sou · H8B383d2 · 2021-01-01 00:00:00 — Den långsiktiga målsättningen är att planeringen av fiskevården i kustområdena ska inkluderas i arbetet med åtgärdsprogrammen enligt havsmiljöför- ordningen och vattenförvaltningsförordningen. Miljömålsberedning- ens förslag om att stärka arbetet med åtgärdssamordning som fram- går av kapitlet om övergödning, bör även bidra till samordning mellan fysiska fiskevårdsåtgärder och annat åtgärdsarbete inom havs- och vattenmiljöförvaltningen. Miljömålsberedningens förslag överensstämmer med Havs- och vattenmyndighetens förslag i kommande åtgärdsprogram som syftar till att främja en storleksfördelning hos det kustnära fisksamhället som möjliggör att viktiga funktioner i näringsväven upprätthålls. beviljades också länsstyrelserna bidrag från anslag 1:11 Åtgärder för hav och vatten för Fiskevård från källa till hav. I upp- draget ingår enligt Havs- och vattenmyndigheten att ta fram förvalt- ningsmål och förvaltningsplaner inom fiskförvaltningen. Förvaltning av fisk en del av havsmiljöförvaltningen Översyn av reglerna för markavvattningsföretag Miljömålsberedningen erfar att reglerna för markavvattningsföretag är ett stort hinder för åtgärdsarbetet för fiskevård, tillika övergöd- ning. Det finns grävda eller anlagda diken och drygt 50 000 markavvattningsverksamheter. Merparten av dessa markavvatt- ningsföretag har inte längre en funktion. Enligt Sportfiskarna blir endast av förslagna fiskevårdsprojekt genom- förda, till stor del beroende på att gamla vattendomar och mark- avvattningsföretag är hinder för genomförandet.259 Utredningen om stärkt lokalt åtgärdsarbete kom till motsvarande slutsats och föreslog att regeringen gör en översyn av reglerna för markavvattning.260 Miljö- målsberedningen anser att en översyn är viktig men har inte något eget förslag då ett sådant förslag redan har lämnats till regeringen. Behov av bättre kunskapsunderlag - anmälnings- och rapporteringsskyldigheter för fritidsfiske Under utredningsarbetet har Miljömålsberedningen uppfattat att kun- skapen brister om omfattningen och effekten av fritidsfiskets fångs- ter. Det finns ingen systematisk uppföljning av fångster eller utvär- dering av effekter. I en ekosystembaserad förvaltning är det dock viktigt att kunna bedöma samtliga påverkansfaktorer i utformningen av åtgärder. För vissa kustbestånd som abborre och gädda står fri- tidsfisket för majoriteten av fångsten. Miljömålsberedningen har tagit del av Havs- och vattenmyndig- hetens förslag om att myndigheten ska få möjlighet att meddela före- skrifter om anmälnings- och rapporteringsskyldighet för den som bedriver fritidsfiske eller fisketurismverksamhet och som är , om det finns särskilda skäl. Havs- och vattenmyndigheten framhåller att ett sådant skäl kan vara att förbättra kunskapsunderlaget för den nationella förvaltningen av kustbestånd. Förslaget medför en änd- ring i 22 § fiskevårdslagen.261 259Östersjöcentrum vid 2020, Våtmarker som fiskevårdsåtgärd vid kusten, Rapport 1/2020. 260SOU 2020:10, Stärkt lokalt åtgärdsarbete, betänkande av utredningen om minskad över- gödning genom stärkt lokalt åtgärdsarbete. 261Havs- och vattenmyndigheten , Redovisning av regeringsuppdrag om förslag om utformning av rapporteringsskyldighet och fördelning av den tillgängliga fiskeresursen för andra fisken än yrkesfiskare. Förvaltning av fisk en del av havsmiljöförvaltningen Miljömålsberedningen delar Havs- och vattenmyndighetens upp- fattning att en anmälnings- och rapporteringsskyldighet kan vara ett viktigt verktyg för att höja kunskapen om fritidsfiskets fångster och utgöra ett viktigt underlag för fiskförvaltning i kustområden och att en anmälnings- och rapporteringsskyldighet bör införas. Miljömåls- beredningen har svårt att se några skäl till att det inte behövs betyd- ligt bättre underlag om fritidsfisket än . Samtliga aktörer Miljö- målsberedningen varit i kontakt i denna fråga stödjer någon form av rapporteringsskyldighet för åtminstone vissa arter. Enligt vad Miljö- målsberedningen erfar finns sådan teknik för rapportering framtagen inom sportfisket. Finansiering av åtgärder – fiskevårdsavgift Det finns ett stort behov av finansiering för återställning, restaurer- ing och anläggande av våtmarker för fiskproduktion i kustmynnande vattendrag och skärgårdsområden. Även den kustnära fisketillsynen behöver stärkas. Miljömålsberedningen anser att det är rimligt att de som utnyttjar fiskresurs ska betala en avgift med avsikt att vårda och utveckla den resurs man tar i anspråk. Frågan om fiskevårds- avgift har behandlats av flera utredningar , senast 2005.262 Miljömålsberedningen uppfattar att det finns ett stöd för en avgift under förutsättning att avgiften används till fiskevård och fiske- tillsyn. Fritidsfiske omfattas inte av allemansrätten. Totalt 1,6 miljoner svenskar fiskar en eller under totalt cirka fyra mil- joner fiskdagar med kust- och havsfiske. Fisket bedrivs i stor utsträckning på bestånd som är i behov av särskilda åtgärder som gädda och abborre. Starka kustfiskbestånd är även en viktig inkomst- källa för turism. Fiskeguider och sportfisketävlingar har blivit en effekt av att det fria handredskapsfisket infördes i mitten av 1980- talet. Sådana verksamheter skulle kunna medföra en något högre fiskevårdsavgift än när en enskild person fiskar för eget bruk eller som rekreation. Miljömålsberedningen anser att det är rimligt att de som fiskar som del av en turistverksamhet även betalar en avgift för vård och till- 262SOU 2005:76, Fiskevårdens finansiering, betänkande av Utredningen om fiskevårdens finan- siering. Förvaltning av fisk en del av havsmiljöförvaltningen syn av resursen. En fiskevårdsavgift kan anses motsvara systemet med jaktkort som praktiseras för de som jagar i och som har stor acceptans. har en fiskevårdsavgift för alla mellan 18–, men där t.ex. fiske med metspö är undantaget. Avgiften används till fiskevård.263 Miljömålsberedningen föreslår därför att en särskild utredare ser över förutsättningarna för en fiskevårdsavgift för fiske vid kusten. En särskild utredare behöver analysera den geografiska omfattning- en av avgiften, en eventuell åldersgräns och vilka kategorier fiske som ska inkluderas och vad som är en rimlig storlek på avgiften. Det behövs även en vidare analys av hur avgiften kan administreras och återföras till åtgärdsarbetet. Digitala lösningar bör så långt möjligt underlätta användarvänligheten. Det är viktigt att kustlänsstyrelserna som ansvarar för fisketillsynen inkluderas i arbetet. Sportfiskarna som både utför merparten av åtgärdsarbetet och har möjlig- heter att nå ut till en stor andel av sport- och fritidsfiskarna bör in- volveras. Utredningens förslag ska innehålla författningsförslag och konsekvensanalys. Avgiften ska bidra till finansiering av fiskevårds- åtgärder med syfte att återställa bestånden av fisk i kustområden. Om en avgift införs anser Miljömålsberedningen att det är viktigt med informationsinsatser för att förklara åtgärdsbehoven och bidra till acceptans för avgiften. 263www.eraluvat.fi/se/fiske/fiskevardsavgift.html, . Förvaltning av fisk en del av havsmiljöförvaltningen 17.13.9Förvaltning av säl och skarv ingår i en ekosystembaserad havsförvaltning –att det behövs en helhetssyn i förvaltningen av fiskbestånden och bestånden av säl och skarv som tar hänsyn till både fiskets, sälens samt skarvens påverkan på näringsväven. Förvaltningen av säl och skarv behöver i större utsträckning genomföras regionalt, där länsstyrelserna har en viktig samord- nande roll, men utifrån nationella mål och riktlinjer. Samexistens mellan sälbestånd som når gynnsam bevarande- status, yrkesfiske och företagande som nyttjar sälen som resurs genom sälsafari eller säljakt, behöver utvecklas genom ökad kun- skap och om påverkan på ekosystemet och geografisk kart- läggning av olika områdens lämplighet för t.ex. säljakt, sälsafari, kustnära fiske och eventuella fredningsområden. –att regeringen verkar inom EU för undantag från förbudet om försäljning av sälprodukter för sälpopulationer som når gynn- sam bevarandestatus. –att uppdaterar den nationella förvaltnings- planen för skarv. Miljömålsberedningen anser att återuppbyggnaden av bestånden av säl, i synnerhet gråsäl i men även knubbsäl i , har varit en framgång. Det havsregionala samarbetet inom Helcom har varit viktigt både för skyddet av säl, men även bidragit till ned- gången i halterna av PCB och DDT. Beståndet av gråsäl i är därför på nivåer gott över referensvärdet för gynnsam be- varandestatus och den reproduktiva hälsan har kraftigt förbättrats. Miljömålsberedningen noterar att befintliga och kommande miljöfaktorer som övergödning, mindre fet fisk och minskande istäcke är framtida hot mot sälbestånden. Det ökande sälbeståndet medför konflikter med framför allt det kustnära yrkesfisket, men även fritidsfisket. Förvaltning av fisk en del av havsmiljöförvaltningen anser att befintliga insatser för att utveckla sälsäkra redskap och om- ställning av fiske är viktiga och behöver fortsätta. Ersättningar för sälskador behöver utformas så att de långsiktigt bidrar till ett hållbart fiske. Beståndet av skarv når gynnsam bevarandestatus både i och inom hela . anger i den nationella förvaltningsplanen att inga ytterligare skydds- eller bevarandeåtgär- der behövs . Jakt behöver bidra till samexistens Det är ännu för tidigt att utvärdera effekterna av licensjakten som infördes på gråsäl 2020. Miljömålsberedningen menar att en fortsatt licensjakt behöver ha som utgångspunkt att främja samexistens mellan livskraftiga sälpopulationer, yrkes- och fritidsfiske samt nyttjande av sälen som resurs genom sälsafari och säljakt. För att uppnå en sam- existens bedömer Miljömålsberedningen att: –i större utsträckning kan behöva regionaliseras. –Det behövs aktiva insatser för att främja en ansvarsfull säljakt med väl utbildade säljägare. –Sälarter med populationer som når väl över gynnsam bevarande- status och där licensjakt införs behöver även förvaltas som en resurs. Regeringen behöver därför aktivt arbeta inom EU för att få till stånd ett undantag från förbudet att handla med sälprodukter. Miljömålsberedningen anser att det är viktigt att utveckla den geo- grafiska förvaltningen av sälbestånden för att främja samexistens, i synnerhet vid en mer utvecklad jakt. Det kan finnas behov av mer lokalt anpassade målsättningar för sälpopulationerna. En regionali- sering ställer dock stora krav på nationell samordning då varje sälart förvaltas som ett bestånd. Länsstyrelserna bör inom ramen för sitt samordnande uppdrag för kustförvaltningen (se förslag i kapitlet där alla vill vara) genomföra en geografisk kartläggning av olika områdens lämplighet för säljakt, sälsafarin, allmänhetens sälupplevel- ser, kustnära fiske och eventuella fredningsområden och identifiera potentiella konfliktområden som skulle kunna ligga till grund för en Förvaltning av fisk en del av havsmiljöförvaltningen mer geografisk förvaltning av säl med intensivare jakt i vissa områ- den men också fler djur i andra områden. Säljägare och jaktföretag behöver bli inkluderade i förvaltningen, t.ex. genom nära kontakter med fisket så att jakten kan prioriteras i konfliktområden men undvikas i områden av stor betydelse för rekrea- tion eller sälsafari. Miljömålsberedningen har fått synpunkter om att det skulle behöva anställas jaktvårdare för säl, t.ex. på länsstyrelserna. Syftet skulle vara att säkerställa att hela kvoten skjuts samt att jakten utförs ansvarsfullt av väl utbildade säljägare. Beredningen har bedömt att i första hand bör jakten främjas genom privata jägare och jakt- företag i kombination med utbildning. Slutligen menar att jaktbara arter bör för- valtas som en resurs. Handel med sälprodukter är förbjudet i EU:s förordning om handel med sälprodukter.264 Miljömålsbered- ningen anser därför att regeringen behöver verka för ett undantag inom EU för produkter från jaktbara sälpopulationer som har be- stånd gott över gynnsam bevarandestatus. Helhetssyn på förvaltning av fisk, säl och skarv Beredningen bedömer att det behövs en helhetssyn på förvaltningen av fiskbestånden samt säl och skarv, som tar hänsyn till både fiskets, sälens och skarvens påverkan på näringsväven och därmed även nytt- jandet av fiskresursen. En sådan helhetssyn är avgörande för att säker- ställa en ekosystembaserad förvaltning. Studier av sälens och skar- vens födointag och födovanor tyder på att sälen kan vara begränsande för vissa fiskpopulationer, särskilt vid kusten, som abborre, gädda, sik, lax och havsöring. Påverkan på beståndet av torsk i södra sjön är mer oklar och här behövs ytterligare kunskap. Skarvens på- verkan verkar främst kunna vara på bestånd av abborre. Predation från säl och skarv kan innebära en konkurrenssituation med fisket så att det totala uttaget av en fiskart överstiger beståndets tillväxt. Beredningen menar därför att: –Det är prioriterat att öka kunskapen om sälens och skarvens födo- intag och beståndsreglerande verkan. 264Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1007/2009 av om handel med sälprodukter. Förvaltning av fisk en del av havsmiljöförvaltningen –I rådgivningen, framför allt för vissa kustnära bestånd, även inklu- dera och ta hänsyn till dödligheten genom predation från säl och skarv. Detta kan vara särskilt viktigt vid återuppbyggnad av be- stånd, t.ex. bestånden av kusttorsk på . Miljömålsberedningen vill framhålla att det är viktigt med en hel- hetssyn på förvaltningen av samtliga arter i . är på väg eller har genomgått ett regimskifte med mindre stor rovfisk och ökande bestånd av spigg. Även i kustområden på ses regimskiften där den stora rovfisken inte återvänder. Detta tillsam- mans med miljöfaktorer som övergödning och klimatförändringar medför att myndigheterna är i behov av ingående kunskap om orsaks- samband för att utifrån detta utforma en förvaltning som så långt möjligt bidrar till återställande av ekosystemen i havet och säkra ekosystem- tjänster. Förvaltningen av säl och skarv är här viktiga komponenter. Behov av nationell översyn av skarvförvaltningen Miljömålsberedningen anser att det behövs en översyn av den natio- nella förvaltningsplanen för skarv . Det finns flera skäl till behovet av en översyn. har kunskapen om skarvens roll och påverkan på ekosystemet utvecklats. Skarven är även en flytt- fågel där hänsyn behöver tas till hela livscykel. Ett antal domar har till viss del ändrat rättspraxis gentemot dagens förvaltningsplan och förvaltningen av skarv behöver även anpassas till Naturvårdsver- kets viltstrategi. i har beslutat om en förvaltningsplan med ett reduktionsmål av häckande par vilket kan uppfattas ha be- ståndsreglering som en målsättning och inte enbart skadereglering. Det finns inget referensvärde eller nationell bedömning av referens- värde för arten då detta inte är ett krav enligt EU:s fågeldirektiv. Miljö- målsberedningen anser att det kan övervägas om ett referensvärde skulle kunna hjälpa länsstyrelserna med att bedöma hur stor avskjut- ningen för att reglera skada kan vara utan att äventyra en gynnsam bevarandestatus. Enligt uppgifter till beredningen tvekar vissa läns- styrelser med att besluta om regionala förvaltningsplaner då de anser att det är otydligt vilket mandat de har att fatta beslut förutom att löpande pröva ansökningar om skyddsjakt. Förvaltning av fisk en del av havsmiljöförvaltningen 17.13.10Ändring i fiskelagen för fiske av ostron –att bilagan till fiskelagen (1993:787) ändras så att andra ostron- arter än det europeiska (Ostrea edulis) inte ska omfattas av be- gränsningar i fiskerätten. Miljömålsberedningen menar att nuvarande utformning av fiske- lagen för ostron är både ett hinder för att begränsa utbredningen av invasiva arter av ostron och nyttja dessa som en livsmedelsresurs. Av fiskelagens bilaga framgår att vid och vid kusten i samt och län265 är fiske efter ostron förbehållet innehavaren av den enskilda fiskerätten inom från fastlandet eller från en ö av minst 100 meters längd. Efter att fiskelagen infördes har det hänt mycket i haven runt . Ett exempel på det är att ostronarten Magallana Gigas, även känt som japanskt jätteostron, har brett ut sig från norra längs ner till gränsen till . Magallana Gigas är listad som en invasiv främmande art. Enligt nuvarande reglering omfattas de båda ostronsorterna av bestämmelsen i fiskelagens bilaga trots att de har olika egenskaper och olika behov av skydd, åtgärder och förvaltning. Regeln infördes ur- sprungligen med avsikt att omfatta endast Ostrea Edulis, vårt inhem- ska ostron som har en mycket mer begränsad utbredning och senare tillväxt. Miljömålsberedningen anser därför att skrivningen ska speci- ficeras så att regeln endast omfattar den europeiska ostronarten som avsågs från början. Ändringen skulle bidra till att invasiva ostronarter kan utnyttjas både som livsmedel och i turismutveckling som sådan verksamhet kan begränsa den invasiva utbredning. 18 Sjöfarten och havet För att kunna nå de havsanknutna miljökvalitetsmålen måste även sjö- fartens påverkan på havsmiljön och dess ekosystem beaktas. Enligt finns det ingen entydig beskrivning av vad som inbegrips i begreppet svensk sjöfart och oavsett hur man definierar svensk sjöfart utgör denna endast en mindre del av den totala sjöfarten kring och ur ett havsmiljöperspektiv är det den samlade påverkan från sjöfarten – inte endast den svenska sjö- farten – runt som måste beaktas. Sjöfartens påverkan på havsmiljön och dess ekosystem är dock ett ämne som ännu inte har blivit tillräckligt uppmärksammat vare sig inom den nationella transportpolitiken eller inom ramen för lång- siktig kunskapsförsörjning och forskning. Regeringen och trafikmyndigheterna arbetar enligt en strategi som syftar till att ”främja en överflyttning av godstranspor- ter från väg till järnväg och sjöfart”.1 Genomförandet av denna strategi innebär med stor sannolikhet att sjöfartens påverkan på havsmiljön och dess ekosystem kommer att öka ännu mer. Miljömålsberedningen som har i uppdrag att föreslå en strategi för förstärkt åtgärdsarbete för bevarande och hållbart nyttjande av hav och resurser behandlar i detta kapitel sjöfartens påverkan på havet och dess ekosystem. Till stöd för analyserna av sjöfartens påverkan har på uppdrag av Miljömålsbered- ningen tagit fram en rapport som, baserat på existerande studier och kunskap, redogör för effekter på havsmiljön vid överflyttning av transporter från vägtrafik till sjöfart, samt övergripande dilemmat av fokusering på klimateffekter.2 1Regeringen 2018, ”Effektiva, kapacitetsstarka och hållbara godstransporter – en nationell godstransportstrategi”, N 2018:21. 2Detta kapitel bygger i stora delar på 2019:5, Effekter på havs- miljön av att flytta över godstransporter från vägtrafik till sjöfart, , och . Antalet fartyg som trafikerar närområde har ökat med . De cirka 7 840 fartyg, dvs. handels- fartyg och specialfartyg exklusive fiskebåtar och fiskefartyg, som tra- fikerade närområde var registrerade i 74 olika länder/flaggstater. Sjöfarten i är mycket omfattande. hante- rade av totala godsmängd . Här går fartyg till hamn som är största hamn med möj- lighet att ta emot mycket stora containerfartyg, men i havsområdet går även transporter till och från och vidare in i . är ett av världens mest trafikerade hav, mycket bero- ende av transport av varor till och från samt övriga länder runt . Passagerar- och kryssningstrafik har ökat kraftigt och bedrivs i stor omfattning. I spelar sjöfarten en viktig roll för basnäringarna gruv- och skogsindustri och är därför mycket viktig för regionens ekonomi. bedrivs färjetrafik mellan och i men kommun har i sin översiktsplan en vision om en framtida fast förbindelse över . planerar för en framtida kärnkraftsutveckling, vilken för- väntas öka mängden farligt gods som transporteras till havs i och i närheten av havsplaneområdet. Sjöfarten är säsongsberoende på grund av att havet täcks av is , vilken kräver isbrytning för att hålla farleder öppna. 18.1.1Fartygstrafiken i och övervakas Fartygstrafiken i och övervakas med hjälp av ett automatiskt identifieringssystem, . Genom att lagra och ana- lysera AIS-data kan man i detalj kartlägga trafikintensiteten i olika havsområden runt . Man kan även studera huvudsakliga rutter och beräkna miljöbelastning och risker förknippade med olika far- tygstyper. AIS-data innehåller också information om flaggstat, alltså i vilket land ett fartyg är registrerat. 18.1.2Många olika fartygstyper trafikerar haven runt Den vanligaste fartygstypen i havsområdena runt är lastfar- tyg, containerfartyg, , torrbulkfartyg, och andra fartyg med torr eller paketerad last. Därefter följer tankfartyg (råoljetank- rar och produkttankrar), fiskefartyg och passagerarfartyg, inklusive kombinerade last- och passagerarfartyg samt kryssningsfartyg. Att enbart räkna antal fartyg i ett område är inte tillräckligt för att beskriva belastningen på havsmiljön av sjöfartens utsläpp till luft- och vatten eftersom olika fartygstyper vanligen framförs med olika hastighet och dessutom avverkar olika lång distans . Högre hastighet medför i de allra flesta fall högre genomsnittlig bränsleförbrukning och därmed större utsläpp av koldioxid, kväve- och svaveloxider och partiklar till luft, per förflyttad lastenhet. Den totala avverkade distansen av olika fartygstyper och av fartyg från olika flaggstater visas i figur nedan. Tankfartyg kan vara råoljetankfartyg, produkttankfartyg, kemi- kalietankfartyg, gastankfartyg och bunkringsfartyg. Råoljetankfartyg kan lasta upp till eller mer. På grund av de grunda vatt- nen i Bälten och lastar råoljetankfartygen som trafikerar sällan . Produkttankfartyg transporterar vanligen raffinerade oljeproduk- ter. Kemikalietankfartyg innehåller ett stort antal mindre lasttankar och kan transportera flera olika typer av industrikemika- lier, inklusive biodrivmedel och vegetabiliska oljor. Kombinerade pro- dukt-/kemikalietankfartyg är vanliga. Produkttankfartyg i närsjöfart är mindre fartyg, med lastkapacitet upp till . På längre dis- tanser används större fartyg. Gastankfartyg transporterar främst fly- tande naturgas eller gasol. Bunkringsfartyg förser större fartyg med olja eller gas som fartygsbränsle. Torrbulkfartyg kan lasta varor som malm, kalksten, cement, grus, skrot, sädesslag med mera i oförpackad form. Vissa torrbulkfartyg är utrustade med egen lossningsutrustning, t.ex. kranar. Det finns såväl små torrbulkfartyg i kustnära trafik som stora oceangående fartyg. 3RoRo-fartyg (Roll on Roll off) används för transport av lastbilar och trailers eller för gods som är lastad på enklare lastbärare på hjul. Figur 18.1 Antal fartyg från de 25 flaggstater som hade flest fartyg som trafikerade och Endast fartyg med registrerade IMO-nr är inkluderade. Fiskefartyg ingår ej. I kategorin ”Other” ingår 49 olika flaggstater. Kombinerade passagerar- och Ro-Ro-fartyg, dvs. RoPax-fartyg, ingår i kategorin passagerarfartyg. Källa: , Rapport 2019:5. Tankfartyg och torrbulkfartyg är de fartygstyper som lastar störst mängder barlastvatten när fartygen färdas utan last. Ett tankfartyg som maximalt kan lasta olja lastar bar- lastvatten i särskilda barlastvattentankar vid resa utan last. Containerfartyg kan vara stora oceangående fartyg som kan lasta upp mot 20 000 TEU.4 De största containerfartygen kan i endast anlöpa hamn. På kortare distanser, t.ex. från de stora containerhamnarna i till mindre hamnar i , an- vänds mindre containerfartyg, s.k. matar- eller feederfartyg. RoRo-fartyg används för transport av lastbilar och trailers eller för gods som är lastad på enklare lastbärare på hjul. Vissa RoRo-far- tyg kan även ta med ett mindre antal chaufförer som passagerare. Det finns även specialiserade biltransportfartyg som kan lasta flera tusen personbilar. 4En TEU motsvarar en 20-fotscontainer. Passagerarfartyg kan vara såväl stora kryssningsfartyg som mindre passagerarfartyg i skärgårdstrafik. RoPax-fartyg (färjor)5 kan ta såväl bilar och lastbilar som ett större antal passagerare.