sou · H8B383d2 · 2021-01-01 00:00:00 — I praktiken betyder detta att i det fall en åtgärd eller reglering ska genomföras som även syftar till att begränsa andra länders fiske i området träder samarbetskraven in. Dessa ser dock olika ut beroende på vilken artikel som används. Bevarandeåtgärder enligt artikel 11 ställer krav på samarbete om en gemensam rekom- mendation till medan åtgärder enligt artikel 20 196Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1380/2013 av om den gemensamma fiskeripolitiken (Grundförordningen). Förvaltning av fisk en del av havsmiljöförvaltningen enbart ställer krav på att åtgärderna ska vara icke-diskriminerande samt samråd med berörda medlemsländer. I den ekonomiska zonen har EU i princip exklusiv kompetens att vidta åtgärder för att förvalta havets levande resurser. Artikel 11 och 18 i grundförordningen ger rättslig grund för fiskereglering inom skyddade områden i den ekonomiska zonen. Regeringen kan inrätta Natura 2000-områden i den ekonomiska zonen och reglerna för tillståndsprövning enligt i 7 kap. 28 § gäller även här. I Natura 2000-områdena har medlemsstaterna såväl en rättighet som en skyldighet enligt att vidta effektiva åtgärder för att skydda hotade arter och ekosystem.197 Detta följer dels av att det råder så kallad delad kompetens på miljöområdet, dvs. EU och de individuella medlemsstaterna är kompetenta att vidta åt- gärder till skydd för miljön, inklusive den biologiska mångfalden. Även när EU har lagstiftat om en specifik fråga på miljöskydds- området behåller medlemsstaterna normalt rätten att vidta längre gående skyddsåtgärder i nationell rätt. Hur detta ska jämkas samman med unionens exklusiva rätt att styra förvaltningen av de levande akvatiska resurserna är en svårlöst fråga. Tillämpning av lagstiftningen i skyddade områden Fiske i skyddade områden inom territorialvattenområdet kan regleras med stöd av både 7 kap. och fiskelagstiftningen. Det har förts en omfattande diskussion om vilken lagstiftning som främst bör tillämpas och flera vägled- ningar har tagits fram av , och Havs- och vattenmyndigheten 2007,198 2011199 och 2013.200 Havs- och vat- tenmyndigheten har informerat Miljömålsberedningen att det nu råder en samsyn mellan Havs- och vattenmyndigheten och Naturvårds- 2015, 2000 and Fishery – The Case of , Journal for European Environmental & Planning 12(2015) 22-49. 198Naturvårdsverket 2007, Vägledning för skydd av områden, Rapport 5739. 199Naturvårdsverket och 2011, Vägledning för reglering av fiske i marint skyd- dade områden, Rapport 6416. 200Havs- och vattenmyndigheten , Vägledning – Reglering av fiske i marint skyddade områden, Rapport 2013:13. Förvaltning av fisk en del av havsmiljöförvaltningen verket att fiskerilagstiftningen ska användas i första hand. En be- gränsning i 20 § fiskelagen är att bevarandeåtgärderna inte får vara så ingripande att de avsevärt försvårar för fisket. En diskussion som också är aktuell är om fiske om- fattas av tillståndsplikten enligt 7 kap. 28–29 §§. Reglering av fiske i nationalparker och naturreservat Föreskrifter för fiskets utövande kan införas i både nationalparker och naturreservat med stöd av . 7 kap. 5 § anger att i beslutet för ett naturreservat ska anges de inskränkningar i rätten att använda mark- och vattenområden som behövs för att uppnå syftet med reservatet, såsom förbud mot be- byggelse, uppförande av stängsel, upplag, schaktning, täkt, uppodling, dikning, plantering, avverkning, jakt, fiske och användning av bekämp- ningsmedel. En inskränkning får innebära att tillträde till området för- bjuds under hela eller delar av året. Det föreligger inga undantag för fiske. Tills nu har i praktiken merparten av skyddade områden utanför trålgränsen varit Natura 2000-områden. Successivt skyddas nu flera områden utanför trålgränsen genom reservatsinstrumentet, antingen som ett komplement till Natura 2000-områden eller som ett helt nyinrättat skydd. Detta aktualiserar möjlighet att in- föra regleringar även utanför trålgränsen genom reservatsföreskrifter, som t.ex. i fallet med Svenska Högarna, men även naturreservatet i län. Utanför trålgränsen kan artikel 11 och 20 enligt grundförordningen tillämpas om regleringarna omfattar andra staters fiske. Reglering av fiske i skyddade områden ska enligt Havs- och vatten- myndigheten införas om det anses vara en nödvändig åtgärd för att uppnå syftet med skyddet och bevarandemålen. Formuleringen av syftet och bevarandemålen i ett beslut om nationalpark eller natur- reservat har därför stor betydelse för vilken reglering som kan införas.201 201Havs- och vattenmyndigheten , Handlingsplan för marint områdesskydd, Myllrande mångfald och unika naturvärden i ett ekologiskt nätverk under ytan, Redovisning av reger- ingsuppdrag M2015/771/Nm. Förvaltning av fisk en del av havsmiljöförvaltningen Frågan om tillståndsprövning av fiske i Natura 2000-områden Fiske tillståndsprövas inte , men frågan har varit och är fortfarande föremål för diskussion. Enligt flera miljörättsjurister före- ligger inget undantag för fiske.202 Enligt den rättsutredning Havs- och vattenmyndigheten beställde 2014 så framgår sammanfattningsvis att fiske (såväl bottentrålning som andra fiskemetoder) är ett slags ”verksamhet” enligt 7 kap. 28 § , och bör även ses som ”plan eller projekt” enligt artikel 6.3 art- och habitatdirektivet.203 Fiske bedöms omfattas av tillståndsplikt om det på ett ”betydande sätt” kan påverka områdets skyddssyfte. Vidare anges att återkommande fiske bör ses som enskilda pro- jekt som ska konsekvensbedömas enligt artikel 6.3 art- och habitat- direktivet (och därmed även enligt 7 kap. 28 a § ), även om fisket påbörjades innan ett Natura 2000-område skyddades. Artikel 11.1 ställer även krav på att endast fiskeregleringar som anses nödvändiga för att uppnå dessa målsättningar kan införas. Dock är artikel 6 i art- och habitatdirektivet införlivad i sin helhet, vilket innebär att de långtgående krav som ställs i form av att förhindra för- sämring av livsmiljöer och störning av arter204 samt krav på att en lämp- lig bedömning av skadliga planer och projekt205 ska vara förenliga med GFP. I praktiken kan dock GFP:s krav på samråd och gemen- samma rekommendationer vara ett hinder Frågan är om en länsstyr- else kan kräva en tillståndsansökan från utländska fiskare som fiskar i svenska skyddade områden. anser i ett överträdelseärende att inte har införlivat artiklarna 6.2 och 12.4 på rätt sätt.206 Regeringen hänvisar i sitt svar till till tillstånds- plikten i 7 kap. 28 a § men konstaterar att tillståndsplikten inte har kommit att tillämpas på fiske samt att övriga svenska be- stämmer som införlivar artikel 6.2 inte kommit att tillämpas för fiske 2015, 2000 and Fishery – The Case of , Journal for European Environmental & Planning 12(2015) 22-49. 203Christiernsson, A. m.fl. 2014, Fiske och Natura 2000, 7 kap. 28 a § i EU-rätts- lig belysning, Havs- och vattenmyndighetens rapport 2014:7. 6.2 Art- och habitatdirektivet. 6.3 Art- och habitatdirektivet. 206EU-kommissionen, Formell underrättelse angående fullgörande av skyldigheter enligt artik- larna 6.2 och 12.4 i direktiv /43/EEG om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter 2020/4037 C(2020) 4393 final. Förvaltning av fisk en del av havsmiljöförvaltningen fullt ut.207 Regeringen anger vidare i sitt svar att de avser att ome- delbart påbörja ett arbete för att förbättra genomförandet av arti- kel 6.2 i syfte att säkerställa att kraven i artikeln även tillämpas, dels för fiske, varvid hänsyn ska tas till det pågående arbetet med att införa bevarandeåtgärder enligt artikel 11 i grundförordningen för fiske, dels för verksamheter och åtgärder i ekonomiska zon. Reger- ingen bedömer att förslag till förbättrat införlivande av artikel 6.2 kan redovisas till kommissionen före utgången av 2021. Havs- och vattenmyndigheten har fått i uppdrag av regeringen att med utgångspunkt i avgöranden efter redovisningen av M2017/0522/Nm och specifikt domarna C-293/17 och C-294/17, överväga behovet av ändringar i nationell lagstiftning eller föreskrif- ter med anledning av avgörandena.208 Domarna är avgörande gällande kvävegödsling i , där bedömer att en pågående verksamhet som gödsling kan bedömas tillståndspliktig om den har betydande påverkan på utpekade bevarandevärden i Natura 2000-områden. Analysen och eventuella förslag ska förhålla sig till artikel 11 i grundförordningen. Uppdraget ska redovisas till regeringen . 17.11.1 Omfattningen av fiskeregleringarna Havs- och vattenmyndigheten skriver att skyddade områden där fisket regleras är ett centralt verktyg i en ekosystembaserad för- valtning. Använt på rätt sätt kan fiskeregleringar i skyddade om- råden tillgodose både naturvården och fiskeriförvaltningens intres- sen.209 Avsnittet redovisar övergripande pågående fiske i skyddade områden och genomförda och planerade regleringar av fisket. Av- snittet redovisar även de behov av skydd som myndigheterna rap- porterat. Det finns ett flertal fiskeregleringar som inte i huvudsak syftar till att skydda naturvärden, men som medför begräsningar av fiske. Ett sådant tydligt exempel är strikta regleringar av bottentrål- ning och annan generell begränsning av redskap som anses ha stor miljöpåverkan. 207Näringsdepartementet 2020, Svar på formell underrättelse angående fullgörande av skyldig- heter enligt artiklarna 6.2 och 12.4 i direktiv /43/EEG om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter (överträdelsenummer 2020/4037, KOM:s ref. C(2020) 4393 final. 208Havs- och vattenmyndighetens regleringsbrev för . 209Havs- och vattenmyndigheten , Redovisning av regeringsuppdrag om att stärka det områdesskyddet, dnr 1-19. Förvaltning av fisk en del av havsmiljöförvaltningen Fiske behöver heller inte vara negativt i ett skyddat område, det beror helt på vad området syftar till att skydda. Områden som enbart delvis skyddas mot fiske, oftast i zoner, kan ändå ha en positiv effekt på miljön och biologisk mångfald, även om den inte är lika stor som i områden som skyddas helt mot fiske. En studie som sammanställt resultat från forskning om marint skydd internationellt visar att strikt skyddade områden i genomsnitt har högre biomassa av fisk jämfört med områden utan skydd, medan biomassan i delvis skyddade områden i genomsnitt var högre jämfört med områden utan skydd.210 17.11.2 Omfattningen av fiske i skyddade områden Bottentrålning i skyddade områden Havs- och vattenmyndigheten redovisade omfatt- ningen av pågående bottentrålning i skyddade områden.211 Innanför trålgränsen tillåts bottentrålning i 17 av cirka 300 naturreser- vat samt i . I 14 av dessa är omfattningen av bottentrålningen mindre än . De skyddade områdena innanför trålgränsen där det pågår ett sub- stantiellt fiske med bottentrål är , Gull- marns naturreservat, Natura 2000-området Balgö samt Naturreser- vatet och Natura 2000-området yttre skärgård. I områden utanför trålgränsen bedrivs bottentrålning av svenska fartyg i åtta skyddade områden i och ; Bratten, Fladen, Lilla Middelgrund, och , Morups bank, Balgö, Nordvästra havsområde och Syd- västra utsjövatten. I pågår trålning i Natura 2000- området Hoburgs bank och Midsjöbankarna. Förutom i Bratten är omfattningen av pågående trålning begränsad, oftast till randområ- dena i de skyddade områdena. 210Sala, E. m.fl. 2018, Assessing real progress towards effective ocean protection, 91: 11–13. 211Havs- och vattenmyndigheten , Redovisning av uppdrag om generellt stopp för botten- trålning i skyddade områden, N2020/00130/FJR. Förvaltning av fisk en del av havsmiljöförvaltningen Områden skyddade från bottentrålning Fiske med bottentrål är allmänt förekommande på djupa mjukbottnar (>25m) i . Trålgränsen och andra regleringar, exempel- vis inom Brattens Natura 2000-område och skyddsområde för torsk i södra , innebär att av de djupare mjukbottnarna inom svensk ekonomisk zon i har ett formellt skydd från bottentrålning. Övriga habitat, oavsett djup, och även grunda mjuk- bottnar har väsentligen högre andel skydd från trålning (– ). I har av djupare vatten (>25m) formellt skydd mot bottentrålning. Omfattningen av fiske med botten- trål är dock inte alls lika stor, som i och i svensk ekono- misk zon koncentrerat till och områdena omkring . Pelagisk trålning i skyddade områden En analys av indikerar att över hälften av den svenska skyddade havsarealen inte har områdesspecifika regler- ingar för storskaligt pelagiskt trålfiske.212 Fiskefria områden är en form av fredningsområden, men till skillnad från fredningsområden innebär ett fiskefritt område ett totalt för- bud mot fiske. I har inte fiskefria områden använts som för- valtningsåtgärd i någon större utsträckning tidigare, men erfaren- heter från andra länder har visat positiva resultat.213 (Läs mer i kapitlet om Marint områdesskydd.) Havs- och vattenmyndigheten lämnade 2016 en utvärdering av effekterna av de fem fiskefria områden som inrättades 2010 på upp- drag av regeringen.214 Områdena infördes för att utvärdera de biolo- 212Naturskyddsföreningen 2020, Skydd på riktigt, Vikten av att följa lagen för att värna havens biologiska mångfald, Rapport. 213www.havochvatten.se/hav/fiske--fritid/sport--och-fritidsfiske/fiskevard-och- fisketillsyn/fiskefria-omraden.html, . 214Havs- och vattenmyndigheten , Utvärdering av fiskefria områden, Redovisning av regeringsuppdrag: Biologiska effekter och samhällsekonomiska konsekvenser av fiskefria om- råden, Rapport 2016:31. Förvaltning av fisk en del av havsmiljöförvaltningen giska effekterna, bedöma fiskets påverkan och de ekonomiska konse- kvenserna av helt fiskefria områden. Utvärderingen visar att fiskefria områden kan vara en biologiskt och samhällsekonomiskt effektiv åt- gärd för att stärka bestånd av fisk och kräftdjur, och bedömer även att åtgärden kan ha positiva effekter på andra ekosystemfunktioner och tjänster. Den biologiska utvärderingen från SLU Aqua, inom uppdraget, visar att fiskefria områden kan, om de är väl utformade, ge positiva beståndseffekter och därmed komplettera andra regleringar inom fiskförvaltningen. I många fall kan goda resultat dock uppnås med mindre genomgripande åtgärder, exempelvis genom redskaps- eller fångstbegränsningar och rum. Den biologiska utvärderingen visar att fiskefria områden kan vara viktiga för förvaltning, i synnerhet av blandfisken och fisken på lokala kustbestånd, samt för att motverka negativa effekter på ekosystemen av fiske. Med utgångspunkt i utvärderingen bedömer Havs- och vatten- myndigheten att fiskefria områden kan bidra till att –återupprätta täta bestånd med fler stora och äldre individer, –skydda specifika arter och livsmiljöer som annars skulle hotas av fisket, –utgöra referensområde för miljöövervakning och för att bedriva forskning gällande ostörda ekosystems struktur, funktion och dynamik, och –studera och bedöma fiskets påverkan på ekosystem, arter och livsmiljöer och fiskets påverkan i relation till andra faktorer.215 Arealen helt fiskfria områden uppgick enligt Naturskydds- föreningens egna analyser till mindre än en procent av havs- areal.216 Detta betyder inte att av havsarealen fiskas regel- bundet, men möjligheten finns. Fiskefria områden klassificeras inte i statistiken eller etapp- målet för skydd av områden eftersom de har inrättats med hjälp av fiskerilagstiftningen med syfte att skydda fisken som resurs och skyddar därför inte mot annan form av exploatering. 215www.havochvatten.se/hav/fiske--fritid/sport--och-fritidsfiske/fiskevard-och- fisketillsyn/fiskefria-omraden.html, . 216Naturskyddsföreningen, , e-post . Förvaltning av fisk en del av havsmiljöförvaltningen ses heller inte som ett långsiktigt varaktigt skydd eftersom området kan upphävas om fiskpopulationen som skyddats återhämtar sig. 17.11.3Reglering av fiske i skyddade områden – ett pågående arbete Havs- och vattenmyndigheten har tillsammans med länsstyrelserna värderat behovet av ytterligare regleringar av fiske i befintliga skyd- dade områden.217 Havs- och vattenmyndigheten arbetar kontinuer- ligt med fiskereglering i skyddade områden inom ramen för den s.k. plattformen. Inom plattformen pågår ett omfattande arbete med att se över behov av fiskereglering i skyddade områden samt genomförande av nödvändiga bevarandeåtgärder.218 och är tillsammans ett av världens mest intensivt trålade havsområden.219 I bedömningen för anger Havs- och vattenmyndigheten att flera av de mest prioriterade åtgärderna vad avser fiskereglering i skyddade områden har redan vid- tagits. Det gäller åtgärder som berör bl.a. , naturreservat, Natura 2000-områdena Koster- fjorden – och Bratten. Havs- och vattenmyndigeten har , i samarbete med , lämnat ett förslag till regeringen om en gemensam rekom- mendation till i enlighet med artikel 11 i grund- förordningen om reglering av fiske i fem Natura 2000-områden i (utsjöbankarna Fladen, Lilla Middelgrund, stora Middel- grund och , samt Morupsbank). 217Havs- och vattenmyndigheten , Uppdrag om bevarandeåtgärder vad avser fiske i skyddade områden, redovisning av regeringsuppdrag M2017/02522/Nm. 218Havs- och vattenmyndigheten , Redovisning av regeringsuppdrag om att stärka det områdesskyddet, dnr 1-19. 219SLU Aqua 2019, Sammanfattning – fiskets miljöeffekter, PM till Miljömålsberedningen . Förvaltning av fisk en del av havsmiljöförvaltningen Länsstyrelserna redovisar att det finns behov av ytterligare fiske- regleringar i ett trettiotal skyddade områden. Det har upprättats ett särskilt åtgärdsprojekt: ReFisk där länsstyrelserna i Gävleborgs-, Uppsala-, Stockholms-, Södermanlands- och Öster- götlands län tillsammans med andra aktörer som högskolor och in- tresseorganisationer tar fram ett förslag till åtgärdspaket för en hållbar fiskförvaltning längs mellersta ostkusten och föreslår fiske- regler. I detta arbete kommer man även att inkludera de behov som finns vad gäller fiskereglering i skyddade områden. Havs- och vattenmyndigheten anger att är ett havs- område med relativt liten påverkan av fiske i befintliga skyd- dade områden. Inga specifika bevarandeåtgärder har införts i de skyddade områdena. Länsstyrelserna framhåller att man be- höver utreda ytterligare om fiske behöver regleras, det gäller bl.a. sik- löjatrålningen i vissa av de skyddade områdena. För fyra om- råden påpekar man att fiskereglering är nödvändig för att nå beva- randemålen och då rör det sig främst om begränsning av garnfiske. Bottentrålning – pågående regeringsuppdrag Havs- och vattenmyndigheten har rapporterat reger- ingsuppdraget om att genomföra ett generellt förbud mot botten- trålning i skyddade områden, samt hur möjlighet till begrän- sade undantag kan ges i förvaltningsplanen.220 Havs- och vattenmyndigheten anger i rapporteringen att om regeringen inför ett generellt förbud mot bottentrålning i skyddade områden i fiskeförordningen blir grundprincipen att botten- trålning inte ska förekomma i skyddade områden. Detta i kombination med att begränsade undantag ska kunna ges i förvalt- ningsplaner innebär att i stället för att identifiera zoner där botten- trålning inte får pågå, kommer länsstyrelser och kommuner kunna 220Havs- och vattenmyndigheten , Redovisning av uppdrag om generellt stopp för botten- trålning i skyddade områden, N2020/00130/FJR. Förvaltning av fisk en del av havsmiljöförvaltningen behöva avgränsa zoner där bottentrålning kan pågå utan att bevar- andevärden påverkas negativt så att syftet med skyddet inte kan uppnås. Detta innebär en omvänd systematik jämfört med . Havs- och vattenmyndigheten lyfter att det finns både för- och nackdelar med detta arbetssätt. Fördelar är att det blir tydligt att redskapen med potentiellt störst bottenpåverkan särskilt ska beaktas i skyddade områden. Ett generellt förbud mot bottentrålning i skyddade om- råden innebär inte per automatik att bevarandemålen nås i dessa områden, då även annat fiske som kan påverka bevarandemålen nega- tivt behöver omhändertas. En fördel med befintligt arbetssätt är att det tas ett helhetsperspektiv som inkluderar påverkan från alla fisken och utgår från en ekosystemansats i varje enskilt område. Det gene- rella arbetet med fiskereglering i skyddade områden behöver fortgå och samordnas med ett generellt förbud mot bottentrålning. 17.12 Några utmaningar och aktuella frågor I sina kontakter med olika aktörer har Miljömålsberedningen fångat upp ett antal utmaningar och frågor inom fiskförvaltningen kopp- lade till möjligheterna att nå målen för havets miljötillstånd. 17.12.1Havs- och vattenmiljöförvaltningen behöver samordnas med genomförandet av fiskförvaltningen Miljömålsberedningen har i flera kapitel lyft fram behovet av bättre samordning och harmonisering i genomförandet av havsmiljödirek- tivet, vattendirektivet och art- och habitatdirektivet. Det finns en hög medvetenhet bland många av de aktörer som Miljömålsbered- ningen har varit i kontakt med om att samordningen mellan dessa direktiv och den gemensamma fiskeripolitiken behöver stärkas, för att god miljöstatus ska kunna nås. lyfter behovet av samordning inom den gröna given i strategin för biologisk mång- fald. Behov och effekter av bristen på samordning mellan direktiven och fiskeriförvaltningen framgår av flera avsnitt ovan. Områden som särskilt har lyfts fram är problem med icke harmoniserade mål och problem med utformning av funktionella miljökvalitetsnormer, en rådgivning som inte tar hänsyn till interaktion mellan arter och Förvaltning av fisk en del av havsmiljöförvaltningen ekosystemeffekter och ett åtgärdsarbete som är splittrat och där vinster av samplanering som t.ex. flerfunktionalitet av anläggande av våtmarker inte utnyttjas i väsentlig grad. 17.12.2Bevarandeåtgärder utanför skyddade områden för att nå god miljöstatus En i princip ny fråga som Miljömålsberedningen har fångat upp är behovet av bevarandeåtgärder inom fiske även utanför de skyddade områdena för att nå Hav i balans samt levande kust och skärgård. Miljömålsberedningen uppfattar att särskilt länsstyrelserna och ett antal forskare ser ett behov av att införa regleringar av fiske även utanför skyddade områden. Bakgrunden är den framväxande kun- skapen om ekosystemeffekter och interaktioner t.ex. mellan utsjö och kustområden. Ett exempel som Miljömålsberedningen har uppmärksammats på från flera aktörer är farhågorna om att det storskaliga pelagiska sill- och strömmingsfisket har en påverkan på andra fiskbestånd, sjöfåglar och däggdjur vid kusten. i anser att kustbestånden av främst gädda och abborre är på mycket låga nivåer och har lyft vikten av en fiskförvaltning i utsjön som tar hän- syn till naturvärden i kustområdet såväl som det småskaliga kust- fisket. Landshövdingarna i , och län begärde även i en skrivelse till Havs- och vattenmyndigheten att det svenska storskaliga foderfisket ska begränsas geografiskt av för- siktighetsskäl och inte bör tillåtas i det område i där torsk- fiske är förbjudet. De ansåg vidare att det svenska storskaliga foder- fisket också borde flyttas ut från kusten för att skydda lekansam- lingar av sill och att inom EU-samarbetet borde verka för att samma begränsningar införs för övriga länders fiskare.221 221Länsstyrelserna i , och län 2019, Skrivelse till Havs- och vattenmyn- digheten, dnr 30726-2019-1. Förvaltning av fisk en del av havsmiljöförvaltningen Den nationella rådigheten används inte fullt ut En fråga som har väckts till Miljömålsberedningen är att inte fullt ut använder det nationella handlingsutrymmet inom den ge- mensamma fiskeripolitiken. Artikel 20 ger möjlighet för en med- lemsstat att besluta om icke-diskriminerande åtgärder för bevarande och förvaltning av fiskbestånden och för att bibehålla eller förbättra bevarandestatusen för de ekosystemen inom en gräns på från baslinjen. Detta ger möjlighet att införa regleringar av fiske för att t.ex. bidra till att nå målet om god miljöstatus enligt havsmiljödirektivet, även utanför skyddade områden. Artikel 20 har inte använts som rättslig grund för att införa regler- ingar i svenska vatten som påverkar grannländers fiske.