sou · H9B389 · 2021-11-02 00:00:00 — (2020), Reduction in mobility and COVID-19 transmission. Na- ture Communications, eller J. Oh et al. (2021), Mobility restrictions were associated with reduc- tions in COVID-19 incidence early in the pandemic: evidence from a real-time evaluation in 34countries, Scientific reports. Andra studier visar att en ansenlig del av nedgången i rörlighet – när människor undviker t.ex. kontaktberoende tjänster – sker innan formella restriktioner eller råd har kommit på plats. Se t.ex. Y. et al. (2021), Measuring voluntary and policy- induced social distancing behavior during the COVID-19 pandemic, nal , . Goolsbee et al. (2021), Fear, lockdown, and diversion: Comparing drivers of pandemic economic decline 2020, , eller S. Gupta et al. (2020), Mandated and voluntary social distancing during the COVID-19 epidemic, Brookings Papers on Economic Activity. 45Se M. et al. (2020), Effects of the COVID-19 pandemic on population mobility under mild policies: Causal evidence from , arXiv preprint, och A. , et al. (2021), Who continued travelling by public transport during COVID-19? Socioeconomic factors explaining behaviour in 2020 based on smart card data, . Virusets intåg och spridning veckodagen.46 Linjen i rosa visar aktivitet på arbetsplatser och den i rött resande med kollektivtrafik. Skalan på den högra y-axeln mäter höjden på den skuggade ytan i bakgrunden som visar ett av de mått på inhemsk smittspridning vi introducerade redan i kapitel 2 (figur 2.5), nämligen de långa sjukfall med ersättning från som haft ett läkarintyg med diagnos för konstaterad eller eventuell covid-19. Slutligen visar figurens vertikala linjer datum för de relevanta re- kommendationer och råd kring rörlighet från Folkhälsomyndig- heten som vi kunnat hitta: en uppmuntran till arbetsgivare att se över möjligheterna till hemarbete (), en uppmaning till indi- vider att tänka över planerade påskresor inom () och ett införande av formella allmänna råd bland annat att avstå från onödiga resor och jobba hemifrån (). 46Google beräknar referensnivån som medianen av aktivitet för veckodagen Virusets intåg och spridning Figur 3.8 Nationell rörlighet och smittspridning, Anm.: Figuren visar bearbetningar av data från (på kommunnivå) och från Google Covid -19 Community Mobility Reports (på nationell nivå), samt data från (på individnivå) inom SU:s Covid-19 program. Resande (på vänster y-axel) avser de rörlighetsmått som diskuteras i texten: måtten är alltså uttryckta i procent av motsvarande mått eller referens - perioden. Nya sjukfall (på höger y-axel) avser de fall med läkarintyg och diagnoser för konstaterad och eventuell covid-19, enligt diskussion i avsnitt 2.3. De vertikala linjerna markerar fyra datum för utta - landen eller formella råd från : : ”De arbetsgivare som har möjlighet att låta anställda arbeta hemifrån kan överväga att rekommendera detta. ” : ”Inför ledigheter och under påsken är det viktigt att tänka igenom om planerade resor inom verkligen är nödvändiga att genomföra.” : utfärdar allmänna råd (HSLF-FS 2020:12) med uppma- ningar om att avstå onödiga resor samt att arbeta hemifrån. : Myndigheten häver denna rese- avrådan, dock bara för symtomfria personer. Diagrammet illustrerar tydligt en av poängerna i detta avsnitt: indi- vider ändrar sitt beteende för att minska risken att själva bli smittade eller att smitta andra, även i avsaknad av formella råd och rekommen- dationer. När pandemin slår till i första hälften av mars sjunker alla de tre måtten på rörlighet snabbt (jämfört med året innan): intra- rörlighet till , intra-regional rörlighet till och inter-regional rörlighet till omkring Nedgången i rörlighet ser nästan identisk om vi i stället använder måtten på rörlighet som vilar på information från Googles appar med GPS-koppling. 47Svängningen i relativ resebenägenhet speglar till stor del att påsken skiftade från vecka 2019 till vecka 2020. Virusets intåg och spridning Individers oberoende beslut om rörlighet beror naturligtvis på olika typer av information om pandemins utveckling, inklusive den de fått från myndigheterna. För att förstå rörlighet och andra aspek- ter av privat beteende är det därför viktigt att granska all offentlig kommunikation om pandemin, även den som inte tar formen av ut- färdade råd och rekommendationer. Till exempel hade Folkhälso- myndigheten så sent som uttryckt sig tveksamt om nyttan av distansarbete, något som i sig kan ha påverkat arbetsgivares benägenhet att införa hemarbete.48 Vi återkommer till den viktiga frågan om regeringens och myndigheternas kommunikation i vårt slutbetänkande. Medan figur 3.8 bara illustrerar den nationella rörligheten, så ger figur 3.9 en mer finfördelad bild. Den vänstra y-axeln visar den veckovisa (inter-regionala) rörligheten till och från regionerna kring tre storstäder till alla andra regioner: (kurva), (blå kurva) och (grön kurva). Den högra y-axeln visar smittspridning (mätt som sjukfall med konsta- terad eller eventuell covid-19) inom var och en av regionerna (med samma färgkoder som för rörligheten). 48I en intervju med den dagen menade att hemarbete var en möjlig- het i delar av världen med stor smittspridning, t.ex. , och att rekommendationer om hemarbete inte bör införas tills dess att de beaktats ur ett jämlikhetsperspektiv. Virusets intåg och spridning Figur 3.9 Interregional rörlighet och regional smittspridning, Anm.: Skalan på y-axeln anger rörlighet 2020 som en andel av rörlighet under samma vecka och från samma region. Källor: Figuren bygger på bearbetningar av data från (på kommunnivå) och från Försäkrings - kassan (på individnivå) inom SU:s Covid-19 program. Figuren visar att resorna mellan och andra regioner gick ner betydligt mer än resorna till och från respektive . Detta mönster ger ytterligare stöd för hypotesen att rörligheten – till en viktig del – speglar människors vilja att skydda sig från smitta, i det att smittspridningen under den första vågen var betydligt större i än i de andra storstads- regionerna. Precis som i figur 3.8 ser vi att i stort hela anpassningen till en ny nivå (vilken sedan låg kvar ) redan skett i samtliga tre regioner. Liksom i figur 3.8 är det svårt att se någon direkt reaktion på rekommen- dationer under andra halvan av mars. Vi återkommer till bestämmelser, rekommendationer och råd i syfte att minska smittspridningen från regeringen, Folkhälsomyn- digheten och andra offentliga aktörer i kapitel 6 (volym 1) samt slut- kapitlet av detta betänkande. Att diskutera och utvärdera dessa åt- gärder kommer också att vara en huvudpunkt i vårt slutbetänkande. Virusets intåg och spridning Detta kapitel ger en bakgrund till resten av betänkandet genom att diskutera de svåra frågorna hur Coronaviruset (SARS-CoV-2) kom till och spred sig vidare inom landets gränser. Utifrån existe- rande vetenskap, den nya forskning vi beställt, samt vår egen analys av data gör kommissionen några bedömningar och drar en rad slut- satser. Några länder i blev ett epicentrum för den första vågen av den globala pandemin, med början februari/. Förekomsten av SARS-CoV-2 i före vecka 2020 var troligen högst begränsad och den avgörande importen av viruset till skedde sannolikt via vinterlovsresor – främst till och – 9. De flesta smittade svenskar ådrog sig viruset här i lan- det snarare än utomlands. Det gäller även pandemins första veckor, med undantag för de inledande importfallen. Kommissionen menar att den medicinska förståelsen av biolo- giska processer och den samhällsvetenskapliga förståelsen av sociala nätverk ger värdefulla och kompletterande perspektiv på smittsprid- ningen. Smittspridningen under den svenska pandemin – mätt som risken att testa positivt för covid-19 – samvarierar på ett förväntat sätt med omständigheter som utvidgar individens sociala nätverk, inklusive typ av yrke, storlek på arbetsplatsen och storlek på familjen. I tillägg till myndigheternas regleringar, rekommendationer och råd samt människors efterlevnad av dessa, är individers eget beteende för att undvika smitta en viktig faktor som kan dämpa (förstärka) den smittspridning som i annat fall skulle ske via sociala nätverk. Data från förflyttningar av mobiltelefoner visar att intra-kommunal, inter-kommunal och inter-regional rörlighet avtagit högst väsentligt , innan utfär- dat de första rekommendationerna om minskad rörlighet. Vi har i de två föregående kapitlen gett en översiktlig bakgrund till smittspridningen i världen och i och hur coronaviruset kom till vårt land och spred sig vidare här. Vi övergår nu i detta kapitel till att beskriva hur förutsättningarna att hantera pandemin i såg ut vid tiden för virusutbrottet. Här beskriver vi den centrala regle- ringen på området – främst smittskyddslagen (2004:168) – och de skyldigheter och befogenheter den ger. Vi ger även en översiktlig bakgrundsbeskrivning av det svenska smittskyddets institutioner. Regeringen styr riket och har det övergripande ansvaret även för smittskyddsfrågor. Den kan ta initiativ till lagstiftning och har de statliga förvaltningsmyndigheterna till sitt förfogande. Vilka är då dessa myndigheter som ansvarar för smittskyddet och hur ser an- svarsfördelningen ut? Det finns ett stort antal aktörer som har koppling till smitt- skyddsområdet. Vissa av dem har en mer framträdande roll med ett uttalat ansvar och specifika uppgifter i smittskyddsarbetet, medan andra har funktioner eller uppgifter av mer allmän karaktär. Kapitlet inleds med en redogörelse för den rättsliga regleringen av smittskyddet, smittskyddslagens tillkomst, de smittskyddsåt- gärder som kan vidtas med stöd av lagen, smittspårning m.m. (4.1.1–4.1.5). Vi skriver även mycket kortfattat om smittskyddsla- garna i , och (4.1.6). Därefter går vi i avsnitt 4.2 över till att beskriva de institutioner som ansvarar för smittskyddet. är den myn- dighet som har kommit att spela huvudrollen i den svenska hante- ringen av pandemin. Vi börjar i avsnitt 4.2.1 med en historisk åter- blick och beskrivning av hur ansvarsfördelningen på smittskydds- området, som genomgått en stor förändring , såg ut före tillkomst. Hur Folkhälsomyndighe- tens uppdrag ser ut beskrivs i avsnitt 4.2.2. I anslutning till det ges en översikt över myndighetens motsvarigheter i de nordiska grannländerna (4.2.3). Därefter gör vi en kort presentation av Social- styrelsen, Inspektionen för vård och omsorg (), Myndigheten för samhällsskydd och beredskap (MSB), , läns- styrelserna, regionerna inklusive regionernas smittskydd, kom- munerna samt övriga aktörer som har anknytning till smittskydd (4.2.4–4.2.12). I avsnitt 4.3 försöker vi teckna en bild av den lite svårplacerade organisationen och Regioner (SKR) som inte har något formellt ansvar på smittskyddsområdet men som är en av de aktörer som har stått i förgrunden under pandemin. Vad är SKR och vilken roll har organisationen? Vi avslutar vi med en summering av kapitlet (4.4). Bestämmelser om åtgärder för att förhindra spridning av smitt- samma sjukdomar finns huvudsakligen i smittskyddslagen. Lagen kompletteras genom vissa föreskrifter i smittskyddsförordningen (2004:255). Smittskyddslagens syfte är att tillgodose befolkningens behov av skydd mot spridning av smittsamma sjukdomar.49 Vid införandet av lagen uttalade regeringen att den enskilde bör skyddas från onödigt långtgående ingrepp. Enligt regeringen måste syftet primärt vara att skydda befolkningen mot smittsamma sjukdomar men att lagen även måste ge ett skydd åt den som är smittad.50 Smittskyddslagen trädde i kraft och ersatte då den tidigare smittskyddslagen . utgjorde de sexuellt överförbara sjukdomarna ett stort problem världen över. Även tuberkulos bedömdes utgöra ett globalt hot mot folkhälsan. Utbrottet av sjukdomen SARS som orsakats av ett tidigare okänt coronavirus låg i närtid men fick inget utbrott i Sverige.51 491 kap. 1 § smittskyddslagen. 2003/04:30 s. 83 f. 2003/04:30 s. 60 f. Begreppet samhällsfarliga sjukdomar och de extraordinära smitt- skyddsåtgärder som kan vidtas vid sådana sjukdomar tillkom genom en komplettering till smittskyddslagen som trädde i kraft den 1 ja- nuari 2005. Smittskyddsåtgärderna hälsokontroll vid inresa, karan- tän och avspärrning tillkom då.52 4.1.2Smittsamma, allmänfarliga och samhällsfarliga sjukdomar Ismittskyddslagen används definitionerna (i) smittsamma sjuk- domar, (ii) allmänfarliga sjukdomar och (iii) samhällsfarliga sjukdo- mar.53 I bilaga 1 och 2 till lagen anges vilka sjukdomar som utgör all- mänfarliga respektive samhällsfarliga sjukdomar. Bestämmelserna i smittskyddslagen omfattar alla sjukdomar som kan överföras till eller mellan människor och som kan innebära ett inte ringa hot mot människors hälsa, dvs. Möjligheterna till ingripanden med stöd av lagen är dock i de flesta fall begränsade till de allmänfarliga och samhällsfarliga sjukdomarna. Med allmänfarliga sjukdomar avses smittsamma sjukdomar som kan vara livshotande, innebära långvarig sjukdom eller svårt lidande eller medföra andra allvarliga konsekvenser och där det finns möjlig- het att förebygga smittspridning genom åtgärder som riktas till den smittade.54 Med samhällsfarliga sjukdomar avses allmänfarliga sjukdomar som kan få en spridning i samhället som innebär en allvarlig störning eller överhängande risk för en allvarlig störning i viktiga samhälls- funktioner och som kräver extraordinära smittskyddsåtgärder.55 Regeringen får, om beslut om ändring i bilaga 1 eller 2 inte kan avvaktas, under vissa förutsättningar föreskriva att be- stämmelserna om allmänfarliga eller samhällsfarliga sjukdomar ska tillämpas på en viss smittsam sjukdom som förekommer eller kan förekomma här i landet. Föreskrifter som har meddelats med stöd av denna bestämmelse ska underställas prövning.56 Regeringen har med stöd av dessa bestämmelser utfärdat en förordning om att bestämmelserna om allmänfarliga och sam- 52Prop 2003/04:158 s. 53 f. 531 kap. 3 § smittskyddslagen. 541 kap. 3 § andra stycket smittskyddslagen. 551 kap. 3 § tredje stycket smittskyddslagen. 569 kap. 2 § smittskyddslagen. hällsfarliga sjukdomar ska tillämpas på den sjukdom som betecknas covid-19.57 har därefter i lag fattat ett likaly- dande beslut.58 De allmänfarliga sjukdomarna (och därigenom alla samhällsfar- liga sjukdomar) och vissa andra smittsamma sjukdomar ska anmälas eller bli föremål för smittspårning. Sådana sjukdomar benämns an- mälningspliktiga respektive smittspårningspliktiga sjukdomar.59 En anmälan ska göras till smittskyddsläkaren och Folkhälsomyndighe- ten.60 Vilka andra sjukdomar som ska vara anmälningspliktiga får regeringen meddela föreskrifter om och dessa sjukdomar anges i bilaga 1 till smittskyddsförordningen. Vilka andra sjukdomar som ska vara smittspårningspliktiga får regeringen eller Folkhälsomyn- digheten meddela föreskrifter om.61 Av smittskyddsförordningen följer även att Folkhälsomyndighe- ten får meddela föreskrifter om undantag från anmälningsskyldig- heten.62 Sådana föreskrifter har meddelats avseende covid-19. Dessa föreskrifter innebar först begräsningar av vilka läkare som hade så- dan anmälningsplikt och sedan, från , en bestäm- melse om att misstänkta fall av covid-19 inte ska anmälas.63 Vi åter- kommer kort till dessa bestämmelser i avsnitt 7.1. Smittskyddslagen innehåller bestämmelser om olika åtgärder som kan vidtas för att hindra spridning av smittsamma sjukdomar. Ge- mensamt för samtliga smittskyddsåtgärder är att de ska bygga på ve- tenskap och beprövad erfarenhet och inte får vara mer långtgående än vad som är försvarligt med hänsyn till faran för människors hälsa. Åtgärderna ska vidtas med respekt för alla människors lika värde och enskildas integritet och åtgärder som den enskilde motsätter sig får vidtas endast om inga andra möjligheter står till buds.64 Etiska och 57Förordningen (2020:20) om att bestämmelserna i smittskyddslagen (2004:168) om allmän- farliga och samhällsfarliga sjukdomar ska tillämpas på infektion med 2019-nCoV. 58Lag (2020:430) om ändring i smittskyddslagen (2004:168). 591 kap. 3 § fjärde stycket smittskyddslagen. 602 kap. 5 § smittskyddslagen. 619 kap. 3 § smittskyddslagen och 7 § smittskyddsförordningen. 625 § smittskyddsförordningen. 63Se HSLF-FS 2020:10, HSLF-FS 2020:23 och HSLF-FS 2020:45. 641 kap. 4 § smittskyddslagen. epidemiologiska bedömningar ska vara avgörande för om tvångsåt- gärder ska få vidtas i en viss situation. I förarbetena framhölls att en humanistisk människosyn bör ligga till grund för samhällets smittskydd, att tyngdpunkten i smitt- skyddsarbetet bör ligga på det frivilliga förebyggande arbetet, att det huvudsakliga smittskyddsarbetet genomförs på frivillig väg och att möjligheterna till tvångsåtgärder i praktiken inte spelar någon fram- trädande roll. I de fall då ingrepp i den enskildes frihet eller integritet anses befogat måste ingreppet vara nödvändigt och proportionerligt med hänsyn till andra människors liv och rättigheter. Vidare ska var och en, såväl smittade som osmittade, ha ett ansvar för att förhindra smittspridning.65 Ingen av smittskyddsåtgärderna är förenade med någon straff- sanktion för den som inte följer dem. Vid införandet av hälsokon- troll, karantän och avspärrning övervägdes möjligheten att införa en ny straffbestämmelse för gärningar som innebär att man inte följer beslut om dessa åtgärder. Regeringen anförde dock att det finns möjlighet till medverkan av polis samt att det när det gäller avspärr- ning redan finns vissa straffbestämmelser som skulle kunna bli aktuella vid överträdelse, t.ex. misshandel och framkallande av fara för annan. Regeringen bedömde därför att det saknades tillräckliga skäl för att införa en ny straffbestämmelse.66 Vilken smittskyddsåtgärd som kan användas beror på vilken sjuk- dom det är fråga om; smittsam, allmänfarlig eller samhällsfarlig sjuk- dom. Genom att covid-19 klassificerades som en allmänfarlig och samhällsfarlig sjukdom blev samtliga smittskydds- åtgärder möjliga att använda. Nedan lämnas en översiktlig beskriv- ning av de olika smittskyddsåtgärder som står till buds enligt smitt- skyddslagen. Det kan dock redan nu nämnas att inga av dessa åtgär- der, såvitt vi känner till, har använts under pandemin. Den som vet eller har anledning att misstänka att hen bär på en all- mänfarlig sjukdom eller en annan smittspårningspliktig sjukdom är skyldig att uppsöka läkare och genomgå läkarundersökning. 2003/04:30 s. 83 f. 2003/04:158 s. 87 f. ska då ta de prover som behövs.67 Om en person som med fog kan misstänkas bära på en allmänfarlig sjukdom motsätter sig läkarun- dersökning får smittskyddsläkaren ansöka om tvångsundersökning. En sådan ansökan görs till förvaltningsrätten. Ett beslut om tvångs- undersökning får meddelas endast om det finns en påtaglig risk för att andra människor kan smittas.68 Av förarbetena framgår att de flesta besluten om tvångsunder- sökning hade avsett misstänkt klamydia och att personen först uppmanats en eller att genomgå en frivillig läkarundersökning.69 Att ett beslut om tvångsundersökning ska meddelas av domstol innebär också att det tar tid innan en sådan undersökning kan genomföras. Om det finns skäl att misstänka att någon som anländer till har smittats av en samhällsfarlig sjukdom får smittskyddsläkaren besluta att denne och andra personer som anländer med samma tran- sportmedel ska genomgå hälsokontroll på platsen för inresan. Det- samma gäller för personer som anländer från ett visst geografiskt område om det skett utbrott av en samhällsfarlig sjukdom där. I ett sådant fall är det dock som är beslutsfattare men det är smittskyddsläkaren som ska verkställa beslutet. De sjukdomar som nämns i förarbetena vad gäller hälsokontroll är främst smittkoppor och SARS. En risk för sådan spridning anges finnas t.ex. när någon eller några av passagerarna kommer från ett område där sjukdomen vunnit spridning. Ett annat exempel som nämns är när besättningen på ett flygplan eller ett fartyg har gjort iakttagelser som tyder på att passagerare bär på sjukdomen. När det gäller ett beslut om att samtliga personer, som vistats inom ett område där en allvarlig sjukdom har fått spridning, ska genomgå hälsokontroll anförs i förarbetena att det bör aktualiseras främst i fall då WHO rekommenderat att sådan hälsokontroll ska genomföras för inresande från vissa länder eller om en sådan åtgärd har rekommenderats inom EU. Det anges vidare att en hälsokontroll bör begränsas till att sjukvårdspersonal samtalar 673 kap. 1 § smittskyddslagen. 683 kap. 2 § smittskyddslagen. 2003/04 :30 s. 128 f. med envar av passagerarna och under samtalen gör iakttagelser be- träffande förekomsten av eventuella sjukdomssymtom. I lagråds- remissen hade regeringen konstaterat att vissa resenärer bör kunna bli föremål för en något närmare undersökning, i första hand feber- kontroll, besiktning av hud och av munhålan och kontroll av hjärt- och lungstatus, om iakttagelserna ger anledning till det.70 I lagen kom emellertid att införas en bestämmelse om att hälso- kontroll vid inresa inte får vara förenad med frihetsberövande eller innefatta provtagning eller annan åtgärd som innebär kroppsligt in- grepp.71 Om den som utför hälsokontrollen anser att en mer ingri- pande undersökning bör genomföras och detta inte kan genomföras på frivillig väg, kan smittskyddsläkaren besluta om karantän, tillfällig isolering eller ansöka om tvångsundersökning, om förutsättningarna för sådana åtgärder är uppfyllda.72 Om det finns risk för spridning av en samhällsfarlig sjukdom får smittskyddsläkaren besluta att den som har eller kan antas ha varit utsatt för smitta av sjukdomen ska hållas i karantän i en viss byggnad, i en avgränsad del av en byggnad eller inom ett visst område. Ett sådant beslut innebär förbud att lämna byggnaden, del av byggnaden eller området samt förbud att ta emot besök där. Smittskyddsläkaren kan i det enskilda fallet medge undantag från förbudet att ta emot besök, om det kan ske utan risk för spridning av sjukdomen.73 Bestämmelsen om karantän tillkom för att vidga möjligheterna till isolering av potentiella smittbärare. Även här nämns främst smittkoppor eller SARS. Det ansågs i en sådan situation inte till- räckligt att isolera den som insjuknat utan även nödvändigt att hålla de personer som under färden vistats i närheten av hen och därför kan ha smittats isolerade i karantän . Denna tid bör normalt motsvara den längsta kända inkubationstiden för sjuk- domen. Regeringen anförde vidare att eftersom det vid karantän är fråga om personer som inte nödvändigtvis är sjuka bör karantäns- vistelsen kunna äga rum i andra lokaler än vårdinrättningar, t.ex. i för 2003/04:158 s. 61 f. 713 kap. 8 § smittskyddslagen. 2003/04:158 s. 64. 733 kap. 9 § smittskyddslagen. ändamålet anskaffade lokaler såsom mindre hotell, pensionat eller kursgårdar. I viss utsträckning bör även vistelse i egen bostad kunna ses som en form av karantän. Det kan vara fallet om personen har bostadsförhållanden som möjliggör isolering och att hen avser att respektera beslutet om karantän.74 Bestämmelsen om karantän är inte avsedd för fall då någon har sjukdomssymtom som ger anledning till misstanke om att hen har smittats. I sådana fall kan i stället bestämmelsen om tillfällig isole- ring bli tillämplig. Ett särskilt fall som kan uppkomma är att någon sätts i karantän men efter någon eller visar sig ha insjuk- nat i en samhällsfarlig sjukdom. Personen bör då inte längre hållas i karantän utan omgående isoleras på ett sjukhus. För det fall den in- sjuknade personen inte frivilligt låter sig isoleras kan det bli aktuellt med tvångsisolering.75 Ett beslut om karantän ska hävas av smittskyddsläka- ren om det inte längre finns skäl för det. Exempelvis bör karantän hävas om personen inte insjuknat under inkubations- tiden. Om en samhällsfarlig sjukdom har eller misstänks ha fått spridning inom ett avgränsat område utan att smittkällan eller smittsprid- ningen är fullständigt klarlagd, får besluta att ett visst område ska vara avspärrat.