenskommelse, som bekräftade den kungl. dispositionsrätten till vissa slott och till , men som också innebar en viktig förändring på så sätt att avkastningen av slotten skulle tillfalla statskassan medan ko- nungen och hovet skulle få särskilda anslag för driften av slotten och som tidigare för själva hovhållningen. Detta kan betraktas som ett slags affärsuppgörelse mellan parterna, närmast ett slags offentligrättsligt avtal, eftersom trodde sig kunna tjäna pengar till statskas- san genom effektivare drift av de egendomar som redan tidigare arrenderats ut och de som användes för hästavel. I denna del finns ytterligare brytpunkter då överenskommelsen delvis förändrats, främst den för revisionen betydelsefulla indelningen i hovstat och slottsstat vid riksdag, funktionsfördelningen mellan ståthållarämbetena och år 1944-45 och flyttningen av Husgerådskammaren från hovstaten till slottsstaten . har nya överenskommelser träffats om mer detaljerad redovisning till rege- ring och riksdag om hovets ekonomi och verksamhet. Hovets självständighet i förhållande till statsförvaltningen söker sig års regeringsform, varigenom hovet blev en särskild gren av statsförvaltningen, till dess att det klarlades att hovet stod under konungens enskilda disposition. I denna del bekräftades rättsläget genom regeringsform och förarbetena till regerings- form; uttalandena om detta i lagförarbetena har sedan bekräftats i rättspraxis. Beträffande ordensväsendet är de viktigaste kronologiska brytpunkterna två: Ordensvä- sendets inrättande och dess genomgripande förändring genom att ordnar inte längre kunde delas ut till svenska medborgare. Därutöver ska nämnas åren 1751, då ordensförläningarna flyttades från riksrådet till ett särskilt ordenskapitel, 1772, då inrättades, 1955, då normalplaner togs fram för att ännu närmare knyta ordens- förläningarna till tjänstegrad och tjänsteår, och 1995, då en utökning av möjligheterna att förläna ordensutmärkelser inom kungahuset genomfördes. Som mer successiva förändringar ska noteras det ökade antal grader som infördes, främst , under inspiration från andra länders förtjänstordnar med flera grader. 9.2.Hur stora oklarheter finns beträffande rättsläget och den histo- riska utvecklingen? 9.2.1.Den svårtolkade successionsordningen och husmakten Succession sker i de flesta monarkier (utom ) ipso jure, det vill säga och utan någon särskild handling eller något beslut. På grund av en formulering i 1 § regeringsform fanns en uppfattning att successionsordningen bara var tillämplig vid en konungs död, men inte om en konung förlorade kronan till följd av abdikation eller bristande behörighet t.ex. vid ett religionsbyte. Motsättningen mellan dessa båda teorier, ”avliden-teo- rin” och ”successions-teorin” kunde först anses som irrelevant sedan behand- lat frågan (se avsnitt 5.1.2. En annan successionsrättslig oklarhet rör skillnaderna och likheterna mellan begreppen ’konungahuset’, ’kungahuset’, ’kungl. huset’ och ’kungl. Jag har i kap. 4 försökt definiera begreppen närmare. Jag har stannat för att ’konungahuset’ i 5 kap. regeringsformens mening omfattar konungen eller regerande drottning samt de successionsberättigade perso- nerna. huset’ omfattar sedan 2019 års beslut av H.M. Konungen dels vissa – men inte alla – successionsberättigade personer, dels deras gemåler. familjen’ omfattar hela konungahuset i regeringsformens mening men även de personernas gemåler, och därut- över ytterligare några personer. Bortsett att från ’kungl. huset’ och ’kungl. familjen’ har haft en mer begränsad respektive mer omfattande innebörd, har begreppen inte använts konsekvent vare sig i lagstiftningen eller i andra sammanhang. Ett talande exempel på det är 4 § successionsordningen som innehåller begreppen kungl. huset och kungl. familjen utan att någon skillnad torde vara avsedd (se avsnitt 5.3.4.