sou · H8B383 · 2021-01-01 00:00:00 — Nedfall av kväve i barrskog Status för näringsämnen enligt vattenförvaltningen Miljöstatus för övergödning enligt havsmiljö- Syrefattiga och syrefria bottnar Anm.: X anger vilka indikatorer som kan användas för att följa upp preciseringarna i miljökvalitets- målet i enlighet med Havs- och vattenmyndighetens målmanual. Kemikalieinspektionen har fastställt fem miljömålsindikatorer för att följa upp utvecklingen av målets sex preciseringar.7 Utöver detta anges ytterligare tre indikatorer som underlag för uppföljningen. Två preciseringar har inte någon indikator knuten till sig. 6www.sverigesmiljomal.se/miljomalen/ingen-overgodning/, . 7Kemikalieinspektionen 2018, Manual för uppföljning och bedömning av miljökvalitetsmålet giftfri miljö, dnr H18-07342. Havsmiljöarbetet har många mål, kriterier, indikatorer och andra mätetal Tabell 11.6 Översikt över preciseringar och indikatorer för miljökvalitetsmålet Giftfri miljö Användningen av särskilt farliga ämnen Oavsiktligt bildade ämnena med farliga egenskaper Kunskap om kemiska ämnens miljö- och hälsoegenskaper Information om farliga ämnen i material och produkter Farliga ämnen i slam Miljögifter i modersmjölk och blod produkter per person som SE tillverkar eller importerar* produkter som är hälsofarliga respektive som inte är klassificerade Tidstrender för halter av dioxin, PCB och HCB i biota (sillgrissleägg, strömming m.fl.)** Anm.: X anger vilka indikatorer som kan användas för att följa upp preciseringarna i miljökvalitets - målet i enlighet med Havs- och vattenmyndighetens målmanual. *Finns inte angiven på som miljömålsindikator, men finns med i KemI:s målmanual. **Oklart om detta är samma dataunderlag som används för miljögifter i sill och strömming i Hav i balans. Det finns kopplingar till havsmiljön i samtliga preciseringar. Dels direkt genom beskrivning av den påverkan som ska upphöra på miljön och biologisk mångfald som också avser havsmiljön, dels indirekt genom beskrivning av det uppströmsarbete som krävs i den förebyggande kemikaliekontrollen för att undvika att havsmiljön förorenas av far- liga ämnen.8 8Kemikalieinspektionen 2019, Kemikaliekontroll för hållbara hav, dnr H18-05746. Havsmiljöarbetet har många mål, kriterier, indikatorer och andra mätetal 11.2.4Målet God miljöstatus – EU:s havsmiljödirektiv Havsmiljödirektivet, (2008/56/EG), ska enligt artikel 1 fastställa en ram inom vilken medlemsstaterna ska vidta nödvändiga åtgärder för att uppnå eller upprätthålla god miljöstatus i den miljön till 2020 och att skydda och bevara de resurser som den marint relaterade ekonomin och samhällsaktiviteterna är beroende av. Havsmiljödirek- tivet omfattar alla vatten inom den ekonomiska zonen (EEZ). Regeringen har i budgetpropositionen uttalat att havs- miljödirektivet är av stor betydelse för att nå miljökvalitetsmålen.9 Havsmiljödirektivet är närmare beskrivet i kapitlet EU och havs- miljöarbetet. I artikel 3.5 i havsmiljödirektivet har övergripande defini- erat målet God miljöstatus.10 Direktivet anger vidare i artikel 9.1 att medlemsstaterna för varje berörd marin region, vilka för är och , och med hänvisning till den inledande be- dömning som gjorts i enlighet med artikel 8.1, ska fastställa ett antal för- hållanden som kännetecknar en god miljöstatus. Detta ska genomföras på grundval av elva kvalitativa deskriptorer som är förtecknade i bilaga 1 till direktivet och som också är beslutade av EU-rådet.11 För att undvika dubbelreglering inom detta område ska havsmiljödirektivets krav bara omfatta de aspekter som inte tas upp i vattendirektivet. Enligt artikel 9.3 ska fastställa kriterier och metod- standarder för att garantera enhetlighet (mellan regionerna) och göra det möjligt att jämföra mellan olika regioner eller delregioner i vilken utsträckning en god miljöstatus har uppnåtts. 2019/20:1, Utgiftsområde 20, s. 58. 10Enligt och Rådets direktiv /56/EG av om upp- rättande av en ram för gemenskapens åtgärder på havsmiljöpolitikens område (Ramdirektiv om en marin strategi), eller EU:s havsmiljödirektiv, artikel 3 p. 5 är god miljöstatus: det miljö- tillstånd för vatten där dessa är ekologiskt variationsrika och dynamiska oceaner och hav som är rena, friska och produktiva utifrån sina inneboende förutsättningar och använd- ningen av den miljön befinner sig på en nivå som är hållbar och därigenom tryggar möjligheten till användning och verksamhet för nuvarande och framtida generationer, dvs. : a) De ingående ekosystemens struktur, funktion och processer tillsammans med till- hörande geomorfologiska, geografiska, geologiska och klimatiska faktorer tillåter dessa eko- system att fungera fullt ut och bevara sin återhämtningsförmåga mot miljöförändringar fram- kallade av människan. arter och livsmiljöer skyddas, förlust av biologisk mångfald framkallad av människan förhindras och variationsrika biologiska beståndsdelar fungerar i jämvikt. b) Ekosystemens hydromorfologiska, fysikaliska och kemiska egenskaper, inbegripet de egen- skaper som är en följd av mänsklig verksamhet i det berörda området stöder ekosystemen enligt ovan. Antropogena utsläpp av ämnen och energi, inbegripet buller, i den miljön ger inte upphov till föroreningseffekter. 11Bilaga 1 till EU:s havsmiljödirektiv (2008/56/EG). Havsmiljöarbetet har många mål, kriterier, indikatorer och andra mätetal ett sådant beslut.12 Ett uppdaterat kommissions- beslut syftade till att förbättra kvaliteten och samstämmigheten mellan medlemsländerna i fastställande av god miljöstatus.13 Beslutet ställer även krav på att medlemsländerna ska ta fram s.k. tröskel- värden. Tröskelvärden definieras i kommissionsbeslutet som ett värde eller intervall för att möjliggöra en bedömning av om ett kriterium, och då i förlängningen målet god miljöstatus, har nåtts. Kommissionsbeslutet ställer även tydliga krav på regionalt samar- bete mellan medlemsländerna när de fastställer och bedömer god mil- jöstatus och genomförande av direktivet. Beslutet anger minimikrav för att tillförsäkra enhetlighet mellan medlemsländerna och för att kunna göra jämförelser av miljöstatus mellan och inom regioner och delregioner. För del medför detta ett samarbete med medlems- länderna inom Helcom för och inom Ospar för . Enligt artikel 3.1 i havsmiljödirektivet ska en medlemsstat underrätta andra medlemsstater som delar samma region eller delregion, innan den beslutar att inte använda ett primärt kriterium. Havsmiljödirektivet har genomförts i svensk rätt genom havsmiljö- förordningen (2010:1341). Havs- och vattenmyndigheten är enligt förordningen ansvarig myndighet för genomförandet och har före- skriftsrätt. Av 18 § i förordningen framgår att Havs- och vattenmyndigheten med stöd i kvalitetsbeskrivningarna i bilaga I till havsmiljödirektivet (deskriptionerna) och kommissionsbeslutet ska slå fast vad som kännetecknar en god miljöstatus i och . Havs- och vattenmyndigheten gör detta genom en föreskrift – HVMFS 2012:18, som anger ett eller flera kriterier för var och en av de elva deskrip- torerna. Kriterierna ska vara särskiljande tekniska kännetecken som har nära samband med den kvalitativa deskriptorn. Ett kriterium kan ha flera indikatorer som gemensamt gör det möjligt att bedöma kriteriet. För varje indikator ska ett tröskelvärde anges. Kriterier, indikatorer och tröskelvärden har i enlighet med direk- tivet och kommissionsbeslutet till stor del samordnats inom de regio- nala havsmiljökonventionerna Helcom och Ospar. Det medför i prak- tiken att även om Havs- och vattenmyndigheten i enlighet med 12Kommissionens beslut /477/EU av om kriterier och metodstan- darder för god miljöstatus i vatten (EUT L 232, , s. 14). 13Kommissionens beslut (EU) 2017/848 av om fastställande av kriterier och metodstandarder för god miljöstatus i vatten, specifikationer och standardiserade metoder för övervakning, Artikel 3.1. Havsmiljöarbetet har många mål, kriterier, indikatorer och andra mätetal Havsmiljöförordningen ska fastställa god miljöstatus, tas underlag till beslut fram på unions- eller havsregional nivå. Havs- och vattenmyndigheten ska även enligt havsmiljöförord- ningens 19 § ta fram och fastställa föreskrifter för miljökvalitetsnor- mer. Havs- och vattenmyndigheten fastställer även miljökvalitets- normerna genom HVMFS 2012:18. Miljökvalitetsnormerna hanteras särskilt i kapitlet Miljökvalitetsnormer. Den senaste uppdateringen av vad som kännetecknar god miljö- status och fastställande av miljökvalitetsnormer genomfördes . Vad kännetecknar målet God miljöstatus Vad som kännetecknar en god miljöstatus fastställs enligt ovan, på grundval av de elva kvalitativa deskriptorerna. En kvalitativ deskrip- tor ska fastställa förhållanden som kännetecknar när en god miljö- status nås. En deskriptor anger t.ex. att egenskaper hos och mängder av marint avfall inte ska förorsaka skador på kustmiljön och den miljön.14 En annan deskriptor anger att god miljöstatus kännetecknas av att biologisk mångfald bevaras. Livsmiljöernas kvalitet och förekomst samt arternas fördelning och abundans överensstämmer med rådande geomorfologiska, geografiska och klimatiska villkor.15 Enligt beslutet från 2017 ska det till respek- tive deskriptor anges i ett antal obligatoriska (primära) och komplet- terande (sekundära) kriterier. Dessa har omsatts i svensk lagstiftning genom Havs- och vattenmyndighetens föreskrifter som även anger miljökvalitetsnormer, indikatorer och tröskelvärden för respektive kriterium.16 För ett antal kriterier finns det ännu inte några beslut om indikatorer och tröskelvärden. Detta beror oftast på kunskaps- brist eller att någon relevant metod för uppföljning och bedömning inte är färdigutvecklad, antingen på nationell eller havsregional nivå. Detta avsnitt syftar till att ge en översiktlig sammanställning av om- fattningen av kriterier och indikatorer för att bedöma god miljöstatus. 14EU:s havsmiljödirektiv, Bilaga I, Kvalitativa deskriptorer för fastställande av en god miljö- status, Deskriptor 10 Marint skräp. 15EU:s havsmiljödirektiv, Bilaga I, Kvalitativa deskriptorer för fastställande av en god miljö- status, Deskriptor 1 Biologisk mångfald. 16Kommissionens beslut (EU) 2017/848 av om fastställande av kriterier och metodstandarder för god miljöstatus i vatten, specifikationer och standardiserade metoder för övervakning, Artikel 3.1. Havsmiljöarbetet har många mål, kriterier, indikatorer och andra mätetal Tabell 11.7 Översikt över deskriptorer och kriterier med indikatorer för bedömning av God miljöstatus Antal nationellt beslutade indikatorer kan ha ändrats och ska ses som indikativa deskriptor 5 och 6. 1Totalt antal kriterier beslutade av EU kommissionen enligt beslut . 2 Enligt kommissionen obligatoriska kriterier. 3 Antal kriterier där Havs- och vattenmyndigheten fattat beslut om indikatorer enligt HVMFS 2012:18. För deskriptor en finns det nio kriterier för biologisk mångfald, varav åtta är obligatoriska, fastställda av . Den senaste bedömningen baserades enbart på sju kriterier med tillhörande 25 in- Havsmiljöarbetet har många mål, kriterier, indikatorer och andra mätetal dikatorer och tröskelvärden.17 Bedömningen av arter och livsmiljöer görs separat. Bedömningen av främmande arter under deskriptor två baseras på ett obligatoriskt kriterium med en tillhörande indikator och tröskel- värden som anger introduktion av främmande arter. Enligt kommis- sionsbeslutet anges även två sekundera kriterier, men för dessa finns inga indikatorer och tröskelvärden fastställda. Under deskriptor tre bedöms fiskets påverkan på kommersiellt fiskade bestånd både genom riktat fiske på beståndet och påverkan genom bifångst eller skada. Deskriptorn bedömer även om popu- lationen av alla kommersiellt utnyttjade fiskar och skaldjur håller sig inom säkra biologiska gränser. Bedömningen av god miljöstatus baseras på två obligatoriska kriterier.18 I beslut är även ytterligare ett kriterium för ålders- och storleksfördelning fastställt, men för detta saknas både analysverktyg och referensnivåer. Under deskriptor fyra bedöms om näringsväven19 är i balans. De- skriptorn bedöms genom fyra kriterier, Den trofiska20 gruppens mångfald, balansen i abundans (förekomst) mellan de trofiska grup- perna, individernas storleksfördelning inom den trofiska gruppen samt produktiviteten inom den trofiska gruppen.21 Flertalet indika- torer med tröskelvärden motsvarar indikatorerna under deskriptor en Biologisk mångfald. Bedömningen av näringsämnen och organiskt material under deskriptor fem för övergödning baseras på sju kriterier med till- hörande 14 indikatorer och tröskelvärden.22 Utöver detta finns ett kriterium utan beslutad indikator. De sju kriterierna som ändvänds för bedömning är: •Halter av näringsämnen. 17HVMFS 2012:18, bilaga 2, del A, Deskriptor 1 Biologisk mångfald. 18HVMFS 2012:18, bilaga 2, del A. Deskriptor 3 Kommersiellt nyttjade fiskar och skaldjur. 19Näringsvävar beskriver hur arter inom och mellan olika trofiska nivåer interagerar. 20Med trofiska nivåer beskriver man arternas position i näringsväven, t.ex. topp-predatorer, konsumenter eller producenter. Eftersom populationer och arter är beroende av varandra i näringsväven påverkar förändringar i den ena änden av näringsväven även arter på andra platser i näringsväven. 21HVMFS 2012:18, bilaga 2, del A, Deskriptor 4 näringsvävar. 22HVMFS 2012:18, bilaga 2, del A, Deskriptor 5 Övergödning. Havsmiljöarbetet har många mål, kriterier, indikatorer och andra mätetal •Löst syre i bottenvattnet. •Djuputbredning av makroalger. Bedömningen av deskriptor sex om havsbottens integritet handlar om utbredningen av fysisk förlust23 och störning24 i förhållande till livs- miljöer för att bl.a. säkerställa att ekosystemens struktur och funk- tioner bibehålls. Deskriptorn har fem kriterier, men indikatorer har fastställts för enbart två, Rumslig omfattning av påverkad livsmiljö och Omfattning av negativa effekter på livsmiljöns tillstånd.25 Hydrografiska villkor enligt deskriptor sju innefattar fysiska kva- liteter hos havsvattnet, som temperatur, isförhållanden, salthalt, djup- förhållanden, strömmar, vågor och grumlighet, som har stor betydelse för de ekosystemen.26 Till denna deskriptor finns inga obliga- toriska kriterier och inga kompletterande kriterier används eftersom det saknas indikatorer.27 Bedömningen av farliga ämnen under deskriptor åtta baseras på tre kriterier med sju tillhörande indikatorer och tröskelvärden.28 Bedöm- ningen avser halter av ett urval av farliga ämnen i havsmiljön, effekter av farliga ämnen samt oljespill. Bedömningen under deskriptor nio, farliga ämnen i fisk och andra livsmedel, bygger på ett kriterium med tillhörande indikator och tröskelvärde.29 Bedömningen avser halter av farliga ämnen i ätliga vävnader av livsmedel som fångats eller skördats i naturen (ej vattenbruk). Bedömningen av marint skräp under deskriptor tio, avser sam- mansättning, mängd och rumslig fördelning av skräp längs kuster, i 23Varaktig förändring av havsbottnens substrat eller havsbottnens morfologi och på grund av utvinning av material från havsbottnen. 24Tillfällig eller reversibel störning. 25Kommissionens beslut (EU) 2017/848 av om fastställande av kriterier och metodstandarder för god miljöstatus i vatten, specifikationer och standardiserade metoder för övervakning. 26Havs- och vattenmyndigheten , strategi för och 2018–2023, Bedömning av miljötillstånd och socioekonomisk analys, Rapport 2018:27. 27HVMFS 2012:18, bilaga 2, del A, Deskriptor 7 Bestående förändringar av hydrografiska villkor. 28HVMFS 2012:18, bilaga 2, del A, Deskriptor 8 Koncentrationer och effekter av farliga ämnen. 29HVMFS 2012:18, bilaga 2, del A, Deskriptor 9 Farliga ämnen i fisk och andra livs- medel. Havsmiljöarbetet har många mål, kriterier, indikatorer och andra mätetal vattnets ytskikt och på havsbotten.30 Enligt kommissionsbeslutet anges två obligatoriska kriterier: Makroskräp och Mikroskräp och två sekundära kriterier, men det är enbart för makroskräp som indikatorer och tröskelvärden har fastställts. Det finns två obligatoriska kriterier till deskriptor elva, för Impul- sivt ljud och Kontinuerligt lågfrekvent ljud.31 Inga indikatorer eller tröskelvärden har dock fastställts.32 11.2.5Målet God ekologisk och kemisk status – EU:s vattendirektiv Vattendirektivet (2000/60/EG) har enligt artikel 4 som mål att nå god ekologisk och kemisk status hos akvatiska ekosystem33 och främja en hållbar vattenanvändning till 2015 i enlighet med direktivets bilaga V. Målet gäller inte om det har beslutats om undantag för vattenförekomsten. Tiden för att nå målet kan som längst förlängas till 2027.34 Bestämmelserna i direktivet gäller en nautisk mil () utanför baslinjen.35 Regeringen har i budgetpropositionen även angett att vattendirektivet är av stor betydelse för att nå miljökvalitetsmålen.36 Vattendirektivet beskrivs närmare i kapitlet om EU och havsmiljöarbetet. har beslutat om vattendirektivets miljömål. Målet som framgår av artikel 4, bilaga V anger normativa definitioner av vad som kännetecknar en god ekologisk och kemisk status.37 God status bedöms i relation till enskilda vattenförekomster. Förutom målet om god status slås det fast i direktivet att det inte får förekomma någon för- sämring av vattenstatusen. 30HVMFS 2012:18, bilaga 2, del A, Deskriptor 10 Marint skräp. 31Kommissionens beslut (EU) 2017/848 av om fastställande av kriterier och metodstandarder för god miljöstatus i vatten, specifikationer och standardiserade meto- der för övervakning. 32HVMFS 2012:18, bilaga 2, del A, Deskriptor 11, Undervattensbuller. 33Akvatiska ekosystem är sjöar, kust- och övergångsvatten och grundvatten. 34Europaparlamentets och rådets direktiv /60/EG av om upprättande av en ram för gemenskapens åtgärder på vattenpolitikens område, Artikel 4, punkt 4 c. 35Baslinjen är ett begrepp som används för att ange varifrån en stat, enligt reglerna i , beräknar sitt territorialhav och sin ekonomiska zon. Den normala bas- linjen för beräkning av bredden på territorialvattnet eller den ekonomiska zonen är lågvatten- linjen utmed kusten sådan den angivits i av kuststaten officiellt erkända sjökort. 2019/20:1, Utgiftsområde 20, s. 58. 37EU:s vattendirektiv (2000/60/EG), Bilaga V. Havsmiljöarbetet har många mål, kriterier, indikatorer och andra mätetal Vattendirektivet har implementerats i svensk lagstiftning genom vattenförvaltningsförordningen (2004:660) och omsatts till miljö- kvalitetsnormer genom 4 kap. Miljökvalitetsnormer i vattenförvalt- ningsförordningen och 5 kap. Miljökvalitetsnormer i . Havs- och vattenmyndigheten meddelar enligt 8 § vattenförvalt- ningsförordningen föreskrifter om hur kvalitetskraven för ytvattenföre- komster ska bestämmas enligt bilaga V, så att det blir en enhetlig till- lämpning i hela landet. Enligt 4 kap. 1 § vattenförvaltningsförord- ningen ska varje vattenmyndighet fastställa kvalitetskrav för alla vattenförekomster, dvs. Vattenmyndigheterna genomför en statusklassning för samtliga ytvattenförekomster. Med utgångspunkt i statusklassningen beslutar vattendelegationen en miljökvalitetsnorm för respektive vattenförekomst. Miljökvalitetsnormen kan sättas till hög eller god ekologisk status samt god kemisk status. Det är denna miljökvalitetsnorm som kom- mer vara miljömålet för vattenförekomsten och som uppföljningen utvärderas mot. Statusklassningen och normsättningen regleras genom Havs- och vattenmyndighetens föreskrifter för klassificering och miljökvalitets- normer.39 Vid den senaste statsklassningen 2020 fanns det totalt 23 823 yt- vattenförekomster fördelade på 15 695 vattendrag, 7 455 sjöar, 654 kust- vatten samt 19 utsjövattenförekomster.40 För alla vattenförekomster utgår man från vilken ekologisk status eller potential och kemisk ytvattenstatus förekomsten har när man sätter miljökvalitetsnormen. Bedömningen av ekologisk status baseras på bedömningsgrunderna i Havs- och vattenmyndighetens föreskrifter för klassificering och miljö- kvalitetsnormer. För ytvatten genomförs klassificering av ekologisk status genom bedömning av tre grupper av faktorer: biologiska, fysi- kalisk-kemiska, samt hydromorfologiska faktorer. Varje faktor har flera för Norra vattendistrikt: i läns (Vattenmyndig- heten i Norra vattendistrikt) föreskrifter om kvalitetskrav för vattenförekomster i Norra vattendistrikt, 19FS 2016:10. Havs- och vattenmyndighetens föreskrifter om klassificering och miljö- kvalitetsnormer avseende ytvatten. 40VISS Förvaltningscykel 3 (2017–2031). Havsmiljöarbetet har många mål, kriterier, indikatorer och andra mätetal kvalitetsfaktorer med underliggande parametrar och index som ska sammanvägas och beskriva vattenförekomstens status. Tabell 11.8 Översikt över faktorer, kvalitetsfaktorer och parametrar för bedömning av God ekologisk status Kustvatten och vatten i Kustvatten och vatten i Kustvatten och vatten i Kustvatten och vatten i Kvalitetsfaktorer och parametrar enligt HVMFS 2019:25. Antal nationellt beslutade indikatorer kan ha ändrats och ska ses som indikativa. Bedömningen av biologiska faktorer baseras på fem kvalitetsfaktorer; växtplankton, makroalger, kiselalger, bottenfauna samt fisk med till- hörande parametrar. För kustvattenförekomster används dock en- bart tre kvalitetsfaktorer; växtplankton, makroalger och gömfröiga växter samt bottenfauna. Kvalitetsfaktorerna för fysikalisk-kemiska kvalitetsfaktorer delas in i två grupper: Allmänna förhållanden och Särskilda förorenande ämnen (SFÄ). Under allmänna förhållanden är det kvalitetsfaktorerna näringsämnen, siktdjup (ljusförhållanden), syrgas och försurning som anges. Under särskilda förorenande ämnen hanteras ämnen som släpps ut i betydande mängd, det vill säga sådan mängd att ekologin riskerar att påverkas negativt och att god ekologisk status eller poten- tial inte kan uppnås. De hydromorfologiska kvalitetsfaktorerna är stöd för de biologiska faktorerna genom att de beskriver de yttre förhållandena och förut- sättningarna hos det akvatiska ekosystemet. De hydromorfologiska kvalitetsfaktorerna för sjöar och vattendrag består av de tre fakto- rerna: Konnektivitet, Hydrologisk regim och Morfologiskt tillstånd. För kustvatten är faktorerna desamma, men med skillnaden att det hydrologiska tillståndet beskrivs genom kvalitetsfaktorn Hydro- grafiska villkor.41 I den andra förvaltningscykeln har inte de hydro- 41HVMFS 2019:25 Bilaga 3.9 Hydrografiska villkor i kustvatten och övergångszonen. Havsmiljöarbetet har många mål, kriterier, indikatorer och andra mätetal morfologiska kvalitetsfaktorerna för kustvatten klassificerats efter- som det inte finns någon vägledning för tillämpningen av de dessa i kustvatten och för att det saknas dataunderlag. Klassificeringen av kemisk status görs utifrån beslutade gränsvärden för de EU-gemensamma prioriterade ämnena samt övriga ämnen som regleras i Prioämnesdirektivet42 och tilläggsdirektiv till prioämnes- direktivet,43 bestämmelserna i 3 kap. vattenförvaltningsförordningen samt Havs- och vattenmyndighetens föreskrifter (HVMFS 2019:25). Enligt Havs- och vattenmyndighetens föreskrifter finns det gräns- värden för 54 ämnen. Kemisk status har även klassificerats för av- gränsade territorialvatten utifrån Helcoms tillståndsklassificering av farliga ämnen inom Helcom HOLAS II.44 Bedömningsgrunden om- fattar alla ytvattenförekomster (vattendrag, sjöar, kustvatten). 11.2.6Målet Gynnsam bevarandestatus – EU:s art- och habitatdirektiv EU:s art- och habitatdirektiv (92/43/EEG) syftar till att säkerställa den biologiska mångfalden genom bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter i medlemsstaternas territorium. Medlemsstaterna är skyldiga att vidta åtgärder för att bibehålla eller återuppbygga en gynnsam bevarandestatus av naturliga livsmiljöer samt vild fauna och flora som har betydelse i ett EU-perspektiv. Medlemsstaterna ska också enligt artikel 3 utse ett ekologiskt sammanhängande nätverk av naturområden som ur ett europeiskt perspektiv anses särskilt värdefulla, s.k.