sou · H9B369d2 · 2021-08-20 00:00:00 — Förmåner vid rehabilitering – utredningens överväganden och förslag kommer således även fortsättningsvis att utgöra en del av arbets- miljöansvaret. Utredningen kan konstatera att det skulle medföra risker om den nya förmånen skulle komma att täcka sådana områden som omfattas av arbetsgivarens arbetsmiljöansvar. Exempelvis finns en risk att arbetsgivare skulle se beviljande av preventionspen- ning för insatser i förebyggande syfte som en förutsättning för att vidta förebyggande åtgärder. kan anställda också få före- byggande insatser med bibehållen full lön. Om arbetsgivare i stället hänvisar anställda till preventionspenning innebär detta i praktiken en ökad självrisk för de anställda. I det fall att ersättning sedan nekas kan arbetsgivare eventuellt avstå från att ta sitt rehabiliteringsansvar. Detta innebär också att sådana insatser som kan ersättas med pre- ventionsersättning inte kommer att sättas in så länge åtgärder enligt arbetsgivarens arbetsmiljöansvar pågår, såsom anpassningar av det ordinarie arbetet i syfte att den försäkrade ska kunna kvarstå i arbete. Om sådana åtgärder pågår finns således inte heller förutsättningar för att rehabiliteringsersättning ska kunna beviljas, och något behov bör inte heller föreligga i detta läge. Som en del av bedömning av om rätt till ersättning föreligger behöver myndig- heten därför kontrollera om åtgärder pågår eller har genomförts och vad dessa har bestått i. Anpassning av arbete och arbetslivsinriktad rehabilitering enligt arbetsmiljölagen Arbetsgivaren har enligt arbetsmiljölagen huvudansvaret för arbets- miljön och ska vidta de åtgärder som behövs för att förebygga ohälsa och olycksfall. Verksamhet med arbetsanpassning och rehabilitering ska ingå som en naturlig del av arbetsgivarens arbetsmiljöarbete. I 3 kap. 2 a § tredje stycket och 3 kap. 3 § andra stycket AML återfinns regler om den arbetslivsinriktade rehabiliteringen. De handlar om den organiserade arbetsanpassningen- och rehabiliterings- verksamheten respektive arbetsgivarens skyldighet att genom anpass- ning av arbetsförhållandena eller vidtagande av annan lämplig åtgärd ta hänsyn till arbetstagarens särskilda förutsättningar för arbetet. Dessa regler har kvarstått oförändrade sedan de trädde i kraft . Viktiga är också reglerna om det systematiska arbets- miljöarbetet i 3 kap. 2 och 2 a §§ AML. Det systematiska arbetsmiljö- arbetets betydelse i detta sammanhang ligger i att arbetsgivaren ska Förmåner vid rehabilitering – utredningens överväganden och förslag inrätta en särskild effektiv organisation med uppgift att förhindra uppkomsten av sjukdom och olycksfall på arbetsstället. Eftersom AML är en ramlag som förutsätter kompletterande detaljerade och praktiska anvisningar har tillsynsmyndigheten till uppgift att utfärda sådana föreskrifter. är Arbetsmiljö- verket tillsynsmyndighet.55 De grundläggande reglerna om hur ar- betsmiljöarbetet ska göras finns i föreskrifterna om systematiskt arbetsmiljöarbete, AFS 2001:1. I AFS 2015:4 finns krav rörande organisatorisk arbetsmiljö. I dessa föreskrifter anges bl.a. att arbets- givare ska vidta åtgärder i syfte att förebygga ohälsosam arbets- belastning, som exempelvis kan ha sin grund i att det råder oklarheter i fråga om arbetstagarens arbetsuppgifter, prioriteringar i arbetet, resultatkrav i arbetet och stöd/hjälp i arbetet. föreskrifter AFS 2020:5, som började gälla och har ersatt AFS 1994:1, berör ansvaret för arbets- anpassning. Föreskrifterna avser arbetsgivares organisation av arbets- anpassning och tillvägagångssätt, för att vid behov anpassa arbets- miljön för enskilda arbetstagare. Med arbetsanpassning avses enligt föreskriften en individuell åtgärd i den fysiska, organisatoriska och sociala arbetsmiljön som syftar till att en arbetstagare, med nedsatt förmåga att utföra sitt vanliga arbete, kan fortsätta arbeta, eller åter- gå i arbetet. Den används som en förebyggande åtgärd för att undvika ohälsa och sjukfrånvaro, samt vid återgång i arbete efter sjuk- frånvaro. Arbetsanpassning kan vara tidsbegränsad eller varaktig. Arbetsanpassning kan genomföras på många olika sätt. Det kan till exempel innebära särskild arbetsutrustning, anpassade arbetsupp- gifter, anpassade arbetstider, eller förändrad arbetsfördelning.56 An- passningen ska avse den enskilde och anställningen. Inom ramen för arbetsanpassning enligt AML kan exempelvis inte krävas av arbets- givaren att en annan arbetstagare omplaceras.57 Det kan särskilt noteras att frågan om rehabilitering har tagits bort från den uppdaterade . Enligt Arbets- miljöverket utgår de krav som ställs på arbetsgivaren vad gäller re- habilitering i stort från de regler som styr verk- samhet, dvs. Arbetsgivaren är bland annat 55Broman, och , Rehabiliteringsansvaret – En arbetsrättslig handbok, s. 25–26. 56AFS 2020:5 3 och 6 §§. 57Iseskog, s. 41. Förmåner vid rehabilitering – utredningens överväganden och förslag skyldig att lämna uppgifter till om arbetstagarens arbetssituation. De kraven utgår alltså inte från arbetsmiljölagen.58 Frågan om var gränserna går för vad som kan krävas av arbets- givaren i arbetsanpassningshänseende är inte helt enkel att besvara. En utgångspunkt kan vara att arbetsgivaren är skyldig att undersöka vilka möjligheter till arbetsanpassning som föreligger i syfte att före- bygga ohälsa eller för att en arbetstagare som har nedsatt arbetsför- måga ska kunna klara arbetet trots denna nedsättning. I sammanhanget bör nämnas att arbetsgivaren även har möjlighet att ansöka om och beviljas det arbetsplatsinriktade rehabiliterings- stöd som regleras i förordningen (2014:67) om bidrag till arbets- givare för köp av arbetsplatsinriktat rehabiliteringsstöd för återgång i arbete. Av detta regelverk framgår att arbetsgivaren redan med dagens regelverk har möjlighet att få ekonomiskt stöd för åtgärder på arbetsplatsen i form av arbetsplatsinriktat rehabiliteringsstöd. Med ett arbetsplatsinriktat rehabiliteringsstöd avses insatser för en arbetstagare som har eller riskerar att få en nedsatt arbetsförmåga på grund av arbetsrelaterade och icke-arbetsrelaterade sjukdomar och skador. Sådana insatser består av att utreda, planera, initiera, genomföra och följa upp åtgärder för arbetstagarens återgång i arbete. Med ett arbetsplatsinriktat rehabiliteringsstöd avses inte medicinsk eller annan behandling.59 I föreskrift FKFS 2018:3 framgår vilka kompetenskrav som gäller för anordnare av det arbets- platsinriktade rehabiliteringsstödet.60 På hemsida finns en lista över godkända anordnare som arbetsgivare kan ta kon- takt med. Syftet med bidraget är att förebygga sjukfall respektive att vid sjukfall öka arbetstagares möjligheter att återgå i arbete genom att stödja arbetsgivare att vidta tidiga och anpassade åtgärder.61 Enligt vad som framgår av förordningen och villkoren för detta stöd för arbetsgivaren kan stödet utges också vid förebyggande insatser av arbetslivsinriktad karaktär. Med utredningens förslag om preven- tionsersättning till enskilda försäkrade under tid med sådana åtgär- der harmoniseras dessa regelverk. Utredningen bedömer alltså att 58Information hämtad på . 591 § förordningen (2014:67) om bidrag till arbetsgivare för köp av arbetsplatsinriktat reha- biliteringsstöd för återgång i arbete. 60Försäkringskassans föreskrifter FKFS 2018:3 om bidrag till arbetsgivare för köp av arbets- platsinriktat rehabiliteringsstöd för återgång i arbete. 612 § förordningen (2014:67) om bidrag till arbetsgivare för köp av arbetsplatsinriktat reha- biliteringsstöd för återgång i arbete. Förmåner vid rehabilitering – utredningens överväganden och förslag användningsområdet för det arbetsplatsinriktade rehabiliteringsstödet är tillräckligt brett för att täcka in också de situationer som preven- tionsersättningen avser att täcka och att dessa ersättningar därmed kan betalas ut och för samma insats. Arbetslivsinriktad rehabilitering i förebyggande syfte enligt utredningens förslag Ovan har redogjorts för arbetsgivarens långtgående arbetsmiljö- ansvar och att detta ansvar utgör gränsen för tillämpningsområdet för den nya förmånen. har kunnat konstateras att arbets- givarens omfattande rehabiliteringsansvar aktualiseras först när den anställde har fått nedsatt arbetsförmåga och behöver rehabilitering för att kunna återfå densamma. Framställningen av anpassningsskyldighet enligt arbetsmiljölagen ovan har avsett åtgärder som rör hur arbetet och arbetsförhållandena kan och ska anpassas. Dessa åtgärder kan i princip grundas på arbets- miljölagen och dess föreskrifter. Ett antal åtgärder rör emellertid sådant som ligger bortom anpassning av det ordinarie arbetet. Det handlar exempelvis om behandlingsåtgärder, socialt stödjande insat- ser, arbetsträning och kompetensutveckling. Krav på att arbetsgiv- aren ska vidta sådana övriga åtgärder kan inte grundas enbart på arbetsmiljölagen. Härvid går gränsen för det s.k. arbetsmiljörela- terade rehabiliteringsansvaret.62 Uppfattningen vinner stöd också i föreskrifterna i AFS 2020:5 som klargör att rehabilitering enligt socialförsäkringsbalken inte är del av det förebyggande ansvar för arbetsanpassning som arbetsgivaren har. Typiska åtgärder av arbetslivsinriktad karaktär, såsom arbetsträ- ning eller utbildning, ingår däremot i arbetsgivarens rehabiliter- ingsansvar enligt socialförsäkringsbalken, som blir aktuellt när den anställde har nedsatt arbetsförmåga och behöver rehabiliteras till- baka till arbete. Men dessa ingår alltså inte i det förebyggande arbets- miljöarbetet och kan inte heller genomföras som före- byggande åtgärd där den försäkrade kan få ersättning enligt socialförsäkringsbalken. Det är däremot sådana åtgärder som avses ingå i tillämpningsområdet för den nya förmån som utredningen föreslår. 62Iseskog, s. 48. Förmåner vid rehabilitering – utredningens överväganden och förslag Arbetsgivarens rehabiliteringsansvar är begränsat till att arbets- tagaren ska kunna återfå arbetsförmåga för arbete hos arbetsgivaren. För att utbildning ska falla inom arbetsgivarens ansvar krävs att ut- bildningen såsom rehabiliteringsåtgärd syftar till återgång hos arbetsgivaren och inte har som mål att arbete ska kunna utföras hos annan arbetsgivare63. Några sådana begränsningar finns emellertid inte i frågan om möjligheten till rehabiliteringsersättning enligt social- försäkringsbalken, där utbildning kan syfta även till arbetsförmåga hos annan arbetsgivare. Det sagda innebär att det återstår ett gränsområde som faller utanför arbetsgivarens ansvar; det rör de fall där den försäkrade ännu inte har fått nedsatt arbetsförmåga men skulle vara behjälpt av före- byggande insatser av arbetslivsinriktad karaktär för att inte behöva drabbas av sådan arbetsoförmåga och bli sjukskriven, som anpassning av arbetet enligt arbetsmiljölagen inte täcker de nödvän- diga åtgärderna. En viktig fråga blir därmed var gränsen går för arbetsanpassning respektive arbetslivsinriktad rehabilitering. För att en rehabiliterings- åtgärd som omfattas av preventionsersättning ska vara vid handen krävs att det är fråga om en åtgärd som inte ligger inom anpassning av arbetet, men som skulle aktualisera rehabiliteringsansvaret om den anställde hade fått nedsatt arbetsförmåga. Det är inte givet var denna gräns går. Som har konstaterats är begreppet arbetslivs- inriktad rehabilitering inte helt tydligt. har angett att enligt arbetsmiljölagen är arbetslivsinriktad rehabilitering det som inte är arbetsanpassning av arbetssituationen.64 I Prop. 1990/91:140 s. 46 anges beträffande skillnaderna mellan arbetsanpass- ning och rehabilitering bl.a. att begreppen arbetsmiljöanpassning och rehabilitering kompletterar varandra. Rehabiliteringsbegreppet avser yrkesinriktade rehabiliteringsinsatser. Åtgärder som kan aktualiseras är utbildning, arbetsträning, yrkesvägledning m.m. Arbetsanpass- ningen innebär ändringar i arbetsmiljön. Det kan vara fråga om både tekniska hjälpmedel, ändringar i den fysiska arbetsmiljön och änd- ringar av arbetsorganisation, arbetsfördelning och arbetstider m.m. Ovanstående uttalanden ger inte något säkert svar på frågan om innebörden av arbetslivsinriktad rehabilitering och hur denna ställer 63Broman et al, s. 150, detta framgår av AD 1993 nr 42. 64SOU 2006:107, s. 159. Förmåner vid rehabilitering – utredningens överväganden och förslag sig i relation till arbetsanpassning. Betydelsen av begreppet är den- samma i AML som i SFB.65 Utredningens förslag avser att i dessa fall utöka möjligheterna till rehabiliteringsersättning där arbetsanpassning enligt arbetsmiljö- lagen inte är tillräckligt. Detta innebär inte att arbetsgivarens reha- biliteringsansvar utvidgas på samma sätt; detta ansvar är även fort- sättningsvis begränsat till att rehabilitera den arbetstagare som behöver insatser för att återfå arbetsförmåga. Däremot innebär för- slaget en utökad möjlighet för den enskilde och arbetsgivaren att se till att en sådan insats genomförs redan i förebyggande syfte. I typfallet torde den situation som ska täckas av den nya förmån som utredningen föreslår handla om behov av olika former av om- ställning. Utbildning utgör exempel på arbetslivsinriktade åtgärder som typiskt sett inte faller inom anpassning av arbetet enligt arbets- miljölagen, men som kan utgöra nödvändiga åtgärder för att för- hindra att den enskildes arbetsförmåga blir nedsatt genom sjukdom. Enligt utredningens bedömning bör även omplacering till annat arbete hos arbetsgivaren kunna utgöra ett exempel på sådan åtgärd som faller utanför förebyggande arbetsanpassning (men naturligtvis en åtgärd som ingår i arbetsgivarens rehabiliteringsansvar).66 En till- fällig förflyttning kan bli aktuell i samband med arbetet med anpass- ning av arbetet och kan ses som en sådan åtgärd och medför ingen justering av anställningen. Innan en omplacering kan bli aktuell ska arbetsgivaren ha uttömt andra möjligheter till åtgärder för att arbets- tagaren ska kunna vara kvar i sin ordinarie tjänst. Också andra aktiva åtgärder som inte faller inom ramen för anpassning av arbetet kan tänkas utgöra adekvata åtgärder med detta syfte, såsom arbetsträning i arbete hos annan arbetsgivare. Var denna gräns ska dras är inte helt självklart och får avgöras i det enskilda fallet. Avgörande ska vara bedömningen att åtgärden är nödvändig för att uppfylla ett eller flera av syftena med förmånen: att förebygga uppkomsten av sjukdom, förkorta sjukdomstid eller helt eller delvis förhindra att sjukdomen leder till nedsatt arbets- förmåga. Utredningen menar att denna situation sannolikt inte heller kom- mer att vara särskilt vanlig. Anpassning av den försäkrades arbete i 65Broman, och , s. 126. 66Se t.ex. Prop. 1990/91:141 s. 42 där omplacering anges som exempel på arbetslivsinriktad rehabilitering. Förmåner vid rehabilitering – utredningens överväganden och förslag enlighet med arbetsmiljöansvaret kommer i de flesta fall vara till- räckligt. Behovet av medicinsk behandling i förebyggande syfte kommer vidare fortfarande att utgöra majoriteten av de fall där behandling eller rehabilitering i förebyggande syfte sätts in. Det kan däremot enligt utredningens uppfattning vara av värde att också en förebyggande insats av arbetslivsinriktad karaktär i vissa fall genom- förs för att motverka att den försäkrade blir sjuk eller får nedsatt arbetsförmåga. Arbetsgivarens rehabiliterings- och arbetsmiljöansvar kvarstår men förutsättningarna och verktygen för tidigare insatser blir fler Förslaget om införande av förmånen preventionspenning vid före- byggande insatser innebär sammantaget inte att arbetsgivarens ansvar för rehabilitering eller arbetsanpassning kommer att minska eller förändras på annat sätt. Möjligheterna till tidigare åtgärder för den enskilde arbetstagaren där ersättning för inkomstförlust kan ersättas enligt socialförsäkringsbalken bör dock kunna öka även från arbets- givarens perspektiv. Den viktigaste förändringen i denna del torde vara att det blir möjligt att sätta in arbetslivsinriktade åtgärder i förebyggande syfte, inklusive en möjlighet till utbildning som om- ställning i de fall där detta bedöms vara en nödvändig åtgärd för att den försäkrade inte ska drabbas av sjukdom och arbetsoförmåga i sitt nuvarande arbete. Tillämpningen av preventionsersättningen kommer att innefatta en del svåra gränsdragningsbedömningar gentemot framför allt arbets- givarens arbetsmiljöansvar och i vilka situationer det kan bli aktuellt med förebyggande insatser som kan ge rätt till preventionsersätt- ning. Utredningen föreslår därför att det noga följs hur effekterna blir i praktiken och om den avsedda effekten uppnås. Här kommer arbetsmarknadens parter att spela en viktig roll eftersom det är dessa som till stor del i praktiken hanterar det förebyggande och reha- biliterande arbetet för anställda. Förmåner vid rehabilitering – utredningens överväganden och förslag Förutsättningar för preventionsersättning vid utbildning Utbildning kan utgöra en arbetslivsinriktad rehabili- teringsåtgärd. Enligt utredningens förslag ska utbildning även kunna beviljas som åtgärd i förebyggande syfte. Utredningen föreslår att utbildning som åtgärd inte begränsas till de fall där åtgärder kan med- föra högre arbetsförmåga, utan även möjligheten till nödvändig om- ställning ska beaktas. Med preventionsersättning ska det vara möjligt att studera och genomgå de typer av utbildningar som är möjliga under tid med rehabiliteringsersättning. Därutöver ska det vara möjligt att studera på yrkeshögskoleutbildningar och andra eftergymnasiala utbildningar. Det framgår av rehabiliteringsformens förarbeten67 i vilka fram- hålls att såväl utredning som omskolning utgör rehabiliteringsåtgär- der. Det framgår däremot inte av förarbetena vad som avses med utbildning eller omskolning. Utbildning får anses vara ett vidare be- grepp som omfattar även omskolning. Sålunda kan utbildning inne- bära såväl någon form av vidareutbildning inom arbetstagarens befintliga yrke som omskolning till ett för arbetstagaren helt nytt yrke som finns hos arbetsgivaren.68 Utbildning kan ske både på den egna arbetsplatsen och utanför denna. För att utbildning ska kunna ske utanför arbetsgivarens verk- samhet förutsätts att arbetsgivaren beviljar arbetstagaren nödvändig ledighet för den aktuella utbildningen. För att utbildning ska falla inom arbetsgivarens ansvar krävs dock att utbildningen såsom reha- biliteringsåtgärd syftar till återgång hos arbetsgivaren och inte har som mål att förkovra sig för arbete hos någon annan arbetsgivare.69 Utbildning som rehabiliteringsinsats ska enligt förordningen (1991:1321) om rehabiliteringsersättning avse yrkesutbildning, all- mänteoretisk eller orienterande utbildning som är en nödvändig för- beredelse för yrkesutbildning eller orienterande utbildning i data- teknik för personer med bristfällig eller föråldrad skolutbildning. Avgörande för om utbildningen kan betraktas som rehabilitering är om den i den försäkrades fall syftar till att han eller hon ska återfå arbetsförmågan, korta sjukdomstid eller förhindra ytterligare för- sämring av arbetsförmågan. 1990/91:140, s. 46 och Prop. 1990/91:141, s. 42 och 88. 68Broman, och , s. 150. 69Se rättsfallet AD 1993 nr 42. Förmåner vid rehabilitering – utredningens överväganden och förslag Studier är en form av arbetslivsinriktad rehabilitering för vilken rehabiliteringsersättning kan beviljas. Med hänsyn till att utredningen föreslår att den nya förmånen preventionsersättning ska kunna be- viljas för arbetslivsinriktad rehabilitering anser utredningen att det även ska vara möjligt att få studier som bedrivs i förebyggande syfte finansierade genom preventionsersättning. I utredningens direktiv anges att kraven på utbildning i arbetslivet har ökat. Det anges vidare att en omställning som är hållbar för individen och som är önskvärd ur ett samhällsperspektiv bör eftersträvas. Detta omnämns visser- ligen avseende rehabiliteringsersättningen, men utredningen anser att det är viktiga perspektiv även avseende förebyggande insatser. Utredningen har därför hämtat inspiration från regelverket avseende studier som rehabiliteringsåtgärd vid utformandet av förslaget att studier ska kunna bedrivas i förebyggande syfte. Av den nuvarande lagtexten avseende rehabiliteringsersättningen framgår exempelvis att rehabiliteringspenning också kan bli aktuell när den försäkrade genomgår en åtgärd som syftar till att förkorta sjukdomstid eller för- hindra försämring av arbetsförmåga. Förslaget i Ds 2021:18 om omställningsstudiestöd70 är liksom utredningens förslag om möjligheten till preventionsersättning för utbildning en form av nytt, parallellt offentligt studiestödssystem. Syftet med omställningsstudiestödet är att bidra till att skapa flexi- bilitet, omställningsförmåga och trygghet på arbetsmarknaden.71 Till skillnad från omställningsstudiestödet fokuserar preventions- ersättning vid utbildning primärt på att förebygga ohälsa och nedsatt arbetsförmåga. Utredningen ser därför att båda dessa ersättningsfor- mer är relevanta och kan fylla olika behov vad gäller omställning i form av utbildning. Begränsningar och till vissa typer av studier Det ska vara möjligt att studera både på heltid och deltid med pre- ventionsersättning, men det totala antalet veckor som den försäk- rade kan studera på en utbildning som kan finansieras med studie- medel med förmånen bör vara maximalt oavsett studietakt, 71Förslaget om omställningsstöd utgör en delkomponent av en helhet som innefattar flera olika förslag. Förmåner vid rehabilitering – utredningens överväganden och förslag en begränsning som enligt utredningen framstår som väl avvägd.72 Förslaget om ersättning är motiverat av att vissa av de utbildningar som föreslås kunna ge rätt till preventions- ersättning omfattar . Det kan också noteras att detta förslag också lämnas i departementspromemorian Omställningsstudiestöd –för flexibilitet, omställningsförmåga och trygghet på arbetsmark- naden (Ds 2021:18). Emellertid avser förslaget i denna Ds om maximalt endast heltidsstudier. När det gäller längre studier än anser utredningen att de vanligtvis kan, och bör finansieras genom studiemedelssystemet. Utredningen anser att begränsningen avseende vilken typ av ut- bildning som ska kunna beviljas som förebyggande åtgärd och såle- des kunna berättiga till den nya förebyggande förmånen bör motsvara förutsättningarna för utbildning med rehabiliteringsersättning. Det innebär förändringar jämfört med vad som gäller för rehabili- teringsersättning (se avsnitt 26.2.3 om förslag i denna del). Med hänsyn till utbildningens syfte (se nedan) och längd samt till om den är studiemedelsberättigande anser utredningen att det är motiverat att flera sorters utbildningar ska kunna omfattas än vad som gäller för rehabiliteringsersättningen. Utredningen anser att särskilt yrkeshögskoleutbildningar, som ofta innebär en möjlighet för för- säkrade att på ett studieår få ny kompetens bör vara möjlig att genom- föra och finansiera med preventionsersättning. Det kan också tänkas att annan eftergymnasial utbildning innebär en rimlig förebyggande åtgärd, varför även sådana studier ska kunna bedrivas med ersättning i form preventionsersättning. Det kan i dessa fall röra sig om till exempel eftergymnasial yrkesutbildning på folkhögskola men även utbildning på universitet eller högskola. Förutsättningen för att sådan eftergymnasial utbildning ska kunna anses som preventions- åtgärd för vilken preventionsersättning kan beviljas är emellertid att utbildningen ska kunna slutföras inom den tidsgräns studier som föreslås. Det innebär att det inte ska vara möjligt att endast påbörja eller fortsätta en längre universitetsutbildning alter- nativt läsa enstaka kurser inom ramen för preventionsåtgärden. Detta ligger i linje med avsikten att utbildning som preventionsåt- gärd ska leda till att den försäkrade kan ta ett annat arbete där sjuk- dom och nedsättning av arbetsförmågan inte riskeras. 72Samma längd föreslås för utbildning som kan ge rätt till rehabiliteringsersättning.