sou · H8B383d2 · 2021-01-01 00:00:00 — Statistiken kan behöva utvecklas för att även om- fatta OECM:s efter att kriterier har tagits fram av myndigheterna. Havs- och vattenmyndigheten har informerat Miljömålsbered- ningen om att det är möjligt att klassificera och följa upp zoner inom skyddade områden som s.k. opåverkade områden eller strikt skydd, som underlag för uppföljning av andra strecksatsen i etappmålet. För att mäta måluppfyllelse av målet om ett ekologiskt repre- sentativt, sammanhängande och funktionellt nätverk av skyddade områden, utvecklar Havs- och vattenmyndigheten ett digitalt verk- tyg, en s.k. Dashboard eller instrumentpanel. Dashboarden ska på både nationell och havsregional skala samt för enskilda länsstyrelser redovisa mål och avståndet till målet, dvs. gapet, innan ett ekologiskt representativt och sammanhängande samt funktionellt nätverk kan nås. Dashboarden bygger på befintliga uppföljningsmått t.ex. inom havsmiljödirektivet och art- och habitatdirektivet, och förväntas bli klar . Dashboarden som enbart inklu- derar formellt skyddade områden kan behöva utvecklas för att tyd- liggöra vilka områden som kan klassas som strikt skyddade samt för att inkludera OECM:s. Miljömålsberedningen bedömer att det är möjligt att nå det före- slagna etappmålet. Beslutet om arealmål både för skyddade områden och för strikt skyddade områden, kommer vara viktigt för vilka in- satser som krävs av nationella myndigheter och länsstyrelserna och vilka effekter, både positiva och negativa, skyddet kommer få på olika verksamheter. Även definitionerna av vad som kan klassas som OECM:s och kraven på strikt skyddade områden har betydelse för den slut- giltiga bedömningen. Det befintliga etappmålets arealmål, om skydd av minst tio pro- cent av områden, är uppnått nationellt. Vid utgången av 2019 omfattades av totala havsområde, inklusive den ekonomiska zonen, av formellt skydd, men andelen skydd varierar stort mellan olika delar av . Arealmålet nås inte i där enbart är skyddat. I är av havsområdet skyddad och i . Det finns skill- nader mellan hur skyddet är utformat och i vilken omfattning olika arter och livsmiljöer har ett tillräckligt bra skydd. Detta medför att utmaningarna i de olika havsområdena är olika. I behöver arealen formellt skydd öka betydligt. Iövriga havsområden handlar det om att komplettera skyddet för att stärka nätverket och inte minst öka funktionaliteten i de skyddade områden som finns. Det behövs bättre kunskap om områdenas beva- randevärden och hur de påverkas av olika verksamheter. Nödvändiga regleringar behöver beslutas och efterlevnaden av regleringarna be- höver övervakas. Det kommer behövas ett omfattande arbete på främst länssty- relserna för att inrätta skyddade områden som så långt möjligt ska skydda bevarandevärdena mot lokal mänsklig påverkan. Till stor del kommer insatserna behöva bestå i att revidera befintligt skyddade områden för att reglera verksamheter. av natur- reservat och Natura 2000-områden pågår verksamhet som fiske, sjöfart och fritidsbåtstrafik, försvarsverksamhet m.m. En bedömning av effekterna av målet om skyddade områden är svår att göra innan det finns en svensk definition av vilka rättsliga verktyg som klassas kunna användas för OECM:s. En positiv effekt av att inkludera andra effektiva områdesbaserade bevarande- åtgärder är att en mycket bättre samordning och därmed effektivitet i de olika verktygen bör kunna uppnås. Detta bör även medföra att skyddet blir mera ”yteffektivt” och ge bättre leverans av ekosystem- tjänster än . En bättre samordning av områdesskyddet och OECM:s bör även ge bättre planeringsförutsättningar både för kom- munal översiktsplanering och andra verksamheter så som fiske, energi- utvinning, vattenbruk och blå näringar. Styrmedel och åtgärder som behövs för att nå etappmålet följer av beredningens övriga förslag nedan. 20.9.2Regleringar i opåverkade områden –att 7 kap. 4 § kompletteras så att ett naturreservat kan bildas med syfte att bevara ett opåverkat område eller med syfte att bidra till klimatanpassning. –att , Transportstyrelsens och Försvarsmaktens instruktioner ändras så att myndigheterna inom sitt ansvars- område får till uppgift att delta i arbetet med skydd av arter, livsmiljöer och ekosystemtjänster. –att Transportstyrelsen, och Havs- och vatten- myndigheten gemensamt tar fram vägledning för reglering av sjöfarten, inklusive fritidsbåtar, i skyddade områden. Miljömålsberedningen anser att en viktig skillnad i förslaget till nytt etappmål jämfört med det nuvarande etappmålet, är att av territorialvatten och ekonomiska zon ska bestå av strikt skyddade områden. Därför behöver förutsättningarna för beslut som medför att områden kan räknas som strikt skyddade eller opå- verkade finnas på plats. Risken är annars att områden utan betydande bevarandevärden, men som har låg mänsklig påverkan, skyddas. Konflikter med andra aktörer kan då undvikas, men skyddet bidrar inte till att skydda viktiga ekosystemtjänster. En annan risk är att områden väljs utifrån bevarandevärden och målet om ett representa- tivt och sammanhängande nätverk, men att inte tillräckliga regler- ingar införs, det senare är det som globalt ofta kallas paper parks. Bredare syftesformulering för naturreservat är det enbart nationalparker som kan ha till syfte att skydda områden i opåverkat skick. Naturreservat, Natura 2000-områden och biotopskydd syftar till att skydda särskilt utpekande bevarandevär- den. Enligt tidigare rättsutredningar kan inte t.ex. referensområde eller opåverkat område anges som bevarandevärde.125 För att effektivt kunna använda naturreservatsverktyget för att skydda opåverkade områden så behöver 7 kap. 4 § breddas. Syftet med att inrätta naturreservat behöver också kunna vara att bevara opåver- kade områden. Skyddsverktygen med stöd i 7 kap. är inte heller utformade för att kunna skydda områden som bedöms kunna få en betydande roll för skydd av arter och livsmiljöer i ett förändrat klimat. Detta kan t.ex. vara områden med blåmusselbankar eller tångbälten som bedöms som triviala miljöer, men som på 20–kan vara kärnområden för arter och livsmiljöer. Ett annat exempel är områden som bedöms förbli istäckta under vinter- halvåret och då kunna vara kärnområden för vikare i . Miljömålsberedningen bedömer att det finns skäl att med dagens kunskap och utvecklade modelleringsteknik kunna fastställa klimat- anpassning (t.ex. klimatrefugier) som skäl för att skydda områden. Miljömålsberedningen erfar att det råder delade meningar hos miljö- jurister om befintlig utformning av 7 kap. 4 § kan medge inrättande av naturreservat med syftet att vara opåverkat område eller klimatrefug. Miljömålsberedningen kan dock konstatera att Havs- och vattenmyndigheten gör tolkningen att paragrafen inte medger sådant stöd. 125Havs- och vattenmyndigheten , Juridiska förutsättningar för reglering av skyd- dade områden utan lokal mänsklig påverkan, bilaga 1 till rapportering av regeringsuppdrag M2017/03180/Nm. Öka användandet av biotopskydd i marin miljö Några aktörer som Miljömålsberedningen varit i kontakt med har efter- frågat en ökad användning av biotopskydd i marin miljö. Det handlar både om att tillämpa det befintliga biotopskyddet enligt 7–7 a §§ i områdesskyddsförordningen i större utsträckning men även att lägga till flera biotoptyper. Ett förslag som förts fram till beredningen är att t.ex. ålgräsängar bör omfattas av generellt biotopskydd enligt 5 § områdesskyddsförordningen och inte som pekas ut enskilt av läns- styrelserna. Miljömålsberedningen bedömer att biotopskyddsinstru- mentet i miljö i större utsträckning bör kunna användas. Regeringen får utfärda föreskrifter i ekonomiska zon Den nationella rådigheten att reglera vissa verksamheter som t.ex. sjöfart, fiske och rördragningar, är i ekonomiska zon be- gränsad genom den internationella havsrätten. Miljömålsberedningen bedömer att det finns författningsstöd som regeringen inte till- lämpar, men som regeringen i större utsträckning kan behöva använda för att även i den ekonomiska zonen minimera mänsklig påverkan i skyddade områden. De författningar Miljömålsberedningen främst har i åtanke är 2 § andra stycket lagen om ekonomiska zon (1992:1140) som slår fast att regeringen får meddela föreskrifter för att skydda och bevara den miljön, och 4 kap. 10 § andra stycket som slår fast att regeringen får meddela föreskrifter om sådana för- bud eller begränsningar som i fråga om verksamheter och åtgärder inom ett havsplanerat område behövs för att uppnå syftet med planen. Ett syfte med havsplanen är att långsiktigt bidra till att nå god miljö- status. Fler myndigheter behöver ha en aktiv roll i områdesskyddet Miljömålsberedningen noterar att genomförda reservats- bildningsprocesser har visat på utmaningarna att få till stånd ända- målsenliga regleringar för att skydda utpekade bevarandevärden i områdena och i synnerhet vid beslut om opåverkade områden. Sär- skilt gäller detta sjöfart och Försvarsmaktens verksamhet som kan ha stor påverkan på bevarandevärden. För reglering av fiske finns det lagstiftning och en etablerad process både nationellt och på EU-nivå. Det finns utmaningar i processen, inte minst att det tar tid att få regleringar på plats och att resultatet kan vara en framförhandlad kompromiss med andra stater. Miljömålsbredningen bedömer dock att arbetet med att reglera fiske i skyddade områden är på rätt väg. Miljömålsberedningen bedömer att det nu behövs vägledning för att tydliggöra vilken lagstiftning och vilken process som kan till- lämpas vid reglering av sjöfart i skyddade områden. Vägledningen behöver inkludera den internationell sjöfart som till stor del faller under IMO:s regleringar, kommersiell kustnära sjötrafik och fritids- båtar. Begreppet fritidsbåtar inkluderar här även vattenskoter. Både och Transportstyrelsen behöver få ett tydligt ansvar i sin instruktion för att bidra till arbetet med det områdes- skyddet. Miljömålsberedningen bedömer även att länsstyrelserna behöver vägledning om hur sjöfarten ska hanteras i områdesskyddet. Transport- styrelsen, och Havs- och vattenmyndigheten bör gemen- samt ta fram en sådan vägledning. Miljömålsberedningen anser att det är viktigt att vägledningen tas fram gemensamt av alla tre myndig- heterna för att säkra rätt kompetens och långsiktig legitimitet för arbetet. Försvarsmaktens verksamhet som kan innebära bl.a. undervattens- buller, undervattenssprängningar och minröjning, kan ha betydande effekter på naturmiljön. Försvarsmakten behöver kunna utföra sin verk- samhet och kan inte omfattas av regleringar, t.ex. genom reservats- föreskrifter, på likvärdigt sätt som andra verksamheter. Enligt reger- ingen är det viktigt att Försvarsmakten fortsätter utveckla och integ- rera miljöhänsyn vid kommande utökning av verksamhet.126 Miljömålsberedningen bedömer att Försvarsmakten bör kunna åläggas ett ansvar att så långt rimligt och möjligt ta hänsyn och att anpassa sin verksamhet utifrån utpekade bevarandevärden i skyd- dade områden. Regeringen bör överväga att ge Försvarsmakten och Havs- och vattenmyndigheten i uppdrag att ta fram riktlinjer till länsstyrelserna för hur Försvarsmaktens intressen ska adresseras i skyddade områden. 2020/21:30, s. 117. 20.9.3En stärkt organisation med länsstyrelserna i centrum –att regeringen kompletterar områdesskyddsförordningen (1998:1252) med ett krav på att länsstyrelserna samarbetar om nätverk av skyddade områden inom de tre havsregio- nerna , och . Det är länsstyrelserna som har ansvaret för att peka ut, bilda och förvalta skyddade områden. Även kommuner kan bilda och förvalta naturreservat. Områdesskyddet har traditionellt tillämpats fristående från t.ex. arbetet med fiskfredningsområden, den fysiska planeringen och arbetet med restaurering och andra fysiska åtgärder. Länsstyrel- serna har en viktig roll i genomförandet av vattenförvaltningen och delar av havsmiljöförvaltningen, inklusive fiskförvaltningen. Läns- styrelserna tar fram underlag och granskar kommunernas översikts- planer och kan även överpröva strandskyddsdispenser. Miljömålsberedningen bedömer därför att ett effektivt sätt att stärka både områdesskyddet och delar av vatten- och havsmiljöarbetet är att stärka länsstyrelsernas koordinerande roll, särskilt inom kust- vattenområdet. Förslag om en sådan förstärkt samordnade roll som även har betydelse för arbetet med områdesskyddet finns i kapitlet om kusthavet. Miljömålsberedningen bedömer även att samarbete mellan läns- styrelserna, i synnerhet inom de tre havsområdena , och är nödvändigt för att säkerställa ett eko- logiskt representativt och -sammanhängande nätverk av skyddade områden och därmed förbättra miljöstatus för arter och habitat eftersom deras utbredningsområde sträcker sig över stora geografiska områden. Miljömålsberedningen menar därför att det bör finnas ett rättsligt krav på en regional samordning inom de tre havsområdena. Det på- gående, men projektfinansierade samarbetet mellan länsstyrelserna i arbetet med ett nätverk av skyddade områden, inklusive andra effektiva områdesbaserade bevarandeåtgärder, behöver även säkras långsiktigt. Ett rättsligt krav i områdesskyddsförordningen tillsam- mans med förslaget om att stärka länsstyrelsernas samordnade roll bör kunna ge bättre förutsättningar att tillämpa andra effektiva are- ella bevarandeåtgärder, OECM:s, samt integrering i det övriga havs- miljöarbetet. Miljömålsberedningen har uppfattat att det lagstadgade stödet till samarbete mellan länsstyrelserna i havsplaneringen genom 8 § havs- planeringsförordningen,127 har gett ett tydligt mandat till länssty- relserna att prioritera samarbete och samordning inom respektive havsområde. Det krävs även en nationell koordinering mellan länen och kom- munerna som Havs- och vattenmyndigheten bör ansvara för. En sådan koordinering är viktig för att säkerställa ett sammanhängande nätverk av skyddade områden utanför länsgränserna och för att säkerställa bidrag till Helcom och Ospar MPA nätverken. 20.9.4Bättre kunskapsunderlag behövs, särskilt för utbredning av arter och livsmiljöer samt konnektivitet Miljömålsberedningen bedömer att det behövs ett bättre kunskaps- underlag för att uppnå syftet med förslaget till nytt etappmål för marint områdesskydd. Ett förbättrat underlag, särskilt när det gäller livsmiljöers utbredning och arters spridning och konnektivitet är nödvändigt för att uppnå ett mer ekologiskt representativt, samman- hängande och funktionellt nätverk av skyddade områden. Tillgång till geografisk information, eller djupdata, för en långsiktig marin kartering är mycket viktig. Detta är avgörande för att kunna ta fram naturtypskartor och ekosystemkomponenter som är nödvän- diga underlag för både bildande och förvaltning av skyddade områden. Det är viktigt att länsstyrelserna och kommunerna som ansvarar för bildande av skydd samt flera andra områdesbaserade verktyg som fiskfredningsområden och fysisk planering, får tillgång till ändamåls- enligt kunskapsunderlag. Beredningens överväganden och förslag om kunskapsunderlag i form av geografisk information hanteras vidare i kapitlen om Havs- miljödata och Kusten där alla vill vara. 127Havsplaneringsförordningen (2015:400). 21 – där alla vill vara I en smal zon närmast kusten ska fiskyngel och vadarfåglar samsas med industrihamnar, bryggor och en semesterfirande befolkning. Detta i en naturmiljö där havsbottnarnas karaktär och sammansätt- ning skapar förutsättning för olika typer av biotoper som sjögräs- ängar, blåstångsklippor och långgrunda sandbottnar. Särskilt viktiga för havets biologiska mångfald är de grundaste havsområdena och vågskyddade vikarna. De kustnära miljöerna är avgörande för många ekosystemtjänster och därmed en livskraftig blå ekonomi, som t.ex. riklig förekomst av fisk, men även friluftsliv och rekreation och inte minst turismnäringen. är en mycket viktig orsak till att vi inte når de havs- anknutna miljökvalitetsmålen den dåliga miljöstatusen i kustområ- dena.1 I de flesta områden nås inte god ekologisk status eller god miljö- status. De kustnära ekosystemen påverkas av landbaserade aktivi- teter, inte minst övergödande och farliga ämnen, men det är även dessa områden som utsätts för störst fysisk påverkan genom bryg- gor, muddringar, farleder, fritidsbåtar etc. Kustvattnet påverkas också av statusen på utsjövattnet, t.ex. är inflödet av fosfor till kusterna längs stort. Forskningen visar allt tydligare att de ekolo- giska sambanden mellan kust och utsjö är betydande, t.ex. genom fisk som vandrar in och blir föda för säl, fågel och andra fiskarter. Utöver detta tillkommer klimatförändringar som kommer ha effek- ter på utbredning av blåstång, ålgräs och flera fiskarter. Sammantaget påverkas kustekosystemens möjlighet att utföra och producera ekosystemtjänster. De kustnära grunda ekosystemen är också de havsområden som är föremål för den mest komplexa styrningen. Förutom flera kapitel i , behöver även , fiskelagen, olika för- fattningar inom sjötrafikområdet m.m. tillämpas. 1Naturvårdsverket 2019, Fördjupad utvärdering av miljömålen. – där alla vill vara digheter, länsstyrelserna och kommunerna har alla ett omfattande ansvar för planering, skydd, förvaltning och åtgärdsarbete. Antalet verksamheter med anmälnings- eller tillståndsplikt är stort, men ofta handlar det om små verksamheter som var och en för sig inte har en betydande påverkan men tillsammans kan få en stor negativ effekt, det som kallas ”de små stegens tyranni”. Några fakta om kustekosystemens miljöstatus: •Över av kustvattenförekomsterna når inte god ekologisk status enligt vattenförvaltningsförordningen.2 •Inga marina livsmiljöer som omfattas av art- och habitatdirek- tivet når gynnsam bevarandestatus. •Drygt av alla bryggor och småbåtshamnar finns i mycket grunda (<3 m), vågskyddade områden med mjuk- bottnar, trots att sådana områden endast utgör en fjärdedel av kustens totala grundområden. •Cirka av bottnarna i grunda vågskyddade områden kan vara så negativt påverkade av fritidsbåtar att t.ex. fisk- rekrytering är störd; i och bedöms av dessa miljöer vara negativt på- verkade. •I är av strandlinjen exploaterad.3 •I har den sammanlagda ytan av ålgräs minskat med . •Det totala ekonomiska värdet av förlorade ekosystemtjänster p.g.a. ålgräsets tillbakagång skattas till mellan fyra och . •Endast i finns det kvar ett lokalt, produktivt torsk- bestånd.4 2Vattenmyndigheternas statusklassning enligt andra förvaltningscykel. 3Havsmiljöinstitutet , Fritidsbåtars påverkan på grunda kustekosystem i , Rapport 2019:3. 4Havsmiljöinstitutet , Ekosystembaserad förvaltning som metod för att hantera negativa miljötrender och oklara orsakssamband, Rapport 2019:6. – där alla vill vara Detta kapitel lyfter fram viktiga särdrag och utmaningar i kusthavet. I princip alla tidigare kapitel är av relevans för arbetet med kusthavet varför detta kapitel enbart inkluderar fördjupat underlag inom de områden som inte tidigare hanterats och då främst fritidsbåtar, olika former av fysisk exploatering, fysisk planering i kustzonen samt grön (blå) infrastruktur. 21.1I kusten möts mål för havets miljötillstånd och ekonomiska utveckling I kusthavet möts i princip samtliga av tidigare beskrivna mål för havets miljötillstånd med nationella mål för t.ex. näringslivsutveckling och bostadsförsörjning, och ännu oftare kommunala, mål om t.ex. attrak- tiva bostadsmiljöer, regional utveckling, utveckling av akvakultur, en ökande turismnäring m.m. Samtliga preciseringar i miljökvalitetsmålet Hav i balans samt levande kust och skärgård har stor betydelse för kusthavet, men för- valtningen av kusthavet är avgörande för att nå andra miljökvalitets- mål, främst Ett rikt växt- och djurliv, Ingen övergödning och En giftfri miljö. Målen om god ekologisk och kemisk status i enlighet med vattenförvaltningsförordningen (2004:660), god miljöstatus enligt havmiljöförordningen (2010:1341), och gynnsam bevarandestatus i EU:s art- och habitatdirektiv,5 ställer stora krav på kustförvaltningen. Kommunerna har stor rådighet över fysisk planering, bostads- byggande, tillståndsgivning och annan lokal och regional utveckling som påverkar kusthavet. Kommunerna har oftast antagit lokala miljö- mål och tydlig inriktning mot en hållbar utveckling, men ofta även mål för en ökad befolkningsmängd, attraktiva bostäder, näringslivs- utveckling m.m. där avvägningar behöver göras mot miljömål. Ut- formning och beslut om miljökvalitetsnormer för miljötillståndet i kusthavet är därför ett viktigt verktyg för kommuner, länsstyrelser, nationella myndigheter och domstolar m.fl. för att kunna avgöra vad som ska tillåtas eller ej. Detta beskrivs närmare i kapitlet om Miljö- kvalitetsnormer. 5Rådets direktiv /43/EEG av om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter (Art- och habitatdirektivet). – där alla vill vara 21.1.1En ekosystembaserad förvaltning med en källa till hav-ansats Med ett stort antal mål för miljön och en hållbar utveckling på både nationell och lokal nivå samt många involverade aktörer, blir tillämp- ningen av en ekosystembaserad förvaltning nödvändig (se närmare i kapitlet om Ekosystembaserad förvaltning). Till exempel behöver en kommun ta hänsyn till och ständigt balansera de tre dimensionerna av hållbarhet; miljömässig, ekonomisk och social hållbarhet. påverkas i stor omfattning av landbaserade aktiviteter, direkt eller genom avrinning från sjöar och vattendrag. visar nyare forskning att de ekologiska sambanden med utsjön är betydande. Att tillämpa en källa till hav-ansats behövs alltid, men behovet blir påtagligt i förvaltningen av kusthavet. Ett konkret exem- pel på detta, som bl.a. lyfts fram av kommuner, är vikten av att ut- formningen av miljökvalitetsnormer hänger ihop och harmoniserar från sötvatten ut till utsjön så att det blir tydligt för kommunerna hur den fysiska planeringen och åtgärdsarbetet bör utformas. 21.1.2Kustnära rekreation, friluftsliv och turism Miljökvalitetsmålet Hav i balans samt levande kust och skärgård anger bl.a. att kust – och skärgård ska ha en hög grad av upplevelsevärden men även att bl.a. rekreation ska bedrivas så att en hållbar utveckling främjas. En viktig ekosystemtjänst som kust- och havsmiljöerna bi- drar med är friluftsliv. Ett aktivt friluftsliv är betydelsefullt för både vår hälsa och vårt välmående. Bad, fiske och båtliv är exempel på friluftsaktiviteter som påver- kas av miljökvaliteten i havet. Särskilt övergödningen, marint skräp och buller försämrar kvaliteten på upplevelsen. En hög biologisk mångfald av däggdjur, fåglar och fisk för fritidsfiske, upp- skattas av många som ett högt värde. En fragmentering av kusten påverkar tillgängligheten för friluftsliv och rekreation. Det är enbart möjligt att övergripande uppskatta såväl det ekono- miska värdet av rekreation som förlusten av rekreationsvärde som orsakas av en försämring av den miljön. I Havs- och vatten- myndighetens socioekonomiska analys av havsmiljön står marin turism och rekreation för av den totala nettoomsättningen inom s.k. maritima näringar och den kustnära turismen uppskattas syssel- – där alla vill vara sätta cirka 30 000 personer. I Havs- och vattenmyndighetens analys delas marin turism och rekreation in i fritidsfiske, båtliv och övrig rekreation vid havet.6 I en enkätstudie kartlades hur ofta invånarna i samtliga länder runt besöker (inkluderat ).7 Re- sultaten visade att svenskar i genomsnitt besöker . Detta inkluderade all typ av rekreation, såsom bad, vistas vid stranden, fritidsfiske, båtliv och andra typer rekreationsaktiviteter. Friluftsliv och marin turism är tillsammans med fisket de aktivi- teter och näringar som bedöms i störst utsträckning vara beroende av en god miljöstatus. Rekreation, friluftsliv och marin besöksturism kan dock också påverka den miljön genom behov av fysiska anläggningar och replipunkter, störningar på marint djur och fågel- liv, nedskräpning m.m. 21.2Några ekologiska särdrag i kustnära områden Kustnära ekosystem och i synnerhet grunda livsmiljöer skiljer sig på flera sätt från ekosystem i utsjön.