sou · H8B383d2 · 2021-01-01 00:00:00 — Den nationella samordnaren som är placerad på Trafik- verket ska bl.a. analysera och genomföra en rad åtgärder inom ramen för strategin. Samordnaren, som har uppdraget , ska främja en väl fungerande och effektiv inrikes sjöfart och närsjöfart och förbättra förutsättningarna för överflyttning av godstransporter från väg. I uppdraget till den nationella samordnaren anges vilka myndigheter och organisationer som ska lämna synpunkter på uppdraget och åtgär- derna. Bland de myndigheter och organisationer som nämns ingår dock inte några miljömyndigheter eller intresseorganisationer med miljöinriktning. Regeringen har även givit , Transportstyrelsen och Trafikanalys en rad regeringsuppdrag med bäring på sjöfarten. Strategin ska ge en sammanfattande bild av nuläget och göra den övergripande inriktningen för gods- och logistikområdet tydlig. Till strategin kopplas prioriterade insatser. 84Regeringen 2018, Effektiva, kapacitetsstarka och hållbara godstransporter – en nationell godstransportstrategi, , N 2018.21. insatser ska bidra till att de transportpolitiska målen nås, stärka när- ingslivets konkurrenskraft och främja en överflyttning av godstrans- porter från väg till järnväg och sjöfart. 18.5.14 Miljömålen och sjöfarten Frågor om sjöfarten finns i huvudsak inom ramen för de trans- politiska målen som har beslutat. Utöver de transportpolitiska målen har , Transport- styrelsen och i sina respektive instruktioner även en i huvudsak likalydande uppgift att verka för att det generationsmål för miljöarbetet och de miljökvalitetsmål – däribland Hav i balans samt levande kust och skärgård, Ingen övergödning och Bara naturlig för- surning – som har fastställt nås och ska vid behov föreslå åtgärder för miljöarbetets utveckling. En av preciseringarna till Hav i balans samt levande kust och skär- gård knyter an till EU:s havsmiljödirektiv och målet god miljöstatus som har implementerats i genom havsmiljöförordningen. Som framgår av havsmiljödirektivets elva s.k. deskriptorer bedöms sjöfar- ten ha betydande påverkan på minst sju av dessa. Figur 18.7 Kvalitativa deskriptorer för fastställande av en god miljöstatus enligt havsmiljödirektivet Sjöfarten har direkt påverkan på minst sju av de elva deskriptorerna Biologisk mångfald bevaras. förekomst samt arternas fördelning och abundans rådande geomorfologiska, geografiska och klimatiska Främmande arter som har införts genom mänsklig verksamhet håller sig på nivåer som inte förändrar Populationerna av alla kommersiellt nyttjade fiskar och håller sig inom säkra biologiska gränser och uppvisar en ålders- och storleksfördelning som vittnar om ett friskt Alla delar av de näringsvävarna, i den mån de är kända, förekommer i normal omfattning och mångfald på nivåer som är tillräckliga för att arternas långsiktiga bestånd ska kunna säkerställas och deras fulla reproduktiva kapacitet behållas. Eutrofiering framkallad av människan reduceras till ett minimum, särskilt dess negativa effekter, såsom minskad biologisk mångfald, försämrade ekosystem, skadliga algblomningar och syrebrist i bottenvattnet. Havsbottnens integritet håller sig på en nivå som innebär att ekosystemens struktur och funktioner kan tryggas och att i synnerhet de bentiska ekosystemen inte påverkas En bestående förändring av de hydrografiska villkoren påverkar inte de ekosystemen på ett negativt sätt. Koncentrationer av främmande ämnen håller sig på nivåer som inte ger upphov till föroreningseffekter. Främmande ämnen i fisk och skaldjur avsedda som livsmedel överskrider inte de nivåer som fastställts i eller andra tillämpliga normer. Egenskaper hos och mängder av marint avfall förorsakar skador på kustmiljön och den miljön. Tillförsel av energi, inbegripet undervattensbuller, ligger på nivåer som inte påverkar den miljön på ett Källa: , Rapport 2019:5, efter Moldanova et al., 2018. En annan av preciseringarna till Hav i balans samt levande kust och skärgård knyter an till EU:s ramvattendirektiv (vattendirektivet) som syftar till att nå god ekologisk och kemisk status i samtliga yt- vatten, inklusive kustvatten ut till en nautisk mil utanför baslinjen. Vattendirektivet har implementerats i genom vattenförvalt- ningsförordningen (2004:660). Det är särskilt den kustnära sjöfarten som kan ha betydelse för målen i vattendirektivet, särskilt vad gäller farliga ämnen och påverkan på hydromorfologiska faktorer från t.ex. svall, muddring av farleder och hamnanläggningar. En tredje av preciseringarna till Hav i balans samt levande kust och skärgård är art- och habitatdirektivet som syftar till att nå gynnsam bevarandestatus för listade arter och livsmiljöer genom att bidra till att säkerställa den biologiska mångfalden genom bevarandet av livsmiljöer samt vilda djur och växter i medlemsstaternas europeiska territorium. Sjöfarten kan ha direkt påverkan på i direktivet listade arter som t.ex. tumlare eller arter av sjöfågel. Sjöfarten kan även ha be- tydande påverkan vid genomfart av utpekade Natura 2000-områden. Men, även om sjöfarten har betydande påverkan på möjligheten att nå de direkt havsanknutna miljökvalitetsmålen, samt målen i flera EU-direktiv (liksom Helcoms aktionsplan för ) har inte de samlade effekterna av sjöfartens påverkan på havsmiljön i någon väsentlig utsträckning ingått i utvärderingen och uppföljningen av miljökvalitetsmålet Hav i balans samt levande kust och skärgård eller Ingen övergödning. Som framgår av kapitlet Havsmiljöarbetet har många mål, kriterier, indikatorer och andra mätetal används endast två kärnindikatorer enligt Helcoms aktionsplan för för att bedöma maritima aktiviteter i . Dessa är Utsläpp av olja från sjöfart samt Trender i införsel av främmande arter. 18.5.15 Mål för den nationella transportpolitiken har beslutat om ett övergripande transportpolitiskt mål, lik- som om ett funktionsmål om tillgänglighet och ett hänsynsmål om säkerhet, miljö och hälsa.85 2008/09:93, bet. 2008/09:TU14, rskr. 2008/09:257 och prop. 2012/13:1 utgiftsom- råde 22, bet. 2012/13:TU1, rskr. 2012/13:118. beslutade även om ett sektorsmål för inrikes transporter som innebär att växthusgasutsläppen från inrikes trans- porter, utom inrikes flyg, ska minska till 2030 jäm- fört med 2010.86 Transportpolitikens övergripande mål är att säkerställa en samhälls- ekonomiskt effektiv och långsiktigt hållbar transportförsörjning för medborgarna och näringslivet i hela landet.87 Funktionsmålet innebär att transportsystemets utformning, funk- tion och användning ska medverka till att ge alla en grundläggande tillgänglighet med god kvalitet och användbarhet samt bidra till ut- vecklingskraft i hela landet. Transportsystemet ska vara jämställt, dvs. likvärdigt svara mot kvinnors respektive mäns transportbehov.88 Hänsynsmålet innebär att transportsystemets utformning, funktion och användning ska anpassas till att ingen ska dödas eller skadas all- varligt, bidra till att det övergripande Generationsmålet för miljö och miljökvalitetsmålen nås samt bidra till ökad hälsa.89 I hänsynsmålet kopplar sålunda samman de av beslutade miljömålen, dvs. Generationsmålet och de sexton miljö- kvalitetsmålen. 2016/17:146, bet. 2016/17:MJU24, rskr. 2016/17:320. 2019/20:1, utgiftsområde 22. 2019/20:1, utgiftsområde 22. 2019/20:1, utgiftsområde 22. Regeringens syn på förhållandet mellan funktionsmålet och hänsynsmålet Transportsystemet ska, enligt regeringen, utvecklas mot det övergri- pande transportpolitiska målet. Funktions- och hänsynsmålen är jäm- bördiga. Regeringen har bedömt att för att det övergripande trans- portpolitiska målet ska kunna nås behöver funktionsmålet i huvudsak utvecklas inom ramen för hänsynsmålet. 18.5.16Riksdagen har beslutat om ett klimatmål för transportsektorn. Etappmål om växthusgasutsläpp till hänsynsmålet Enligt regeringen står transporter för en betydande andel av växt- husgasutsläppen i . För att de långsiktiga målen inom klimat- politiken ska nås måste utsläppen från transporter minska i snabbare takt än . Regeringen gav därför Trafikanalys ett uppdrag att se över de transportpolitiska preciseringarna, samt beskriva styrningen och uppföljningen kopplat till de transportpolitiska målen, och vid behov lämna förslag till förändringar.90 Trafikanalys föreslog att det av beslutade klimatmålet för transportsektorn inom miljö- målssystemet även ska vara ett etappmål för de transportpolitiska målen. Trafikanalys förslagremitterades och remissinstanserna var posi- tiva till att klimatmålet för transporter är ett etappmål under hän- synsmålet. har också understrukit betydelsen av att de transportpolitiska målen är förenliga med klimatmålen.91 Mot denna bakgrund beslutade regeringen ett nytt etappmål för det av beslutade transportpolitiska hänsynsmålet. Etapp- målet är: Växthusgasutsläppen från inrikes transporter – utom inrikes luftfart som ingår i EU:s utsläppshandelssystem – ska minska med minst 70 pro- cent jämfört med 2010.92 90N2016/05490/TS, N2016/05492/TS. 91Klimatpolitiska rådets årsrapport . 2019/20:1, utgiftsområde 22. Resultatindikatorer och andra bedömningsgrunder för transportmålen Trafikanalys ska enligt sin instruktion till regeringen redo- visa en uppföljning av hur transportsystemet utvecklats i förhållande till de transportpolitiska målen. Med utgångspunkt i Trafikanalys mål- uppföljning, använder regeringen indikatorerna nedan i sin resultat- redovisning till i budgetpropositionen. För Transportpolitikens övergripande mål använder regeringen indikatorn: –Samhällsekonomisk effektivitet. Härutöver följs aspekterna trans- portförsörjning i hela landet respektive långsiktig hållbarhet upp via indikatorer för funktionsmålet och hänsynsmålet, se nedan. För Funktionsmålet – tillgänglighet använder regeringen indikatorerna: –Transportsystemets standard och tillförlitlighet. –Tillgänglighet – persontransporter. –Användbarhet för alla i transportsystemet. –Tillgänglighet – godstransporter. –Transportbranschens villkor. För Hänsynsmålet – säkerhet, miljö och hälsa använder regeringen indikatorerna: –Döda och allvarligt skadade. –Naturmiljö och kulturlandskap. –Människors hälsa och livsmiljö. Trafikanalys metod för den årliga uppföljningen Trafikanalys anför att eftersom det övergripande transportpolitiska målet syftar till att åstadkomma en långsiktigt hållbar transportför- sörjning behöver också uppföljningen av målen omfatta alla aspekter av betydelse för detta. Uppföljningen utgår från att varje sådan bety- dande aspekt ska beskrivas med en indikator. I den årliga måluppfölj- ningen redovisar Trafikanalys hur dessa indikatorer utvecklats sedan målen antogs. Baserat på indikatorernas utveckling ska Trafikanalys också redogöra för hur transportsystemet utvecklats med avseende på de transportpolitiska målen. Principen om nyckelmått och nyckelindikatorer bygger på att för varje indikator slå fast ett eller några få nyckelmått. Bedömningen av indikatorn kan sedan aldrig sättas mer positiv än det nyckelmått som gått sämst. På samma sätt fastställs vilka indikatorer som ska vara nyckelindikatorer för att bedöma utvecklingen på målnivå, och den kan aldrig bedömas vara bättre än utvecklingen för den nyckelindi- kator som har gått sämst. Enligt Trafikanalys förhindrar metoden att mindre betydelsefulla aspekter får ett alltför stort genomslag i bedömningarna, som den undviker att göra avvägningar mellan icke jämförbara vik- tiga aspekter. Nackdelen är att det kan vara svårt att nå en samsyn om vilka mått och indikatorer som ska tillmätas nyckelstatus. Nyckelindikatorer har det gemensamt att Trafikanalys bedömer dem som särskilt betydelsefulla för uppföljningen av funktions- respektive hänsynsmålet. En annan förutsättning är att det trans- portpolitiska ansvarsområdet måste förändras, för att den hållbarhets- aspekt som indikatorn är inriktad på ska kunna uppfyllas. Därför blir t.ex. Växthusgasutsläpp en nyckelindikator, medan Fysiskt aktiva resor inte blir det. kan inte uppfylla sina åtaganden och mål om minskade växthusgasutsläpp om inte utsläppen från transport- sektorn minskas, men däremot kan folkhälsopolitiska målsättningar om ökad fysisk aktivitet uppnås utanför transportsektorn. Ett annat exempel är att Transporternas ekonomiska överkomlig- het inte blir en nyckelindikator, eftersom den aspekten kan uppfyllas av den allmänna välfärdsutvecklingen, även om det som hänt inom transportområdet är att kostnaderna ökat.93 93Trafikanalys 2020, Uppföljning av de transportpolitiska målen, Rapport 2020:5. Endast två indikatorer har bäring på klimat och miljö Som framgår är det, oavsett att miljömålen ingår i hänsynsmålet, en- dast två nyckelmått till indikatorerna växthusgasutsläpp och påver- kan på naturmiljön, som har bäring på klimat och miljö Ett av de nyckelmåtten till indikatorn Påverkan på naturmiljön är Invasiva arter. I sin uppföljning 2020 bedömde Trafikanalys att IMO:s barlastkonvention som trädde i kraft kommer att bidra till en minskad spridning av invasiva arter till följd av internationell sjötrafik. Andra mått är utsläpp av kväveoxider respektive svaveldioxid från internationellt flyg och sjöfart och Observerade oljeutsläpp i . Enligt Trafikanalys uppföljning 2020 har utsläppen av kväveoxi- der från internationellt flyg och internationell sjöfart sjunkit men stigit på nytt . Även svaveldioxidutsläppen från internationellt flyg och internationell sjöfart har ökat. Utsläpp av svaveldioxid och kväveoxider till luft från internatio- nell sjöfart är fortfarande en stor källa för försurande luftföroreningar i . Eftersom Utsläpp av försurande ämnen är en av flera indi- katorer till miljökvalitetsmålet Bara naturlig försurning finns dock här en indirekt koppling till miljömålen.94 Enligt Trafikanalys har oljeutsläpp från fartyg i har minskat , både när det gäller antalet observerade ut- släpp, och den uppskattade sammanlagda volymen av oljeutsläpp.95 Utvecklingen har varit fortsatt positiv sedan de transportpolitiska målen antogs, och antalet observerade oljespill var som lägst 2017. har antalet flygspaningstimmar minskat något, medan antalet observerade oljespill ändå blivit fler.96 94Vid den senaste fördjupade utvärderingen konstaterade att miljö- kvalitetsmålet Bara naturlig försurning inte var uppnått och inte kommer att nås med be- fintliga och beslutade styrmedel och åtgärder. Den viktigaste orsaken till att miljömålet inte uppnås är att tillräckliga styrmedel ännu saknas för att minska utsläppen av försurande ämnen i och från den internationella sjöfarten, till nivåer som ger skydd för mark och vatten i . Inte heller EU:s takdirektiv räcker till. Den nationella rådigheten är begränsad när det gäller att påverka nedfallet, vilket gör det extra angeläget för att verka för höga ambitionsnivåer i det internationella luftvårdsarbetet. 96Trafikanalys 2020, Uppföljning av de transportpolitiska målen, Rapport 2020:5. Regeringens resultatredovisning av hänsynsmålet Det resultat i regeringens resultatredovisning i budgetpropositionen som kan hänföras till sjöfartens miljöpåverkan på havet är just Observerade oljeutsläpp i under hänsynsmålet med hjälp av indikatorn naturmiljö och kulturlandskap. Liksom Trafik- analys redovisade regeringen att Oljeutsläpp från fartyg i har minskat , både när det gäller antalet observerade utsläpp och den uppskattade sammanlagda volymen av oljeutsläpp (Helcom 2018). Utvecklingen har varit fortsatt positiv sedan de transportpolitiska målen antogs. 18.6.1Miljömålsberedningen föreslog ett etappmål om utsläppen av kväveoxider från sjöfarten föreslog Miljömålsberedningen ett etappmål som innebar att –utsläppen av kväveoxider från sjöfarten i och ska ha halverats jämfört med 2010.97 Miljömålsberednings motivering var att utsläppen av kvävoxider från internationell sjöfart står för en fjärdedel av det totala nedfallet av kväveoxider över . Därför skulle minskade utsläpp av luft- föroreningar från sjöfarten bidra till möjligheterna att nå miljömålen Bara naturlig försurning, Ingen övergödning och luft. Miljömålsberedningen anförde att den planerade för- ändringen av den miljödifferentierade anlöpsavgiften i Sjöfartsver- kets förslag till nya farledsavgifter skulle kunna bidra till ytterligare utsläppsminskningar. Farledsavgifterna måste dock utfor- mas så att sjöfartens relativa konkurrenskraft bibehålls. Utöver detta behövdes, enligt Miljömålsberedningen, ytterligare styrmedel och åt- gärder för att minska sjöfartens utsläpp. Beredningen menade att en halvering av utsläppen av kväveoxider från sjöfarten jäm- fört med var ett ambitiöst men realistiskt etappmål. 97SOU 2016:47, En klimat- och luftvårdsstrategi för , delbetänkande av Miljömåls- beredningen. Miljömålsberedningen anförde vidare att länderna inom hade Helcom fattat beslut om en färdplan för att införa kvävekontrollom- råden98 i . hade Ospar fattat beslut om att paral- lellt med detta införa kvävekontrollområden i . Kraven i kvävekontrollområdena gällde dock endast för nya fartyg. Då den genomsnittliga åldern för ett fraktfartyg är kommer dock effekterna av genomförandet att synas först på . Trots den långa omställningstakten beräknades införandet av kväve- kontrollområden minska utsläppen av kväveoxid med till 2025 jämfört med 2010.99 18.6.2Målet hållbar sjöfart – Havs- och vattenmyndighetens förslag till planeringsmål Under Havs- och vattenmyndighetens arbete med att ta fram förslag till havsplaner formulerades tio s.k. planeringsmål utifrån sam- hällsmål, befintlig lagstiftning, nationella strategier och andra rele- vanta underlag. Planeringmålen består av ett övergripande mål: Bidra till god havsmiljö och hållbar tillväxt. Det övergripande målet stöds av nio andra mål. De nio målen är in- delade i två grupper som är dels skapa förutsättningar för, dels skapa beredskap för. Målet Hållbar sjöfart finns i gruppen Skapa förutsätt- ningar för. Målet Hållbar sjöfart innebär att havsplanerna ska ge förutsätt- ningar för ekologiskt, socialt och ekonomiskt hållbar sjöfart. Det gäller såväl närsjöfart som fjärrsjöfart. Sjöfarten ges tillräckligt utrymme för att kunna växa, som havsplanerna bidrar till ökad sjö- säkerhet med färre olyckor och minskning av riskerna för utsläpp av olja eller andra ämnen, liksom andra störningar. Havsplanerna ska ge förutsättningar för effektiva transportvägar med låg bränsleförbruk- ning samt minsta möjliga miljöeffekter av sjöfarten, särskilt i eko- 98NECA områden – NOX Emission Control Area, dvs. ett havsområde inom vilket utsläpp av NOX begränsas. 99IVL 2016, CE Delft. logiskt känsliga områden. Hänsyn ska tas till att är utpekad som ett särskilt känsligt havsområde.100 Havsplaneringen tar bl.a. utgångspunkt i EU:s havsplanerings- direktiv.101 Direktivet ska främja hållbar tillväxt i havsrelaterade eko- nomier, hållbar utveckling i havsområden och hållbar användning av resurser. Havsplaneringsdirektivet låter varje EU-land pla- nera sin egen maritima verksamhet men planeringsprocessen – oav- sett om det är på nationell, regional eller lokal nivå – är mer enhetlig inom EU, genom inrättandet av en gemensam tidsram och gemen- samma minimikrav. Medlemsstaterna ska, i arbetet med sina havsplaner, beakta ekono- miska, sociala och miljömässiga aspekter för att stödja hållbar ut- veckling och tillväxt i den havsrelaterade sektorn genom att tillämpa en ekosystemansats. Samexistens mellan relevanta verksamheter och användningsområden ska främjas. Medlemsstaterna ska även sträva efter att bidra till hållbar utveckling i sektorerna för energi till havs, sjötransport, fiske och vattenbruk samt bevarande, skydd och för- bättring av miljön, inklusive motståndskraft mot effekterna av klimat- förändringar. En havsplan ger vägledning om användning för de områden som omfattas av havsplanen, för det eller de ändamål som områdena är mest lämpade för med hänsyn till deras beskaffenhet, läge och de be- hov som finns i samhället. Havsplaneringen avväger mellan olika in- tressen. Vägledningen ska användas av myndigheter, kommuner och regioner vid planläggning och prövning av anspråk på användning inom havsplaneområdet.102 Syftet med havsplanerna är att bidra till en långsiktigt hållbar ut- veckling. Havsplanerna förenar näringspolitiska mål, sociala mål och miljömål. Havsplanerna ska bidra till att god miljöstatus i havsmiljön nås och upprätthålls, att havets resurser används hållbart så att havs- anknutna näringar kan utvecklas samt till att samexistens främjas mellan olika verksamheter och användningsområden.103 har tagit fram tre havsplaner – en för , en för och en för . 100Havs- och vattenmyndigheten , Havsplaner för , och , Förslag till regeringen , dnr 3628-2019. 101Europaparlamentets och rådets direktiv /89/EU av om upprättandet av en ram för havsplanering. 102Havs- och vattenmyndigheten , Havsplaner för , och , Förslag till regeringen , s. 9 f. har arbetat fram förslag till havsplaner i samarbete med flera andra myndigheter och aktörer. Det är första gången som tar fram statliga havsplaner. Arbetet med havsplaneringen bidrar till ny kun- skap om havet och dess användning. Havsplanerna ska beslutas av regeringen. Regeringen får även meddela föreskrifter om sådana för- bud eller begränsningar av verksamheter och åtgärder inom ett havs- planerat område som behövs för att uppnå syftet med planen. arbetet med havsplaneringen till ny kunskap om havet och dess användning. 18.7Sjöfartens aktörer – nationella myndigheter Transportstyrelsen har till huvuduppgift att svara för regelgivning, tillståndsprövning och tillsyn inom transportområdet. Transport- styrelsen ska verka för att de transportpolitiska målen nås. Verksam- heten ska särskilt inriktas på att bidra till ett internationellt kon- kurrenskraftigt, miljöanpassat och säkert transportsystem.104 Transportstyrelsen sköter flaggstatsansvar, dvs. ansvarar för att fartyg som är registrerade i följer internationellt fastställda regler avseende miljö, säkerhet och arbetsförhållanden. Myndigheten har också ansvar för att hamnstatskontroller genom- förs, dvs. kontrollera att fartyg som besöker svenska hamnar uppfyl- ler fastställda regler. Transportstyrelsen ska biträda regeringen med beredningen av ärenden i det internationella samarbetet inom Internationella sjöfartsorganisationen (IMO).105 Som nämnts tidigare ska Transportstyrelsen verka för att det generationsmål för miljöarbetet och de miljökvalitetsmål som riks- dagen har fastställt nås och ska vid behov föreslå åtgärder för miljö- arbetets utveckling. Transportstyrelsen ska i fråga om sitt miljöarbete rapportera till och samråda med verket om vilken rapportering som behövs.106 1041 § förordningen (2008:1300) med instruktion för Transportstyrelsen. Transportstyrelsen anger på sin webbplats att sjöfarten leder till utsläpp i luften av t.ex. svaveloxider, kväveoxider och koldioxid. Transporterna innebär även risk för att fartyg ska orsaka vatten- förorening bl.a. genom den last de för, det avfall som genereras ombord eller vid bunkring och läktring av skadliga flytande produkter (t.ex. olja). Sjöfarten är även en källa till spridning av främmande organismer, dels med fartygs barlastvatten men även genom biofouling (påväxt på fartygsskrov). Av webbsidan framgår vidare att eftersom lösningar på transport- systemets miljöproblem sällan går att åtgärda endast med nationell lagstiftning är en viktig del av Transportstyrelsens arbete att påverka i internationella forum. På internationell nivå handlar det ofta om att i samarbete med andra länder driva på för att utvecklingen ska gå mot mer kraftfulla åtgärder inom miljöområdet. Transportstyrelsen bedriver sitt miljöarbete i , ofta i sam- arbete med andra myndigheter, men också inom IMO, Helcom och EU. I Transportstyrelsens årsredovisning 2019 nämns särskilt det arbete myndigheten har verkat för inom Helcom och IMO som lett till kraftigt minskade utsläpp av svavel i . Vidare beskriver Transportstyrelsen sitt arbete med tributyltenn (TBT) och biocider i båtskrov.