sou · H8B383d2 · 2021-01-01 00:00:00 — Ersättning kan betalas om marken ligger i nitratkänsligt område. Ersättning kan betalas för att odla fleråriga slåtter-, betes- eller frövallar på i södra och . Syftet är att minska läckage av växtnäring och stimulera hållbar odling. Miljöersättning kan lämnas för skyddszon mot vattendrag och för anpassad skyddszon. I båda fallen ska åtgärden genomföras på åker- mark inom nitratkänsligt område och det krävs ett femårigt åtagande7 för att få den årliga och arealbaserade ersättningen. En skyddszon mot vattendrag innebär att jordbrukaren sår vall på en zon direkt i anslutning till vatten, exempelvis ett vattenförande dike, en sjö eller en damm. Ersättningen är per hektar och följande skötselvillkor ska uppfyllas:8 7Med möjlighet till ettåriga förlängningar . 8Landsbygdsprogrammet 2014–2020. Effektivare myndigheter i offentligt havsmiljöarbete •Skyddszonen ska anläggas utmed ett vattenområde vid åkerkan- ten. Vattenområde definieras i . •Skyddszonen ska ligga obruten under hela åtagandeperioden. i åtagandet får skyddszonen brytas . •Användning av gödsel eller växtskyddsmedel är inte tillåtet på skyddszonen. En anpassad skyddszon är en vallbesådd zon, men som inte behöver ligga utmed vattenområde. Ersättningen är per hektar och de skötselvillkor som ska uppfyllas är9: •Den anpassade skyddszonen ska anläggas på erosionsbenägen mark, mark som riskerar att få skador i markstrukturen på grund av vägsalt eller mark som löper risk att översvämmas. •Den anpassade skyddszonen ska ligga obruten . i åtagandet får skyddszonen brytas . •Användning av gödsel eller växtskyddsmedel är inte tillåtet. En individuell prövning görs av för beviljande om ersättning och åtagande för en anpassad skyddszon. Det möjliggör i princip en högre kostnadseffektivitet än för stöd som betalas ut utan prövning om exempelvis geografiskt läge och effekt. 24.5.3Ersättning för skötsel av våtmarker och dammar Ersättning kan betalas för att sköta anlagda eller restaurerade våt- marker och dammar som gynnar biologisk mångfald och minskar växtnäringsläckage. 9Landsbygdsprogrammet 2014–2020. Effektivare myndigheter i offentligt havsmiljöarbete 24.5.4Stöd för att anlägga eller restaurera våtmarker och dammar Stöd kan betalas för att anlägga eller restaurera våtmarker och dam- mar för biologisk mångfald eller förbättrad vattenkvalitet, en s.k. miljöinvestering. Syftet är att minska transporten av kväve och fosfor från odlings- landskapet till sjöar, vattendrag och hav. Detta innebär att övergöd- ningen minskar. En våtmark eller damm renar vattnet genom att samla ihop jordpartiklar som innehåller fosfor och genom att det finns bakterier som omvandlar kvävet i vattnet till kvävgas. Hur stor renande effekt en våtmark eller damm kommer att få beror bl.a. på placering, utformning och mängden kväve eller fosfor som finns i vattnet. Myndigheter, kommuner, regioner, föreningar, organisationer, företag och enskilda personer kan få stödet. Den som söker måste vara markägare eller ha markägarens tillstånd. 24.5.5Stöd för havsmiljö och bevarandeåtgärder i havs- och fiskeriprogrammet Bevarandeprojekt för att återställa akvatisk mångfald Havs- och fiskeriprogrammet10 kan ge stöd för projekt som på olika sätt bevarar och främjar den biologiska mångfalden i hav och sjöar. Stödet gäller i både havs- och sötvattensmiljöer. Myndigheter, kommuner, regioner, universitet, högskolor, veten- skapliga institut, rådgivande nämnder, yrkesfiskare och yrkesfiske- organisationer kan få stödet. Även icke-statliga organisationer och företag i partnerskap med yrkesfiskeorganisationer eller fiskets lokala aktionsgrupper kan få stödet. Stöd kan betalas för att: •Konstruera, modernisera eller placera ut anläggningar som skyd- dar och främjar havets biologiska mångfald. •Förbättra förvaltningen och bevarandet av biologiska resur- ser, t.ex. restaurera lekområden och återställa inlandsvatten. 10Havs- och fiskeriprogrammet 2014–2020. Effektivare myndigheter i offentligt havsmiljöarbete •Delta i åtgärder som syftar till att bevara och främja den bio- logiska mångfalden och ekosystemtjänster, t.ex. återställa speci- fika havs- och kustlivsmiljöer för hållbara fiskbestånd. Projektstöd kan betalas för utgifter för investeringar, övriga utgifter, utgifter för personal, indirekta kostnader och offentliga resurser. Lägsta stödbeloppet är och det högsta är 5 000 000 kro- nor i stöd per ansökan. Offentliga aktörer såsom myndigheter, kommuner, högskolor och universitet kan beviljas projektstöd. Kravet på andelen privat finansiering skiljer sig åt mellan sökande som inte är offentliga aktörer. Småskaliga kustfiskare, dvs. fiskare som fiskar med fiskefartyg med en total längd på och som inte använder släp- redskap, kan få i stöd. Producentorganisationer, samman- slutningar av producentorganisationer eller branschorganisationer kan få stöd. Yrkesfiskeorganisationer, ideella för- eningar, ekonomiska föreningar och samfällighetsföreningar kan få stöd. Företag som sysselsätter minst 250 personer och har en årsomsättning som är eller har en balans- omslutning som är kan få stöd. Övriga sökande kan få stöd. Insamling av förlorade fiskeredskap och marint skräp Stöd för projekt för att samla in avfall, installera utrustning, hålla utbildningar, göra informationsinsatser m.m. Projektstöd för att samla in förlorade fiskeredskap och marint skräp ur havet. Myndigheter, kommuner, regioner, universitet, högskolor, veten- skapliga institut, rådgivande nämnder, yrkesfiskare och yrkesfiske- organisationer kan få stödet. Även icke-statliga organisationer och företag i partnerskap med yrkesfiskeorganisationer eller fiskets lokala aktionsgrupper kan få stödet. Projektstöd kan betalas för att: Effektivare myndigheter i offentligt havsmiljöarbete •Samla in förlorade fiskeredskap ur hav. Insamlingen måste ut- föras av yrkesfiskare. •Köpa in och installera utrustning ombord för insamling och lag- ring av avfall. •Köpa in och installera utrustning för lagring och återvinning av avfall vid anläggningar i fiskehamnar. •Inrätta ett avfallsinsamlingssystem för fiskare som samlar in skräp. •Med olika informationsinsatser uppmuntra fiskare och andra be- rörda att delta i projekt för att samla in förlorade fiskeredskap. •Hålla utbildningar för fiskare och hamnanställda. Öka kunskapen om havsmiljön Stöd för projekt som förbättrar kunskaperna om den miljön, samt upprättar övervaknings- och åtgärdsprogram. Projektstöd kan beviljas för att öka kunskapen om tillståndet för den havs- miljön samt även för att upprätta övervakningsprogram och åtgärds- program. Myndigheter, kommuner, regioner, organisationer och företag kan få stödet. Stöd kan betalas för att driva projekt som förbättrar kunskaperna om tillståndet för den miljön för att kunna upprätta övervak- ningsprogram och åtgärdsprogram. Stöd kan betala för utgifter för investeringar, övriga utgifter, ut- gifter för personal, indirekta kostnader och offentliga resurser. Bevarandeprojekt för skyddade områden Stöd för projekt för att bevara, utveckla och förvalta Natura 2000- områden och andra skyddsområden i havs- och sötvattensmiljöer. Projektstöd kan beviljas för att bevara, utveckla och förvalta Natura 2000-områden och andra skyddsområden i havs- och sötvattens- miljöer. Myndigheter, kommuner, regioner, universitet, högskolor, veten- skapliga institut, rådgivande nämnder, yrkesfiskare och yrkesfiske- organisationer kan få stödet. Effektivare myndigheter i offentligt havsmiljöarbete Även icke-statliga organisationer och företag i partnerskap med yrkesfiskeorganisationer eller fiskets lokala aktionsgrupper kan få stödet. Projektstöd kan betalas för att: •Förbereda, ta fram, övervaka och uppdatera skydds- och förvalt- ningsplaner för fiskerelaterad verksamhet inom Natura 2000- områden och de geografiska skyddsområden som avses i havs- miljödirektivet och i andra speciella livsmiljöer. •Förvalta, återställa och övervaka Natura 2000-områden enligt de prioriterade åtgärdsplaner som har fastställts enligt art- och habi- tatdirektivet. •Förvalta, återställa och övervaka skyddsområden för att genomföra de geografiska skyddsåtgärder som avses i artikel 13.4 i havsmiljödirektivet. •Öka kunskapen hos fiskare om hur man skyddar och återställer den biologiska mångfalden. Yrkesfiskare måste delta i projektet. Stödet gäller i både havs- och sötvattensmiljöer. Stöd kan betalas för utgifter för investeringar, övriga utgifter, utgifter för personal, in- direkta kostnader och offentliga resurser. Stöd för projekt som skyddar den biologiska mångfalden och skyddsområden. Projektstöd för att driva projekt som skyddar den miljön, särskilt den biologiska mångfalden och skydds- områden. Myndigheter, kommuner, regioner, organisationer och företag kan få stödet. Stöd kan betalas för att driva projekt som skyddar den miljön, särskilt den biologiska mångfalden och skyddsområ- den som Natura 2000-områden. Länsstyrelser kan t.ex. få stöd för att ta fram de delar av de regionala handlingsplanerna för grön infra- struktur som handlar om miljöer, och de ekosystemtjänster som hör dit. Stöd kan betalas för utgifter för investeringar, övriga utgifter, ut- gifter för personal, indirekta kostnader och offentliga resurser. Effektivare myndigheter i offentligt havsmiljöarbete Utveckling av bevarandeåtgärder och regionalt samarbete Stöd kan betalas för projekt för att utveckla en hållbar förvaltning för att bevara och skydda havsmiljön. Projektstöd kan betalas för att utveckla en hållbar förvaltning för att bevara och skydda havsmiljön. Detta kan göras genom regionalt samarbete eller samarbete med andra EU-länder. Myndigheter, kommuner, regioner, organisationer och företag kan få stödet. Stöd kan betalas för att utveckla en hållbar förvaltning för att bevara och skydda havsmiljön genom att utforma, utveckla eller över- vaka tekniska och administrativa hjälpmedel. Det kan också handla om aktörers deltagande och samarbete mellan medlemsstater. Stöd kan även betalas för regionalt samarbete inom dessa om- råden. Stöd kan betalas för utgifter för investeringar, övriga utgifter, ut- gifter för personal, indirekta kostnader och offentliga resurser. 24.6Statlig finansiering av havsmiljöarbete 24.6.1Om effektivitet och god hushållning i statlig verksamhet Budgetlagen reglerar i första hand regeringens skyldigheter och be- fogenheter på finansmaktens område. I budgetlagens första kapitel har slagit fast att i statens verksamhet ska hög effektivitet eftersträvas och god hushållning iakttas. I myndighetsförordningen som gäller för alla förvaltningsmyndigheter under regeringen slår regeringen fast att myndighetens ledning ansvarar inför regeringen för verksamheten och ska se till att den bedrivs effektivt och att myn- digheten hushållar väl med statens medel. Både budgetlagen11 och myndighetsförordningen12 ger uttryck för statsmakternas generella viljeinriktning eller ambition för hur reger- ingen och förvaltningsmyndigheterna under regeringen ska använda pengarna när de bedriver sina verksamheter. Kravet på hög effektivitet och god hushållning är grundläggande i statens verksamhet. Hög effektivitet innebär att den statliga verksam- 111 kap. 3 § budgetlagen (2011:203). 123 § myndighetsförordningen (2007:515). Effektivare myndigheter i offentligt havsmiljöarbete heten ska bedrivas så att av avsedda mål nås i så hög grad som möjligt inom ramen för tillgängliga resurser. Verksamheten kan då sägas vara ändamålsenligt utformad.13 Uttrycket god hushållning har en annan och snävare innebörd och innebär att onödiga utgifter ska undvikas, att verksamheten ska be- drivas med hög produktivitet, att statens medel ska hanteras säkert samt att statens tillgångar i övrigt och skulder ska förvaltas väl. Av myndighetsförordningen framgår att myndighetens ledning har ansvar för att myndighetens verksamhet bedrivs effektivt och att den hushållar väl med statens medel.14 ska utn- yttja skattemedel ändamålsenligt och inte använda mer resurser än vad som krävs för att uppnå avsedda resultat med rätt kvalitet. Varje myndighet ska sträva efter hög effektivitet men ska beakta statens samlade effektivitet. ska ha en väl utvecklad kvalitet, service och tillgänglighet och därigenom bidra till utveckling och ett effektivt EU-arbete. Myndigheterna ska ge varandra hjälp inom ramen för den egna verksamheten, verka för att genom samarbete med myndigheter och andra ta tillvara de fördelar som kan vinnas för enskilda samt för staten som helhet.15 24.6.2Riksdagens finansmakt och finansiell styrning I regeringsformens nionde kapitel behandlas finansmakt. Finansmakten är rätten att bestämma över statens inkomster och förfoga över statens tillgångar, framför allt genom beslut om utgif- ter. Det är som beslutar om en beräkning av statens in- komster och om anslag för bestämda ändamål till ett bestämt belopp. Anslag och inkomster får inte användas på annat sätt än vad riks- dagen har bestämt. Det är regeringen som inom ramen för beslut förvaltar och förfogar över statens tillgångar, om de inte avser myn- digheter eller i lag har avsatts till särskild förvaltning. 13SOU 1996:14, Budgetlag – regeringens befogenheter på finansmaktens område, betänkande av . 143 § myndighetsförordningen (2007:515). 15Budgetlagen (2011:203), förvaltningslagen (1986:223), myndighetsförordningen (2007:515), prop. 2009/10:175, bet. 2009/10:FiU38, rskr. 2009/10:315. Effektivare myndigheter i offentligt havsmiljöarbete Fler bestämmelser om , regeringens och de statliga myn- digheternas befogenheter och skyldigheter i fråga om finansiering av verksamheterna finns i riksdagsordningen eller i särskilda lagar och förordningar.16 Den finansiella styrningen är en viktig del av regeringens myn- dighetsstyrning. Genom den finansiella styrningen fastställs de eko- nomiska ramarna för en verksamhets resursförbrukning och därmed ambitionsnivån för det statliga åtagandet. Regeringens finansiella myn- dighetsstyrning är också avgörande för myndigheternas handlings- frihet och möjligheter att planera och genomföra sin verksamhet effektivt . Regeringens finansiella styrning av myndigheterna är bl.a. tilldel- ning av anslag/anslagsposter, tillgång till anslagssparande och anslags- kredit, skriftliga villkor för anslag/anslagsposter, dispositionsrätt till avgiftsinkomster, regler och villkor för avgifter, låneramar och kredit- ramar. Anslag är utgiftsposter på statens budget som beslutar.17 anslagsbeslut innebär att regeringen bemyndigas att och under vissa villkor använda anvisade medel till de av angivna ändamålen. Anslag är alltså medel på statens budget som anvisar till ett bestämt belopp för ett bestämt ändamål och för , dvs. som är (ett kalenderår), och som regeringen disponerar och tilldelar en myn- dighet.18 Bestämmelser om anslag finns i budgetlagen (2011:203) och i anslagsförordningen (2011:223). När regeringen därefter tilldelar en myndighet ett anslag, får reger- ingen dela anslagen i anslagsposter för att styra användningen av anslaget samt besluta om begränsningar i villkoren för utnyttjandet av anslaget.19 Med en anslagspost avses ett belopp som har förts upp 169 kap. regeringsformen (1974:152). 179 kap. Finansmakten, regeringsformen (1974:152). 189 kap. Finansmakten, regeringsformen (1974:152), ESV 2011:9, om ekono- misk styrning i staten. Enligt 9 kap. 3 § andra stycket RF kan besluta att ett särskilt anslag ska utgå för en annan tid än budgetperioden. Denna bestämmelse har dock , enligt Miljömålsberedningens kännedom, endast använt vid något enstaka tillfälle. 1911 § 3 kap. budgetlagen (2011:203). Effektivare myndigheter i offentligt havsmiljöarbete under ett anslag och som avser ett visst deländamål.20 Den myndig- het som tilldelats dispositionsrätt till ett anslag eller en anslagspost får disponera anslaget med det tilldelade beloppet med tillägg av eventuellt disponibelt anslagssparande och anslagskredit.21 En myndighet som tilldelats ett anslag har alltså rätt att enligt gäl- lande villkor och bestämmelser använda statens medel för de ända- mål som anslaget avser och är skyldig att redovisa utgifter och in- komster mot anslaget.22 Anslag kan delas in i två kategorier efter vad de ska användas till – anslag som i huvudsak är avsedda för förvaltningsändamål och övriga anslag. Informellt används begreppen förvaltningsanslag och sakan- slag, men dessa begrepp har inte någon enhetlig definition. En viktig princip är att förvaltningsanslag och sakanslag ska hållas åtskilda. Det innebär att anslag som inte avser myndigheternas för- valtningsutgifter, dvs. sakanslag, normalt inte ska användas för att finansiera förvaltningsutgifter.23 För att kunna frångå denna princip krävs att beslutat om ett sådant ändamål för anslaget efter- som anslag inte får inte användas på annat sätt än vad har bestämt.24 En strävan bör därmed vara att sakanslag hålls så rena som möjligt och inte belastas med förvaltningskostnader.25 Myndigheternas förvaltningsanslag finansierar kostnaderna för förvaltning. Det gäller t.ex. löner, lokaler, kontorsutrustning och övriga driftskostnader. Utgångspunkten är att förvaltningsanslaget ska finansiera hela myndighetens verksamhet, om det inte finns sär- skilda skäl för att viss verksamhet ska finansieras på annat sätt. 204 § anslagsförordningen (2011:223). 216 § anslagsförordningen (2011:223). 2210 § anslagsförordningen (2011:223). 2000/01:FiU27. 249 kap. 7 § regeringsformen (1974:152). 2000/01:FiU27. Effektivare myndigheter i offentligt havsmiljöarbete För att skapa flexibilitet över budgetårsgränserna får regeringen en- ligt budgetlagens bestämmelser tillfälligt överskrida ett anslag genom att en kredit motsvarande högst av det anvisade anslaget (anslagskredit) tas i anspråk. Följande budgetår ska tillgängliga medel på samma anslag reduceras med ett belopp motsvarande den ianspråk- tagna anslagskrediten.26 Outnyttjade medel på ett anslag (anslagssparande) får användas följande år.27 Det innebär att regeringen i sin tur när en myndighet tilldelas dispositionsrätt till ett anslag kan besluta att anslaget får disponeras med det tilldelade beloppet, med tillägg av disponibelt anslagsspa- rande och anslagskredit, och med avdrag för utnyttjad anslagskredit från föregående år.28 Med ett anslagssparande avses vad en myndighet vid budgetårets slut inte utnyttjat av ett anslag sedan indragningar29 räknats bort. Ett anslagssparande på ett anslag som huvudsakligen avser förvalt- ningsutgifter får myndigheten disponera av det till- delade beloppet. Sparande på sakanslag får endast disponeras efter särskilt beslut av regeringen. Med anslagskredit avses en rätt för en myndighet att överskrida ett anslag. En myndighet får disponera en anslagskredit på ett anslag som huvudsakligen avser förvaltningsutgifter av det tilldelade beloppet. För sakanslag beslutar regeringen särskilt om an- slagskreditens storlek. Hur stor anslagskredit en myndighet har rätt att disponera lik- som möjligheterna till anslagssparande framgår av myndighetens regleringsbrev. 26Med bemyndigande får regeringen även besluta att ett anslag får överskridas, om detta är nödvändigt för att i en verksamhet täcka särskilda utgifter som inte var kända då an- slaget anvisades eller för att ett av beslutat ändamål med anslaget ska kunna upp- fyllas. 273 kap. 8, 10 §§ budgetlagen (2011:203). 286, 7, 8 §§ anslagsförordningen (2011:223). 29Indragning är en minskning av tilldelade medel på ett anslag. Se ESV 2011:9, om ekonomisk styrning i staten. Effektivare myndigheter i offentligt havsmiljöarbete Ett beställningsbemyndigande är ett tillstånd som regeringen och en statlig myndighet behöver för att få ingå ekonomiska åtaganden som kommer att belasta framtida anslag, dvs. åtaganden som medför ut- gifter på anslag efter innevarande budgetår. Åtagandena kan t.ex. gälla beställning av varor och tjänster eller beslut om bidrag, ersätt- ningar eller lån. Beställningsbemyndigandet behövs eftersom riks- dagen beslutar om anslag i taget, men för att myndigheterna ska kunna bedriva sin verksamhet effektivt, behöver de kunna göra åtaganden för längre tidsperioder än . Bestämmelser om beställ- ningsbemyndiganden finns i budgetlagen och i anslagsförordningen.30 Ett beställningsbemyndigande om ekonomiska åtaganden enligt anslagsförordningen31 ger alltså myndigheten rätt att ingå ekonomiska åtaganden som medför utgifter under följande budgetår. Ett beställningsbemyndigande är alltid knutet till ett anslag. Efter- som anslaget alltid är uppdelat i en eller flera anslagsposter ska be- myndigandet i regleringsbrevet anges på postnivå. Pris- och löneomräkning av förvaltningsanslag Pris- och löneomräkning (PLO) är den beräkningsmetod som reger- ingen använder för att myndigheternas förvaltningsanslag ska vara realt oförändrade , givet en beslutad nivå. Beräkningen byg- ger bl.a. på att omräkningstal fastställs för olika slag av kostnader. De tre huvudsakliga kostnadsslagen är löner, hyror och övriga för- valtningskostnader. Den allmänna prisutvecklingen inom den konkurrensutsatta sek- torn är utgångspunkt för att fastställa kompensationen för kostnads- utvecklingen. Grunden för omräkningen är att förvaltningsanslag räknas om utifrån pris- och löneförändringar i övriga samhället med eftersläpning. 306 kap. 1 § budgetlagen (2011:203) samt 17 och 18 §§ anslagsförordningen (2011:223). 3117 § anslagsförordningen (2011:203). Effektivare myndigheter i offentligt havsmiljöarbete som ställs till en statlig myndighet är ett årligt reger- ingsbeslut med resurstilldelning och formulering av myndighetsupp- drag. Med utgångspunkt i beslut om statens budget för ett budgetår slår regeringen i regleringsbrevet fast vilka finansiella villkor som ska gälla för respektive myndighet det specifika budget- året. Ett regleringsbrev består av fem delar; en inledning, en verk- samhetsdel, en finansieringsdel, en del som innehåller undantag från det ekonomiadministrativa regelverket samt övriga bestämmelser. Det finns även regleringsbrev som endast innehåller en finansier- ingsdel. 24.7Statliga bidrag finansierar merparten av havs- och vattenmiljöarbetet Merparten av det statligt finansierade havs- och vattenmiljöarbetet finansieras med bidrag från anslaget 1:11 Åtgärder för havs- och vattenmiljö inom utgiftsområde 20 Allmän miljö- och naturvård. Till exempel betalar Havs- och vattenmyndigheten ut större delen av de medel som myndigheten disponerar på anslagsposten två på 1:11- anslaget som bidrag till olika aktörer. Statliga myndigheter är den största mottagargruppen som tar emot av bidragen. Enligt Havs- och vattenmyndighetens redovisning av hur an- slaget 1:11 Åtgärder för havs- och vattenmiljö användes 2019 och vilka aktörer som tog emot medel ur anslaget, lämnades av medlen på anslagspost två till statliga myndigheter. Länsstyrelserna var sammanlagt de största mottagarna. Andra statliga myndigheter som tar emot medel är SLU, , , SGU m.fl. Se tabellen nedan. Effektivare myndigheter i offentligt havsmiljöarbete Tabell 24.1 Havs- och vattenmyndighetens bidragsutbetalningar från anslaget 1:11 Åtgärder för havs- och vattenmiljö, till länsstyrelserna, SLU, , , SGU 2019 Geologiska undersökning, SGU Källa: Havs- och vattenmyndighetens återapportering av anslag 1:11 Åtgärder för havs - och vattenmiljö enligt regleringsbrev för , 20 -03-24. En del av anslaget 1:11 som Havs- och vattenmyndigheten tidigare disponerat och betalat ut som bidrag till länsstyrelserna, disponeras av i län som i sin tur betalar ut bidrag till de övriga länsstyrelserna. Av de bidrag som länsstyrelserna tar emot betalar de i sin tur – efter ansökan – ut till kommuner, ideella sammanslutningar m.fl. i form av statsbidrag. De närmare bestämmelser som reglerar statsbidragen finns i för- ordningar och hur stora belopp som får användas för dessa stats- Effektivare myndigheter i offentligt havsmiljöarbete bidrag framgår av Havs- och vattenmyndighetens regleringsbrev med regeringens villkor till respektive anslagspost. 24.7.1Vad är bidrag och hur ser regelverket ut?