sou · H9B369d2 · 2021-08-20 00:00:00 — är det dock få av de försäkrade som uppbär aktivitetsersättning för nedsatt arbetsförmåga som deltar i det förstärkta samarbetet mellan Arbetsförmedlingen och . var det drygt 1 000 personer med aktivitetsersättning som fick rehabiliteringsin- satser inom ramen för det förstärkta samarbetet. Utredningen gör antagandet att antal deltagare i ramprogrammet inledningsvis kom- mer att fördubblas jämfört med hur många personer med aktivitets- ersättning som får insatser inom ramen för det förstärkta sam- arbetet. Det innebär cirka 2 200 personer som förväntas delta idet arbetsmarknadspolitiska ramprogrammet för unga med aktivi- Jämfört med de ungefärliga kostnaderna 2020 för del- tagare med aktivitetsersättning i det förstärkta samarbetet innebär det en kostnadsökning med ca . och Arbetsförmedlingen ska tillsammans klar- lägga om försäkrade som uppbär aktivitetsersättning för nedsatt ar- betsförmåga kan delta i ramprogrammet. ska ini- tiera denna utredning. Om det är uppenbart att den försäkrade inte kan delta i programmet behöver samråd med Arbetsförmedlingen dock inte ske. Myndigheternas gemensamma administration av denna kartläggning bedömer utredningen tillsamman kostar ca 3–8 miljo- ner kronor för de båda myndigheterna. För tillkommer kostnader för samordning av insatser. Utredningen be- dömer att dessa kostnader uppgår till ca . Förbättrad statistik om aktiviteter enligt SFB Utredningen föreslår att ska ges i uppdrag att ut- veckla statistik över vilka aktiviteter enligt SFB som de försäkrade deltar i. Vidare anser utredningen att uppföljningar bör genomföras om vilka av dessa slags aktiviteter som har störst positiv effekt på de försäkrades fysiska och psykiska prestationsförmåga. En systema- tisk uppföljning är avgörande för att öka kunskapen om vilka aktivi- teter enligt SFB som är framgångsrika i att stödja personer att närma sig arbetsmarknaden. Det gäller både på individuell nivå och på grupp- nivå. bör därför utveckla ett statistiksystem och registrera vilka åtgärder som ges till respektive individ. Det innebär utöver kostnader för ändringar i dagens it-system även ökad hand- läggstid och en högre handläggningskostnad. Utan kunskap om vilka åtgärder som ges till enskilda individer inom ramen för de aktiviteter och rehabiliteringsinsatser som de enskilde erbjuds är det svårt att utvärdera vilka av åtgärderna som har en positiv effekt på möjlig- heten att närma sig arbetsmarknaden. Utredningen förslår att anslås för att ska kunna utveckla ett stati- stiksystem som gör det möjlig att redovisa vilka aktiviteter som ges till personer under tid med aktivitetsersättning. Informationsinsatser om arbete och studier m.m. Nya och/eller ändrade regler innebär alltid, åtminstone inlednings- vis, en osäkerhet kring hur regelverket ska tolkas. Som tidigare nämnts bidrar information om regler och hur en reform är avsedd att fungera till vilket genomslag reglerna och reformen får. För att de föreslagna regeländringarna vad gäller möjligheterna till arbete, studier, uppdrag m.m. under tid med ersättning ska få så stort genomslag som möjligt anser utredningen att regeringen bör ge ett uppdrag om riktade informationsinsatser till berörda försäkrade. Informationsinsatser kan göras på många olika sätt, exempelvis genom personliga brev, information på För- säkringskassans hemsida m.m. Utredningen föreslår att regeringen anslår medel för informationsinsatser till de berörda målgrupperna motsvarande . Tabell 25.3 Sammanfattning av utredningens förslag rörande arbete, studier och uppdrag under tid med ersättning Höjda fribelopp steglös avräkning Mer flexibel vilande ersättning Vilande ersättning vid studier -27,5-80=-107,5 Ökade möjligheter att delta i ideellt arbete Informationsinsatser om arbete och studier m.m. -246,5 Källa: Egna beräkningar. I detta avsnitt redovisas en sammanfattning av effekterna av de för- ändringar som utredningen föreslår för att förbättra och utvidga möjligheterna till förebyggande rehabiliteringsåtgärder samt till arbetslivsinriktad rehabilitering vid arbetsoförmåga. För en mer detaljerad beskrivning av konsekvenserna hänvisas till kapitel 23. Utredningens förslår en reformering av dagens rehabiliteringsersätt- ning. Förmånen består av rehabiliteringspenning och särskilt bidrag. För att rehabiliteringspenning ska kunna beviljas krävs att en för- säkrad liksom har nedsatt arbetsförmåga med minst en fjärdedel. Rehabiliteringspenning ska vara en steglös ersättning för inkomst- förlust och kunna beviljas för en nedsättning av arbetsförmågan även om den avviker från dagens kvartiler. I de fall rehabiliteringspenning och sjukpenning beviljas parallellt ska den försäkrade få utbetalning av rehabiliteringspenning för hela arbetsoförmågan, alltså även för den del av arbetsoförmågan som motsvarar rätt till sjukpenning. Under de dagar som den försäkrade får rehabiliteringspenning fortsätter dagar att räknas i rehabiliteringskedjan. Arbetsförmågan prövas dock som rehabiliteringen pågår mot den tidpunkt i rehabiliteringskedjan som den enskilde befann sig vid när rehabiliteringen påbörjades. När rehabiliteringen avslutas eller av- bryts och om den försäkrade då beviljas sjukpenning, bedöms ar- betsförmågan mot den tidpunkt i rehabiliteringskedjan som denne då befinner sig vid. En viktig del av utredningens förslag är att rehabiliteringsinsatser ska påbörjas tidigare i sjukfallen. Den befintliga lagregleringen om att i samråd med den försäkrade ska se till att behovet av rehabilitering klarläggs föreslås därför komplett- eras med krav på att rehabiliteringsbehovet ska klarläggas senast dag Klarläggande inom denna tidsgräns behöver inte göras om det är uppenbart obehövligt. Utredningen föreslår vidare att möjligheten till utbildning inom rehabiliteringsersättning ska utökas och även kunna beviljas för yrkes- högskoleutbildningar och andra eftergymnasiala utbildningar. Utredningen föreslår att dagens förmån förebyggande sjukpenning ersätts med den nya förmånen preventionsersättning. Förmånen ska bestå av preventionspenning och preventionsbidrag. Preventionspenning ska kunna beviljas för medicinsk eller arbets- livsinriktad behandling/insats vars syfte är att förebygga sjukdom, förkorta sjukdomstid eller helt eller delvis förhindra försämring av arbetsförmåga. Ersättningen beviljas när de planerade behandling- arna hindrar den enskilde från att utföra förvärvsarbete och är kopp- lat till den inkomstförlust som åtgärden medför. Ersättningen baseras på den sjukpenninggrundande inkomsten och ska kunna utgå steg- löst i relation till den förlorade arbetsinkomsten. Dagar med preven- tionspenning ska inte ingå i sjukperioder och således inte heller i rehabiliteringskedjan. Preventionsbidrag ska ersätta de eventuella merkostnader den enskilde har i samband med förebyggande be- handling. Det är som ska bedöma om förutsättningarna för att bevilja preventionsersättning är uppfyllda. För den som be- viljas preventionspenning ska upprätta en pre- ventionsplan. Utredningen har i detta betänkande kunnat konstatera att det är relativt få personer som beviljas rehabiliteringsersättning. Både antalet och andelen av de sjukskrivna som får rehabiliteringsersätt- ning har minskat . Även tidpunkten för när rehabiliteringen sätts in har med tiden kommit att ske allt senare i sjukfallen. Utred- ningen pekar på ett antal möjliga förklaringar till denna utveckling. Rehabiliteringsersättningen är nära knuten till frågan om arbetslivs- inriktad rehabilitering. Förändringar i den utsträckning och i de former som denna rehabilitering genomförs kan därför vara en för- till det minskade antal människor som får rehabiliteringser- sättning. Andra tänkbara förklaringsmodeller utgörs av svåra av- gränsningar i regelverket mellan olika aktörer eller förändringar i tolkning och tillämpning av detsamma. Med ett tydligare fokus på en tidig utredning av rehabiliteringsbehovet är utredningens bedöm- ning att fler kan beviljas rehabiliteringspenning än . Med utgångspunkt i hur andelen av samtliga sjukfall där ar- betslivsinriktade rehabiliteringsåtgärder satts in utvecklats gör utredningen bedömningen att antalet personer som deltar i rehabiliteringsåtgärder skulle kunna öka med ca 15 000 personer. Under dessa förutsättningar bedömer utred- ningen att utgifterna för rehabiliteringspenning skulle öka med 0,7– . I ett statiskt perspektiv innebär en överflytt- ning av personer från sjukpenning till rehabiliteringspenning att sjukpenningen kommer minska i motsvarande grad som rehabiliter- ingspenningen ökar. Vad som händer i ett mer långsiktigt dynamiskt perspektiv råder i forskningen ingen tydlig konsensus kring. Forskningen kring ar- betslivsinriktad rehabilitering är begränsad i slutsatserna om vilken typ av insatser som är effektiva för att få sjukskrivna att återgå i arbete. Arbetslivsinriktad rehabilitering som innefattar arbetsplatsen eller på annat sätt är arbetsriktad har större möjligheter att bidra till återgång i arbete. Förebyggande och tidiga insatser av arbetslivs- inriktad rehabilitering som har en nära koppling till arbetsplatsen är mer effektiva för att minska antalet sjukskrivningsdagar och/eller för återgång i arbete än insatser som görs fristående från arbets- platsen. Det gäller oavsett om man är sjukskriven på grund av besvär i rörelseorganen eller psykisk ohälsa. En annan viktig fråga när det gäller själva rehabiliteringsprocessen är frågan om tidigt agerande i sjukfallen. Här finns det finns studier som pekar i olika riktningar där det tycks som om vissa grupper av sjukskrivna blir hjälpta av tidiga rehabiliteringsinsatser, men andra sannolikt skulle kunnat återgå i arbete utan insatser. Den sistnämnda gruppen riskerar i stället i flera fall att gå in i en sjukroll och/eller att sjukfallet förlängs om rehabiliteringsinsatser ges tidigt i sjukfallet. Utredningen beskriver därför konsekvensen för sjukpenningen både vid ett ökat antal sjukdagar och vid ett minskat antal sjukdagar. Om det genomsnittliga antalet dagar med sjukpenning minskar kan en minskning av utgifterna för sjukpenning göras med ca . En minskning med skulle innebära minskade utgifter för sjukpenning med ca . På motsvarande sätt skulle utgifterna öka med om antalet dagar med sjukpenning förlängs och med 400 mil- joner kronor om antalet dagar ökar med . För personer som är sjukskrivna bedömer utredningen att en tidig bedömning av den enskildes rehabiliteringsbehov leder till att fler personer får rehabiliteringsåtgärder. Med tidigare rehabiliter- ingsinsatser ökar sannolikheten för att den enskilde snabbare kan återgå i arbete. När försörjningen kommer från förvärvsarbete i stället för från socialförsäkringen stärks den enskildes ekonomiska situa- Under tid med ersättning påverkas emellertid inte den enskil- des ekonomiska situation av om rehabiliteringsinsatser sätts in eller inte. Ersättningen är lika stor i rehabiliteringspenningen som i sjukpenningen. Med utredningens förslag om förändringar i rehabili- teringsersättningen kommer detta förhållande inte förändras, eftersom ersättningen även fortsättningsvis kommer vara lika stor som sjuk- penningen. Tabell 25.4 Sammanfattning av utredningens förslag rörande förmåner vid rehabilitering 700–1 000 Sjukpenning (antagen minskning av sjukpenning på lång sikt) -(400–1 900) Källa: Egna beräkningar. Utredningens förslag kan förväntas leda till att fler personer beviljas arbetslivsinriktade rehabiliteringsåtgärder. Med ett tydligare krav på att rehabiliteringsbehovet ska kartläggas tidigt i sjukfallet kommer det innebära en ökad administration för för att upprätta rehabiliteringsplaner, följa upp dessa planer och vid behov revidera dem. Det kan också komma att innebära fler och tätare kontakter med arbetsgivare för att samordna den arbetslivsinriktade rehabiliteringen. Att enbart ett ersättningsslag ska betalas ut vid par- tiell rehabilitering minskar enligt utredningen till viss del den sam- mantagna administrationen i sjuk- och rehabiliteringsförsäkringen. Med fler personer som beviljas rehabiliteringspenning och arbets- livsinriktade rehabiliteringsinsatser kan det även komma att påverka Arbetsförmedlingen och antalet personer som blir föremål för det förstärka samarbetet. Det innebär även att antalet personer som blir föremål för en gemensam kartläggning kommer att öka. Den pågå- ende reformeringen av Arbetsförmedlingen innebär att alla aktivi- teter som erbjuds arbetssökande ska utföras av fristående aktörer på leverantörsmarknaden. Detta gäller i hög grad för dem som deltar i det förstärkta samarbetet och det kommer sannolikt att gälla även för de ytterligare personer som kan tänkas ha behov av arbetslivsinriktad rehabilitering inom ramen för det förstärkta sam- arbetet. En konsekvens av detta blir att mer resurser inom måste avsättas för upphandling av fristående aktörer utifrån den aktuella målgruppens behov. Utredningens bedömning är att detta kommer öka de administrativa kostnaderna för . Utredningen har dock inget närmare underlag för att kunna beräkna kostnader för detta. För arbetsgivare gör utredningen bedömningen att tidiga rehabi- literingsinsatser kan bidra till att sjukskrivningstiden kan kortas. Med ett snabbare återinträde i arbetslivet minskar tiden som arbets- givare behöver avvara viktig kompetens. Att fler personer genomgår olika rehabiliteringsåtgärder innan de återvänder till arbetslivet menar utredningen även minskar risken för en snar återkomst till sjukför- säkringen. Mer rehabilitering gör individen bättre och mer observant på tidiga signaler om en begynnande ohälsa. Med genom- förd rehabilitering tidigare i sjukfallet kan det även ge verktyg till både individen och arbetsgivaren för hur verksamheten kan anpassas så att individens arbetsförmåga kan tas tillvara på bästa sätt. Utred- ningen gör därför bedömningen att mer av rehabiliteringsåtgärder leder till att en större del av människors arbetsförmåga kan tas tillvara. Det är positivt både för arbetsgivare, individen och samhället i stort. Det minskar behovet av sjukskrivningar och minskar arbets- givarnas utgifter för sjuklön och rekrytering. Förmånen förebyggande sjukpenning används i mycket liten omfattning. Utredningen har kunnat konstatera att få försäkrade an- söker om och beviljas förebyggande sjukpenning och att förmånen utgör en mycket liten del av sjukförsäkringen. Utredningen har identifierat ett antal olika förklaringar till att förebyggande sjuk- penning används i så liten utsträckning. Det handlar dels om regel- verkets utformning, tillämpningen av detsamma och tolkningen av begrepp och rekvisit, dels om att medicinsk behandling inte genom- förs i någon större utsträckning i förebyggande syfte och att för- månen inte är tillräckligt känd vare sig i vården eller hos den enskilde. Mot bakgrund av denna analys bedömer utredningen att antalet per- soner som kan beviljas den nya förmånen preventionsersättning i jämförelse med de som beviljas förebyggande sjukpen- ning kommer att öka. Effekten kan åtminstone inledningsvis för- väntas vara förhållandevis liten. Utredningens förslag om att kravet för att beviljas ersättning för förebyggande behandling sänks från att kräva evidensbaserade behandlingsmetoder till vetenskapligt och beprövade behandlings- metoder gör att fler kan beviljas ersättning än . Även formen för hur ersättningen ska beräknas torde påverka antalet personer som ersätts för förebyggande behandlingar. Med dagens krav på att en behandling ska ta minst inklusive restid, blir många kor- tare behandlingar inte ersättningsberättigade. Utredningens förslag fokuserar mer på det faktiska inkomstbortfallet som den enskilde har som behandlingsplanen sträcker sig över. Det gör att fler behandlingar och fler personer kan beviljas ersätt- ning för förebyggande behandlingar än . Det finns emellertid redan i dagens system, svårigheter med att bedöma när förebyggande behandlingar ska sättas in och hur dessa insatser kan förväntas påverka den enskildes eventuella framtida sjukskrivning. Det är sannolikt också en av flera förklaringarna till att förbyggande behandlingar inte används i så stor uträckning . Med utredningens förslag kvarstår denna problematik och gör att utredningen bedömer att antalet förbyggande behandlingar som ger rätt till preventionsersättning inte kommer öka dramatiskt. Även gränsdragningsproblem i förhållande till vad som är arbetsgivarens arbetsmiljö- och rehabiliteringsansvar och vad som ska täckas av för- säkringen kan bidra till att ökningen blir begränsad. I praktiken blir det fråga om bedömningar i det enskilda fallet som inte alltid är enkla. De förebyggande behandlingarna bygger dock på att den enskilde tillsammans med arbetsgivaren och eller vården tar initiativ till att ansöka om preventionsersättning hos . Med den generellt sett låga medvetandegraden kring vilka möjligheter till er- sättning som finns för förebyggande åtgärder bedömer utred- ningen att det kommer ta tid innan dessa möjligheter blir mer kända. Även om informerar arbetsgivare, vården och allmänheten om den nya förmånens möjligheter bedömer utred- ningen att det är en längre process innan preventionspenning används i en mer betydande omfattning än dagens förebyggande sjukpenning. beviljas omkring 10 000 personer förebyggande sjukpenning . Utredningens bedömning är att omkring 5 000 ytterligare personer kan beviljas preventionspenning om utredningen förslag genomförs. Det skulle innebära en ökning av försäkringskostnaderna med ca i förhållande till dagens förebyggande sjukpenning, givet att den genomsnittliga ersättningen är den samma. Utredningens bedömning är att möjligheten till förebyggande insatser även av arbetslivsinriktad karaktär har en positiv effekt på individens möjligheter att vara kvar i arbetslivet. För den enskilde innebär det en bättre ekonomisk situation om inkomsten kommer från lön i stället för sjukpenning. Kan förebyggande insatser leda till att sjukskrivning undviks innebär det sannolikt att individens in- komst även i ett längre perspektiv blir högre med utredningens för- slag än med dagens gällande regler. Med fler personer som beviljas preventionsersättning ökar För- säkringskassans kostnader för handläggning av dessa ärenden. An- svaret för att upprätta en plan vid medicinska förebyggande åtgärder förflyttas från hälso- och sjukvården till . Vården ska dock vara behjälplig vid upprättandet av den planpreventionsplan som beskriver vilka åtgärder som ska vidtas i behandlingsprogrammet. Det innebär att behö- ver ha fler kontakter med hälso- och sjukvården jämfört med , för att inhämta de uppgifter som behövs för upprättandet av preven- tionsplanen. Även Arbetsförmedlingens administration kan komma att öka. Arbetsförmedlingen får den roll som arbetsgivare har för anställda när det gäller att vidta de åtgärder som behövs för en effektiv reha- Samma skyldighet föreligger inte innan den anställde har fått nedsatt arbetsförmåga men samma åtgärder torde ha effekt även i detta läge. Arbetsgivaren har också en skyldighet att hålla sig med den expertresurs som de behöver inom arbetsmiljö och rehabilitering. En sådan resurs, företrädesvis företagshälsovård, bör i normalfallet kunna bistå arbetsgivaren med en plan för effektiva preventiva åtgärder. För arbetslösa försäkrade har Arbetsförmed- lingen och de expertresurser myndigheten förfogar över i stället denna roll. Arbetsförmedlingen blir också den aktör som bäst kan identi- fiera behov av förebyggande insatser för de arbetslösa. Försäkrings- kassan kan därför behöva inhämta uppgifter från Arbetsförmedlingen om huruvida olika insatser bedöms relevanta för den arbetslöse. Det gäller t.ex. om behovet av insatser i form av utbildning i omställ- ningssyfte är aktuellt och utgör en nödvändig åtgärd. Detta inte minst då det kan krävas bedömningar avseende arbetsmarknad, anställningsbarhet och vilka utbildningar som finns tillgängliga. Ett ökat antal personer som ansöker om preventionsersättning kommer också innebära att hälso- och sjukvårdens kostnader för olika behandlingar ökar. Dock gör utredningen bedömningen att om förslaget om att kravet på en separat, detaljerad behandlingsplan och särskilt beslut om denna behandlingsplan slopas minskar administra- tionen för vården i samband med förebyggande behandlingar som kan ge rätt till preventionsersättning. Vården ska dock vara Försäk- ringskassan behjälplig vid upprättandet av den preventionsplan som beskriver vilka åtgärder som ska vidtas i behandlingsprogrammet. Det innebär således inte att de administrativa uppgifterna för vården helt försvinner. De torde dock enligt utredningens mening minska i omfattning i förhållande till . 26.1Förslaget till lag om ändring i socialförsäkringsbalken Paragrafen är ändrad. I paragrafen anges för vilka förmåner den som är bosatt i är försäkrad. Genom ändringen framgår av paragrafens sjunde punkt att den som är bosatt i är försäkrad för rehabiliteringsbidrag, preventions- bidrag och preventionspenning i särskilda fall. Ändringen är en följd dels av att det särskilda bidraget inom rehabiliteringsersättningen ersatts av rehabiliteringsbidraget, dels av att preventionsbidrag och preventionspenning i särskilda fall införts och ska utgöra bosättnings- baserade förmåner på samma sätt som rehabiliteringsbidraget respek- tive rehabiliteringspenning i särskilda fall. Utredningens överväganden finns i avsnitt 22.1.4 och 22.2.9. Paragrafen är ändrad. Av paragrafen framgår under vilka förutsättningar förmåner får lämnas vid utlandsvistelser. Genom ändringen framgår av paragrafen att preventionspenning i särskilda fall får för tid då en försäkrad vistas utomlands lämnas endast om medger att den försäkrade reser till utlandet. Samma villkor ska således gälla denna förmån som för sjuk- penning i särskilda fall och rehabiliteringspenning i särskilda fall. Utredningens överväganden finns i avsnitt 22.2.9 och 22.2.10. Paragrafen är ändrad. I paragrafen anges för vilka förmåner den som arbetar i är försäkrad. Genom ändringen framgår av paragrafens fjärde punkt att den som arbetar i är försäkrad för rehabiliteringsersättning och pre- ventionsersättning. Ändringen är en följd av att preventionsersätt- ningen införts som en ny arbetsbaserad förmån. Utredningens överväganden finns i avsnitt 22.2.9. Paragrafen är ändrad. I paragrafen anges vilka förmåner som är förmåner vid sjukdom eller arbetsskada enligt socialförsäkringsbalkens avdelning C. Ändringen är redaktionell och är en följd av att preventionsersätt- ning införts som ny förmån. Således anges genom ändringen även preventionsersättningen i uppräkningen av de förmåner vid sjukdom eller arbetsskada som finns i socialförsäkringsbalkens avdelning C. Utredningens överväganden finns i avsnitt 22.2. Paragrafen är ändrad. I paragrafen anges översiktligt vad bestämmelserna i kapitlet berör. Andra stycket har ändrats redaktionellt till följd av att preventions- ersättning införts som ny förmån. Således anges genom ändringen även preventionsersättningen i uppräkningen av förmåner och deras Utredningens överväganden finns i avsnitt 22.2. Paragrafen är ändrad. I paragrafen anges för vilka förmåner enligt socialförsäkringsbalken som en försäkrads sjukpenninggrundande inkomst ligger till grund. Genom ändringen anges att en försäkrads sjukpenninggrundande inkomst ligger till grund för beräkning av bland annat preventionspen- ning enligt 31 b kap. Ändringen är en följd av att preventionsersättning införts som ny förmån och att en försäkrads sjukpenninggrundande inkomst ligger till grund för beräkning av preventionspenningen. Utredningens överväganden finns i avsnitt 22.2.1 och 22.2.4 Paragrafen är ändrad. Av bestämmelsen framgår att SGI-skydd gäller under tid då den försäkrade inte förvärvsarbetar av någon anledning som ger rätt till någon av de i bestämmelsen uppräknade socialförsäkringsförmånerna. Ändringen består i att den nya förmånen preventionsersättning läggs till i punktlistan i bestämmelsens första stycke.