sou · H9B334 · 2021-05-04 00:00:00 — Psykiska vårdbehov samvarierar ofta med fysiska vårdbehov i den barn- och ungdomsmedicinska kontexten. Barns sjukdomar spänner också över många fält. Samsjuklighet är vanligt och därför samlas specia- 227Socialstyrelsen (2015): Läkarnas specialiseringstjänstgöring – Målbeskrivningar 2015. lister under samma tak och samarbetar.228 Det finns inte heller till- räckligt många individer med specifika sjukdomstillstånd inom ett område för att kunna bygga upp stora kliniker kring exempelvis dia- betes, hjärt- och kärlsjukdomar eller infektionssjukdomar, på lik- nande sätt som inom vuxensjukvården. Personella och ekonomiska resurser räcker heller inte till detta. Tillgången till specialiserad och tvärprofessionell kompetens blir därför skör. Den medicintekniska utvecklingen har lett till kortare vårdtider och öppnare vårdformer men också skapat nya vårdbehov Barnsjukvården har en historia av kraftfull medicinteknisk utveck- ling precis som övrig hälso- och sjukvård. För några decennier sedan var långa vårdtider vanliga även efter enklare operationer. Astma och svårare akuta infektioner var vanliga inläggningsorsaker. Utveck- lingen har gått mot nya och effektivare läkemedel som botar cancer och allvarliga infektionssjukdomar. Mässling, polio och smittkoppor har vaccinerats bort. Vidare har samhällsförbättringar och ökad lev- nadsstandard minskat förekomst av till exempel tuberkulos och vita- minbrister som tidigare hade skelett- och hjärnskador som följd. Ex- tremt för tidigt födda barn fick inga återupplivningsinsatser . finns en avancerad neonatal intensivvård som räddar liv från vecka 21. Vårdtiderna är överlag betydligt kortare och en stor del av vården sker i hemmet eller i dagsjukvård, till exempel återkommande injektioner med cellgifter mot cancer eller potenta läkemedel mot reumatiska sjukdomar. Precis som med den barn- och ungdomspsy- kiatriska vården har det skett en betydande utveckling av olika öppenvårdsformer, både på och utanför sjukhuset, till exempel mo- bila team, med målet att ha så lite påverkan som möjligt på barnets och familjens vardag, tid och resurser. Olika former av hemsjukvård har utvecklats där den specialiserade vården ofta uppbär ett stort ansvar. Som nämnts ovan har barnsjukvården effektiviserats men den medicintekniska utvecklingen har också skapat nya vårdbehov och möjligheter att utreda och behandla olika kroniska sjukdomar. Sjuk- domstillstånden är alltmer komplexa och kroniska tillstånd blir allt (2020): Många barn har långvariga och stora behov av hälso- och sjukvård. Astma, allergier och fetma är stora kroniska sjuk- domar i barnpopulationen. Psykiska och psykiatriska funktionsned- sättningar är ofta en del av en komplexare samsjuklighet. Specialiserad öppenvård, det vill säga barn- och ungdomsmedi- cinsk eller barnpsykiatrisk vård, har förlagts utanför sjukhusen. Utredningen bedömer dock att trenden de senaste 10– 15 åren har varit att allt fler öppenvårdsmottagningar stänger ner till förmån för en koncentration av personal och resurser till den akuta vården och slutenvården. har utredningen tagit del av ett pågående uppdrag i där den barnmedicin- ska öppenvården snarare ska utvecklas och stärkas inom ramen för omställningen till en nära vård. I Region har den barn- medicinska öppenvården ett eget vårdval medan det i exempelvis nästan inte finns någon specialiserad medicinsk öppenvård för barn. Öppenvård när det gäller barn- och ungdomsmedicin karakteri- seras av tvärprofessionell bemanning med planerad verksamhet, men inga vårdplatser. Uppdraget har ofta varit baserat på områdesansvar och nära omkringliggande vårdcentraler och skolor. När dessa mot- tagningar en gång byggdes upp var det mer av karaktären distrikts- barnläkare dit barnfamiljer vände sig med enklare åkommor och infektioner. omfattar dock verksamheten allt mer avancerad vård, uppföljning av kroniska sjukdomar och ibland ett koordina- tions- och samordningsansvar för dessa barn. Detta kan jämföras med öppenvårdsmottagningar som i stället utvecklades från sjuk- husen och som kunde ha karaktären av subspecialiserad mottag- ningsverksamhet och dagsjukvård och vara nära knuten till barn- kliniken och slutenvården. Professioner som arbetar inom barn- och ungdomsmedicin är vanligen specialister och subspecialister i barn- och ungdomsmedi- cin, barn- och ungdomspsykologer, barnsjuksköterskor med olika specialistkompetenser, dietister, logopeder, fysioterapeuter, arbets- terapeuter, specialpedagoger, lekterapeuter och socionomer. Barn- och ungdomshabiliteringens åtagande varierar över landet men generellt erbjuds specialiserade habiliterande insatser till patien- ter upp till med medfödda eller tidigt uppkomna, varaktiga funktionsnedsättningar som ger stora svårigheter i vardagen avse- ende motorik, inlärningsförmåga, perception och beteende och som fordrar tvärprofessionella insatser. Barn- och ungdomshabilitering- ens uppdrag är att stärka patienten och möjliggöra patientens för- måga att hantera sin situation, ge verktyg och strategier som kom- penserar patientens funktionsnedsättning. Vidare ska habiliteringen möjliggöra aktivitet och ge förutsättningar för delaktighet, utreda patientens funktionsförmåga och klargöra behov av habiliterande åtgärder, ge planerade specialiserade åtgärder från flera kompe- tensområden och upptäcka risk för ohälsa och funktionsnedsätt- ningar samt aktualisera behov av åtgärder. Ofta ställs det inom regionerna krav på att patienter som remit- teras till habiliteringen ska vara utredda och ha en fastställd diagnos inom habiliteringens målgrupper. Habiliteringens målgrupper är huvudsakligen (viss variation finns i landet) patienter med motoriska rörelsehinder orsakade av skada i nerv-, muskel- eller skelettsyste- met som till exempel ryggmärgsbråck, neuromuskulära sjukdomar eller syndrom, patienter med intellektuell funktionsnedsättning, patienter med autismspektrumstörning och patienter med förvärvad hjärnskada/ryggmärgsskada. En ny målgrupp som vuxit till antalet är barn och ungdomar med neuropsykiatriska funktions- nedsättningar. Vid de habiliteringsverksamheter i som erbju- der insatser för målgruppen så är detta den allra största gruppen. Barn- och ungdomshabilitering är i högsta grad en specialiserad tvärprofessionellt bemannad verksamhet som ofta organiseras i sam- lad förvaltning regionvis men med utbudspunkter och centra som kan ligga utanför sjukhuset i öppenvårdsform. Vissa delar av habi- literingen som rör mycket svårt sjuka barn med sällsynta diagnoser knyts närmare universitetssjukhusen. 4.7Ytterligare verksamheter med hälsofrämjande och förebyggande uppdrag för barn och unga Utöver tidigare nämnda verksamheter har både tandvården och hälsofrämjande och förebyggande uppdrag för barn och unga. Nedan lämnas övergripande beskrivningar av de båda verksamheterna. Inom tandvården bedrivs ett omfattande hälsofrämjande och före- byggande arbete för barn och unga. Tandvården är en därför en viktig samverkanspart för barn- och ungdomshälsovården. Regionen har ett särskilt ansvar för att tillhandahålla tandvård för alla barn och unga och en majoritet av alla barn och unga får också sin tandvård genom regionens folktandvård. Skyldigheten att erbjuda tandvård regleras i tandvårdslagen (1985:125). Av 5 § tand- vårdslagen framgår att varje region ska erbjuda en god tandvård till alla som är bosatta i regionen. Regionen ska också verka för en god tandhälsa i befolkningen. Målet för tandvården är enligt 1 § tand- vårdslagen en god tandhälsa och en tandvård på lika villkor för hela befolkningen. Det har varit en ambition i att tandvården ska hålla god kvalitet och lägga vikt vid förebyggande åtgärder. gäller kostnadsfri tandvård för barn och unga upp till och med , enligt 7 § punkt 1 och 15 a § första stycket tandvårdslagen. Syftet med den höjda åldern är att säkerställa att unga vuxna fortsätter att gå i förebyggande tandvård för att minska risken för framtida tandvårdsproblem.229 Tandhälsan i är relativt god i befolkningen. Det är en lång- siktig effekt av förebyggande tandvård, bland annat genom en ök- ning av fluoranvändning, utbyggd avgiftsfri barn- och ungdoms- tandvård samt satsning på information om munhygien i skolan. som tandhälsan på befolkningsnivå fortsätter att för- bättras kvarstår emellertid skillnader i tandhälsa och besöksfrekvens mellan olika socioekonomiska grupper, både bland barn och vuxna. Skillnader i tandhälsa syns redan i förskoleåldern och barn med större behov kommer inte alltid till de kontroller i tandvården som 2016/17:1. Budgetproposition (s. 64). de kallas till. Därför arbetar tandvården i stor utsträckning med utökade insatser i socioekonomiskt utsatta områden, exempelvis deltar tandhygienister i aktiviteter i öppna förskolan och föräldra- grupper. Tandvården deltar också i gemensamma utbildningsdagar med barnhälsovården och förebyggande socialtjänst.230 –2020 genomförde regeringen en satsning på ökad tillgänglighet i barnhälsovården för grupper som har eller risk- erar att få sämre hälsa och tandhälsa. Satsningen omfattade bland annat utökade hembesök eller annan uppsökande verksamhet samt ökad samverkan mellan barnhälsovården och andra aktörer, såsom förebyggande socialtjänst, mödrahälsovård och vårdgivare inom tandvården. Vid sidan av hälso- och sjukvården och tandvården har också social- tjänsten ett hälsofrämjande och förebyggande uppdrag för barn och unga. har dock inte något ansvar för hälso- och sjuk- vård. Enligt socialtjänstlagen (2001:453), SoL, har det yttersta ansvaret för att alla barn och unga som vistas i kommunen får det stöd och den hjälp som de behöver. I uppdrag ingår enligt 1 kap. 1§ SoL att främja människors ekonomiska och social trygghet, jämlika och jämställda levnadsvillkor samt aktiva deltagande i samhällslivet. Vidare ska socialnämnden enligt 5 kap. 1 § SoL verka för att barn och unga växer upp under trygga och goda förhållanden. I uppdraget ingår dessutom att i nära samarbete med hemmen främja en allsidig personlighetsutveckling och en gynnsam fysisk och social utveckling hos barn och unga med särskild fokus på barn och unga som riskerar en ogynnsam utveckling. När det gäller barn och unga som riskerar en ogynnsam utveckling ska social- tjänsten se till att de får det skydd och stöd som de behöver och om det bedöms motiverat, även vård och fostran utanför det egna hemmet. ska också arbeta aktivt för att förebygga och motverka missbruk av alkoholhaltiga drycker, andra beroende- framkallande medel samt dopningsmedel hos barn och unga. 230Socialstyrelsen (2019): Förslag om pilotverksamhet för barnhälsovård för att stärka förut- sättningar för en jämlik hälsa bland barn. skydd och stöd i utsatta situationer har reglerats i socialtjänstlagen sedan lagen tillkom. roll i det förebyggande arbetet bör bland annat inriktas på riskmiljöer och riskgrupper och att får kännedom om barn och ungdomar som kan behöva individuellt anpassat stöd.231 Den del av som främst arbetar med stöd till familjer är individ- och familjeomsorg, där ingår bland annat ekonomiskt bistånd, missbruks- och beroendevård, familjerätt, familje- rådgivning och barn- och ungdomsvård. 4.8Samlokalisering av verksamheter för barn och unga På flera håll i landet förekommer samlokalisering av verksamheter som tillhandahåller service, främst hälsofrämjande och förebyggande verksamhet, till vårdnadshavare och deras barn. Det finns ingen en- hetlig benämning för sådan samlokalisering men vanligen kallas de för familjecentral, familjecentrum, familjens hus eller liknande. Sam- lokalisering av mödrahälsovård och barnhälsovården samt social- tjänstens individ och familjecentraler som idé uppkom i olika offentliga utredningar. På Socialstyrel- sens initiativ startades sedan en rad familjecentraler runt om i landet på 1970-talet.232 Verksamheten kännetecknas av att huvudmännen, till exempel kommun och region, samordnar sina resurser för att möjliggöra en tvärprofessionell och tvärsektoriell samverkan. Syftet med verksam- heten är att erbjuda en mötesplats för blivande vårdnadshavare och vårdnadshavare och barn i ett bostadsområde och verksamhetens omfattning beror till stor del på vårdnadshavarnas och barnens önskemål och behov. Vanligen ingår mödrahälsovård, barnhälso- vård, öppen förskola och förebyggande socialtjänst. Verksamheten ska främja god hälsa hos barn och vårdnadshavare genom att till- handahålla tidiga, samordnande och förebyggande insatser. Vidare ska verksamheten vara en tillgänglig och nära mötesplats, stärka sociala nätverk runt barn och föräldrar, skapa arbetsformer där vård- nadshavare och barn är delaktiga, erbjuda lättillgängligt stöd, vara ett 2012/13:10: Stärkt stöd och skydd för barn och unga (s. 96). 232Socialstyrelsen (2008): Familjecentraler – Kartläggning och kunskapsöversikt. kunskaps- och informationscentrum och utveckla god service. En sådan verksamhet kan ge goda förutsättningar för samverkan mellan vårdverksamheterna och för att upptäcka och tillgodose behov av stöd bland barnfamiljer, men det finns inget vetenskapligt stöd för vilka effekter verksamheten har för barn och föräldrar.233 finns det cirka 200 familjecentraler eller liknande verksam- heter i landet.234 Barnhälsovård och mödrahälsovård har regionala huvudmän medan socialtjänst och öppen förskola har kommunala. Inom en region kan familjecentralernas sammansättning därför vari- era mellan olika kommuner. På en familjecentral arbetar flera olika yrkeskategorier tillsammans kring barnfamiljen. Förutom barnmor- skor, sjuksköterskor, förskollärare och socionomer kan det även finnas andra yrkesgrupper representerade, såsom familjerådgivare, tandvårdspersonal och psykolog. Samverkan mellan de olika yrkes- grupperna är en förutsättning för en välfungerande familjecentral och ska öka förmågan att upptäcka och tillgodose barns och barn- familjers individuella behov. Familjecentralen ger en bred area att möta blivande och nyblivna föräldrar i enlighet med socialtjänstlagens uppsökande och servicebaserade arbete.235 Ytterligare exempel på samlokaliserad verksamhet är de ung- domsmottagningar som erbjuder både hälso- och sjukvård och socialtjänstinsatser till unga. På motsvarande sätt som för familje- central samordnar huvudmännen sig för att möjliggöra en tvärpro- fessionell samverkan. På nationell nivå har de statliga myndigheterna en central roll för att stödja utvecklingen av hälso- och sjukvården och inom det sociala området för att följa upp, utvärdera och genomföra tillsynsinsatser. I detta avsnitt lyfts några myndigheter fram som utredningen be- dömer har centrala roller för utvecklingen av hälso- och sjukvården för barn och unga, när det gäller förebyggande, hälsofrämjande och behandlande insatser. 233Underlagsrapport för den statliga utredningen ”Sammanhållen god och nära vård för barn och unga” S 2019:05 (bilaga 4). främjande (2021): familjecentral1/ (Hämtad ). 4.9.1Folkhälsomyndighetens roll och uppdrag har ett nationellt ansvar för folkhälsofrågor och ska bland annat verka för god och jämlik hälsa i hela befolk- ningen, följa folkhälsan och de faktorer som påverkar hälsan i be- folkningen samt bygga upp och sprida kunskap som främjar hälsa och förebygger sjukdomar. Enligt förordning (2013:1020) med instruktion för ska myndigheten fästa sär- skild vikt vid de grupper som löper störst risk att drabbas av ohälsa. I uppdrag ingår att följa upp och utvärdera olika metoder och insatser för en god och jämlik hälsa i hela be- folkningen. ansvarar för kunskapsuppbyggnad inom sitt verksamhetsområde och ska förse regeringen och statliga myn- digheter med kunskaps- och beslutsunderlag inom sitt ansvarsom- råde samt identifiera, analysera och förmedla relevant kunskap inom sitt ansvarsområde till berörda i kommuner, regioner och andra samhällssektorer. Dessutom ska bidra till att de folkhälsopolitiska målen uppnås och skapa förutsättningar i samhället för en god och jämlik hälsa i hela befolkningen och har också en samordnande roll för folkhälsoarbetet i samhället. Det finns inga särskilda bestämmelser som gäller barn och unga i instruktion, men myndigheten ska följa folkhälsan i hela befolkningen vilket förstås också inkluderar barn och unga. följer /1986 skolbarns hälsovanor för att se hur barns och ungas livsvillkor, levnadsvanor och hälsa ser ut och utvecklas . Skolbarns hälsovanor (Health Behaviour in School-aged Children) är ett internationellt forsk- nings- och samarbetsprojekt, där ansvarar för den svenska delen av projektet. När det gäller barnhälsovården har i uppdrag att följa och stödja regionernas arbete i enlighet med regeringens överenskommelser med Kommuner och Regioner om ökad tillgänglighet i barnhälsovården som pågår –2021. Det ingår också i Folkhälsomyn- dighetens uppdrag att förbättra barns skydd mot smittsamma sjuk- domar. Regeringen har gett flera uppdrag inom området psykisk hälsa och suicidprevention, bland annat att stödja nationell samordning och styrning med kunskap inom dessa om- I detta ingår att utveckla samordning och samverkan mellan berörda myndigheter och aktörer, utveckla kunskapssammanställ- ningar, genomföra utvecklingsarbete samt utveckla uppföljningen inom psykisk hälsa- och suicidpreventionsområdet. Vidare har Folk- hälsomyndigheten fått i uppdrag att förbereda och genomföra en informations- och kunskapshöjande insats inom området psykisk hälsa och suicidprevention. Uppdragen pågår till och med . Därutöver har i uppdrag att fördela medel till ideella organisationer som bedriver förebyggande och främjande verksamhet i syfte att motverka psykisk ohälsa hos barn och unga som är asylsökande eller nyanlända. 4.9.2Inspektionen för vård och omsorgs roll och uppdrag Inspektionen för vård och omsorgs () främsta uppgift är att svara för tillsyn och tillståndsprövning inom hälso-och sjukvård, socialtjänst och verksamhet enligt lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade. Syftet med tillsynen är att granska att befolk- ningen får vård och omsorg som är säker, har god kvalitet och be- drivs i enlighet med lagar och andra föreskrifter. Enligt förordning (2013:176) med instruktion för ska ett patient- och brukar- perspektiv genomsyra tillsynen och villkor och förhållanden för kvinnor och män, flickor och pojkar belysas Den lagstiftning som styr verksamheten är i huvudsak patientsäkerhetslagen (2010:659), socialtjänstlagen (2001:453) och lagen (1993:387) om stöd och ser- vice till vissa funktionshindrade. Av IVO:s instruktion framgår vidare att myndigheten ska samverka med andra berörda myndig- heter i syfte att uppnå ett effektivt kunskaps- och erfarenhetsutbyte i arbetet med tillsyn, styrning med kunskap och regelgivning. är en av myndigheterna som utsetts av regeringen att medverka i ut- vecklandet av en nationell strategi för psykisk hälsa och suicidpre- vention. 4.9.3Myndigheten för vård- och omsorgsanalys roll och uppdrag Myndigheten för vård- och omsorgsanalys har enligt sin instruktion till uppgift att ur ett patient-, brukar- och medborgarperspektiv följa upp och analysera verksamheter och förhållanden inom hälso- och sjukvård, tandvård och omsorg, (förordning (2010:1385) med in- struktion för Myndigheten för vård- och omsorgsanalys). I detta in- går bland annat att följa upp och analysera vårdens och omsorgens funktionssätt, effektivitetsgranska statliga åtaganden och verksam- heter, samt inom sitt verksamhetsområde bistå regeringen med underlag och rekommendationer för effektivisering av statlig verk- samhet och styrning. Enligt instruktionen har myndigheten även till uppgift att konti- nuerligt utvärdera sådan information om vården och omsorgen som lämnas till den enskilde, i fråga om informationens innehåll, kvalitet, ändamålsenlighet och tillgänglighet. Dessutom ska myndigheten, på regeringens uppdrag, bistå med utvärderingar och uppföljningar av beslutade eller genomförda statliga reformer och andra statliga initiativ, samt inom sitt verksamhetsområde bedriva omvärldsbevak- ning och genomföra internationella jämförelser. 4.9.4Socialstyrelsens roll och uppdrag är en förvaltningsmyndighet för verksamhet som rör hälso- och sjukvård och annan medicinsk verksamhet, tandvård, socialtjänst, stöd och service till vissa funktionshindrade samt frågor om alkohol och missbruksmedel. ansvar gäller i den utsträckning sådana frågor inte handläggs av någon annan myndig- het. I uppdrag ingår att bistå regeringen med under- lag och expertkunskap för utvecklingen inom sitt verksamhetsom- råde. har också ett brett uppdrag när det gäller kunskapsstyrning. Myndigheten ska bland annat bidra med underlag och analyser av hur hälso- och sjukvården och ut- vecklas samt utveckla och tillhandahålla nationella kunskapsstöd i form av riktlinjer och vägledningar för beslutsfattare och profession. är också statistikansvarig myndighet för hälso- och sjukvård och socialtjänst. Av instruktion framgår också att myndigheten har ett särskilt ansvar för att samordna stat- liga insatserna inom socialtjänst och hälso- och sjukvård när det gäller barn och unga samt inför beslut eller andra åtgärder som rör barn analysera konsekvenserna för barn och då ta särskild hänsyn till barns bästa (förordning (2015:284) med instruktion för Social- styrelsen). I enlighet med förordningen (2015:155) om statlig styrning med kunskap avseende hälso- och sjukvård och socialtjänst ingår Social- styrelsen i rådet för styrning med kunskap tillsammans med åtta andra statliga myndigheter. Rådet behandlar strategiskt viktiga frå- gor och samordnar det statliga arbetet med kunskapsstyrning. Rå- dets verksamhet ska bidra till att rätt kunskapsunderlag når fram till huvudmän samt profession inom hälso- och sjukvård och social- tjänst. För att stärka den nationella kunskapsstyrningen har ett antal myndigheter i rådet för styrning med kunskap ingått partnerskap med kommuner och regioner. Verksamheten ska bidra till en be- hovsanpassad kunskapsutveckling inom hälso- och sjukvården och ge stöd för implementering och effektivare kunskapsstöd i hälso- och sjukvården och . Regeringen har gett flera uppdrag som särskilt ska stödja och följa upp utvecklingen av vård och omsorg för barn och unga. ska bland annat tillsammans med Statens skol- verk stödja utvecklingen av tidiga och samordnade insatser till barn och unga som riskerar ogynnsam utveckling. I uppdraget ingår att öka samverkan mellan elevhälsa, socialtjänst och hälso- och sjukvård. har också fått i uppdrag att följa, analysera och stödja överenskommelserna om ökad tillgänglighet i barnhälsovården –2020 och stödja pilotverksamhet med barnhälsovården, upp- dragen pågår även . Därutöver har upp- drag kopplade till regeringens satsning på psykisk hälsa, bland annat ett uppdrag om barn- och ungdomspsykiatriska heldygnsvården inkl. psykiatriska tvångsvården. har också fått ett omfattande regeringsuppdrag att utveckla den nationella uppfölj- ningen av primärvården. I uppdraget ingår bland annat att utreda förutsättningar för insamling av registeruppgifter från primärvården inklusive uppgifter om barn och unga. 4.9.5Specialpedagogiska skolmyndighetens roll och uppdrag Specialpedagogiska skolmyndigheten ska enligt sin instruktion verka för att alla barn, elever och vuxenstuderande med funktions- nedsättning får tillgång till en likvärdig utbildning och annan verk- samhet av god kvalitet i en trygg miljö (förordningen (2011:130) med instruktion för Specialpedagogiska skolmyndigheten). Myn- digheten ska bidra till goda förutsättningar för barnens utveckling och lärande samt förbättrade kunskapsresultat för eleverna och de vuxenstuderande. Myndigheten ansvarar vidare för specialpedago- giskt stöd samt för utbildning i specialskolan och i förskoleklass och fritidshem vid en skolenhet med specialskola. 4.9.6Statens skolinspektions roll och uppdrag ska genom granskning av huvudmän och verksamheter verka för att alla barn och elever får tillgång till en likvärdig utbildning och annan verksamhet av god kvalitet i en trygg miljö.