sou · H9B322 · 2021-03-29 00:00:00 — Av första stycket framgår att bestämmelserna om otillbörlig mark- nadsföring i marknadsföringslagen (2008:486) ska tillämpas på åtgär- der som strider mot 8–12 §§. Andra stycket gör det möjligt att påföra en näringsidkare mark- nadsstörningsavgift vid överträdelser av förbudet mot marknads- föring i radio och tv som finns i 11 §. 14 § Tillverkare och importörer av tobaksfria nikotinprodukter ska till lämna in 1.fullständiga uppgifter om försäljningsvolymer, och 2.uppgifter om preferenserna hos olika konsumentgrupper, inbegripet unga människor. Tobaksfria nikotinprodukter får inte tillhandahållas konsumenter på mark- naden om den rapporteringsskyldighet som följer av första stycket eller av före- skrifter som har meddelats med stöd av 45 § 3 inte har uppfyllts. Paragrafen, som behandlas i avsnitt 8.13, innehåller bestämmelser om uppgiftsskyldighet och ett förbud mot att tillhandahålla produk- terna till konsumenter på marknaden. Första stycket innehåller bestämmelser om skyldighet för tillverkare och importörer att lämna in fullständiga uppgifter om försäljnings- volymer och uppgifter om preferenserna hos olika konsumentgrup- per, inbegripet unga människor. Regeringen eller den myndighet som regeringen föreskriver föreslås få möjlighet att meddela ytterligare föreskrifter om hur fullgörandet av rapporteringsskyldigheten ska gå till. Det innebär att uppgiftsskyldigheten kan komma att omfatta fler konsumentgrupper än unga människor. Det framgår i så fall av dessa föreskrifter. Vid det första rapporteringstillfället efter det att bestämmelsen träder i kraft är tillverkare och importörer skyldiga att lämna in samtliga uppgifter som de har tillgängliga och som omfattas av upp- giftsskyldigheten. Därefter behöver sådana uppgifter som redan har rapporterats inte rapporteras på nytt. I andra stycket finns ett förbud mot att tillhandahålla konsumenter tobaksfria nikotinprodukter när den föreskrivna rapporteringsskyl- digheten inte är uppfylld. Förbudet att tillhandahålla produkterna är inte begränsat till vissa aktörer, utan omfattar såväl tillverkare och importörer som detaljister. Tillsynen över tillhandahållandeförbudet regleras genom 23 § 4, 25 § 1, 21 § första stycket och 22 §. För närmare detaljer om tillsynen, se kommentaren till de paragraferna. 15 § Om en tillverkare, importör eller distributör av tobaksfria nikotin- produkter anser, eller har skäl att anta, att en sådan produkt inte är säker eller av god kvalitet eller att den på annat sätt inte är förenlig med denna lag eller anslutande föreskrifter, ska denne 1.vidta de korrigerande åtgärder som är nödvändiga för att den berörda produkten ska bli förenlig med denna lag, 2.dra tillbaka produkten, eller När en åtgärd enligt första stycket vidtas, ska underrättas om produktens brister, vilken åtgärd som vidtagits och resultaten av åtgärden. Paragrafen, som behandlas i avsnitt 8.14, innehåller skyldigheter för tillverkare, importörer och distributörer av tobaksfria nikotinproduk- ter att vidta vissa åtgärder om en vara inte är säker, av god kvalitet eller på annat sätt inte är förenlig med lagen eller anslutande före- skrifter. Anslutande föreskrifter omfattar såväl föreskrifter som har meddelats med direkt eller indirekt stöd av lagen som föreskrifter som har meddelats med stöd av restkompetensen eller rätten att meddela verkställighetsföreskrifter enligt 8 kap. 7 § regeringsformen. Av första stycket framgår att skyldigheten inträder redan när det finns tillräckliga indikationer på att produkten är bristfällig. Det behöver alltså inte vara klarlagt att så är fallet. Skyldigheten inträffar och omfattar korrigerande åtgärder, tillbakadragande och återkallelse. Med tillbakadragande avses varje åtgärd i syfte att för- hindra att en produkt i leveranskedjan tillhandahålls på marknaden. Med återkallelse avses varje åtgärd för att dra tillbaka en produkt som redan har tillhandahållits slutanvändaren. Om en åtgärd enligt första stycket vidtas ska Folkhälsomyndig- heten enligt andra stycket underrättas. Tillverkaren, im- portören eller distributören ska lämna uppgifter om produktens brister, vilken åtgärd som har vidtagits och resultaten av åtgärden. Med distributör avses varje fysisk eller juridisk person i leverans- kedjan utöver tillverkaren och importören som tillhandahåller en produkt på marknaden. Distributör är alltså ett samlingsbegrepp för t.ex. grossister, återförsäljare och detaljhandlare. Att rapportering har skett till innebär inte att tillverkaren, importören eller distributören kan bortse från skyldigheter som följer av annan lagstiftning. Regeringen eller den myndighet som regeringen föreskriver före- slås ges möjlighet att meddela ytterligare föreskrifter om underrät- telseskyldigheten. Tillsynen över rapporteringsskyldigheten regleras genom 25 § 1. För närmare detaljer om tillsynen, se kommentaren till den paragrafen. 16 § Tobaksfria nikotinprodukter får inte säljas eller på annat sätt lämnas ut i näringsverksamhet till den som inte har fyllt . Den som lämnar ut en sådan vara eller produkt ska förvissa sig om att mottagaren har uppnått nämnda ålder. Om det finns särskild anledning att anta att produkten är avsedd att läm- nas över till någon som inte har fyllt , får den inte lämnas ut. På försäljningsställen ska det finnas ett tydlig och klart synbart meddelande med information om förbudet mot att sälja eller lämna ut tobaksfria nikotin- produkter till den som inte har fyllt . Paragrafen, som behandlas i avsnitt 8.11, innehåller tillsammans med 17 § de ålderskrav som gäller vid försäljning till konsumenter av tobaksfria nikotinprodukter. I första stycket finns ett förbud mot att i näringsverksamhet lämna ut tobaksfria nikotinprodukter till personer . Den som lämnar ut sådana produkter är skyldig att förvissa sig om att mot- tagaren har fyllt . Skyldigheten innebär att om det vid försäljning föreligger tveksamhet beträffande en kunds ålder så måste säljaren kräva att kunden visar att denne har fyllt genom uppvisande av en giltig legitimation eller på annat likvärdigt sätt. Om kunden inte kan visa att denne har uppnått en ålder får produkten inte säljas eller lämnas ut. Andra stycket innebär ett förbud mot att sälja eller på annat sätt lämna ut tobaksfria nikotinprodukter vid misstänkt langning till en underårig person. Förbudsbestämmelserna kompletteras av en bestämmelse i tredje stycket om att det ska finnas ett tydligt och klart synbart meddelande på försäljningsstället med information om förbudet mot att sälja eller lämna ut tobaksfria nikotinprodukter till den som inte har fyllt . Med försäljningsställe avses såväl fysiska försäljningsställen som webbplatser för detaljhandel, se 2 § 3. Kravet gäller alltså både i fysiska och digitala försäljningsmiljöer. Förbuden i första och andra stycket omfattas av straffansvar enligt 42 § andra stycket. Tillsynen över tillhandahållandeförbudet regleras genom 24 § 2, 21 § första stycket och 22 §. För närmare detaljer om tillsynen, se kommentaren till de paragraferna. 17 § Tobaksfria nikotinprodukter som säljs till konsumenter ska tillhanda- hållas på ett sådant sätt att det går att kontrollera mottagarens ålder. Detta gäller även när försäljningen sker genom automat, distansförsäljning eller på liknande sätt. Paragrafen, som behandlas i avsnitt 8.11, innehåller tillsammans med 16 § de ålderskrav som gäller vid försäljning till konsumenter av tobaksfria nikotinprodukter. Den innehåller ett krav på att de tobaks- fria nikotinprodukterna ska tillhandahållas på ett sådant sätt att det går att kontrollera mottagarens ålder och är ett tillägg till förvissande- kravet i 16 § första stycket. Genom tillägget ställs krav på att försälj- ningen ska ske på ett sådant sätt att det går att kontrollera mot- tagarens ålder genom uppvisande av giltig legitimation eller på ett annat likvärdigt sätt. Kravet gäller all försäljning. Uppräkningen i paragrafen är endast en exemplifiering. Det innebär att kravet omfattar såväl försäljning som sker genom en fysisk butik som försäljning som sker genom en webbutik. Det är den näringsidkare som säljer den tobaksfria nikotin- produkten som ansvarar för att mottagarens ålder kontrolleras på ett tillfredställande sätt. Kontrollen ska ske i förhållande till mottagaren. Med försäljningen avses hela distributionskedjan till mottagaren, oavsett om ett annat företag ombesörjer transporten. Det innebär att den näringsidkare som säljer den tobaksfria nikotinprodukten ansvarar för kontrollen av att mottagaren har fyllt även när utlämnandet sker genom ett annat företag som denne har anlitat. Om försäljningen sker genom automat måste det säkerställas att underåriga inte kan köpa tobaksfria nikotinprodukter. Det kan exem- pelvis ske genom att butikspersonal håller automaten under uppsikt. Det är inte möjligt att ange hur kontrollen ska ske vid alla tänkbara försäljningssätt. Det får i stället lämnas till rättstillämpningen att av- göra när en näringsidkare har organiserat en verksamhet på ett sådant sätt att det går att kontrollera mottagarens ålder på ett tillfredsstäl- lande sätt. Tillsynen över att kravet i paragrafen uppfylls regleras genom 24 § 2, 21 § första stycket och 22 §. För närmare detaljer om tillsynen, se kommentaren till de paragraferna. 18 § Tobaksfria nikotinprodukter får föras in i landet endast av den som har fyllt . Paragrafen, som behandlas i avsnitt 8.11, kompletterar ålderskraven vid försäljning i 16 och 17 §§ med ett förbud för underåriga att föra in tobaksfria nikotinprodukter i landet. Införselförbudet innebär att det behöver göras en följdändring i 3 § 9 lagen (1996:701) om tull- verkets befogenheter vid gräns mot ett annat land inom Europeiska unionen, så att ges rätt att utöva kontroll av åldersgränsen i detta avseende. 19 § En näringsidkare som har säte eller fast driftställe för näringsverksamhet i får inte bedriva detaljhandel med tobaksfria nikotinprodukter utan att först ha anmält försäljningen. Anmälan ska ske till den kommun där det fysiska försäljningsstället är beläget. Om ett fysiskt försäljningsställe saknas ska anmälan göras till den kommun där företaget har sitt säte eller, om företaget saknar säte inom landet, till den kommun där företaget har ett fast driftställe. Paragrafen, som behandlas i avsnitt 8.12, innehåller bestämmelser om anmälan om försäljning av tobaksfria nikotinprodukter. Med uttrycket fast driftställe för näringsverksamhet avses samma sak som i 2 kap. 29 § inkomstskattelagen (1999:1229), dvs. varande plats för affärsverksamhet varifrån verksamheten helt eller delvis bedrivs, alternativt att någon som är verksam för en närings- verksamhet i har fått och regelmässigt använder fullmakt att ingå avtal för verksamhetens innehavare. Anmälan ska ske i varje kommun där näringsidkarens fysiska för- säljningsställen är belägna. Med fysiskt försäljningsställe avses enligt 2 § 4 en viss lokal eller ett annat avgränsat utrymme för detaljhandel. Näringsidkare som saknar fysiskt försäljningsställe, och t.ex. sköter försäljningen genom internet, ska anmäla försäljningen till den kom- mun där företaget har sitt säte eller, om företaget saknar säte inom landet, till den kommun där företaget har ett fast driftställe. Ytterligare krav på anmälan finns i 20 §. Om anmälan inte har gjorts får näringsidkaren inte bedriva detaljhandel med tobaksfria nikotinprodukter. Kravet på anmälan är förenat med straffansvar enligt 42 § andra stycket. Tillsynen över anmälningskravet regleras genom 24 § 1, 21 § första stycket och 22 §. 20 § Den som bedriver försäljning enligt 19 § ska utöva egenkontroll över försäljningen och hanteringen i övrigt av tobaksfria nikotinprodukter och se till att det finns ett för verksamheten lämpligt egenkontrollprogram. Till anmälan om försäljning enligt 19 § ska egenkontrollprogrammet och de övriga uppgifter som behövs för kommunens och tillsyn bifogas. Ändrade uppgifter ska utan dröjsmål anmälas till kommunen respektive . Paragrafen, som behandlas i avsnitt 8.12, innehåller krav på egen- kontroll. Av första stycket framgår att den som bedriver anmälningspliktig detaljhandel med tobaksfria nikotinprodukter är skyldig att bedriva egenkontroll över att försäljningen uppfyller lagens krav, däribland ålderskraven. Skyldigheten innebär också ett krav på att se till att det finns ett för verksamheten lämpligt egenkontrollprogram. Program- met får utformas utifrån verksamhetens omfattning och art. Nor- malt krävs mer detaljerade program för större verksamheter. I andra stycket finns ett krav på att egenkontrollprogrammet och övriga uppgifter som behövs för kommunens och Folkhälsomyndig- hetens tillsyn ska bifogas anmälan om försäljning enligt 19 §. Andra stycket innehåller också ett krav på anmälan utan dröjsmål av änd- rade uppgifter. De närmare kraven på innehållet i egenkontrollprogrammet före- slås regleras genom myndighetsföreskrifter. Tillsynen över anmälningskravet regleras genom 24 § 2, 21 § första stycket och 22 §. 21 § ansvarar för tillsynsvägledning när det gäller kommunens tillsyn enligt 23 § 1–3 och kommunens och till- syn enligt 24 §. ansvarar för tillsynsvägledning när det gäller kommunens tillsyn enligt 23 § 4. Paragrafen, som behandlas i avsnitt 8.15, innehåller bestämmelser om och tillsynsvägled- ning. I 25 och 26 §§ regleras i vilka fall som har ett direkt tillsynsansvar i förhållande till verksamheter. Med till- synsvägledning avses samma sak som i 7 kap. 1 § lagen (2018:2088) om tobak och liknande produkter. Det innebär att myndigheterna har till uppgift att utvärdera, följa upp och samordna tillsynsverksam- heten samt ge stöd och råd till andra tillsynsorgan (se prop. 2017/18:156 s. 207). Av första stycket framgår att ansvarar för tillsynsvägledning när det gäller kommunens tillsyn enligt 23 § över bestämmelserna om hälsovarning, märkning, produktanmälan och produktkrav. Det framgår även att ansvarar för tillsynsvägledning över kommunens och till- syn över bestämmelserna om anmälan om försäljning, egenkontroll och åldersgräns. ansvar för tillsynsvägledning framgår av andra stycket. Myndigheten har ansvar för tillsynsvägledning över kommu- nens tillsyn över bestämmelserna om marknadsföring på fysiska för- säljningsställen. 22 § utövar inom länet tillsyn enligt 23 och 24 §§. I tillsynen ingår att 1.följa kommunernas verksamhet och biträda kommunerna med informa- tion och råd, och 2.främja samarbete mellan olika tillsynsmyndigheter och mellan tillsyns- myndigheter och andra. Paragrafen, som behandlas i avsnitt 8.15, innehåller bestämmelser om tillsyn. tillsyn inom länet motsvarar den tillsyn som regleras i 7 kap. 2 § lagen (2018:2088) om tobak och liknande produkter. Av punkt 1 och punkt 2 framgår vad som ingår i ansvar för tillsyn inom länet. 23 § Kommunen utövar tillsyn på fysiska försäljningsställen över att denna lag och anslutande föreskrifter följs när det gäller 1.innehållsdeklaration, hälsovarning och märkning enligt 7 och 8 §§, 2.produktanmälan enligt 5 §, 3.produktkrav enligt 6 §, och 4.marknadsföring enligt 9 och 10 §§ när det gäller marknadsföringsåtgärder på eller i anslutning till försäljningsstället. Paragrafen, som behandlas i avsnitt 8.15, innehåller bestämmelser om kommunens tillsyn på fysiska försäljningsställen. Bestämmelser om ytterligare tillsyn som kommunen ska bedriva tillsammans med Polis- myndigheten finns i 24 §. Anslutande föreskrifter omfattar såväl före- skrifter som har meddelats med direkt eller indirekt stöd av lagen som föreskrifter som har meddelats med stöd av restkompetensen eller rätten att meddela verkställighetsföreskrifter enligt 8 kap. 7 § regeringsformen. Det är fråga om samma slags tillsyn som ska be- drivas enligt 7 kap. 3 § lagen (2018:2088) om tobak och liknande produkter. Paragrafen innehåller en uppräkning över de bestämmelser som omfatta av kommunens tillsynsansvar. Den innefattar bestämmel- serna om innehållsdeklaration, hälsovarning och märkning, punkt 1, produktanmälan, punkt 2, produktkrav, punkt 3, och marknadsföring när det gäller marknadsföringsåtgärder på eller i anslutning till för- säljningsstället, punkt 4. 24 § Kommunen och utövar tillsyn över att denna lag och anslutande föreskrifter följs när det gäller 1.anmälan om försäljning enligt 19 §, 2.egenkontroll enligt 20 §, och 3.åldersgräns enligt 16 och 17 §§. Paragrafen, som behandlas i avsnitt 8.15, innehåller bestämmelser om den delade tillsyn som ska utövas av kommunen och Polismyndig- heten. Anslutande föreskrifter omfattar såväl föreskrifter som har meddelats med direkt eller indirekt stöd av lagen som föreskrifter som har meddelats med stöd av restkompetensen eller rätten att meddela verkställighetsföreskrifter enligt 8 kap. 7 § regeringsformen. Det är fråga om samma slags tillsyn som ska bedrivas enligt 7 kap. 4 § lagen (2018:2088) om tobak och liknande produkter. Paragrafen innehåller en uppräkning över de bestämmelser som omfattas av den delade tillsynen. Den innefattar bestämmelserna om anmälan om försäljning, punkt 1, egenkontroll, punkt 2, och ålders- gräns, förutom bestämmelsen om införsel i landet, punkt 3. 25 § utövar tillsyn över att denna lag och anslutande föreskrifter följs när det gäller 1.produktkrav och rapporteringsskyldighet, i andra fall än som avses i 23 §, enligt 5, 6, 14 och 15 §§, och 2.innehållsdeklaration, hälsovarning och märkning, i andra fall än som avses i 23 §, enligt 7 och 8 §§. Paragrafen, som behandlas i avsnitt 8.15, innehåller bestämmelser om det direkta tillsynsansvar i förhållandet till verksamheter som Folk- hälsomyndigheten ansvarar för. Anslutande föreskrifter omfattar såväl föreskrifter som har meddelats med direkt eller indirekt stöd av lagen som föreskrifter som har meddelats med stöd av restkom- petensen eller rätten att meddela verkställighetsföreskrifter enligt 8 kap. 7 § regeringsformen. Det är fråga om samma slags tillsyn som ska bedrivas enligt 7 kap. 5 § lagen (2018:2088) om tobak och liknande produkter. ansvar för tillsynsväg- ledning framgår av 21 § första stycket. Paragrafen innehåller en uppräkning över de bestämmelser som omfattas av den delade tillsynen. Den innefattar bestämmelserna om produktkrav och rapporteringsskyldighet, punkt 1, och innehålls- deklaration, hälsovarning och märkning, punkt 2. dighetens tillsynsansvar omfattar inte tillsyn av bestämmelserna i de fall kommunen har ansvar för tillsyn enligt 23 §. 26 § utövar tillsyn över att denna lag och anslutande föreskrifter följs när det gäller marknadsföring, i andra fall än som avses i 23 §, enligt 9–12 §§. Vid tillsyn tillämpas bestämmelserna i marknadsförings- lagen (2008:486). Paragrafen, som behandlas i avsnitt 8.15, innehåller bestämmelser om det direkta tillsynsansvar i förhållandet till verksamheter som ansvarar för. Anslutande föreskrifter omfattar såväl föreskrifter som har meddelats med direkt eller indirekt stöd av lagen som föreskrifter som har meddelats med stöd av restkom- petensen eller rätten att meddela verkställighetsföreskrifter enligt 8 kap. 7 § regeringsformen. Det är fråga om samma slags tillsyn som ska bedrivas enligt 7 kap. 8 § lagen (2018:2088) om tobak och lik- nande produkter. ansvar för tillsynsvägledning framgår av 21 § andra stycket. Av första stycket framgår att tillsyn omfattar bestämmelserna om marknadsföring i 9–12 §§. Sponsring definieras i 2 § 5 och innebär en åtgärd i näringsverksamhet som är ägnad att främja avsättningen av produkter. Sponsring är därmed marknads- föring, jfr definitionen av marknadsföring i 3 § marknadsförings- lagen (2008:486). tillsyn gäller i de fall kommunen inte har till- synsansvar enligt 23 §. Andra stycket innehåller en upplysning om att bestämmelserna i marknadsföringslagen är tillämpliga vid tillsyn. 27 § En tillsynsmyndighet som anges i 22–25 §§ får i sin tillsynsverksamhet meddela de förelägganden eller förbud som behövs för att denna lag och an- slutande föreskrifter ska följas. Paragrafen, som behandlas i avsnitt 8.16, innebär att kommunen, , och ges möj- lighet att meddela de förelägganden eller förbud som behövs för att lagen och anslutande föreskrifter ska följas. Anslutande föreskrifter omfattar såväl föreskrifter som har med- delats med direkt eller indirekt stöd av lagen som föreskrifter som har meddelats med stöd av restkompetensen eller rätten att meddela verkställighetsföreskrifter enligt 8 kap. 7 § regeringsformen. Av 30 § framgår att föreläggandena och förbuden får förenas med vite. Besluten får enligt 41 § första stycket överklagas till allmän förvalt- ningsdomstol. 28 § Vid allvarliga eller upprepade överträdelser av denna lag får kommu- nen förbjuda den som bedriver detaljhandel med tobaksfria nikotinprodukter att fortsätta försäljningen eller, om förbud får anses vara en alltför ingripande åtgärd, meddela varning. Kommunens beslut gäller , om inte något annat anges i beslutet. Ett förbud får meddelas för av högst . Paragrafen, som behandlas i avsnitt 8.16, innehåller bestämmelser om att kommunen får meddela försäljningsförbud eller varning. Av första stycket framgår att beslut om försäljningsförbud eller varning är förbehållet allvarliga eller upprepade överträdelser. Var- ning ska meddelas om ett försäljningsförbud får anses vara en alltför ingripande åtgärd. Kommunen ska alltså göra en bedömning av åtgär- dens proportionalitet, se även 5 § tredje stycket förvaltningslagen (2017:900). Det framgår också att kommunens beslut ska gälla om inte något annat anges i beslutet. Besluten om försäljningsförbud ska gälla . Även denna tidsgräns omfattas av myndighetens proportionalitetsbedömning. För att förbuden inte ska kunna bli alltför ingripande finns en be- stämmelse i andra stycket som innebär att besluten inte får meddelas än . Överträdelser av försäljningsförbud är belagt med straffansvar enligt 42 § första stycket. Kommunens beslut får enligt 41 § första stycket överklagas till allmän förvaltningsdomstol. 29 § Om konstaterar eller har rimliga skäl att anta att en typ av eller specifika tobaksfria nikotinprodukter kan utgöra en allvarlig risk för människors hälsa, trots att produkten uppfyller kraven i denna lag, får myndigheten förbjuda att produkterna tillhandahålls konsumenter på mark- naden. Om sådana produkter har tillhandahållits konsumenter på marknaden, får förelägga tillverkaren, importören eller distributören av produkterna att dra tillbaka eller återkalla dessa. beslut gäller , om inte något annat anges i beslutet. Paragrafen, som behandlas i avsnitt 8.16, innehåller bestämmelser som ger rätt att i vissa fall förbjuda tobaks- fria nikotinprodukter trots att de uppfyller de krav som anges i lagen. möjlighet att meddela förbud omfattar fall där myndigheten konstaterar, eller har rimliga skäl att anta, att tobaksfria nikotinprodukter kan utgöra en allvarlig risk för männi- skors hälsa. Förbuden får omfatta en produkttyp eller en specifik produkt. ges också rätt att förelägga tillverkaren, importören eller distributören av produkten att dra tillbaka eller åter- kalla dessa. Med distributör avses varje fysisk eller juridisk person i leveranskedjan utöver tillverkaren och importören som tillhandahåller en produkt på marknaden. Distributör är alltså ett samlingsbegrepp för t.ex. grossister, återförsäljare och detaljhandlare. Med tillbakadragande avses varje åtgärd i syfte att förhindra att en produkt i leveranskedjan tillhandahålls på marknaden. Med åter- kallelse avses varje åtgärd för att dra tillbaka en produkt som redan har tillhandahållits slutanvändaren. beslut gäller om inte något annat anges i beslutet. beslut får enligt 41 § första stycket över- klagas till allmän förvaltningsdomstol. 30 § Beslut enligt 27 och 29 §§ får förenas med vite. Vitet får inte omvandlas till fängelse. Paragrafen, som behandlas i avsnitt 8.16, innehåller en bestämmelse som gör att tillsynsmyndigheterna får förena sina beslut enligt 27 och 29 §§ med vite. Vitet får inte förvandlas till fängelse. Närmare bestämmelser om viten finns i lagen (1985:206) om viten.