sou · H9B375 · 2021-09-23 00:00:00 — I uppställningen av balansräkningen har posten Resultatutjämningsreserver ersatts av posten Resultatreserver och paragrafen har anpassats utifrån införandet av resultatreserver i 11 kap. 14 a § kommunallagen som ersätter resultatutjämningsreserver enligt nuvarande 11 kap. 14 § kommunallagen. Förvaltningsberättelsen ska innehålla en utvärdering av om planerna och målen för verksamheten och ekonomin enligt 11 kap. 6 § andra och tredje styckena kommunal- lagen (2017:725) har uppnåtts och följts samt om utfallet av dessa är förenligt med programmet för god hushållning enligt 11 kap. 3 § samma lag. Paragrafen behandlas i avsnitt 6.7.1. I paragrafen regleras kravet på utvärdering i förvaltningsberättelsen avseende kopplingen mellan mål och planer i budgeten och program- met för en god hushållning. Paragrafen har anpassats ut- ifrån de förändringar som görs i 11 kap. 6 § andra och tredje styckena kommunallagen. Förvaltningsberättelsen ska innehålla upplysningar om dels årets resultat efter balans- kravsjusteringar, dels detta resultat med justering för förändring av resultatreserven (balanskravsresultat). Balanskravsjusteringar görs genom att följande uppgifter inte beaktas vid beräk- ningen av årets resultat: 1.realisationsvinster som inte står i överensstämmelse med god hus- hållning, 2.realisationsförluster till följd av försäljning som står i överensstämmelse med god hushållning, 3.orealiserade vinster och förluster i värdepapper, 4.återföring av orealiserade vinster och förluster i värdepapper, 5.exploateringsbidrag, investeringsbidrag och gatukostnadsersättningar, och 6.ökning eller minskning av pensionsförpliktelser till följd av ändring av livs - längdsantaganden eller diskonteringsränta. Paragrafen behandlas i avsnitt 6.4.5. Första stycket har anpassats utifrån införandet av resultatreserver i 11 kap. 14 a § kommunallagen som ersätter resultatutjämnings- reserver enligt nuvarande 11 kap. 14 § kommunallagen. Andra stycket har dels anpassats utifrån de förändringar som görs i 11 kap. 1 § kommunallagen genom införandet av begreppet god hushållning, dels införs två nya justeringsposter i balans- kravsutredningen. I andra stycket femte punkten har justeringsposten Exploaterings- bidrag, investeringsbidrag och gatukostnadsersättningar lagts till vilket innebär att dessa bidrag ska räknas bort från årets resultat i balans- kravsutredningen. Exploateringsbidrag, investeringsbidrag och gatu- kostnadsersättningar är medel från privata aktörer och fastighets- ägare, som erhållits genom försäljning eller gåva, ofta som ett led i en större affärsuppgörelse. Medlen är till stor del avsedda att an- vändas för att finansiera investeringar i anläggningar och fastigheter. Dessa anläggningar och fastigheter kan också vara förenade med framtida åtaganden i form av drifts- och underhållskostnader. Innan exploateringsbidrag, investeringsbidrag och gatukostnads- ersättningar tas upp i balanskravsutredningen kan vissa kostnader få räknas bort. Sådana kostnader ska ha uppstått som intäkten och ha en direkt koppling till denna, dvs. utgöra en förutsättning för den aktuella intäkten men inte tillföra ett bestående värde. Exempel på sådana kostnader kan vara nedskrivning av det bokförda värdet på den fastighet som ett exploateringsbidrag avser eller egna engångs- kostnader för markberedning. En förutsättning bör dock vara att de aktuella kostnaderna inte ska aktiveras och skrivas av . I andra stycket sjätte punkten har justeringsposten Ökning eller minskning av pensionsförpliktelser till följd av ändring av livslängdsanta- ganden eller diskonteringsränta lagts till vilket innebär att det som ingår i posten ska räknas bort från årets resultat i balanskravsutredningen. Upplysning ska lämnas om vilket ändamål som medel ur resultatreserv enligt 11 kap. 14 a § kommunallagen (2017:725) har använts för. Paragrafen, som är ny, behandlas i avsnitt 6.5.4. I paragrafen införs ett krav på lämnande av upplysning i förvalt- ningsberättelsen om för vilket ändamål som medel ur en resultat- reserv enligt 11 kap. 14 a § kommunallagen har använts. Om balanskravsresultatet enligt 10 § för ett visst räkenskapsår är negativt, ska det i förvaltningsberättelsen för det året anges när och på vilket sätt det negativa balans- kravsresultatet ska regleras enligt 11 kap. 12 § kommunallagen (2017:725). Om en reglering av ett negativt balanskravsresultat inte ska ske enligt 11 kap. 13 § kommunallagen, ska en upplysning lämnas om detta. En upplysning ska också lämnas om hur tidigare räkenskapsårs negativa balans- kravsresultat har reglerats och om det balanskravsresultat som återstår att reglera. Paragrafen behandlas i avsnitt 6.4.7. Första stycket motsvarar 11 kap. 11 § första stycket. Kravet på att i förvaltningsberättelsen ange när och på vilket sätt ett negativt balans- kravsresultat ska regleras kommer att omfatta 11 kap. 12 § kommunal- lagen i dess nya lydelse. Detta innebär att både negativa balanskravs- resultat som ska regleras och negativa balanskravsresultat som ska regleras omfattas av kravet på upplysning i för- valtningsberättelsen. Andra stycket har anpassats utifrån ändringarna i 11 kap. 12–13 §§ kommunallagen. Tredje stycket motsvarar 11 kap. 11 § tredje stycket. Minst en gång under räkenskapsåret ska en särskild redovisning (delårsrapport) upprättas för ekonomin från räkenskapsårets början. En sådan rapport ska minst om- fatta räkenskapsårets . Paragrafen behandlas i avsnitt 6.7.9. I paragrafen har den tidsperiod som delårsrapporten ska omfatta ändrats. Minst en delårsrapport ska minst omfatta räkenskapsårets , dvs. månaderna januari, . Delårsrapporten ska innehålla en resultaträkning. Paragrafen behandlas i avsnitt 6.7.9. Paragrafen ändrats så att kravet på att delårsrapporten ska inne- hålla en balansräkning och en förenklad förvaltningsberättelse tas bort, kravet på att delårsrapporten ska innehålla en resultaträkning kvarstår. Paragrafen har justerats redaktionellt. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Vid användning av medel från en resultatutjämningsreserv enligt 11 kap. 14 § kommunallagen (2017:725) i sin äldre lydelse, ska upplysning i förvaltningsberättelsen enligt 11 kap. 10 § innehålla dels årets resultat efter balanskravsjusteringar, dels detta resultat med justering för förändring av resultatreserv enligt 11 kap. 14 a § kommunal- lagen och förändring av resultatutjämningsreserv enligt 11 kap. 14 § kommunallagen i sin äldre lydelse. 3.Om kommuner och regioner har en resultatutjämningsreserv enligt 11 kap. 14 § kommunallagen (2017:725) i sin äldre lydelse ska balansräkningen ställas upp enligt 6 kap. 2 § med följande tillägg under EGET KAPITAL, AVSÄTTNINGAR OCH SKULDER, A. Eget kapital: IV Resultatutjämningsreserv. Enligt bestämmelsen i första punkten träder lagen i kraft . I andra punkten anges att vid användning av medel från en resultat- utjämningsreserv ska upplysning i förvaltningsberättelsen innehålla dels årets resultat efter balanskravsjusteringar, dels detta resultat med justering för förändring av resultatreserv och förändring av resultat- utjämningsreserv. Detta innebär att kommuner och regioner som använder medel ur en resultatutjämningsreserv ska göra en justering för förändringen av denna vid beräkningen av balanskravsresultatet. I tredje punkten anges att om kommuner och regioner har en re- sultatutjämningsreserv ska balansräkningen ställas upp med tillägget IV Resultatutjämningsreserv under EGET KAPITAL, AVSÄTT- NINGAR OCH SKULDER, A. 10.3Förslaget till ändringar i lagen (2003:1210) om finansiell samordning av rehabiliteringsinsatser Bestämmelserna i 8 kap. 14 § samt 11 kap. 1–3 §§, 5 § första och andra styckena, 6, 15 och 22 §§ kommunallagen (2017:725) ska tillämpas på motsvarande sätt i fråga om ekonomisk förvaltning i ett samordningsförbund. Det som där föreskrivs om kommun eller region ska gälla för ett samordningsförbund och det som föreskrivs för fullmäktige och styrelse ska gälla för förbundsstyrelsen. Ett samordningsförbund får inte ingå borgen. Förbundet får inte heller sätta sig i skuld i annat fall än när det gäller sedvanliga krediter för verksamheten. Paragrafen behandlas i avsnitt 7.4. I paragrafen har hänvisningen till 11 kap. 2–4 §§ kommunallagen tagits bort. En hänvisning till 11 kap. 2 och 3 §§ kommunallagen har införts. 10.4Förslaget till ändringar i lag (1979:411) om ändringar i indelning i kommuner och regioner I fråga om förvaltning av de medel som tillhandahålls indelningsdelegerade tillämpas bestämmelserna i kommunallagen (2017:725) om 1.mål för den ekonomiska förvaltningen i 11 kap. 1 §, 2.avgifter i 2 kap. 5 och 6 §§, 3.utgiftsbeslut under budgetåret i 11 kap. 15 §, och 4.räkenskaper och årsredovisning i 11 kap. 17–19 §§ och 24 §. Då ska det som där sägs om 1.fullmäktige i stället gälla indelningsdelegerade, 2.styrelsen i stället gälla arbetsutskottet, och 3.nämnd i stället gälla utskott. Paragrafen behandlas i avsnitt 7.4. I första stycket har hänvisningen till 11 kap. 1 § första meningen kommunallagen ändrats till 11 kap. 1 § kommunallagen. Vidare har hänvisningen till 2 och 3 §§ kommunallagen i andra punkten, tagits bort. Andra stycket motsvarar 3 kap. 31 § andra stycket. Särskilt yttrande av experten Utredningen har gjort en bra genomlysning av de utmaningar som kommuner och regioner står inför när det gäller ekonomistyrning och vilka förändringar av regelverket som är lämpliga för att möta dessa. På de flesta punkter delar jag utredningens bedömningar och stödjer de förslag som tagits fram. Det finns dock några frågor där jag har en annan uppfattning om vad som är en lämplig väg framåt än den som redovisas i betänkandet. Det gäller framför allt reglerna kring balanskravet och resultatreserven. Jag delar inte utredningens förhållandevis positiva syn på balans- kravets betydelse för den ekonomiska styrningen i kommuner och regioner. Min uppfattning är att balanskravet borde avskaffas, efter- som det flyttar fokus från den mer ambitiösa målsättningen om god ekonomisk hushållning, som är grundläggande för att trygga fram- tida generationers finansiella handlingsutrymme. Jag är dock med- veten om att det inte har legat inom utredningens uppdrag att föreslå ett avskaffande av balanskravet och då menar jag att utredningen i stället borde ha föreslagit en högre resultatnivå för balanskravet. För att inte öka skuldsättningen alltför snabbt i kommunsektorn och i enskilda kommuner över en längre tidsperiod, borde nivån för balanskravet uppgå till av skatteintäkter och stats- bidrag. Utredningen resonerar om för- och nackdelar med en höjning av balanskravet, men gör en annan bedömning än jag av vilka slut- satser som ska dras av de resonemangen. Utredningen föreslår att möjligheten att åberopa ”synnerliga skäl” för att inte återställa ett underskott ska tas bort ur regelverket. Det är bra. I stället föreslås dock att det ska var möjligt att förlänga åter- ställandeperioden för underskott från 3 till , om särskilda skäl föreligger. Jag ställer mig tveksam till detta. Det finns en möjlighet att det sker förändrade majoritetsförhållande i kommun- fullmäktige och enligt min erfarenhet är det tveksamt om en ny politisk majoritet är beredd att hämta hem ett negativt balanskravsresultat som tidigare politisk majoritet har redovisat. Längsta återställnings- tid bör därför vara utan möjlighet till undantag. I balanskravsutredningen som ska redovisas i budgeten och årsredo- visningen finns ett antal poster som elimineras från årets resultat för att komma fram till det s.k. balanskravsresultatet. Utredningen före- slår två ytterligare sådana poster. Jag ställer mig tveksam till dessa, då det är otydligt hur de ska räknas fram. Det borde i stället vara färre justeringsposter och dessa bör vara tydligare definierade i balans- kravsutredningen. I utredningen föreslås också två nya resultatrader som kopplar balanskravsutredningen till resultaträkningen. Jag tycker inte det är lämpligt. En resultaträkning och balanskravsutredning är två olika typer av rapporter med olika perspektiv som inte bör sammanblandas. En sammanblandning skapar otydlighet och försvårar en kvalitativ finan- siell analys av en kommuns eller en regions utveckling och ställning. Utredningen förslår att den nuvarande resultatutjämningsreser- ven tas bort och ersätts med en s.k. resultatreserv med ett bredare tillämpningsområde än den befintliga reserven. Min uppfattning är att resultatreserven inte behövs och att den dessutom ökar komplexi- teten i ett regelverk som gör det svårt för beslutsfattare och tjänstemän i kommuner och regioner att förstå och tolka den kommunala ekonomin. Med en resultatreserv bibehålls två resultat- rader. Detta försvårar för beslutsfattarna att fatta rationella beslut som ökar effektiviteten i kommunsektorn. Det tyngsta skälet för att inte ha en resultatreserv är dock att den inte behövs. En kommun eller region, med en god och tydlig ekonomi- styrning, bör bygga upp buffertar som krävs för att möta konjunk- tursvängningar över tiden. Ett resultat på 3–i högkonjunk- tur medger ett resultat på lägst i lågkonjunktur, som kommunens på långsiktiga finansiella handlingsutrymme för- blir oförändrat. Min uppfattning är att utredningens uppdrag tydligare borde ha varit inriktat på förenkling av det nuvarande regelverket. Det optimala för en god ekonomistyrning hade varit att helt avskaffa balanskravet och resultatutjämningsreserven och i stället knyta någon form av lägsta godtagbara nivå mot god ekonomisk hushållning. en tydlighet och enkelhet som hade både gynnat den kommunala ekonomistyrningen och ansvarsutkrävandet. En sådan lösning ligger delvis utanför direktivens ram. Men även med de begränsningar som direktiven har medfört hade utredningen kunnat göra mer för att be- gränsa den ”snårskog” av olika regelverk och resultatnivåer, som kom- mer att skapa fortsatta svårigheter för våra förtroendevalda fritids- politiker att förstå och tolka ekonomi. 1978/79:53. Om minskad statskontroll över kommunerna och landstingskommunerna. 1990/91:117. Om en ny kommunallag. 1996/97:52. Den kommunala redovisningen. 1997/98:52. Förvaltningen av kommunala pensionsmedel. 1998/99:66. En stärkt revision. 2001/02:122. Åtgärder mot kommunalt domstolstrots. 2003/04:105. God ekonomisk hushållning i kommuner och landsting. 2011/12:172. 2016/17:100. 2016/17:171. En ny kommunallag. 2017/18:1. 2017/18:149. En ändamålsenlig bokföring och redovisning. 2019/20:99. 2019/20:181. Extra ändringsbudget – Förstärkt stöd till välfärd och företag, insatser mot smittspridning och andra åtgärder med anledning av coronaviruset. 2020/21:1. 2020/21:100. Regeringens skrivelser och promemorior Regeringens skrivelse 2017/18:207. Regeringens skrivelse 2018/19:20. om räkenskapssammandragets tillförlitlighet. 1991/92:FIU29. Den kommunala ekonomin. 2016/17:FiU20. Riktlinjer för den ekonomiska politiken. 2017/18:FiU1. Statens budget 2017 Rambeslutet. SOU 1952:14 Förslag till kommunallag m.m. betänkande. God ekonomisk hushållning i kommuner och lands- ting. Betänkande av ekonomiförvaltningsutredningen. Stabiliseringspolitik i valutaunionen. Slutbetänkande, för full sysselsättning vid ett svenskt medlemskap i valutaunionen. Spara i goda tider. Betänkande av Utredningen om kommunsektorn och konjunkturen. En kommunallag för framtiden. Betänkande av Utredningen om en kommunallag för framtiden. Lite mer lika. Översyn av kostnadsutjämningen för kommuner och landsting. Betänkande av kostnadsutjämnings- utredningen. Departementsserien (DS) En kommunallag för framtiden. (2009). Finanspolitiska rådets rapport . (2018a). Räkenskapssammandraget – är resultat- och balansräkningen tillförlitlig? (2018b). Räkenskapssammandraget som underlag för kommunjämförelser – är kostnadsmåtten tillförlitliga? SCB (2021). framtida befolkning 2021–2070. Demografiska rapporter 2021:1. Statskontoret (2017). Det kommunalekonomiska utjämnings- systemets historik 1993–2017. Statskontoret (2019). Utvecklingen av den statliga styrningen av kommuner och landsting – en analys. Statskontoret (2021). Utveckling av den statliga styrningen av kommuner och regioner 2020. Litteratur, rapporter, artiklar Calmfors, L. (2020). Fiscal Frameworks and Fiscal Sustainability in the Nordics. , M., , A. och , P. (2005). Den kommunala budgetprocessens betydelse för det ekonomiska utfallet i kommunerna. & , P. (2005). Har Svenska Kommuner Mjuka Budgetrestriktioner? Ekonomisk Debatt, Nr 5, pp. 60–76. , M. och J. (2003). Finns det ett bailoutproblem i ? i , P (red), Staten och kommunerna, , M. och J. Rattsø (2010). Statliga bidrag till kommunerna –i princip och praktik. Rapport till Expertgruppen för studier i offentlig ekonomi 2010:5. Dietrichson, J. och , LM. (2015). Budgetprocessens betydelse för god ekonomisk hushållning. (2016). Artificiell styrning av resultat – Om ekonomi, politik och tjänstemän. (2018). Resultatjustering i kommunsektorn – En studie av perioden –2016. Kornai, J. Resource-Constrained versus . Econometrica, vol. 47, no. 4, 1979, pp. 801–819. (2021). Mer värde för skattepengarna i kommunerna – så kan den demografiska utmaningen mötas. Domstolar (2021). SKR (2017). Kommungruppsindelning 2017 – Omarbetning av Kommuner och Landstings kommungruppsindelning. SKR (2020a). SKR (2020b). SKR (2021a). Ansvarsprövningen i fullmäktige formella krav och praktisk hantering. SKR (2021b). SKR (2021e). Nytt livslängdsantagande i RIPS. Regeringen (2019). ww.regeringen.se/pressmeddelanden/2019/06/ stora-behov-i-kommuner-och-regioner (hämtad ). SKR (2021c). Hur ger statsbidragen bäst effekt? SKR (2021d) avverksamhet.35817.html (hämtad ). Skrivelse till från och : Synpunkter på normering av lag om bokföring och redovisning, . Fi 2020/00167/K. RKR rekommendation R2 Intäkter (Nov 2019). RKR rekommendation R4 Materiella anläggningstillgångar (Nov 2018). RKR rekommendation R11 Extraordinära och jämförelsestörande poster (Nov 2018). RKR rekommendation R13 Kassaflödesanalys (Nov 2018). RKR rekommendation R14 Drift- och investeringsredovisning (Okt 2019). RKR rekommendation R 17 Delårsrapport (Nov 2020). En effektiv ekonomistyrning i kommuner och regioner En särskild utredare ska bedöma om nuvarande regelverk för ekono- misk förvaltning i kommunallagen (2017:725) utgör en bra grund för en effektiv ekonomistyrning i kommuner och regioner. Syftet med utredningen är att ge kommuner och regioner goda förutsättningar att möta framtida utmaningar genom att föreslå ett sammanhållet regelverk för en effektiv ekonomistyrning i kommuner och regioner. •föreslå hur krav på god ekonomisk hushållning och regelverket för balanskravet bör vara utformade, •undersöka och vid behov lämna förslag till vägledning och stöd för den ekonomiska styrningen i kommuner och regioner, och •föreslå lösningar som sammantaget skapar goda förutsättningar för en effektiv ekonomistyrning i kommuner och regioner och som ligger i linje med målen för den nationella finanspolitiken. Uppdraget ska redovisas . Samhällsekonomi och finanspolitiskt ramverk Kommunsektorn, dvs. kommuner och regioner, ansvarar för en stor del av den offentliga verksamheten i och har därför en bety- dande roll i samhällsekonomin. Kommunsektorns utgifter motsvarar cirka hälften av den samlade offentliga sektorns utgifter. och regeringen har det yttersta ansvaret för samhälls- ekonomin och den ekonomiska politiken. Staten har ett övergripande ansvar för att samtliga kommuner och regioner har förutsättningar och kapacitet som står i proportion till det samlade uppdraget. Sam- spelet mellan staten och kommunsektorn behöver fungera på ett sätt som gagnar en sund samhällsekonomisk utveckling och som skapar goda förutsättningar för välfärd och ekonomisk tillväxt. Det finanspolitiska ramverket är ett antal mål och principer, bl.a. överskottsmålet som gäller för hela den offentliga sektorns finan- siella sparande, som styr finanspolitikens utformning och som syftar till att finanspolitiken ska vara långsiktigt hållbar och transparent. omfattar både staten och kommunsektorn. Kommunerna och regionerna har genom den kommunala själv- styrelsen stor frihet att själva besluta om hur deras verksamhet ska bedrivas och är ansvariga för resultat, kvalitet och innehåll. Det ger möjlighet till lokala anpassningar utifrån olika behov och förutsätt- ningar. Av 1 kap. 1 § andra stycket regeringsformen framgår bl.a. att den svenska folkstyrelsen förverkligas genom ett representativt och parlamentariskt statsskick och genom självstyrelse. Enligt 14 kap. 4 § regeringsformen får kommuner och regioner ta ut skatt för skötseln av sina angelägenheter (jfr 1 kap. 7 § regerings- formen). Denna beskattningsrätt utgör en viktig del av den kommu- nala självstyrelsen och ger förutsättningar för kommunernas och regionernas finansieringsansvar för sina verksamheter. Skatteintäkterna utgör cirka två tredjedelar av kommunsektorns totala intäkter. Vidare utgör de generella och riktade statsbidragen en betydande del av finansieringen av kommunsektorns verksamhet. Det kommunalekonomiska utjämningssystemet är utformat för att skapa likvärdiga ekonomiska förutsättningar för kommuner och regio- ner att kunna tillhandahålla sina invånare likvärdig service oberoende av invånarnas inkomster eller andra strukturella förhållanden. Den ekonomiska förvaltningen för kommuner och regioner regleras i kommunallagen. Kommuner och regioner har utifrån detta ramverk generellt sett stora möjligheter att genom egna prioriteringar ut- forma den ekonomiska styrningen på lokal nivå. Enligt balanskravet ska kommuner och regioner ha en budget i balans, vilket betyder att budgeten för nästa kalenderår (budgetår) ska upprättas så att intäkterna överstiger kostnaderna (11 kap. 5 § kommunallagen). Om balanskravsresultatet för ett visst räkenskapsår är negativt, ska det som huvudregel regleras under de närmast följande tre åren. Detta balanskrav anger den lägsta godtagbara resultatnivån. Krav ställs också på att kommuner och regioner ska ha en god eko- nomisk hushållning i sin verksamhet (11 kap. 1 § kommunallagen). Detta krav innebär att resultatet i kommuner och regioner i normal- fallet bör ligga på en nivå som förstärker ekonomin. Kommuner och regioner har även möjlighet att under vissa förutsättningar reservera en del av sina överskott i goda tider och bygga upp lokala resultat- utjämningsreserver (11 kap. 14 § kommunallagen). Medel i resultat- utjämningsreserverna kan sedan tas i anspråk för att täcka under- skott som uppstår till följd av en lågkonjunktur. Kommunsektorns ekonomi utgör en del av de offentliga finanserna och därför följer regeringen löpande upp kommunsektorns ekonomi och de eventuella finansiella och strukturella risker som kan finnas i sektorn. Den kommunalekonomiska utvecklingen redovisas i den ekonomiska vårpropositionen och i budgetpropositionen. Uppfölj- ningen av kommunsektorns ekonomi visar att det trots av god ekonomisk tillväxt finns vissa kommuner och regioner som är sårbara till följd av en ökad skuldsättning, ett utökat åtagande i sina bolag samt svårigheter att anpassa verksamheten till befolkningsänd- ringar, som för vissa innebär en ökande och för andra en minskande befolkning. Det finns en stor spridning mellan de enskilda kommu- nernas och regionernas ekonomi, exempelvis vad gäller resultat, skuld- sättning och de kommunala bolagens ekonomi. Av uppföljningen framgår vidare att vissa kommuner och regio- ner budgeterar med ett underskott trots en redan svag ekonomi. Det finns också exempel på kommuner och regioner som budgeterat resultat på en otillräcklig nivå för att kunna möta oförutsedda hän- delser. Detta tyder på att det finns kommuner och regioner som inte når kommunallagens krav på en god ekonomisk hushållning. har dessutom följderna av sjukdomen covid-19 drabbat hela samhället, inte minst kommuner och regioner. Kommunsektorns skatteintäkter utvecklas inte i samma takt som tidigare och stora merkostnader uppstår.