sou · H9B333 · 2021-05-11 00:00:00 — I och ligger skolstarts- reformerna flera decennier tillbaka i tiden och flera andra reformer har hunnit genomföras . I övriga nordiska länder erbjuds fortfarande utbildning för sexåringar i form av en övergångsklass mellan förskola och skola, förskoleklass i , børnehaveklassen i och förskoleundervisning . 1Den nordiska jämförelsen är genomförd av , senior rådgivare , f.d. huvudsekreterare i (U 2014:05). Skolplikt och skolstart i Internationella jämförelser är ibland svåra eftersom de begrepp som ska jämföras har olika innebörd i olika länder. Ett sådant begrepp är skolplikt. Med skolplikt avses i denna översikt både skolplikt som i och undervisningsplikt eller läroplikt som i , , och . Bestämmelserna om skolplikt i betyder att vårdnadshavarna ska se till att deras barn infinner sig i skolan. Om vårdnadshavarna inte lever upp till sitt ansvar kan sam- hället genom hemkommunen till och med använda sanktioner, i detta fall vitesföreläggande (7 kap. 20 § och 23 § skollagen). Skolplikten motsvaras av en rätt till utbildning. Undervisningsplikt eller läroplikt i de övriga nordiska länderna innebär också att föräldrarna har ansvar för att barnet får undervisning, men de kan friare välja hur och var detta ska ske, exempelvis i hemmet. I , liksom i många , inträder barnens skolplikt oftast . Intervallet är emellertid stort. Tidigast inträder skolplikten och senast . Särskilt i de länder där skolplikten inträder tidigt påbörjas den oftast i samband med en utbildning med inslag av förskolepedagogik i likhet med den svenska förskoleklassen. I de flesta länder inträder barnens skolplikt emellertid först vid övergången till motsvarigheten till den svenska . I talar vi ofta om skolformerna förskola, förskole- klass och grundskola, som också är uppräknade i skollagen. Vi menar då ett sätt att organisera utbildningen som styrs av bestämmelser i lag, förordning och läroplan. Skolform är dock ett begrepp som är svårt att jämföra med andra länders sätt att organisera. Medan skolpliktens längd i de flesta europeiska länder ännu i bör- jan av var högst är den i cirka två tredjedelar av länderna . har tendensen varit att förlänga skol- eller läroplikten, både i början och i slutet av skolgången, ibland i båda. I många av EU:s medlemsländer påbörjas skolplikten eller den obligatoriska motsvarigheten till förskoleklassen , t.ex. i , , , och . Den börjar tidigare i (i Ecole Maternelle), (), på (), i () och i (). Liksom i , och finns obligatorisk förskoleklass för sexåringar även i och . och börjar femåringarna i . (Euro- pean Commission/EACEA//2014; European Com- mission 2018; 2017, 2018).2 I råder undervisningsplikt, men inte skolplikt. Föräldrarna kan alltså välja om de vill skicka sina barn till folkeskolen () eller om barnet ska få en undervisning som motsvarar detta, exempelvis undervisning i en privat skola eller hemundervis- ning. Det vanligaste är dock att barnet går i folkeskolen.3 Undervisningsplikten inträder det kalenderår då barnet fyller . Det kan dock förekomma att undervisningsplikten skjuts upp beroende på barnets utveckling. Den nuvarande regeringen har i ett ”forståelsespapir” (inriktningsdokument) uttryckt som ett politiskt mål att det ska införas större möjligheter till senare skolstart för enskilda elever som av olika anledningar behöver det. De konkreta förberedelserna för detta har dock ännu inte påbörjats. Den obligatoriska består av i børnehaveklassen (förskoleklassen) och i klass 1–9. Den nuvarande tioåriga under- visningsplikten infördes när børnehaveklassen blev en obliga- torisk del av . Ökad likvärdighet var ett tungt vägande skäl för reformen. Även innan denna lagändring trädde i kraft var det dock mycket vanligt att sexåringarna deltog i det frivilliga året i børnehaveklassen. Således ökade antalet elever i børnehaveklassen bara marginellt när den blev obligatorisk. Det har inte genomförts några konkreta utvärderingar av effekterna av denna reform. Hela folkeskolen reformerades 2014 och børnehaveklassen genom- gick då också en rad förändringar. Bland annat infördes längre skol- dagar, , dvs. Eleverna förväntas motionera eller röra sig i genomsnitt per dag som en del av skoldagen. En ny uppsättning kompetensområden, som ska styra arbetet i børnehaveklassen, infördes i skollagen: sprog (språk), matematisk 2Se även landspecifika skolsystembeskrivningar i Europeiska kommissionens . /19 gick av alla elever i folkeskolen. opmærksamhed (matematiskt tänkande), naturfaglige fænomener (naturvetenskapliga fenomen), kreative og musiske udtryksformer (kreativa och musiska uttrycksformer), krop og bevægelse (kropp och rörelse) samt engagement og fællesskab (engagemang och gemen- skap). Dessutom finns tre obligatoriska ämnen som är gemensamma med : færdselslære (trafik), uddannelse og job (utbild- ning och arbete) samt sundheds- og seksualundervisning og familie- kundskab (hälso-, samlevnadsundervisning och familjekunskap). Digi- tal kompetens är ett mål för hela folkeskolen och ska också integreras i børnehaveklassen. Lokalsamhället ska användas i undervisningen, som ska vara varierad och allsidig. Ett ökat fokus på danska och mate- matik ska genomsyra hela folkeskolen. Varje barn ska genomgå en sprogudvurdering (språkbedömning) i børnehaveklassen för att säkerställa en god språklig grund för elevernas skolgång. Språkutvärderingen används för planering av undervisningen med utgångspunkt i de gemensamma målen för børnehaveklassen och det enskilda barnets språkliga kompetens och förutsättningar. Det är den enskilda kommunen eller skolan som bestämmer hur språk- bedömningen i børnehaveklassen ska gå till och vem som ska utföra den. På vissa skolor är det läraren i børnehaveklassen som genomför språkbedömningen och på andra skolor engageras exempelvis skolans talpedagog, studievägledare, specialundervisningspersonal eller skol- psykolog i arbetet. Resultaten av språkbedömningen ska som tidigare nämnts användas för att anpassa undervisningen till elevernas kompetens och förutsätt- ningar. Dessutom kan resultaten diskuteras i børnehaveklassteamet och tillsammans med resurspersoner som studievägledare och liknande. Mot bakgrund av resultaten kan det påbörjas särskilda språkliga in- satser för elevgrupper eller enskilda elever. Resultaten kan också ut- göra underlag och utvecklas vid samtal mellan skolan och hemmet. Det ska finnas en elevplan med framåtsyftande information om barnets utveckling. Elevplanen ska innehålla individuella mål för eleven och en del som visar på progressionen i förhållande till de uppställda målen. I uppföljningsdelen beskrivs hur målen ska följas upp av lärare, elever och föräldrar. Dessa reformer bygger på att alla elever har gått i børnehaveklassen innan de börjar i folkeskolen. Någon diskussion om att sexåringar ska börja i folkeskolen har inte förekommit i samband med refor- meringen, utan inriktningen har varit att børnehaveklassen ska finnas kvar men vara obligatorisk. I blev förskoleundervisning (förskoleklass) för sexåringar obligatorisk . Liksom i hade kommunerna redan tidigare, , skyldighet att erbjuda alla sexåringar förskoleundervisning, men det var frivilligt för barnen att delta. I likhet med och har inte skolplikt utan läroplikt, som inträder det år barnet fyller . Enligt lagen ska sexåringar året innan läroplikten inträder delta i ettårig förskole- undervisning eller annan verksamhet för att kunna uppnå målen för förskoleundervisningen. Motiven bakom reformen var flera. Liksom i deltog de flesta sexåringar redan i förskoleundervisningen även innan den blev obligatorisk och därför ville regeringen anpassa lagen efter praktiken. Även möjligheten att tidigt upptäcka elever i behov av särskilt stöd spelade in. Centralt för de överväganden som gjordes inför reformen var förskoleundervisningens tillgänglighet, förverkligande av mål, jäm- likhet och jämställdhet, stödjande av barnets tillväxt, utvecklings- och lärandeförutsättningar samt kvaliteten i förskoleundervisningens lärande- och tillväxtmiljö. Kommunen är enligt lagen skyldig att ordna förskoleundervisning i egen regi eller tillsammans med andra kommuner. Andra utbild- ningsanordnare kan också få tillstånd att anordna förskoleundervis- ning för sexåringar. Vårdnadshavaren ska se till att barnet deltar i förskoleundervisning eller annan verksamhet för att målen för för- skoleundervisningen ska kunna uppnås. Barnet kan alltså i stället få hemundervisning som uppfyller målen. En elev som antagits till för- skoleundervisning i kommunens regi ska dock normalt delta i utbild- ningen om eleven inte av särskilda skäl tillfälligt fått ledigt. Förskoleundervisning organiseras i anslutning till dagvård (för- skolan) eller . Förskollärare eller klasslärare leder för- skoleundervisningen. Förskollärare har en pedagogie kandidatexamen på 180 studiepoäng (ETCS). Klasslärare har en mastersexamen i pedagogik (300 ETCS). Examen ger behörighet till att arbeta som klass- eller förskollärare. Undervisningen som sker i förskoleenheter och skolor styrs av de allmänna målen som fastställs i en förordning (Statsrådets förord- ning 422/2012). Dessa konkretiseras med särskilda mål i grunderna för läroplanerna, lokala läroplaner samt i årsplaner. Läroplanernas centrala uppgift är pedagogisk och innehållsmässig styrning av det undervisnings- och fostringsarbete som sker i förskoleenheter och skolor. Dessutom är syftet att säkerställa jämlikhet4 i utbildningen. Utbildningsstyrelsen har utarbetat övergripande nationella grun- der (nationella mål) för förskoleundervisningen. Strävan efter likvär- dighet var ett motiv bakom införandet av dessa nationella grunder. Staten har lagt ett ansvar på den lokala nivån att konkretisera de nationella riktlinjerna i en lokal läroplan eller arbetsplan. Anordna- ren av förskoleundervisning ska utarbeta en sådan lokal läroplan för förskoleundervisningen och dessutom utveckla den. Det finns olika delområden i läroplanen, till exempel verksamhetskultur, arbetssätt, mångsidig kompetens, bedömning och utvärdering och individuellt stöd och elevvård. Dessutom finns fem lärområden som ska styra undervisningen: Mina många uttrycksformer, Språkets rika värld, Jag och vår gemenskap, Jag utforskar min omgivning och Jag växer och utvecklas (Utbildningsstyrelsen 2014). I regeringens plan för utbildningsutvärderingar åren 2016–2019 ingår en utvärdering av implementeringen av grunderna för läro- planerna för förskoleundervisningen och den grundläggande utbild- ningen som en uppgift för Nationella centret för utbildningsutvär- dering. Alla anordnare av förskoleundervisning och grundläggande utbildning i samt förskoleenheter och skolor i ett särskilt ur- val omfattas av utvärderingen. Utvärderingen har handlat om proces- serna för att utarbeta läroplaner för förskoleundervisningen och den grundläggande utbildningen samt om hur de innehållsmässiga målen för grunderna för läroplanen uppnåtts . I en första rapport granskas hur styrsystemet för utbildningen fungerar, dess genomslagskraft samt faktorer som bidrar till och förhindrar uppnå- endet av läroplanernas målsättningar (Nationella centret för utbild- ningsutvärdering (2021). Enligt utvärderingsresultaten stödjer det riksomfattande och lokala styrsystemet för utbildningen genomförandet av förskoleundervis- 4I används vanligen begreppet likvärdighet. ningen och den grundläggande utbildningen. Undervisningens riksom- fattande mål främjar förskoleundervisningens och den grundläggande utbildningens enhetlighet, utvecklingen av den lokala verksamhets- kulturen och stärkandet av mångsidig kompetens. Lokala läroplaner och årsplaner stödjer allra bäst förskolornas och skolornas arbete. En atmosfär som är positivt inställd till utveckling, deltagande och samarbete mellan olika aktörer bidrar till hur berednings- och införandeprocesserna för den lokala läroplanen lyckas samt möjlig- gör detta. Utvärderingsresultaten visar dock att man inte på alla håll har reserverat tillräckligt med tid och resurser för läroplansproces- serna. I förskoleundervisningen och den grundläggande utbildningen främjar samarbetet mellan lärarna samt beredskapen till förändring allra mest uppnåendet av målen i läroplanen. Brist på lokaler och resur- ser, en atmosfär och attityder som är emot förändring samt även brist på behöriga lärare i småbarnspedagogik i förskoleundervisningen utgör hinder för uppnåendet av målen i läroplanerna. Handledning och utbildning som gäller implementeringen av grunderna för läroplanen har understött beredningen av lokala läro- planer genom att förtydliga de allmänna riktlinjerna för och ändringar inom reformen. Enligt utvärderingsresultaten skulle man emellertid behöva fler inslag av praktiskt inriktad och skräddarsydd kompetens- utveckling för lärare samt en ändring av verksamhetskulturen som stöd för utvecklingen av förskoleundervisningen och den grundläg- gande utbildningen. Dessutom borde man i syfte att öka ömsesidig förståelse koppla centrala begrepp för grunderna för läroplanen när- mare till praktiken. Utvärderingsgruppen har utifrån utvärderings- resultaten arbetat fram ett antal utvecklingsrekommendationer. Till skillnad mot i har inte diskussionen om förskole- undervisningens framtid i handlat om en övergång till tidi- gare start i . Däremot föreslår en utredning från Utbild- ningsstyrelsen (2019) en tvåårig förskoleundervisning, där även verksamheten för femåringar ska organiseras som förskoleundervis- ning i dagvården (förskolan). Skälen tycks främst vara bristande lik- värdighet, exempelvis när det gäller antalet timmar i förskoleunder- visningen och barngruppernas storlek. Läroplanen skulle visserligen enligt utredningen behöva skrivas om, men det skulle inte innebära att mål flyttas ner för sexåringarna utan att femåring- arnas mål integreras med sexåringarnas. Skolstart och undervisnings- plikt skulle som inträda . planerar utifrån utredningens förslag att genomföra ett fyraårigt försök med tvåårig förskoleundervisning inom ramen för utvecklingsprogrammet Utbildning för alla.5 Det innebär alltså att även femåringarna ska erbjudas avgiftsfri förskole- undervisning. Regeringens proposition med förslag till en försökslag ska lämnas till och om godkänner den inleds försöket . Försöket ska pågå åren 2021– 2024. I försöket planeras att totalt cirka 10 000 barn födda ska delta. En egen läroplan utarbetas av Utbildningsstyrelsen. Försöket ska bidra med kunskapsunderlag för ett eventuellt beslut om att införa en tvåårig förskoleundervisning på riksnivå. Syftet med försöket är att stärka jämlikheten inom utbildningen, öka andelen barn som deltar i småbarnspedagogiken (förskoleundervisning), minska kunskapsklyftorna och förbättra barnens inlärning av tidiga grund- läggande färdigheter. För uppföljningen och utvärderingen av försöket svarar Nationella centret för utbildningsutvärdering. I den tidigare nämnda utredningen från Utbildningsstyrelsen visar man på en central trend i utvecklingen av verksamheten i förskole- undervisningen och de lägsta klasserna i . Det handlar om så kallad flexibel förskoleundervisning och nybörjarundervisning i . Modeller för flexibla lärstigar (utbildningsgångar) har utvecklats i flera kommuner. I utredningen finns ett exempel från stad på samarbete mellan förskole- och nybörjarunder- visning i och utveckling av en gemensam undervisning för de yngsta eleverna. Som tidigare nämnts förs det ingen egentlig debatt om vid vilken ålder barnen ska börja skolan i , men enligt regeringsprogrammet är avsikten att utreda hur man kan få förskole- undervisningen och nybörjarundervisningen att bilda en smidigare helhet. Det skulle bland annat kunna betyda att skolgången inleds när barnet är redo för det, dvs. en eventuell tidigare- eller senarelägg- ning av skolstarten för enskilda elever, jämfört med vad som normalt är fallet. har förberett för att läroplikten ska förlängas till . Lagförslaget gick ut på remiss och meningen är att den nya lagen ska träda i kraft redan i 5Undervisnings- och kulturministeriet, Utbildning för alla – Utvecklingsprogrammet för kvalitet och jämlikhet inom småbarnspedagogiken och den grundläggande utbildningen. Den obligatoriska läroplikten skulle enligt förslaget gälla tills eleven fyllt . Förlängd läroplikt garanterar därmed inte att alla får en gymnasieexamen, eftersom de flesta är när de går ut. Den obligatoriska grunnskóli () i är tioårig. Enligt skollagen är den obligatorisk för elever . I infördes skolstart vid och tioårig grundskola . var alltså tidigast ute av alla de nordiska länderna med att introducera skolstart för sexåringar. Omkring 1990 genomfördes flera stora skolreformer i . Nio- årig grundskola hade införts för alla elever från och med ålder och grundskola skulle organiseras i varje kommun. Intresset för att inkludera även sexåringar i uppstod . Många skolor erbjöd redan pedagogisk verksamhet för sexåringar i samma skolbyggnader som . Dessa sexårsklasser betraktades som en brygga mellan förskolan och och kallades ofta 0- klass. 1990 deltog av sexåringarna i dessa klasser i . Ett ökat tryck att en tioårig obligatorisk skolgång skulle införas i skollagen uppstod från föräldrar, företrädare för och från politiskt håll. tog beslut om föränd- ringen 1990 som skoldagen förlängdes för de yngre elev- erna. därefter, omkring 1994, kom önskemål från föräldrar om att kommunerna också skulle organisera fritidsverksamhet efter skol- dagen för sex- till nioåringar. Pedagogiska centra (jfr fritidshem i ) har reglerats i skollagen och organiseras av den lokala skolan. Förändringen medförde ingen större efterfrågan på fler lärare; bara ett fåtal nya lärare behövde anställas för reformen. Anledningen var att 0-klasserna redan var integrerade i och de lärare som undervisade sexåringarna hade den utbildning som krävdes för att få undervisa även sju- och åttaåringar. I den nationella läroplanen för som trädde i kraft finns ett speciellt kapitel om pedagogik för de yngsta eleverna, sex- till nioåringar, som handlar om förskolepedagogik och hur man skapar en brygga mellan de olika skolformerna. I övrigt undervisas nu sexåringarna enligt läroplan. Reformen att införa obligatorisk skolstart för sexåringar har varit allmänt uppskattad och accepterad i , både i och bland skolledare, lärare, lärarnas fackliga organisationer och föräld- rar. Det har dock inte genomförts någon formell utvärdering av reformen. Enligt har det rått politisk konsensus i om den tioåriga med skolstart för sexåringar och den pedagogiska fritidsverksamheten för sex- till nioåringar. I är den obligatoriska skolan tioårig. Sexåringarna går i den första obligatoriska årskursen och eleverna har tioårig opplærings- plikt (undervisningsplikt). Bakgrunden till skolstartsreformen kan studeras bl.a. i propositionen Om 6-åringer i skolen – konsekvenser för skoleløpet och retningslinjer for dets innhold (Kirke-, utdannings- og forskningsdepartementet 1993). Reformen presenterades som en likvärdighetsreform, där alla barn skulle få tillgång till en pedagogik baserad både på förskolans och traditioner. Den ut- ökade undervisningstiden i till skulle också stärka elevernas ämneskunskaper. Särskilt viktigt var detta för elever med invandrarbakgrund och elever i behov av särskilt stöd. infördes skolstart i för barn det året de fyller och blev tioårig. började eleverna i årskurs 1 , det vill säga som sjuåringar. Barneskolen (låg- och mellanstadiet) omfattade då årskurs 1–6 och ungdomsskolen (högstadiet) årskurs 7–9. I samband med Reform 97, då skolplikts- åldern sänktes, hoppade de elever som hade påbörjat 1. trinn (års- kurs 1) . En elev som exempelvis gick i 5. trinn flyttade till 7. trinn 1997. Intentionerna bakom reformen, Reform 97, var att traditionerna både från barnehagen (förskolan) och från skulle prägla undervisningen för de yngsta barnen. Uteskole, lek och undervisning utomhus, framhölls som ett viktigt pedagogiskt redskap. Avsikten var att förskollärare och grundskollärare skulle dela på ansvaret för undervisningen av sexåringarna. Systematisk läsinlärning skulle på- börjas i 2. trinn. I utvärderingar av Reform 97 såg forskarna bland annat att den fria leken hade stort utrymme men att den inte användes som ett pedagogiskt verktyg för att utveckla elevernas språkliga kompetens eller deras förtrogenhet med bokstäver och text. Det fanns inte heller tillräcklig progression i elevernas lärande. Lärarna kopplade inte lek med temaarbete eller ämnen, vilket förutsattes i läroplanen. I resultat från internationella undersökningar, både och PIRLS, framgick att elevernas läsfärdighet hade sjunkit efter införandet av Reform 97 i . Som tänkbara orsaker angavs förskollärarnas bris- tande kompetens i läs- och skrivinlärning och att eleverna inte fick påbörja läsinlärningen förrän i 2. trinn. Med anledning av detta in- fördes obligatoriska kartläggningsprov i läsning i 2. trinn och 7. trinn . Det gjordes stora satsningar på läsning – 2007, bland annat genom fortbildning av lärarna. I den nya läropla- nen Kunnskapsløftet 2006 påbjöds att läsinlärning skulle påbörjas redan i 1. trinn. resultat i läsförståelse förbättrades i de påföl- jande PISA- och PIRLS-undersökningarna. Utdanningsetaten () i kommun vittnade om erfarenheterna av skolstart för sexåringar i en intervju 2014.6 Precis som i förskoleklassen i hade det inte varit helt lätt att smälta samman förskole- och grundskolepedagogik. Klasserna med sexåringar fick dock från starten goda förutsättningar med stora lokalytor, material och utrustning och hög personaltäthet, vilket under- lättade införandet. En erfarenhet var att kontakten och övergången mellan förskola och grundskola hade förbättrats genom reformen. Satsningarna på åldersblandade grupper och flexibel skolstart under läsåret, som ingick i reformen , tonades dock ner . var inslagen av temaarbete, lek, utforskande och andra arbetssätt, som var inspirerade av förskolans pedagogik, större i 1. trinn än högre upp i . Den förberedande läsinlärningen fick dock med tiden större plats i verksamheten för sexåringarna. Skolorna har själva fått bestämma hur bemanningen ska se ut och i är det numera ovanligt att ha både en förskollärare och en grund- skollärare i 1 trinn. Förskollärarna var vid införandet av reformen behöriga att under- visa i 1. trinn. De var dock tvungna att förbinda sig att genomgå en fortbildning för att bli behöriga att undervisa upp till och med 4. trinn. Lärarutbildningen för 1–7 trinn är en egen lärar- utbildning på mastersnivå. En sammanfattande slutsats är att undervisningen i 1. trinn allt eftersom har anpassat sig till traditioner. Efter införan- det av den nya läroplanen 2006 blev som tidigare nämnts betoningen av läs- och skrivfärdigheter mycket starkare i de lägsta årskurserna . Just nu pågår en debatt i om hur väl skolan är anpassad till de yngsta eleverna. En del menar att intentionerna som låg till grund för införandet av skolstart för sexåringar inte har tagits tillvara. Ut- gångspunkten var att skoldagen för de yngsta skulle präglas av lek, medan det i verkligheten har lagts mer vikt på inlärning. () har därför begärt att regeringen ska utvärdera sexårs- reformen med inriktning mot förändringar för en bättre anpassning till de yngsta eleverna. Som ett komplement till begäran har det genomförts en kunskapsöversikt över vad forskningen säger om inlärning för de yngsta eleverna (2018). Denna kunskaps- översikt har också legat till grund för innehållet i de nya läroplaner som började gälla i hela . Läroplanerna lägger stor vikt vid kopplingen till läroplanen för barnehagen (för- skolan) och god nybörjarundervisning för de yngsta. Det blir bland annat tydligare att de yngsta eleverna ska få lära genom lek. Den utvärdering som begärde har blivit något försenad men påbörjades . Utvärderingen tar utgångs- punkt i en översiktlig belysning av de yngsta barnens skolvardag.