sou · H9B322 · 2021-03-29 00:00:00 — Begränsningen av smaksättning av e-vätskor har utformats så att de produkter som är minst problematiska ur folkhälsosynpunkt, dvs. de som har en doft eller smak av tobak, är tillåtna medan andra produkter som kan leda till ett ökat nikotinbruk förbjuds. Utredningen har valt att inte föreslå en tillståndsplikt vid försälj- ning av e-cigaretter och påfyllningsbehållare eftersom det har bedömts vara för långtgående i förhållande till de problem som har identifie- rats på området. Vidare har utredningen bedömt att det utöver ett införande av ett krav på särskild måttfullhet vid försäljning i fysiska butiker saknas anledning att ytterligare begränsa möjligheterna att marknadsföra e-cigaretter och påfyllningsbehållare i olika medier. Förslagen om att jämställa snussubstitut med livsmedel bedöms nödvändiga för att förhindra riskerna för t.ex. kontaminering. Sammantaget har utredningen övervägt alternativ som är mindre inskränkande i den mån det har funnits utrymme för det. För att uppnå en tillräcklig nivå på folkhälsan, samt för att skydda barn och ungas hälsa, bedöms det dock saknas egentliga alternativ till de för- slag som lämnas i detta betänkande. 14.1Förslaget till lag (2022:000) om tobaksfria nikotinprodukter 1 § Denna lag innehåller bestämmelser om anmälan, produktkrav, försälj- ning och marknadsföring av tobaksfria nikotinprodukter till konsumenter. I paragrafen, som behandlas i avsnitt 8.4, ges en översiktlig redovis- ning av lagens innehåll. Lagen omfattar tobaksfria nikotinprodukter. Vad som avses med tobaksfria nikotinprodukter framgår av bestämmelsen i 2 § 1, se kommentaren till den bestämmelsen. 2 § I denna lag avses med 1.tobaksfri nikotinprodukt: produkt utan tobak som innehåller nikotin för konsumtion, 2.detaljhandel: försäljning till konsumenter, 3.försäljningsställe: fysiskt försäljningsställe eller webbplats för detaljhandel, 4.fysiskt försäljningsställe: en viss lokal eller ett annat avgränsat utrymme för detaljhandel, och 5.sponsring: offentliga eller privata bidrag till ett evenemang, en verksam- het eller en person med syftet eller den direkta eller indirekta verkan att främja en vara eller produkt. I paragrafen, som behandlas i avsnitt 8.4 och 9.4.3, definieras vissa av de uttryck som anges i lagen. Av punkten 1 framgår vilka produkter som omfattas av lagen. Med tobak och nikotin avses samma sak som i artikel 2 första respek- tive nittonde punkten tobaksproduktdirektivet1. Nikotinet ska vara avsett att konsumeras. Nikotinhaltiga produkter som inte är avsedda för konsumtion omfattas inte av lagen. Punkten 2 motsvarar 1 kap. 3 § 4 lagen (2018:2088) om tobak och liknande produkter. Förarbeten finns i prop. 2017/18:156 s. 54 ff. och 174. Punkterna 3 och 4 motsvarar de definitioner som föreslås i 1 kap. 2 § 6 och 7 lagen (2018:2088) om tobak och liknande produkter, se författningskommentaren till punkterna i nämnda lag och avsnitt 6.8.3. Förarbeten finns i prop. 2017/18:156 s. 54 ff. och 173 f. Punkten 5 motsvarar den definition som föreslås i 1 kap. 2 § 8 lagen (2018:2088) om tobak och liknande produkter, se författ- ningskommentaren till punkten i nämnda lag och avsnitt 5.3. 3 § Denna lag ska inte tillämpas på –produkter utan tobak som omfattas av lagen (2018:2088) om tobak och liknande produkter, –produkter som är klassificerade som narkotika enligt narkotikastrafflagen (1968:64) eller som hälsofarliga varor enligt lagen (1999:42) om förbud mot vissa hälsofarliga varor, eller –läkemedel eller medicintekniska produkter som omfattas av läkemedels- lagen (2015:315) eller lagen (1993:584) om medicintekniska produkter. Paragrafen, som behandlas i avsnitt 8.5, innehåller undantag från lagens tillämpningsområde. I punkten 1 undantas produkter utan tobak som omfattas av lagen (2018:2088) om tobak och liknande produkter. Produkter som inne- håller tobak faller utanför lagens tillämpningsområde redan genom definitionen av tobaksfria nikotinprodukter i 2 § 1. I punkten 2 undantas produkter som är klassificerade som narko- tika enligt narkotikastrafflagen (1968:64) eller som hälsofarliga varor enligt lagen (1992:42) om förbud mot hälsofarliga varor. I punkten 3 undantas läkemedel eller medicintekniska produkter som omfattas av läkemedelslagen (2015:315) eller lagen (1993:584) om medicintekniska produkter. Det innebär att produkter som har godkänts som läkemedel och som säljs i enlighet med kraven som gäller för läkemedel undantas från lagens tillämpningsområde. 1Europaparlamentets och rådets direktiv /40/EU av om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om tillverkning, presentation och försäljning av tobaksvaror och relaterade produkter. kan förekomma att en och samma produkt säljs både som ett läke- medel och som en tobaksfri nikotinprodukt. I så fall undantas de exemplar av produkten som säljs som läkemedel från lagens tillämp- ningsområde, medan de exemplar som säljs på annat sätt kan omfattas av lagens tillämpningsområde. 4 § I produktsäkerhetslagen (2004:451) finns bestämmelser som syftar till att säkerställa att varor som tillhandahålls konsumenter inte orsakar skada på person. Paragrafen, som behandlas i avsnitt 8.5, innehåller en upplysning om att det finns bestämmelser i produktsäkerhetslagen (2004:451) som syftar till att säkerställa att varor som tillhandahålls konsumenter inte orsakar skada på person. 5 § Tillverkare och importörer ska till anmäla alla tobaksfria nikotinprodukter som de avser att tillhandahålla konsumenter. En ny anmälan ska lämnas in för varje väsentlig ändring av produkten. Anmälan ska lämnas in senast produkten är avsedd att tillhanda- hållas konsumenter på marknaden. Anmälan ska även göras av tillverkaren och importören när produkten inte längre tillhandahålls konsumenter på mark- naden. Tobaksfria nikotinprodukter får inte tillhandahållas konsumenter om en anmälan enligt första stycket inte har gjorts. Detsamma gäller om anmälan inte uppfyller de föreskrifter om hur anmälan ska vara utformad och vad den ska innehålla som har meddelats med stöd av 45 § 1. Paragrafen, som behandlas i avsnitt 8.6, innehåller krav på anmälan av tobaksfria nikotinprodukter och ett förbud mot tillhandahållande. Av första stycket framgår att det är tillverkare och importörer som ska anmäla produkterna. Skyldigheten att anmäla är utformad så att den omfattar både tillverkare och importörer. Anmälan är en förut- sättning för att ska kunna utöva tillsyn över produkterna. Det ska inte kunna uppstå osäkerhet kring frågan om vem som ska anmäla en produkt som leder till att produkter hamnar på marknaden utan att de står under myndigheternas kontroll. Sam- tidigt är det tillräckligt att anmälan lämnas in antingen av tillverkaren eller importören. För att undvika att samma produkt anmäls flera gånger finns ett bemyndigande i 45 § 1 genom vilket Folkhälso- myndigheten kan ges möjlighet att utfärda föreskrifter om vem som ska anmäla produkten. Det är därmed möjligt att genom myndig- hetsföreskrifter närmare ange vem som ska skicka in anmälan till . Bemyndigandet i 45 § 1 gör det också möj- ligt att reglera på myndighetsföreskriftsnivå hur en anmälan ska vara utformad och vad den ska innehålla. Skyldigheten omfattar alla tobaksfria nikotinprodukter, även sådana som redan finns på mark- naden när bestämmelsen om anmälan träder i kraft. Första stycket innehåller också en skyldighet att vid väsentliga ändringar av en produkt göra en ny anmälan till Folkhälsomyndig- heten. Tillverkaren och importören ska även anmäla till Folkhälso- myndigheten när en produkt inte längre tillhandahålls konsumenter på marknaden. Skyldigheten att anmäla vid ändringar av produkten eller när en produkt inte längre tillhandahålls omfattar, på samma sätt som vid en anmälan av en ny produkt, både tillverkaren och im- portören och aktualiseras när tillverkaren eller importören inte längre tillhandahåller produkterna och det inte är fråga om ett till- fälligt avbrott. Bemyndigandet i 45 § 1 omfattar även sådana anmäl- ningar. Anmälan om en ny produkt eller om en ändring av en produkt ska göras senast produkten är avsedd att till- handahållas konsumenter på marknaden. Tidsfristen gäller inte pro- dukter som redan finns på marknaden när bestämmelsen träder i kraft. För anmälan om att en produkt inte längre tillhandahålls finns det ingen tidsfrist för när den ska göras. Paragrafens andra stycke innehåller ett förbud mot att tillhanda- hålla tobaksfria produkter till konsumenter om inte produkten har anmälts på det sätt som följer av bestämmelserna i första stycket. Det innefattar även föreskrifter som är meddelade i anslutning till dessa bestämmelser. Förbudet att tillhandahålla produkterna är inte begränsat till vissa aktörer, utan omfattar såväl tillverkare och im- portörer som detaljister. Tillsynen över tillhandahållandeförbudet regleras genom 23 § 2, 25 § 1, 21 § första stycket och 22 §. För närmare detaljer om till- synen, se kommentaren till de paragraferna. 6 § Tobaksfria nikotinprodukter ska uppfylla de föreskrifter om innehåll och utformning som har meddelats med stöd av 45 § 2. Tillverkare och importörer av tobaksfria nikotinprodukter ansvarar för att produkterna uppfyller de krav som följer av första stycket. Tobaksfria nikotinprodukter som inte uppfyller de föreskrifter om innehåll och utformning som har meddelats med stöd av 45 § 2 får inte tillhandahållas konsumenter på marknaden. Genom paragrafen, som behandlas i avsnitt 8.7, uppställs de krav på innehåll och utformning som de tobaksfria nikotinprodukterna måste uppfylla för att få tillhandahållas på marknaden. Paragrafen innehåller även ett förbud mot tillhandahållande. Av paragrafens första stycke framgår att de tobaksfria nikotinpro- dukterna ska uppfylla vissa krav på innehåll och utformning. Själva kraven framgår inte av paragrafen utan genom de föreskrifter som meddelas med stöd av ett bemyndigande i 45 § 2 som ger regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer rätt att meddela föreskrifter. Krav om ingredienser, tillsatser, renhet och nikotinnivåer föreslås meddelas genom förordning. Därutöver föreslås Folkhälso- myndigheten få rätt att meddela verkställighetsföreskrifter till den föreslagna lagen och förordningen. Enligt andra stycket är det tillverkaren och importören som är ansvarig för att tobaksfria nikotinprodukter uppfyller de krav som föreskrivs om produkternas innehåll och utformning. I tredje stycket finns ett förbud mot att tillhandahålla konsumenter tobaksfria nikotinprodukter som inte uppfyller föreskrivna krav om innehåll och utformning. Förbudet att tillhandahålla produkterna är inte begränsat till vissa aktörer, utan omfattar såväl tillverkare och importörer som detaljister. Förbudet i tredje stycket är belagt med straffansvar enligt 42 § första stycket. Tillsynen över tillhandahållandeförbudet regleras genom 23 § 3, 25 § 1, 21 § första stycket och 22 §. För närmare detaljer om till- synen, se kommentaren till de paragraferna. 7 § Förpackningar till tobaksfria nikotinprodukter ska förses med en inne- hållsdeklaration och en sådan hälsovarning som avses i 10 §. Tillverkare och importörer av tobaksfria nikotinprodukter ansvarar för att förpackningarna uppfyller kraven i första stycket. Om förpackningarna inte uppfyller kraven i första stycket får produkten inte tillhandahållas konsumenter på marknaden. Detsamma gäller om hälso- varningen eller innehållsdeklarationen inte uppfyller de föreskrifter om inne- håll och utformning som har meddelats med stöd av 45 § 5 och 6. Paragrafen, som behandlas i avsnitt 8.9, innehåller tillsammans med 8 § de krav på märkning av produktförpackningarna som uppställs för tobaksfria nikotinprodukter. Paragrafen innehåller krav om att förpackningen dels ska förses med en innehållsdeklaration, dels ska förses med en sådan hälsovarning som avses i 10 §. När det gäller den närmare innebörden av kraven om hälsovarning, se kommentaren till 10 §. Slutligen innehåller paragrafen ett förbud mot tillhandahållande. Kraven på innehållet i och utformningen av innehållsdeklarationen, som följer av första stycket, framgår inte av lagtexten. I stället ges ett bemyndigande åt regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om det i 45 § 6. Bestämmelser om hur innehållet ska förtecknas, att nikotininnehållet ska uppges samt om en rekommendation om att hålla produkten utom räckhåll för barn föreslås meddelas genom förordning. föreslås ges rätt att meddela ytterligare föreskrifter om kraven på innehållet i och utformningen av innehållsdeklarationen. På samma sätt som när det gäller produktkraven är det tillverka- ren och importören som ansvarar för att förpackningar till tobaksfria nikotinprodukter förses med en innehållsdeklaration och en hälso- varning. Det framgår av andra stycket. I tredje stycket finns ett förbud mot att tillhandahålla konsumenter tobaksfria nikotinprodukter som inte uppfyller föreskrivna krav om innehållsdeklaration och hälsovarning. Förbudet att tillhandahålla produkterna är inte begränsat till vissa aktörer, utan omfattar såväl tillverkare och importörer som detaljister. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer ska få meddela föreskrifter om hur hälsovarningen ska utformas. Tillsynen över tillhandahållandeförbudet regleras genom 23 § 1, 25 § 2, 21 § första stycket och 22 §. För närmare detaljer om till- synen, se kommentaren till de paragraferna. 8 § Märkningen på tobaksfria nikotinprodukter får inte 1.antyda att en viss tobaksfri nikotinprodukt är mindre skadlig än andra sådana produkter, eller 2.likna ett livsmedel eller en kosmetisk produkt. Paragrafen, som behandlas i avsnitt 8.10, innehåller tillsammans med 7 § de krav på märkning av produktförpackningarna som uppställs för tobaksfria nikotinprodukter. Punkten 1 innehåller ett förbud mot att utforma märkningen på förpackningarna på ett sätt som antyder att en viss tobaksfri niko- tinprodukt är mindre skadlig än en annan sådan tobaksfri nikotin- produkt. Punkten 2 innehåller ett förbud mot att utforma märkningen på förpackningarna till tobaksfria nikotinprodukter, och på själva pro- dukterna, på ett sådant sätt att produkterna liknar ett livsmedel eller en kosmetisk produkt. Tillsynen över tillhandahållandeförbudet regleras genom 23 § 1, 25 § 2, 21 § första stycket och 22 §. För närmare detaljer om till- synen, se kommentaren till de paragraferna. 9 § Vid marknadsföring av tobaksfria nikotinprodukter till konsumenter ska särskild måttfullhet iakttas. Reklam- eller annan marknadsföringsåtgärd får inte vara påträngande, uppsökande eller uppmana till bruk av tobaksfria niko- tinprodukter. Den får endast hänvisa till produktens smak på ett sätt som kan motiveras av konsumentens behov av produktinformation. Marknadsföringen får inte riktas särskilt till eller skildra barn eller ung- domar som inte har fyllt . Paragrafen, som behandlas i avsnitt 9.4.1, innehåller tillsammans med 10§ de övergripande krav som gäller vid all marknadsföring av tobaks- fria nikotinprodukter. I första stycket finns ett generellt krav på särskild måttfullhet vid marknadsföring som gäller oavsett i vilka medier en reklam- eller Med marknadsföring avses samma sak som i marknadsföringslagen (2008:486), se 3 § nämnda lag. Det innebär att bestämmelsen reglerar åtgärder i när- ingsverksamhet, dvs. sådant som typiskt sett faller utanför det om- råde som skyddas av tryckfrihetsförordningen och yttrandefrihets- grundlagen. Reglerna om marknadsföring inskränker alltså inte det område som skyddas av dessa grundlagar. Första stycket innehåller ett förtydligande om att kravet på särskild måttfullhet innebär att en reklam- eller marknadsförings- åtgärd inte får vara påträngande, uppsökande eller uppmana till bruk av tobaksfria nikotinprodukter. I fråga om fysiska försäljningsställen finns ett motsvarande be- stämmelse för tobaksvaror i 4 kap. 2 § 3 lagen (2018:2088) om tobak och liknande produkter. Vad som sägs i förarbetena till den bestäm- melsen om återhållsam exponering av varumärken, reklamskyltar av måttfull karaktär, diskreta logotyper på exempelvis kyldiskar för snus- förpackningar och om kommersiella meddelanden i butiker som säljer andra varor, såsom livsmedel, ska även gälla tobaksfria nikotin- produkter (se prop. 2004/05:118 s. 59). Slutligen innehåller det första stycket ett förbud mot att hänvisa till produktens smak på ett sätt som inte kan motiveras av konsu- mentens behov av produktinformation. Förbudet hindrar inte att en näringsidkare lämnar sakliga upplysningar om smaksättning som riktar sig till konsumenter av tobaksfria nikotinprodukter. Däremot hindrar förbudet näringsidkare från att använda reklam- eller mark- nadsföringsåtgärder som skapar onödig uppmärksamhet kring en produkt och som därigenom riskerar att dra till sig nya konsumenter. Förbudet får betydelse för hur exempelvis produktförpackningar kan utformas, men är inte begränsat till vissa former av reklam- eller marknadsföringsåtgärder. Det gäller alltså all information, såväl skrift- lig som muntlig, som en näringsidkare lämnar konsumenter. I andra stycket finns förbud dels mot att rikta marknadsföring särskilt till barn och unga, dels mot att skildra barn och unga. Med barn och unga avses personer som inte har fyllt . Tillsynen över bestämmelserna om marknadsföring i paragrafen regleras genom 23 § 5, 26 §, 21 § andra stycket och 22 §. För närmare detaljer om tillsynen, se kommentaren till de paragraferna. 10 § Det ska på ett tydligt sätt återges en text som informerar om nikotinets skadeverkningar (hälsovarning) vid marknadsföring av tobaksfria nikotin- produkter till konsumenter genom kommersiella annonser i 1.periodiska skrifter eller andra jämförbara skrifter på vilka tryckfrihets- förordningen är tillämplig, 2.andra tryckta skrifter på vilka tryckfrihetsförordningen är tillämplig, Om det finns flera hälsovarningar ska minst en av dem återges. Vid upp- repad annonsering ska de olika hälsovarningarna användas omväxlande och om möjligt i lika stor omfattning. Första stycket 2 gäller inte marknadsföring inne på fysiska försäljnings- ställen. Paragrafen, som behandlas i avsnitt 9.4.4, innehåller tillsammans med 9 § de övergripande krav som gäller vid all marknadsföring av tobaks- fria nikotinprodukter. I första stycket finns ett krav på att det vid marknadsföring av tobaksfria nikotinprodukter till konsumenter på ett tydligt sätt ska återges en hälsovarning. Kravet gäller inte marknadsföring som riktar sig till exempelvis återförsäljare. Kravet på att återge en hälsovarning gäller vid marknadsföring genom kommersiella annonser i periodiska skrifter eller andra jäm- förbara skrifter på vilka tryckfrihetsförordningen är tillämplig, punkten 1, andra tryckta skrifter på vilka tryckfrihetsförordningen är tillämplig, punkten 2, och informationssamhällets tjänster, punkten 3. Med kommersiella annonser avses samma sak som i tryckfrihetsför- ordningen och yttrandefrihetsgrundlagen. Med informationssam- hällets tjänster avses samma sak som i och rådets direktiv (EU) 2015/1535 av om ett informa- tionsförfarande beträffande tekniska föreskrifter och beträffande föreskrifter för informationssamhällets tjänster. I 7 § första stycket finns ett krav på att hälsovarningen ska finnas på produktförpackningen. Förutsatt att hälsovarningen återges på ett tillräckligt tydligt sätt ska den inte behöva återges mer än en gång under en och samma reklam- eller marknadsföringsåtgärd. I andra stycket finns bestämmelser om vad som gäller när det föreskrivs mer än en hälsovarning. Tredje stycket innehåller ett undantag för andra tryckta skrifter än periodiska skrifter eller andra jämförbara skrifter när de används inne på fysiska försäljningsställen. Undantaget innebär att kravet på hälsovarning inte gäller för exempelvis reklamskyltar inne i fysiska butiker. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer ska få meddela föreskrifter om hur hälsovarningen ska utformas. Tillsynen över bestämmelserna om hälsovarning regleras genom 23 § 5, 26 §, 21 § andra stycket och 22 §. För närmare detaljer om tillsynen, se kommentaren till de paragraferna. 11 § Det är förbjudet att marknadsföra tobaksfria nikotinprodukter till kon- sumenter genom kommersiell reklam i ljudradiosändningar, tv-sändningar eller beställ-tv som omfattas av radio- och tv-lagen (2010:696). Paragrafen, som behandlas i avsnitt 9.4.2, innehåller ett förbud mot all marknadsföring av tobaksfria nikotinprodukter till konsumenter genom kommersiell reklam i ljudradiosändningar, tv-sändningar eller beställ-tv som omfattas av radio- och tv-lagen (2010:696). I och med att bestämmelsen är avgränsad till kommersiell reklam påverkar den inte det område som skyddas av yttrandefrihetsgrund- lagen. Förbudet är meddelat med stöd av bestämmelsen i 1 kap. 19 § första stycket yttrandefrihetsgrundlagen. Begreppet kommersiell reklam har samma innebörd som i den bestämmelsen. Förbudsbestämmelsen har utformats på samma sätt som ett mot- svarande marknadsföringsförbud för tobaksvaror, elektroniska ciga- retter och påfyllningsbehållare. Förbudet omfattar inte tv-sändningar som en annan EES-stat har jurisdiktion över, men däremot sådana sändningar som kommer från tredje länder (se prop. 2019/20:168 s. 223 f.). Begreppen tv-sändning, beställ-tv och ljudradiosändning definieras i radio- och tv-lagen. Förbudet kan sanktioneras med marknadsstörningsavgift, se 13 § andra stycket. 12 § Tillverkare, partihandlare och importörer får inte sponsra evenemang eller verksamheter dit allmänheten har tillträde om sponsringen främjar tobaks- fria nikotinprodukter. Bestämmelser om förbud mot sponsring av program i radio och tv samt om produktplacering i tv finns i radio- och tv-lagen (2010:696). Paragrafen, som behandlas i avsnitt 9.4.3, innehåller ett förbud mot sponsring och en upplysning om att det finns bestämmelser om för- bud mot sponsring och produktplacering i radio- och tv-lagen (2010:696). Paragrafen har utformats på ett sätt som motsvarar förslagen till bestämmelser om inhemsk sponsring för tobaksvaror, elektroniska cigaretter och påfyllningsbehållare, se avsnitt 5.3. I första stycket finns ett förbud mot sponsring av evenemang och verksamheter dit allmänheten har tillträde. Begreppet sponsring defi- nieras i 2 § 5. Av definitionen framgår att såväl offentliga som privata bidrag omfattas. Det framgår även att åtgärder som får den direkta eller indirekta verkan att främja en vara eller produkt omfattas. När det gäller begreppen evenemang och verksamhet avses samma sak som i bestämmelserna om sponsring av tobaksvaror, elektroniska ciga- retter och påfyllningsbehållare (se prop. 2004/05:118 s. 60 f. samt prop. 2016/17:132 s. 90 f.). Förbudet omfattar tillverkare, partihandlare och importörer. Den som endast är detaljhandlare har därmed möjlighet att sponsra exem- pelvis ett lokalt idrottslag. Andra stycket innehåller en upplysning om att det finns bestäm- melser om förbud mot sponsring av program i radio och tv samt om produktplacering i tv i radio- och tv-lagen (2010:696). Det föreslås införas förbud mot produktplacering och sponsring av tobaksfria nikotinprodukter i 6 kap. 2 §, 7 kap. 2 § och 15 kap. 9 § radio- och tv-lagen, se kommentaren till de paragraferna för närmare detaljer om förbuden i radio och tv. Tillsynen över bestämmelsen om sponsring regleras genom 26 §. För närmare detaljer om tillsynen, se kommentaren till den paragrafen. 13 § En marknadsföringsåtgärd som strider mot 8–12 §§ ska, vid tillämp- ningen av 5, 23 och 26 §§ marknadsföringslagen (2008:486), anses vara otill- börlig mot konsumenter. En marknadsföringsåtgärd som strider mot 11 § kan medföra marknadsstörningsavgift enligt bestämmelserna i 29–36 §§ mark- nadsföringslagen. Paragrafen, som behandlas i avsnitt 9.4.2 och 9.4.5, innehåller be- stämmelser om otillbörlig marknadsföring och om marknadsstör- ningsavgift.