sou · H9B389 · 2021-11-02 00:00:00 — Den norska kommissionen pekar på att det upp- stod ett glapp där ingen av aktörerna vägde nyttan av smittskydds- åtgärderna mot belastningen de medförde. Enligt den norska kom- missionen är det förvisso naturligt att myndigheterna i vissa fall kan göra olika bedömningar, något som följer av deras olika roller. Kom- missionen menar dock att det är lämpligt om den verksamhet som har att hantera krisen är en annan än den som står för expertkun- skapen och att det är viktigt att ha ett system för krishantering där till danska utredningsgruppens rapport af covid-19 i – Rapport afgi- vet af den af Udvalg for Forretningsordenen nedsatte udredningsgruppe vedr. Hånd- teringen af covid-19, ). 161NOU 2021:6, Myndighetenes håndtering av koronapandemien. Rapport fra Koronakommi- sjonen, . det finns en klar skillnad mellan vad som utgör expertkunskap, hän- syn till bredare samhälleliga intressen och vad som utgör politiska beslut. En sådan öppenhet kan enligt kommissionen skapa tillit i befolkningen, något som är avgörande i kriser där befolkningens beteende är själva kärnan i hanteringen av krisen.162 De under pandemin två mest framträdande centrala rådgivande myn- digheterna i är Hälsostyrelsen () och (Institut). Hälsostyrelsen har det nationella ansvaret för hälso- och sjukvårdsfrågor och har upp- gifter i den centrala förvaltningen av hälso- och sjukvårdsområdet och äldrevården. Styrelsen ansvarar även för folkhälsofrågor. ansvarar för övervakning av infektioner och beredskap för smittsamma sjukdomar m.m. Institutet har ansvar för landets centrallaboratorium för diagnostiska analyser och bedriver forsk- ning inom bl.a. epidemiologi och vacciner samt utför myndighets- rådgivning. Institutet ansvarar även för inköp och tillhandahållande av vacciner.163 Två andra myndigheter som varit relevanta under pandemin är Läkemedelsstyrelsen (Lægemiddelstyrelsen) och Styrelsen för pati- entsäkerhet (Styrelsen for Patientsikkerhed). Dessa är tillsyns- och förvaltningsmyndigheter med mer specialiserade uppgifter jämfört med Hälsostyrelsen. De ansvarar för rådgivning avseende bl.a. skyddsutrustning, vacciner och smittspårning. Alla fyra myndighe- ter sorterar under Hälso- och äldreministeriet (Sundheds- och , numera ).164 Den danska utredningsgruppen, som på uppdrag av utrett hantering av covid-19-pandemin, har i sin rapport gjort en jämförelse mellan de danska grannländernas (, och ) pandemihantering. I fråga om beslutsunderlag och 162NOU 2021:6, Myndighetenes håndtering av koronapandemien. Rapport fra Koronakommi- sjonen, . 163Folketinget (2021), Håndteringen af covid-19 i – Rapport afgivet af den af Folke- tingets Udvalg for Forretningsordenen nedsatte udredningsgruppe vedr. Håndteringen af covid-19, samt och Instituts webbplatser (besökta ). 164Folketinget (2021), Håndteringen af covid-19 i – Rapport afgivet af den af Folke- tingets Udvalg for Forretningsordenen nedsatte udredningsgruppe vedr. Håndteringen af covid-19. rådgivningsstruktur konstaterar utredningsgruppen att det i de fyra länderna finns en grundläggande likhet i den institutionella utform- ningen av expertrådgivningen i samband med epidemiologiska hot. Alla länder har specialiserade institutioner som kombinerar analy- tiska och forskningsmässiga uppgifter med övervakningsuppgifter av myndighetskaraktär och är placerade på nationell nivå samt be- mannas med och leds av specialister inom ett brett fält. Enligt utredningsgruppen är skillnaderna inte stora i förhållande till men däremot större i förhållande till (och ). Utred- ningsgruppen tar upp två förhållanden varav det ena är att Folk- hälsomyndigheten i framstår som en kombinerad sektor- forskningsinstitution och administrativ myndighet. Det andra för- hållandet är att den svenska grundlagen utesluter ministerstyre. Ut- redningsgruppen menar dock att skillnaderna i pandemi- hantering inte uppstått på grund av att har en annan insti- tutionell struktur och anser att man inte kan dra slutsatsen att en organisationsform är överlägsen någon annan. Däremot gör man två andra iakttagelser i jämförelsen mellan de fyra länderna. Den ena är betydelsen av att ha en struktur för expertrådgivning som i en krissituation som denna kan involveras i rådgivningen och att man kan säkerställa en pluralistisk diskussion. Utredningsgruppen pekar bl.a. på att Hälsostyrelsen inrättade en arbetsgrupp som forum för medverkan av en krets virologer från en rad sjukhus och att även etablerade en särskild modellgrupp med extern representation från universitet och sjukhus. Enligt utredningsgruppen är det ingen obetingad fördel att samla den sakkunniga analysverksamheten, de löpande riskvärderingarna och den sakkunniga rådgivningen i en och samma myndighet. Den andra iakttagelsen utredningsgruppen gör är betydelsen av att regeringen och de politiska partierna erkänner att hanteringen av den här typen av kris kräver att man tar ansvar för och erkänner att krisens hantering involverar beslut och prioriteringar som i grund och botten är politiska.165 165Folketinget (2021), Håndteringen af covid-19 i – Rapport afgivet af den af Folke- tingets Udvalg for Forretningsordenen nedsatte udredningsgruppe vedr. Håndteringen af covid-19. Social- och hälsovårdsministeriet ansvarar för hälsosäkerheten och därigenom en betydande del av coronaåtgärder. Ministeriet ansvarar för den rikstäckande beredskapen för störningar inom hälso- och sjukvården eller för hot om sådana, och för ledarskapet i dessa situationer. Ministeriet ansvarar för den allmänna planeringen, styrningen och övervakningen av bekämpningen av smittsamma sjukdomar. Till ansvarsområdet hör även främjande av hälsa och funktionsförmåga, förebyggande av sjukdomar, social välfärd, före- byggande av sociala problem samt läkemedelsförsörjning. Vid mini- steriet verkar delegationen för smittsamma sjukdomar, som är sak- kunnigorgan i fråga om bekämpningen av smittsamma sjukdomar. och välfärd (THL) är nationell sakkunnig- inrättning för bekämpningen av smittsamma sjukdomar. THL, som är inrättad inom social- och hälsovårdsministeriets förvaltnings- område, stödjer ministeriet och regionförvaltningsverken, upprätt- håller epidemiologiska uppföljningssystem samt styr och stödjer den lokala och regionala bekämpningen av smittsamma sjukdomar. In- stitutet ansvarar bl.a. för att följa upp och utreda förekomsten av smittsamma sjukdomar, utveckla diagnostik samt informera befolk- ningen om hur man kan undvika smitta och förebygga smittsprid- ning. Institutet sköter vidare bl.a. vaccinförsörjningen och följer upp och utreder biverkningar av vacciner. Institutet är också som behörig myndighet ansvarig för den epidemiologiska uppföljningen och an- mälningen av smittsamma sjukdomar i EU och är kontaktmyndighet för WHO:s internationella hälsoreglemente. minskades sakkunnigverksamheten i THL be- tydligt i syfte att rikta verksamheten från grundforskning mot reg- ional och lokal verksamhet och forskningsfinansiering som ansöks offentligt. Nedskärningarna riktades bl.a. mot forskning och be- kämpning av smittsamma sjukdomar.166 är statlig förvaltningsmyndighet för verksamhet som rör hälso- och sjukvård och annan medicinsk verksamhet, tandvård, socialtjänst, stöd och service till vissa funktionshindrade samt frågor 166Utredningsrapport 6/2021, Coronaepidemins första fas i , . om alkohol och missbruksmedel. Myndigheten, som sorterar under , bistår regeringen med underlag och expert- kunskap för utvecklingen inom sitt verksamhetsområde och myn- dighetens ansvar gäller i den utsträckning sådana frågor inte ska handläggas av någon annan myndighet.167 Myndigheten ska bl.a. genom kunskapsstöd och föreskrifter bidra till att hälso- och sjuk- vården och bedrivs enligt vetenskap och beprövad er- farenhet, ansvara för kunskapsutveckling och kunskapsförmedling, ge stöd till metodutveckling samt genom statistikframställning, upp- följning, utvärdering och epidemiologiska studier följa, analysera och rapportera om bl.a. hälsa och hälso- och sjukvård.168 Även om inte längre har det samlade ansvaret för smittskyddet är smittskyddsfrågor och hälso- och sjukvård tätt sammankopplade. Smittskyddsfrågor aktualiseras både vad gäller insatser för att behandla patienter och för att förebygga och för- hindra smittspridning. har i huvudsak ansvar för frå- gor som rör vård och behandling av samt insatser till individer inom hälso- och sjukvård och socialtjänst. har alltså myn- dighetsansvaret för sådana åtgärder inom hälso- och sjukvård och socialtjänst som är individrelaterade och där smittskyddsfrågan i sig är utredd. Myndigheten har vidare ansvar för vissa andra frågor som gränsar till smittskyddet såsom blodsäkerhet och sprututbytes- verksamhet. Smittskyddsfrågor har även nära koppling till vård- hygien och antibiotikaresistens. God hygienisk standard regleras i hälso- och sjukvårdslagen som en del av begreppet god vård. Sam- tidigt är god hygienisk standard en förutsättning för att förhindra smittspridning.169 ansvarar även för hälso- och sjukvårdens kris- beredskap, katastrofmedicin och den fysiska beredskapen inom hälso- och sjukvård. Myndigheten samordnar regionernas krisbered- skap inom hälso- och sjukvård och sprider information till personal inom socialtjänst och hälso- och sjukvård. I fråga om beredskaps- uppgifter ska ha ett samlat ansvar för att expertis ut- vecklas och upprätthålls samt att kunskap sprids om katastrof- medicin och krisberedskap inom myndighetens verksamhetsom- råde. Myndigheten ska verka för att expertis inom dessa områden 1671 § förordningen (2015:284) med instruktion för . 1684 § förordningen (2015:284) med instruktion för . står till samhällets förfogande vid kriser och katastrofer.170 Myn- digheten arbetar också med att ta fram föreskrifter och allmänna råd och är utgivande myndighet för Gemensamma författningssam- lingen avseende hälso- och sjukvård, socialtjänst, läkemedel, folk- hälsa m.m. (HSLF-FS). Den tar vidare fram kunskapsstöd och sta- tistik samt gör uppföljningar och utvärderingar. leds av en styrelse som består av högst nio leda- möter.171 Generaldirektören (f.n. ) är myndighets- chef172 och ansvarar för den löpande verksamheten inför styrelsen.173 4.2.5Inspektionen för vård och omsorg är den statliga myndighet som ansvarar för tillsyn och till- ståndsprövning inom hälso- och sjukvård, socialtjänst och verksam- het enligt lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktions- hindrade, LSS. Den ska även som en del av tillsynen pröva klagomål mot hälso- och sjukvården och dess personal. Verksamheten styrs i huvudsak av patientsäkerhetslagen (2010:659), socialtjänstlagen (2001:453) och LSS. Tillsynsuppdraget omfattar även handläggning av anmälningar om kommunernas skyldighet att rapportera ej verk- ställda beslut. ansvarar också för framställning av statistik över sitt verksamhetsområde och myndighetens föreskrifter kungörs i avseende hälso- och sjukvård, socialtjänst, läkemedel, folkhälsa m.m. har vidare ansvaret för tillsynen av smittskyddet i landet, med undantag för smittskyddet inom Försvarsmakten och Försva- rets materielverk.174 Myndigheten, som är en enrådighetsmyndighet, leds av en myn- dighetschef, generaldirektören (f.n. ), och har ett in- synsråd som består av högst tio ledamöter.175 17013 och 14 §§ förordningen (2015:284) med instruktion för . 17113 och 14 §§ förordningen (2015:284) med instruktion för . 17220 § förordningen (2015:284) med instruktion för . 173Socialstyrelsen (2020), Årsredovisning 2019. 1749 kap. 1 § smittskyddslagen. 1755–7 §§ förordningen (2013:176) med instruktion för Inspektionen för vård och omsorg. 4.2.6Myndigheten för samhällsskydd och beredskap MSB har inget uttalat ansvar för smittskydd men dess uppgift att stärka samhällets motståndskraft mot kriser och krig har förstås betydelse för den allmänna pandemiberedskapen och pandemihan- teringen.176 MSB har ansvar för frågor om skydd mot olyckor, krisberedskap och civilt försvar, i den utsträckning inte någon annan myndighet har ansvaret. Ansvaret avser åtgärder före, under och efter en olycka, kris, krig eller krigsfara. Myndigheten ska bl.a. utveckla och stödja arbetet med civilt försvar och samhällets beredskap mot olyckor och kriser, vara pådrivande i arbetet med förebyggande och sårbarhets- reducerande åtgärder, verka för samordning mellan berörda sam- hällsaktörer för att förebygga och hantera olyckor och kriser, bidra till att minska konsekvenser av olyckor och kriser samt se till att ut- bildning och övningar kommer till stånd inom myndighetens an- svarsområde.177 Myndigheten ska även ha förmågan att bistå med underlag och information i samband med allvarliga olyckor och kriser och under höjd beredskap.178 MSB ansvarar även för webbplatsen som förmedlar information från myndigheter och andra ansvariga i samband med en fredstida kris eller allvarlig händelse. MSB är en enrådighetsmyndighet och leds av en myndighetschef som är generaldirektör.179 Vid myndigheten finns även en överdirek- tör180 och ett insynsråd som ska bestå av högst tio ledamöter.181 Fram till var generaldirektör och därefter har varit vikarierande generaldirektör. 176En utförligare beskrivning av historiken och bakgrunden till inrättandet av MSB finns i SOU 2021:25 s. 389 f. 1771 § förordningen (2008:1002) med instruktion för Myndigheten för samhällsskydd och be- redskap. 1787 § förordningen (2008:1002) med instruktion för Myndigheten för samhällsskydd och be- redskap, i dess lydelse före . 17919 och 22 §§ förordningen (2008:1002) med instruktion för Myndigheten för samhälls- skydd och beredskap. 18023 § förordningen (2008:1002) med instruktion för Myndigheten för samhällsskydd och beredskap. 18120 § förordningen (2008:1002) med instruktion för Myndigheten för samhällsskydd och beredskap. har till uppgift att se till att arbetsmiljön uppfyller de krav som finns i arbetsmiljölagen (1977:1160) om förebyggande av ohälsa och olycksfall i arbetet och en god arbetsmiljö. Enligt sin instruktion ansvarar för bl.a. arbetsmiljö-, arbets- tids- och utstationeringsfrågor. Myndighetens ansvar gäller i den ut- sträckning frågorna inte ska hanteras av någon annan myndighet.182 I myndighetens ansvarsområde ingår även frågor om vissa produkter inom området för personlig skyddsutrustning.183 tar vidare fram juridiskt bindande föreskrifter, utövar tillsyn över att arbetsmiljölagen och föreskrifter som medde- lats med stöd av lagen följs samt sprider information om arbetsmiljö- regler. har bl.a. gett ut föreskrifter och allmänna råd om smittrisker.184 Syftet med föreskrifterna är att förebygga ris- ker för att arbetstagare på grund av sina arbetsuppgifter blir infek- terade av smittämnen eller blir varaktiga bärare av smittämnen. I egenskap av tillsynsmyndighet har verket t.ex. befogenhet att i vissa fall stänga en verksamhet om det finns en risk för smitta där. Länsstyrelserna är statens företrädare och har det statliga förvalt- ningsansvaret för ett stort antal frågor inom olika sektorer, men inom ett geografiskt avgränsat område. •verka för att nationella mål får genomslag i länet, som hänsyn ska tas till regionala förhållanden och förutsättningar, •utifrån ett statligt helhetsperspektiv arbeta sektorsövergripande samt inom myndighetens ansvarsområde samordna olika sam- hällsintressen och statliga myndigheters insatser, •främja länets utveckling och noga följa tillståndet i länet samt underrätta regeringen om dels det som är särskilt viktigt för rege- ringen att ha vetskap om, dels händelser som inträffat i länet, 1821 § förordningen (2007:913) med instruktion för . 1832 § förordningen (2007:913) med instruktion för och Europaparlamen- tets och rådets förordning (EU) nr. 2016/425 av om personlig skyddsutrust- ning och om upphävande av rådets direktiv /686/EEG, i den ursprungliga lydelsen. •inom sin verksamhet främja samverkan mellan kommuner, reg- ioner, statliga myndigheter och andra relevanta aktörer i länet, och •ansvara för de tillsynsuppgifter som eller regeringen har ålagt den.185 har ett brett uppdrag som omfattar ca 40 verksam- hetsområden.186 Den ansvarar regionalt bl.a. för frågor om livsme- delskontroll, djurskydd, regional tillväxt, infrastrukturplanering, hållbar samhällsplanering och boende, energi och klimat, skydd mot olyckor, krisberedskap, civilt försvar och höjd beredskap, naturvård, miljö- och hälsoskydd och folkhälsa.187 är också geografiskt områdesansvarig myndighet på regional nivå i det svenska krisberedskapssystemet. är även den högsta civila totalförsvarsmyndigheten inom länet. Myndigheten har alltså en samordnande roll även i frågor som rör samhällets krisberedskap och uppbyggnaden av totalförsvaret och har en central roll i hanteringen av kriser. har inte någon specifik uppgift enligt smittskydds- lagen, men har en mer allmän roll i fråga om smittskydd som bl.a. består i att samordna och främja samverkan mellan stat, regioner och kommuner så att konsekvenserna för samhället begränsas och att se till att viktiga samhällsfunktioner upprätthålls. (har däremot särskilda uppgifter i fråga om objektburen smitta, dvs. smitta som sprids via egendom eller djur.) Länsstyrelserna har under pandemin tagit fram lägesbilder länsvis och samlat för lan- det. Dessa lägesbilder har lämnats till regeringen samt sektorsmyn- digheter och andra aktörer. Under pandemin har länsstyrelserna samordnat flera uppgifter och kontakter med olika aktörer genom ett gemensamt samord- ningskansli. i har haft ansvaret för samord- ningsfunktionen. Samordningskansliet samordnar rapportering till och centrala myndigheter, externa kommunikat- ionsinsatser samt beredning av frågor från bl.a. 1852 § förordningen (2017:868) med länsstyrelseinstruktion. 186Statskontoret (2020), Förvaltningsmodellen under coronapandemin. 1873 § förordningen (2017:868) med länsstyrelseinstruktion. och har levererat ett stort antal läges- bilder som uteslutande bygger på underlag från aktörerna i länet. Samordningskansliet har sedan värderat och sammanställt under- laget. Regionerna ansvarar för huvuddelen av hälso- och sjukvården i lan- det och ska erbjuda en god hälso- och sjukvård åt den som är bosatt inom regionen. Verksamheten ska bedrivas så att kraven på en god vård uppfylls vilket bl.a. innebär att vården ska vara av god kvalitet med en god hygienisk standard och att patientens behov av säkerhet tillgodoses. Regionernas ansvar regleras främst i hälso- och sjuk- vårdslagen (2017:30), HSL, men även i patientsäkerhetslagen, som syftar till att främja en hög patientsäkerhet, och patientlagen (2014:821). Lagstiftningen inom hälso- och sjukvårdsområdet be- skrivs närmare i avsnitt 10.1. Ledningen av hälso- och sjukvårdsverksamheten i regionen ska utövas av en eller flera nämnder.189 Regionen ska planera sin hälso- och sjukvård med utgångspunkt i behovet av vård hos de som om- fattas av regionens ansvar. Regionen ska även planera sin hälso- och sjukvård så att en katastrofmedicinsk beredskap upprätthålls.190 Enligt föreskrifter och allmänna råd (SOSFS 2013:22) om katastrofmedicinsk beredskap innebär allvarlig hän- delse en händelse som är så omfattande eller allvarlig att resurserna måste organiseras, ledas och användas på särskilt sätt. 188Statskontoret (2020), Förvaltningsmodellen under coronapandemin, och regeringsbeslut om uppdrag till länsstyrelserna att inkomma med löpande samlade läges- bilder med anledning av covid-19, regeringsbeslut , S2020/02676/, om uppdrag att bistå i arbetet med att samordna tillgången till skyddsutrustning och annat sjukvårdsmaterial till följd av spridningen av covid-19, regeringsbeslut , S2020/05273/(delvis), om uppdrag om lägesbilder och åtgärder i kommunerna för att förebygga social problematik och utsatthet samt regeringsbeslut , S2020/05271/FS, om uppdrag att följa efterlevnaden av rekommendationer, riktlinjer och råd för inrikesresor och sommaraktiviteter. 1897 kap. 1 § HSL. 1907 kap. 1 § HSL. medicinsk beredskap innebär beredskap att bedriva hälso- och sjuk- vård i syfte att minimera följderna vid allvarlig händelse.191 Regionens ansvar för den katastrofmedicinska beredskapen inne- bär bl.a. att den ska ha en planering för och förmåga att vid särskild händelse eller vid risk för sådan händelse larma och aktivera de funktioner som är nödvändiga, leda och samordna berörda hälso- och sjukvårdsverksamheter, genomföra sjukvårdsinsatser i ett ska- deområde, utföra sjuktransporter och på vårdenhet omhänderta drabbade samt samverka med andra aktörer på lokal, regional och nationell nivå.192 Av föreskrifterna framgår även att det i samtliga regioner ska finnas en tjänsteman i beredskap.193 Det ska även i varje region finnas en funktion som ska ansvara för ledningsuppgifter. Funktionen ska benämnas särskild sjukvårdsledning och ska ha befogenhet och för- måga att samordna verksamheter, prioritera insatser, leda personal, omdisponera resurser, mobilisera resurser som inte finns tillgängliga, förflytta patienter och evakuera vårdenheter samt sam- verka med andra aktörer på lokal, regional och nationell nivå.194 I föreskrifterna anges vidare att regionen ska planera så att hälso- och sjukvårdens försörjning av medicinteknisk utrustning, förbruk- ningsmateriel och läkemedel anpassas till de behov som kan uppstå vid allvarlig händelse och så att den personal som ska arbeta i ett skadeområde tillhandahålls den utrustning som är nödvändig.195 I det personinriktade smittskyddsarbetet har regionerna en central roll. Medan har samordningsansvaret för smittskyddet på nationell nivå ansvarar varje region för att behövliga smittskyddsåtgärder vidtas inom regionens område, i den utsträck- ning annat inte följer av smittskyddslagen.196 I varje region ska det 1912 kap. 1 § föreskrifter och allmänna råd (SOSFS 2013:22) om katastrofme- dicinsk beredskap. 1924 kap. 1 § föreskrifter och allmänna råd (SOSFS 2013:22) om katastrofme- dicinsk beredskap. 1936 kap. 1 § föreskrifter och allmänna råd (SOSFS 2013:22) om katastrofme- dicinsk beredskap. 1946 kap. 2 och 3 §§ föreskrifter och allmänna råd (SOSFS 2013:22) om kata- strofmedicinsk beredskap. 1955 kap. 9 och 10 §§ föreskrifter och allmänna råd (SOSFS 2013:22) om kata- strofmedicinsk beredskap. 1961 kap. 8 § smittskyddslagen. finnas en smittskyddsläkare som utses av hälso- och sjukvårdsnämn- den. I frågor som inte gäller smittskyddsläkarens myndighetsutöv- ning verkar smittskyddsläkaren under nämnden.197 Smittskyddsläka- ren är alltså självständig i frågor som rör dennes myndighetsutöv- ning, t.ex. beslut om tillfällig isolering.198 Förhållandet mellan region och smittskyddsläkare är inte helt tydligt. Regionen är huvudman för smittskyddet och har det över- gripande ansvaret för att smittskyddet planeras och organiseras samt avgör vilka resurser som ska avsättas för verksamheten. Den direkta ledningen av smittskyddsarbetet, verksamhetsplanering och organi- sation av smittskyddsarbetet i detalj ligger däremot på smittskydds- läkaren.199 Regeringen angav i förarbetena till smittskyddslagen att den för- utsatte att smittskyddsläkaren samverkar med berörda huvudmän och att dessa medverkar till att få till stånd de åtgärder som behövs. Vidare anförde regeringen att om smittskyddsläkaren tagit kontakt med berörda huvudmän och påtalat behovet av olika insatser ligger naturligtvis ansvaret för att åtgärder vidtas därefter på huvudmän- nen.200 Smittskyddsläkarna ska även anmäla brister som efter påpe- kande inte avhjälps till tillsynsmyndigheten.201 Av smittskyddslagen och dess förarbeten framgår alltså att smitt- skyddsläkaren har omfattande befogenheter att besluta om smitt- skyddsåtgärder samt påtala eventuella brister för regionen. Mot denna bakgrund har det i förarbetena diskuterats huruvida den om- ständigheten att smittskyddsläkarna befinner sig i beroendeställning till regionerna kan påverka arbetet. Regeringen anförde bl.a. att det är viktigt att smittskyddsläkaren har en stark och oberoende ställ- ning i förhållande till kommun och region.