sou · H8B383d2 · 2021-01-01 00:00:00 — Länsstyrelserna driver tillsammans Vatteninformationssystem (VISS), som är en webbaserad karttjänst med information om Sveriges sjöar, vattendrag, kustvatten och grundvatten. VISS är en databas som utvecklats av vattenmyndigheterna och länsstyrel- serna i samverkan med Havs- och vattenmyndigheten. I VISS finns information om lokala miljökvalitetsnormer, utpekade områden, underlag för bedömningar, skyddade områden, m.m. Här finns också den mest kompletta metadatabasen om den övervakning som görs av landets vattenförekomster. Vattenmyndigheterna har till uppgift att se till att det finns program för övervakning av vattnets tillstånd i vattendistriktet och att program- men genomförs enligt vattenförvaltningsförordningen.84 Vattenmyndig- heterna varken beslutar, finansierar eller genomför miljöövervakning men de är i hög grad beroende av resultatet av miljöövervakningen av vatten och att det finns fungerade dataflöden som ger underlag till de bedömningar och beslut som ska fattas.85 Miljöövervakningen inom de tio programområdena bedrivs genom nationella delprogram och regionala delprogram. För att öka sam- arbetet på områden där flera länsstyrelser genomför miljöövervak- 83SOU 2019:22, s. 117. 847 kap. 1 § vattenförvaltningsförordningen (2004:660), artikel 8 i direktiv /60/EG och artikel 3 i direktiv /105/EG. 85SOU 2019:22, s. 54. ning, finns det s.k. gemensamma regionala delprogram. Dessutom driver länsstyrelserna egna regionala program. På regional nivå bedriver miljöövervakning av vatten. Länsstyrelserna får bidrag från och Havs- och vattenmyndigheten för att genomföra miljöövervakningen. När det gäller bidragen till den regionala miljöövervakningen hänförs av de genomsnittliga årliga bidragen på till miljöövervakning av vatten. Detta betyder att den vatten- relaterade miljöövervakningen dominerar på den regionala nivån. Ofta är det samma personer som arbetar med miljöövervakning av vatten vid och vid beredningssekretariatet med vatten- förvaltningsfrågor. Det finns sju regionala gemensamma delprogram inom program- området Kust och hav. Länsstyrelserna har cirka 20 egna program. Det varierar mellan länen vilka data som samlas in. På ostkusten är det t.ex. flera länsstyrelser som deltar i insamling av kustfiskedata, t.ex. spöprovfiske. Två tredjedelar av länsstyrelserna (14 av 21) har egna databaser för regionala miljöövervakningsdata, ofta p.g.a. att det saknas upp- drag till datavärdar att ta emot datamängderna eller för att data- värdarna saknar kapacitet att ta emot alla data. Länsstyrelserna har även egna databaser av andra anledningar, t.ex.:86 •för sina miljöövervakningsstationer, •för data från recipientkontroller som används för att bedöma miljötillstånd, •för lättare åtkomst till data i fall där datavärdens system inte är användarvänligt, •för att kombinera renodlade miljöövervakningsdata med annan data, t.ex. data från förorenade områden, till underlag för status- bedömningar (t.ex. i skyddade områden) och åtgärder, •för att samla miljögiftsdata som varit splittrade och •för tillfällig lagring av data innan den levereras till en datavärd. 86SOU 2019:22, s. 435. Länsstyrelserna ansvarar även för att ta fram kunskap om arter och livsmiljöer innan områdesskydd beslutas. Detta är en stor del av den karteringen. Kommunerna ansvarar för det lokala miljöarbetet i form av mark- och vattenplanering, översiktsplan, detaljplan, tillsyn och tekniska anläggningar. Ansvaret regleras i bl.a. , plan- och bygg- lagen (2010:900) och lagen (2006:412) om allmänna vattentjänster. Kommunerna bedriver miljöövervakning på grundval av dels statlig reglering i t.ex. luftvårdsförordningen, dels på grundval av lokala be- hov och prioriteringar, vilket ofta utgår från kommunens planarbete.87 När det gäller badvatten är det kommunerna som är ansvariga för övervakningen enligt badvattenförordningen (2008:218). Havs- och vattenmyndigheten har utfärdat föreskrifter och allmänna råd som ska tillämpas på de badvatten som kommunerna har förtecknat i sina badvattenregister.88 En del kommuner bedriver en relativt omfattande miljöövervak- ning. Kraven på kommunernas miljöövervakning är tydligt reglerad när det gäller luftkvalitet och buller. Omfattningen av övrig miljö- övervakning skiljer sig dock mycket åt mellan olika kommuner, också mellan jämstora kommuner. Några kommuner utför omfattande miljö- övervakning för att följa upp lokala miljömål. Andra kommuner be- driver ingen miljöövervakning alls utöver vad som är lagstadgat. Ett fåtal kommuner har en egen miljöövervakning i marin miljö. Det finns omfattande data från den kommunala miljöövervak- ningen som inte rapporteras in till datavärdar inom den statliga miljöövervakningen. Det beror bl.a. på att datavärdarna saknar både resurser och ett tydligt uppdrag att ta emot och hantera denna typ av data från kommunerna. För att kommunerna ska kunna bidra till den nationella miljöövervakningen behöver kommunerna få stöd från länsstyrelserna och från ansvariga myndigheter bl.a. med vägled- ningar samt enkla och tydliga rutiner för inrapportering och valider- ing. Det finns också oklarheter om vad som bör samlas in, t.ex. när 87SOU 2019:22, s. 54. 88Havs- och vattenmyndighetens föreskrifter och allmänna råd om badvatten, HVMFS 2012:14. det gäller data om landmiljö och biologisk mångfald samt för inva- siva främmande arter. Om kommunerna får stöd och vägledning samt tillgång till enkla och klara rutiner för inrapportering av miljöövervakningsdata samt om datavärdarna får resurser och ett tydligt uppdrag att ta emot och hantera dessa data kan omfattade miljödata från kommunerna göras tillgängliga och bidra till en ökad bredd inom den statliga miljööver- vakningen. Att kunna relatera resultat från nationell och regional miljö- övervakning till förhållandena i den egna kommunen blir en naturlig följd av detta.89 22.4.13 Näringslivet ansvarar för recipientkontrollen Den som bedriver verksamhet eller vidtar åtgärder som kan befaras medföra olägenheter för människors hälsa eller påverka miljön ska enligt 26 kap. 19 § fortlöpande planera och kontrollera verksamheten för att motverka eller förebygga sådana verkningar. Den som bedriver sådan verksamhet eller vidtar sådan åtgärd ska enligt samma bestämmelse också genom egna undersökningar eller på annat sätt hålla sig underrättad om verksamhetens eller åtgärdens påverkan på miljön. Detta brukar kallas recipientkontroll. Recipientkontrollprogrammen utgår också från samma bestäm- melse i och beslutas av regeringen, länsstyrelser, kom- muner eller andra myndigheter. Utövare av miljöfarlig verksamhet är alltså skyldiga att kontrol- lera påverkan som verksamheten har på miljön. En stor del av den samlade kunskapen om miljötillståndet i vattnen har kommit till genom sådan recipientkontroll. Kommunerna och länsstyrelserna har ofta kontakt med de aktuella företagen och har en viktig roll i recipient- kontrollen och sammanställningen av deras information i de fall recipienterna lämnar sin information till kommunerna. Om flera verksamheter påverkar samma vattensystem är det van- ligt att de gått samman i ett vattenförbund eller vattenvårdsförbund med ett gemensamt provtagningsprogram för samordnad recipient- kontroll. Möjligheten blir då större att fördela provpunkter på ett mer strategiskt sätt för att få en så bra bild som möjligt av tillståndet och påverkan i vattensystemet. Dessutom blir det billigare att göra 89SOU 2019:22, s. 453 f. en gemensam upphandling av provtagning och analys och utvär- dering.90 Samordnad recipientkontroll ska inte i första hand beskriva vilken påverkan enskilda anläggningars utsläpp har, utan hur den samlade påverkan ser ut. Vanligtvis administreras och finansieras den sam- ordnade övervakningen av frivilliga vattenvårdsorganisationer. Deras målsättning är att värna om god miljökvalitet och att ge underlag för effektiva åtgärdsprogram. Medlemmarna består främst av kommuner och företag som släpper ut miljöstörande ämnen. Samordnad recipientkontroll har stora likheter med miljööver- vakning. För att kunna nyttjas på bästa sätt är det viktigt att resul- taten från recipientkontroll och miljöövervakning är jämförbara.91 22.4.14 Data insamlade av enskilda Ideella organisationer som t.ex. ornitologiska föreningar, botaniska föreningar och dykarklubbar är viktiga resurser för insamling av in- formation om miljötillståndet. Inom den nationella och regionala miljöövervakningen bidrar intresseföreningar med expertkunskap och inventeringar. Inom några delprogram är de ideella insatserna via intresseföreningar eller enskilda personers kunskap och engagemang helt avgörande, t.ex. inom svensk fågeltaxering och fjärilsövervak- ningen. Även enskilda personer kan bidra med värdefull information. Art- portalen vid SLU som drivs via ArtDatabanken ger alla naturintres- serade möjligheter att registrera och tillgängliggöra sina observatio- ner av växter och djur på ett enhetligt sätt. I dessa fall krävs enligt dock finansiering av en professionell projektledning för att stödja de ideella insatserna med metoder, inventerings- och rapportprotokoll, samt kvalitetskontroll av de insända uppgifterna. Det är också viktigt med återkoppling till rapportörerna i form av resultatpresentationer så att deras insatser synliggörs.92 90http://extra.lansstyrelsen.se/viss/Sv/detta-beskrivs-i-viss/miljoovervakning/Pages/ recipientkontroll.aspx . 91Naturvårdsverkets webb, Miljöövervakning genom recipientkontroll, , . 92SOU 2019:22, s. 454. Havs- och vattenmyndigheten har tagit initiativ till ett projekt för att underlätta för allmänheten att rapportera in fynd om akvatiska främmande och hotande arter med hjälp av en inrapporteringslös- ning som följer Artportalens rapportprotokoll. Dessutom utvecklar Havs- och vattenmyndigheten ytterligare en inrapporteringslösning , specifikt för EU:s förordning över invasiva främmande arter enligt unionsförteckningen.93 ansvarar enligt sin instruktion för sjögeografisk infor- mation inom ansvarsområde (sjökartläggning), och samordning av sjögeografisk information inom Sverige.94 Sjöfarts- verket utför sjömätningen för att man ska få korrekta djup och botten- beskaffenheter för de svenska farlederna. Sjömätningarna i svenska vatten lagras i en djupdatabas på . Djupdata används av främst för att ta fram djup- kurvor och siffror till sjökort. Vidare används djupdata t.ex. i arbete med farleder, vindkraft, rördragningar, bottentrålning efter fisk, men även som ett mycket viktigt underlag för statlig och verk- samhet såsom skydd och förvaltning, inklusive kust och havsplanering. Djupdata kan efter Försvarsmaktens sekretessprövning beställas från mot en avgift. Försvarsmakten har inga instruktionsenliga uppgifter när det gäller havsmiljödata. I sitt uppdrag att bedöma vilka uppgifter som har be- tydelse för totalförsvaret och därmed behöver skyddas av sekretess är Försvarsmakten ändå en central aktör i fråga om geografisk in- formation. 93SOU 2019:22, s. 247. 942 § 6–7 p. förordningen (2007:1161) med instruktion för . 22.5Digitala kunskapsbaser och digitalt stöd i havsmiljöarbetet Genom digital samverkan kan myndigheter, kommuner, landsting och privata aktörer utbyta information digitalt och samverka för att hantera det digitala informationsutbytet på ett rättssäkert och effek- tivt sätt. Grundförutsättningar för digital samverkan är relevanta juri- diska förutsättningar och krav på informationssäkerhet. I avsnittet nedan redogörs för olika digitala samverkansformer. Metadataportaler fyller en viktig funktion för dataanvändare. Via sådana portaler kan användare enkelt och samlat söka, hitta och titta på data, oavsett var dessa data fysiskt lagras. Miljödataportalen är en metadataportal som drivs av . Där finns data från t.ex. miljöövervakning, områdesskydd och resul- tat från inventeringar och analyser. Det går att söka information för hela eller välja ut ett speciellt område. Det går att titta på och kombinera olika geografiska data direkt i Miljödataportalens kart- fönster och man kan även lägga till egna karttjänster i kartfönstret. Via metadata finns de länkar som behövs för att använda data i ett eget verktyg genom nätverkstjänster eller ladda hem data för egna analyser. Portalen vänder sig främst till yrkesverksamma inom om- rådet men även till privatpersoner. Inom ämnesområdena Biota, Kust och hav och Miljö finns stora mängder data av intresse för havsmiljöarbetet. Metadata som visas i Miljödataportalen hanteras i Naturvårds- verkets centrala metadatakatalog, ett stödsystem som är länken till nationella geodataportal på och . Geodataportalen är en nationell ingång för att söka, hitta och titta på geodata95 och tjänster. Geodatan och tjänsterna är lag- rade hos respektive datavärd. Portalen innehåller metadata, dvs. information som beskriver inne- håll, tillgänglighet och kvalitet i datamängder och tjänster. Metadata gör det lättare att hitta och utvärdera om det man har hittat är det som man har eftersökt. Geodataproducenterna beskriver och gör sina geodata och tjänster tillgängliga via metadata. På så sätt kan använ- daren få en överblick och möjlighet att utvärdera olika datateman. På geodataportalen finns möjlighet att söka och hitta geografiska datakällor, titta på data och kartor, visa detaljer för alla upptäckta datakällor och information om hur man får tillgång till dem. Portalen kan ses som ett nav i den infrastruktur av geodata, webbtjänster och metadata som finns i och är också koppling till den europeiska geodataportalen, Inspire-geoportal. Av intresse för havsmiljöarbetet när det gäller geodata kan t.ex. vara kartor över maringeologi, ytsubstrat, havsbottenyttäcke och stranderosion vid kusterna. I Geodatasamverkan finns ett användaravtal som underlättar till- gången till avgiftsbelagda geodata från flera myndigheter. Avtalet ger tillgång till ett samlat utbud mot en årsavgift. Årsavgifterna för Geo- datasamverkan är beräknade med utgångspunkt i avgifterna för de sammanlagda produkterna som ingår i produktutbudet. Avgifterna är fördelade med hjälp av ett antal parametrar och användarkategorier. Myndigheter, regioner, kommuner och organisationer med offent- liga uppgifter kan teckna användaravtal för Geodatasamverkan. De får då tillgång till geodata och tjänster för offentlig användning. Pro- duktutbudet för Geodatasamverkan innehåller geodata och tjänster från Lantmäteriet, och 95Geodata är digital information som beskriver företeelser som har ett direkt eller indirekt angivet geografiskt läge, t.ex. kartdata och registerinformation om geologiska företeelser, men också uppgifter om byggnader, sjöar, vägar, vegetation och befolkning. Metadata-portalen drivs av Myndigheten för digital för- valtning (DIGG). Målet är att underlätta att öppna data från den offentliga sektorn blir tillgängliga för användning. Datamängderna är huvudsakligen kategoriserade ämnesvis men data om havsmiljö kan finnas under flera ämnen, t.ex. miljö, trans- porter, jordbruk, fiske, skogsbruk och livsmedel samt internationella frågor. Störst mängd data kommer ifrån men även t.ex. , och leve- rerar mycket data till portalen.97 På finns aktuell information om tillståndet i olika vattenmiljöer, från källa till hav. Informationen har olika grad av fördjupning och kan sorteras efter miljötema eller geo- grafiskt område. Basen för beskrivningarna är resultaten från svensk akvatisk miljöövervakning, både nationell och regional. Tillsammans med vetenskapliga rapporter och en stor samlad expertis, är ambi- tionen att ge en aktuell och nyanserad bild av miljötillståndet i grund- vatten, sjöar och vattendrag, kust och öppet hav. Portalen är ett samverkansprojekt, där både universitet och myn- digheter ingår. Havs- och vattenmyndigheten och finansierar portalen. På uppdrag av Havs- och vattenmyndigheten arbetar med metodutveckling, miljöanalys av salta vatten och redaktionellt arbete. SLU ansvarar för att samordna miljö- analys av sötvatten. Informationen på vattenmiljö bygger både på data från miljöövervakning och vetenskaplig kunskap.98 innehåller uppgifter om övervakningsstationer och provplatser som används eller har använts inom svensk miljööver- vakning. är gemensamt för de nationella datavär- darna, , Havs- och vattenmyndigheten, länsstyrel- serna, , , och . I stationsregistret tilldelas varje provplats och övervakningssta- tion en unik identitetsbeteckning så att beställare, utförare, datavärdar, dataanvändare och webbtjänster kan referera till samma begrepp. ger också en samlad bild över var miljöövervakning med mera har utförts i . är en sammanhållande nod inom miljödataför- sörjningen genom den unika identifieraren och kopplingen till äldre namn på provplatser och övervakningsstationer. är också en gemensam Inspire-tjänst för myndig- heter med informationsansvar för anläggningar och platser för miljö- övervakning enligt förordningen (2010:1770) om geografisk miljö- information. innehåller två typer av platser: •Fast provplats – En plats som besöks för provtagning enligt något provtagningsprogram. Provplatsinformation används bl.a. av data- värdarna för att kontrollera inkommande data. •Övervakningsstation – En plats där miljöövervakning utförts. Kan representera en eller flera provplatser som är en representativ en- het såsom spridda provplatser mitt i en sjö eller längs en kortare rinnsträcka. Registret innehåller de platser som rapporterats till nationella data- värdar. Mätdata och annan information från mättillfällena finns hos respektive datavärd. Innehållet i registret uppdateras av datavärdarna.99 22.5.6Fristående tjänst för validering av miljödata För att förenkla hanteringen av miljöövervakningsdata och snabba på processen från insamling till tillhandahållande av miljödata har och Havs- och vattenmyndigheten låtit utveckla en maskinell valideringstjänst för i första hand miljöövervaknings- data. Valideringstjänsten kommer att utföra kontroller av data samt förbereda data för lagring i databas och därmed frigöra resurser från 99https://stationsregister.miljodatasamverkan.se/stationsregister/composer/ . datavärdarna till att göra kontroller som baseras på deras erfarenhet och ämnesområdeskunskap. Bakgrunden till att och Havs- och vattenmyn- digheten utvecklar denna tjänst är att Datavärdarna under en rad år har meddelat att manualer/undersökningstyper inte är tillräckligt precisa för att de ska kunna veta om en leverans är godkänd eller inte. Och blir hela kvalitetsgranskningen synner- ligen personberoende och inte särskilt spårbar för en slutanvändare. Tjänsten är under utveckling och starkt kopplad till andra kom- ponenter som t.ex. . Valideringstjänsten har tre syften: 1.Att tjänsten på ett standardiserat och spårbart sätt ska kunna beskriva mätdatas kvalitet för inrapporterad datafil. 2.Att datatjänsten automatiskt ska göra de kontroller som görs av människor och som är en av de främsta orsakerna till att data inte kommer ut på webben i den takt som användarna förväntar sig. 3.Att skapa en starkare koppling mellan undersökningstyper/ manua- ler och validering. Denna koppling kommer i tjänsten att bestå av en dataspecifikation som följer en internationell standard: ”ISO 19131:2007 Geographic information – Data product speci- fications”.100 VISS (VattenInformationsSystem ) är en databas för alla över- vakningsaktiviteter som är kopplade till yt- och grundvattensta- tioner, inklusive utsjövatten. Systemet har utvecklats av vattenmyn- digheterna, länsstyrelserna och Havs- och vattenmyndigheten. VISS förvaltas av i . I VISS finns flera olika typer av information: •Metadata från nationell, regional och vattenrelaterad miljöövervakning samt recipientkontroll. Mätdata från övervak- ningsstationerna lagras inte i VISS eftersom de nationella data- värdarna lagrar och tillhandahåller sådana data. 100www.naturvardsverket.se/Stod-i-miljoarbetet/Vagledningar/Miljoovervakning/ Nationella-datavardskap/Leverans-av-data-till-datavard/ . •Uppgifter om exempelvis miljökvalitetsnormer och statusklass- ningar av vattenförekomsterna. •Register över skyddade områden. •Föreslagna och genomförda åtgärder för vattenförekomsterna. Datavärdarna inom vattenövervakningen tillhandahåller data om över- vakningen till metadatabasen . Datavärdarna levererar metadata från nationell övervakning, medan länsstyrelserna hanterar metadata från regional övervakning och recipientkontroll. Rapporteringen till EU i förhållande till ramdirektivet för vatten grundas på uppgifter som finns i VISS. VISS behöver därför fortlöpande uppdateras med kvalitetssäkrade metadata. Vattenmyndigheterna har i detta avse- ende en samordnande funktion. I samband med rapportering av övervakning för ramdirektivet för vatten krävs att övervakningsaktiviteterna/-stationerna som används för annan övervakning ska anges. Till exempel ska man ange vilka stationer som används för övervakning enligt Nitrat-, Art- och habitat-, Badvatten-, Fisk- och Skaldjursdirektiven. Därav behövs också en gemensam nyckel för id-sättning. Havs- och vattenmyndigheten har tagit initiativ till planeringen för en ny digital plattform för miljöövervakning, AKVA. AKVA ska ersätta VISS. I arbetet med AKVA är informationens tillgänglighet en utgångspunkt. AKVA har ett separat datalager och it-tjänster byggda som separata moduler i stället för att bygga ett nytt monolitiskt system. Ambitionen är att tillämpa verksamhetsdriven utveckling med ett starkt utifrån- och in-perspektiv och skapa en skalbarhet som blir billigare att förvalta och enklare att livscykelhantera.101 Havs- och vattenmyndigheten har i sitt budgetunderlag – 2023 argumenterat om varför det är viktigt att byta ut VISS. Det finns ingen motsvarighet till VISS för havsmiljön och dess rapportering till EU. Dagens kartläggning av havsmiljön innebär ökade behov att använda samordnade underlag i förvaltningsarbetet för ekosystembaserat förvaltningsarbete från källa till hav. De verk- samhetsstöd som står till förfogande uppfyller inte kommis- sionens krav enligt direktiven, t.ex. Inspire-direktivet, verksamhe- tens behov av effektivt handläggarstöd och tillgänglig information, 101SOU 2019:66, s. 357. samt allmänhetens möjlighet till aktivt deltagande i vattenvårdande åtgärder. behöver en ny gemensam informationsförsörjning för vatten- och havsmiljön, för att effektivisera förvaltning, planering av åtgärder, genomförande av uppföljning samt rapportering till EU. Ett nytt koncept med nya principer för uppbyggnad (arkitektur) måste på ett bättre sätt än dagens situation ge möjlighet att knyta samman havsplanering och miljöövervakning av dessa miljöer med övrigt ekosystembaserat förvaltningsarbete. Målet är ökad användbarhet, helhetssyn, och hög datakvalitet. Bristen på förvaltningssystem för havsmiljön är påtaglig och hindrar en effektiv koordinering av de två direktiven. Höga förvaltningskostnader för föråldrade it-stöd är en ökande säkerhetsrisk. Myndigheten kan inte tillmötesgå kraven på in- formationssäkerhet för skyddsvärd information som t.ex. djupdata.102 Även har Havs- och vattenmyndigheten framfört behov av nya system. Om inte VISS kan ersättas finns det risk för framtida rapporterings- och informationssäker- hetsbrister. VISS är uppbyggd på en teknik som börjar uppvisa pro- blem och måste ersättas med en ny, för att kunna möta kraven på användarbarhet, skalbarhet och informationssäkerhet. Likaså behöver den underliggande databasstrukturen i VISS göras om för att möjlig- göra bättre flexibilitet när det gäller storlek på vattenförekomster, åt- gärder och uppskattningar av hur vattenförekomster påverkar varandra. Det blir också svårare att rationellt arbeta med åtgärder mot t.ex. övergödning i ett källa-till-hav-perspektiv. En ytterligare konsekvens är att det inte blir möjligt att länka samman havsplaneringsprocessen med havsmiljöförvaltning, vilket minskar möjligheterna att planera för framtida hållbar användning av våra vattenmiljöer för en bra blå ekonomi och samhällsbyggnad.103 22.5.8Nationella kartskikt för värdetrakter