sou · H9B338 · 2021-05-21 00:00:00 — 3.utbildningens utformning och genomförande, 4.klädsel, utrustning och fordon, och 5.verkställigheten av lagen (20xx:xx) om ordningsvakter samt denna förordning. För den som genomgått väktar- eller skyddsvaktsutbildning får föreskriva en kortare utbildningstid än vad som anges i 14 §. 21 § I 40 § förvaltningslagen (2017:900) finns bestämmelser om överklagande till allmän förvaltningsdomstol. 1.Denna förordning träder i kraft . 2.Genom förordningen upphävs ordningsvaktsförordningen (1980:589). 1.9Förslag till förordning om ändring i förordningen (1989:149) om bevakningsföretag Härigenom föreskrivs i fråga om förordningen (1989:149) om be- vakningsföretag att 10 och 27 §§ ska ha följande lydelse. För prövning av frågan om prövning av en persons laglydnad godkännande av personal i bevak- och medborgerliga pålitlighet ska ningsföretag och för tillsyn av sådan uppgifter som avses i 3 kap. 14 § (2018:585) inhämtas. 18–21 §§ säkerhets- direktåtkomst enligt 20 § förord- och 5 kap. 20 ningen (1999:1134) om belast- 21 §§ och 7 kap. 4 § första stycket 1 ningsregister och 7 § förordningen (1999:1135) om misstankeregister. (2018:658) tillämpas. ningen avser en person som inte redan är anlitad av ett bevaknings- företag, inhämtar dock myndig- heten uppgifter ur belastnings- genom direktåtkomst enligt 20 § förordningen (1999:1134) belastningsregister och 7 § för- ordningen (1999:1135) om miss- bör inhämta ett ytt- utformningen av detta yttrande får i sin tur hämta uppgifter som behandlas med stöd av lagen (2018:1693) om polisens 8Senaste lydelse 2018:659. behandling av personuppgifter inom Uppgifter som avses i första stycket får inhämtas endast om den som prövningen gäller har läm- nat sitt samtycke. anses gälla kontroller och utred- enligt 4 § lagen En prövning enligt 4 § lagen (1974:191) om bevakningsföre- tag skall slutföras , tag ska handläggas skyndsamt. om inte särskilda skäl föranleder muntligt besked om resultatet av Ett muntligt besked om prövningen ska på begäran genast resultatet av prövningen skall på lämnas sökanden och den som begäran genast lämnas sökanden och den som prövningen avser. Denna förordning träder i kraft . Det som anges om en anställd i första stycket gäller även den som innehar förordnande som ord- ningsvakt samt en uppdragstagare som med stöd av ett särskilt för- ordnande från utför arbete för myndigheten under ledning av en polisman. 1.10Förslag till förordning om ändring i förordningen (2014:1106) om handläggning av ärenden om brott av anställda inom polisen och vissa andra befattningshavare Härigenom föreskrivs i fråga om förordningen (2014:1106) om hand- läggning av ärenden om brott av anställda inom polisen och vissa andra befattningshavare, dels att 2 och 4 §§ ska ha följande lydelse, dels att det ska införas en ny paragraf, 14 a §, av följande lydelse. Förordningen gäller vid handläggning av ärenden där 1.det i anmälan har påståtts att en anställd inom polisen har gjort sig skyldig till något brott som har samband med anställningen eller på något annat sätt har handlat felaktigt i sin myndighetsutövning, 2.en person har skadats allvarligt antingen under vistelse i en polisarrest eller genom något som en anställd inom polisen har gjort i anställningen, eller 3.det i något annat fall kan bli fråga om att inleda förundersök- ning mot en anställd inom polisen för brott som har samband med anställningen. Det som anges om en anställd i första stycket gäller även en uppdragstagare som med stöd av ett särskilt förordnande från Polis- myndigheten utför arbete för myndigheten under ledning av en polisman. Förordningen gäller också vid handläggning av ärenden där fråga har väckts om 1.en anställd inom polisen har gjort sig skyldig till något brott som inte har samband med anställningen, eller 2.den som genomgår grundutbildning till polisman har gjort sig skyldig till något brott. Det som anges om en anställd i första stycket gäller även den som innehar förordnande som ordnings- vakt. Avdelningen för särskilda utred- ningar ska underrätta Polismyndig- hetens rättsavdelning om 1.sådana inkomna och av- slutade ärenden som avses i 2 och 4 §§ och som gäller den som inne- har förordnande som ordnings- vakt, och 2.omständigheter som kan vara av betydelse för bedömningen av om ett förordnande som ordnings- vakt bör återkallas. 2Utredningens uppdrag och arbete Regeringen beslutade att tillkalla en särskild ut- redare med uppdrag att göra en översyn av regelverket för ordnings- vakter. Syftet med utredningen är att modernisera och effektivisera regelverket och anpassa det till dagens förhållanden. Utredningen ska bl. a. analysera för vilka ändamål och vid vilka platser ordningshållning bör kunna utföras av ordningsvakter. Utred- ningen ska också analysera på vilket sätt ska utöva kontroll och ledning över ordningsvakternas verksamhet. Dessutom ska utredningen undersöka om det finns ytterligare uppgifter i ord- ningshållningen som en ordningsvakt bör kunna utföra. Vidare ska utredningen analysera hur reglerna för ordningsvakternas utbildning, när det gäller såväl omfattning som övergripande innehåll, bör ut- formas. I uppdraget ingår också uppgiften att se över vissa frågor kring lämplighetsprövningen av personal hos auktoriserade bevaknings- företag. Utredningen ska slutligen föreslå nödvändiga författningsändringar och redogöra för de konsekvenser som utredningens förslag medför. Regeringens direktiv (2019:89) till utredningen återges i sin hel- het i bilaga 1. Utredningen har antagit namnet . Utredningens uppdrag och arbete Utredaren har biträtts av experter och sakkunniga samt av en utred- ningssekreterare. Vid framtagandet av författningsförslag och författ- ningskommentarer gällande ordningsvakter har utredningen biträtts av enhetschefen . Det har hållits tolv utredningssammanträden där experter och sakkunniga har deltagit. Mot bakgrund av den pågående coronapan- demin har flertalet av dessa sammanträden hållits digitalt. Pandemin har även inneburit att endast ett fåtal studiebesök i har kun- nat genomföras. Experterna i utredningen har medverkat, inte bara med värdefulla synpunkter utan också med eget utredningsmaterial. Som exempel kan nämnas att , docent i straffrätt, har biträtt utred- ningen med en redovisning av gällande rätt beträffande ordningsvak- ters befogenheter. Vid framtagandet av en redogörelse för regleringen av ordnings- vakter och väktare i finsk och norsk rätt har utredningen biträtts av , professor i straffrätt, , och pro- fessor i Politi- og påtalerett, . Utredaren och utredningssekreteraren har deltagit i möten med bl.a. , , kommun, kommun, Säkerhetsföretagen och . Utredningen har dessutom mottagit skriftliga synpunkter från bland andra , säkerhetschef vid univer- sitetssjukhuset och , biträdande säkerhetschef, fokusgrupp för säkerhet och beredskap. 3 Inledning och utgångspunkter Ordningsvakter är personer som inte är poliser men som Polismyn- digheten har förordnat att medverka till att upprätthålla allmän ordning. Det har varit möjligt för polismyndigheterna att förordna personer som inte varit anställda inom polisväsendet att utföra vissa begränsade polisiära uppgifter. då polis- väsendet var kommunalt – dvs. – kunde ibland gränsen mellan denna personal och den egentliga polispersonalen vara oklar. Det var först när polisen förstatligades som gränsdragningen mot polis- väsendet blev tydligare (se , , , , och , Ordningsvakt och väktare, Regler för ordningsvakter och bevakningsföretag, 3 uppl., Juridik 2005 s. 15, samt Sverne Arvill, , , och , , Ordnings- vakter och väktare – samt annan bevakningspersonal, Juridik 2020 s. 22 ff.). Enligt polisinstruktion kunde Polismyn- digheten förordna personer som inte var anställda inom polisväsen- det ”att utföra polisbevakning” (ordningsvakter). Samma regel fanns också fram till polisinstruktion. Där- emot angavs inte i instruktionen för vilka uppgifter en ordningsvakt kunde förordnas. avsåg det största antalet förordnanden för ordningsvakter ordningshållning vid offentliga tillställningar. Ordningsvakter har alltjämt en viktig funktion vid bevakning av offentliga tillställningar av olika slag, t.ex. idrottsevenemang och danstillställningar. tjänstgör ordningsvakter också t.ex. i , i domstolar och vid offentliga sammanträ- den i kommuner och regioner (se Ds 2003:50 s. 30). Det finns cirka 7 830 förordnade ordningsvakter i Sverige.1 1Siffror från , . Ordningsvakterna står formellt under befäl men kan vara anställda av ett bevakningsföretag eller ha personliga uppdrag från allmänna och privata aktörer. Det är inte ovanligt att ordningsvakter har flera olika uppdragsgivare eller att de arbetar del- tid som ordningsvakter vid sidan om en annan anställning. Ungefär 4 100 personer med ordningsvaktsförordnanden är anställda av be- vakningsföretag.2 Sammantaget innebär detta att kostnaden för ord- ningsvakternas ordningshållning kan belasta både allmänna och pri- vata aktörer. Den som inte är polisman får enligt 1 § lagen (1980:578) om ord- ningsvakter, , förordnas som ordningsvakt för att medverka till att upprätthålla allmän ordning. Enligt förarbetena till lagen är avsik- ten med bestämmelsens ordalydelse att markera att ordningsvak- terna ska ses som ett komplement till och aldrig som en ersättning för polisen, som har ansvaret för den allmänna ordningens upprätt- hållande (prop. 1979/80:122 s. 64). Ordningsvakter får, enligt 2 § LOV, tjänstgöra för vissa ändamål och på vissa platser, bland annat vid allmänna sammankomster och offentliga tillställningar, bad- eller campingplatser, lokaler och plat- ser för idrott, friluftsliv eller liknande som allmänheten har tillträde till och lokaler och utrymmen där det serveras alkohol (se avsnitt 4.3). Om det finns ett särskilt behov och det är av väsentlig betydelse från allmän synpunkt får ordningsvakter enligt 3 § LOV förordnas även i andra fall än de som räknas upp i 2 §. Förordnanden enligt 3 § är enligt förarbetena avsedda att ges endast i undantagsfall vid sådana tillfällen då det visat sig vara praktiskt omöjligt eller i vart fall svårt att lösa ett problem på annat godtagbart sätt (se a prop. s. 29 f.). Ordningsvakter har enligt polislagen (1984:387), PolisL, givits vissa befogenheter som normalt endast tillkommer polismän. En ordnings- vakt kan avvisa eller avlägsna någon från visst område eller utrymme om den personen stör den allmänna ordningen eller utgör en omedel- bar fara för densamma eller när det är nödvändigt för att ordningen ska kunna upprätthållas. Om en sådan åtgärd inte är tillräcklig får en ordningsvakt tillfälligt omhänderta personen (13 § PolisL jämförd med 29 § PolisL). Ordningsvakter har också under vissa omständigheter rätt att använda våld och handfängsel (10 § respektive 10 a § PolisL jämförd med 29 § PolisL). En ordningsvakt har vidare befogenhet att omhänderta en person med stöd av 1 § lagen (1976:511) om om- 2Enligt uppgift från Säkerhetsföretagen . händertagande av berusade personer m.m., LOB, samt att beslagta spritdrycker, vin eller starköl enligt 2 kap. 3 § lagen (1958:205) om förverkande av alkohol m.m., men saknar befogenhet att förstöra beslagtagna drycker. I samtliga fall då en ordningsvakt gripit eller omhändertagit någon ska denne skyndsamt överlämnas till närmaste polisman. En ordningsvakt åtnjuter skydd enligt bestämmelserna i 17 kap. , BrB. Det innebär att om någon med våld eller hot om våld förgriper sig mot en ordningsvakt i dennes myndighetsutövning bedöms det som våld eller hot mot tjänsteman. Detsamma gäller om någon på ett sådant sätt försöker tvinga ordningsvakten till eller hindra denne från en åtgärd i myndighetsutövningen eller om någon hämnas för en sådan åtgärd. Sådana brott har en strängare straffskala än misshandel och olaga hot. Ordningsvakter omfattas av tystnadsplikt. Allvarligare fel och försummelser i tjänsten av en ordningsvakt kan bestraffas enligt bestämmelserna om tjänstefel i 20 kap. BrB. En ordningsvakt genomgår 80 timmars grundutbildning med möjlighet till särskild utbildning för säkerhetskontroll i domstol och allmänna sammanträden samt arenautbildning. utfärdar föreskrifter och allmänna råd om ordningsvakters utbild- ning (se PMFS 2017:12, FAP 670-1). Utbildningen är avgiftsfinan- sierad. Polisen ansvarar för ordningsvakternas utbildning. Ordnings- vaktsutbildning kan dock bedrivas i privat regi efter tillstånd av polisen. 3.2Bestämmelser som reglerar ordningsvakternas verksamhet Ordningsvakternas verksamhet regleras i flera författningar. De vik- tigaste är lagen om ordningsvakter och ordningsvaktsförordningen (1980:589). Regleringen har varit i kraft . Inga större förändringar av regelverket har gjorts tillkomst förutom att ordningsvakter nu får tjänstgöra vid säkerhetskontroll i bl.a. dom- stol enligt vad som framgår av 2 a och 2 b §§ LOV. Bestämmelser om ordningsvakter finns också bl.a. i –lagen (1958:205) om förverkande av alkohol m.m. –lagen (1976:511) om omhändertagande av berusade personer m.m. –lagen (1981:1064) om säkerhetskontroll i domstol –polislagen (1984:387) –ordningslagen (1993:1617) –offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) –lagen (2010:294) om säkerhetskontroll vid offentliga sammanträ- den i kommuner och regioner –lagen (2010:374) om försöksverksamhet med trafiknykterhets- kontrollanter i hamnar –alkohollagen (2010:1622) –lagen (2018:1974) om säkerhetskontroll vid offent- liga sammanträden –lagen (2021:77) om säkerhetskontroll på frivårdskontor. Vidare regleras ordningsvakternas verksamhet genom Polismyndighe- tens föreskrifter och allmänna råd om ordningsvakter (2017:12, FAP 670-1). 3.3Kort om polisväsendet och dess koppling till ordningsvakternas verksamhet består av cirka 99 lokalpolisområden, 27 polisom- råden och 7 polisregioner. Myndigheten har totalt cirka 32 000 med- arbetare. De sju polisregionerna har helhetsansvar för polisverksam- heten inom ett angivet geografiskt område. Ansvaret omfattar bland annat utredningsverksamhet, brottsförebyggande verksamhet och ser- vice. Arbetet i regionen leds av en regionpolischef. Det är som ansvarar för utbildning, förord- nanden och tillsyn av ordningsvakter. har byggt upp ett system av ordningsvaktsansvariga, samordnare och kontaktpoliser i hela polis- organisationen. Ordningsvaktsansvariga finns på den centrala rätts- avdelningen, på HR-avdelningen och på den nationella operativa av- delningen samt i varje polisregion. vid de sju regionala rättsenheterna och i varje polisområde. De ord- ningsvaktssamordnare som finns vid polisområdena samordnar de kontaktpoliser som ska finnas i varje lokalpolisområde. Vidare finns inom en kompentensenhet som ansvarar för att samordna ordningsvaktsutbildningen. Ordningsvakter har lydnads- och rapporteringsplikt till polisen. Varje lokalpolisområde har en kontaktpolis som har en samordnande funktion gentemot de ordningsvakter som verkar inom polisområdet. Frågor om ordningsvakter har varit föremål för flera tidigare utred- ningar. Exempelvis lämnades i slutbetän- kande (SOU 995:146) och betänkande (SOU 2002:70) olika förslag på förändringar av regelverket om ord- ningsvakter. Förslagen har inte lett till någon lagstiftning. Vissa frå- gor om ordningsvakter behandlas också i Ds 2003:50. I slutbetänkande angavs att den nuvarande kon- struktionen av ordningsvaktslagen har lett till en omotiverad restrik- tivitet vad gäller användningen av ordningsvakter (se SOU 1995:146 s. 148 f.). Utredningen ansåg att den nuvarande uppräkningen av tjänstgöringsområden borde tas bort och ersättas med en mer gene- rell bestämmelse om när ordningsvakter ska kunna användas. Enligt förslaget skulle 2 § LOV ha följande lydelse. ”Ordningsvakter får för- ordnas att tjänstgöra vid lokaler och platser dit allmänheten har till- träde.” Utredningen föreslog också en ändring i undantagsregeln i 3 § som skulle öka möjligheterna att använda ordningsvakter. I be- tänkandet föreslogs att lydelsen skulle vara ”Om det finns ett särskilt behov och det är av betydelse från allmän synpunkt, får ordningsvakt förordnas för tjänstgöring även vid annan lokal eller plats än som avses i 2 §”. föreslog vidare att ordningsvak- terna borde knytas närmare polisen. Ett beslut om förordnande som ordningsvakt skulle ange vilket område förordnandet gäller. Utred- ningen såg framför sig att förordnandena kunde omfatta flera län eller delar av flera län. Den utökade samverkan mellan polisen och ord- ningsvakterna som utredningen förespråkade skulle enligt förslaget sär- skilt anges i lagstiftningen. Remissinstanserna var i huvudsak positiva till de nu nämnda förslagen (se Ds 2003:50 s. 34). I betänkande föreslogs att en ord- ningsvakt skulle kunna få ett särskilt ordningsvaktsförordnande av vilket det framgår att ordningsvakten inom ett visst angivet län får tas i anspråk för tjänstgöring av polis samt att tjänstgöringen innebär att ordningsvakten får biträda polisen i dess arbete (se SOU 2002:70 s.308 ff.). Ett sådant förordnande skulle kunna beviljas under förut- sättning att ordningsvakten hade genomgått en kompletterande ut- bildning. Efter det att en ordningsvakt fått ett sådant förordnande skulle denne kunna tas i anspråk för tjänstgöring hos Polismyndig- heten efter beslut i varje särskilt fall. Det särskilda beslutet skulle med- delas av och innebära att ordningsvakten fick tas i anspråk för tjänstgöring genom att biträda polisen vid ett särskilt tjänsteuppdrag eller när behov av biträde uppstått. Ordningsvakten skulle då endast få arbeta under ledning av en polisman. Ordnings- vaktens arbetsområde skulle i dessa situationer utökas till hela det län förordnandet omfattade vilket skulle framgå av förordnandet. Utredningen benämnde förslaget som Ordningsvaktsmodellen. Utgångspunkten för förslaget var att ordningsvakterna redan var en etablerad yrkeskår med stark koppling till polisen och att ordnings- vakterna på detta sätt skulle bli ett tydligare komplement till Polis- myndigheten. Vid en genomgång av remissinstansernas svar på utredningens för- slag gällande ordningsvakter kan följande drag skönjas. Flertalet kommuner, både i storstadsregionerna och i glesbygd, avstyrkte förslaget och menade att det måste till fler poliser samt att det var en fråga om rättssäkerhet. Flera polismyndigheter tyckte att ordningsvaktsmodellen var ett bra förslag men betonade att ord- ningsvakter inte ska ersätta polisen utan vara ett komplement till den. Föreningen tillstyrkte förslaget. Några polismyndigheter avstyrkte förslaget av samma skäl som kom- munerna samt av det skälet att ett sådant system skulle ta resurser från polisen snarare än att stärka densamma eftersom polisen skulle behöva lägga resurser på att utbilda och hantera ordningsvakterna. Riksåklagaren hade en rad kritiska synpunkter på vad man kallade en ekonomiklassmodell av polisiär verksamhet i glesbygd. Justitieom- budsmannen hade invändningar gällande huruvida förslaget skulle leda till ett reellt tillskott till polisens resurser samt såg också risker i rättssäkerhetshänseende och avstyrkte förslaget. tillstyrkte förslaget men hade vissa kommen- tarer och medskick. i tillstyrkte förslaget. Så även och . Även Justitie- kanslern såg positivt på förslaget med ordningsvaktsmodellen, men förordade försöksverksamhet och försiktighet. Säkerhetsbranschen var kritisk till en ny kategori ordningsvakter som skulle få verka i ett helt län eftersom man menade att allmän- heten redan hade svårt att veta hur ordningsvakternas befogenheter ser ut. De ansåg även att polisen skulle ha svårt att leda arbetet utan att finnas på plats. Sammantaget väckte förslaget frågor hos framför allt kommu- nerna om rättssäkerhet och kommunerna menade att hela landet ska ha tillgång till polis. Här ska påminnas om att inriktningen på för- slaget var ordningsvakter som komplement till polisen i glesbygd. I Ds 2003:50 genomförde en översyn av syste- met med ordningsvakter och väktare. Resultatet blev bland annat två förslag till ändringar i lagen om ordningsvakter. Det ena var att natt- öppna restauranger skulle läggas till i uppräkningen i 2 § LOV och det andra var ändrade skrivningar i 7 § LOV för att förtydliga ord- ningsvakters ansvar för att rapportera brott och ordningsstörningar till polisen. Inget av förslagen har föranlett någon lagändring. 3.5Behovet av en reform Ordningsvakternas roll i samhället har förändrats . Behovet av personer med uppgift att upprätthålla allmän ordning har ökat och ordningsvakter finns nu på fler platser . Av sta- tistik från Transportföretagen för åren 2017–2018 framgår att ord- ningsvakter (och väktare) får allt mer sociala uppdrag i takt med att efterfrågan på säkerhet ökar inom bl.a. handeln, kollektivtrafiken och för kommunerna. Siffror från , Brå, talar också för att utsattheten har ökat för nästan samtliga brottstyper inom brott mot enskild person. Vidare har andelen utsatta för trakasserier ökat tydligt nästan . Många ord- ningsvakter vittnar också om att intensiteten i uppdragen förändrats, och beskriver ett ökat behov av att ingripa mot såväl ordningsstörande ungdomar, narkotikahandel som systematiska butiksstölder (se vidare under kapitel 4). Det kan konstateras att det numera, utifrån den efterfrågan på ordningshållning som finns, i stor utsträckning ges för- ordnanden enligt 3 § vid vissa platser, t.ex. i gallerior, vid akutmottag- ningar, vid myndighetskontor och domstolar samt i anläggningar för allmänna transportmedel. Det förekommer även att större geogra- fiska områden inom vissa tätorter omfattas av förordnanden enligt 3 §. Det var inte tanken när den gällande lagen infördes. Det finns 565 förordnanden enligt 3 § LOV.3 Antal förord- nanden enligt 3 § LOV har ökat stadigt de senaste åren.4 Utökningen av s.k. § 3-områden och antalet ordningsvakter som tjänstgör i dessa områden har inneburit att ordningsvakternas roll i samhället till viss del förändrats. finns det således fler synliga ordningsvakter som rör sig i lokalsamhället än vad som varit fallet. Kravet i 5 § LOV om att det i varje förordnande enligt 3 § ska anges uppgift om tjänsteställe som förordnandet gäller för har blivit svårt att efter- leva. Kommuner och andra ställer i allt större utsträckning krav på att få anlita ordningsvakter med stöd av 3 § LOV. Det ligger inte i linje med den restriktivitet som gäller för sådana förordnanden. Både och ett antal kommuner har inkommit till med framställningar om ändringar i lagen om ordningsvakter. har angett att den ökade an- vändningen av ordningsvakter har gjort kraven i ordningsvaktslagen mycket svåra att följa. Lagen anses inte heller spegla det behov av att använda ordningsvakter som många enskilda aktörer anser sig ha. 3Enligt uppgift från . 4Enligt en rapport från Stiftelsen har förordnanden enligt 3 § LOV ökat från 472år 2016 till 2019/2020, se vidare under avsnitt 4.4. Lagen om ordningsvakter trädde i kraft för . En ordningsvakt tjänstgjorde då vanligen inom ett lokalt mindre område i något av landets polisdistrikt. Verkligheten har förändrats väsentligt . Den sociala kontrollen i samhället har alltmer tagits över av professionella personer, t.ex. ordningsvakter och väktare. Efter- frågan på ordningshållning genom användning av ordningsvakter har ökat påtagligt. Användningen har också ökat och det finns ingen anledning att tro annat än att den fortsatt kommer att öka. Ordningsvakter fyller en viktig funktion, inte bara när det gäller att motverka ordningsstörningar utan också när det gäller att främja tryggheten. Ordningsvakter är ett självklart och efterfrågat inslag på många platser. De utgör också en viktig resurs för att bidra till att skapa ordning och främja trygghet i samhället. I många fall tjänstgör ord- ningsvakter på platser och i verksamheter där det inte är rimligt att förvänta sig kontinuerlig polisiär närvaro, t.ex. i butiker och på sjukhus.