sou · H9B368 · 2021-08-25 00:00:00 — Härutöver föreslår vi att en särskild straffskala införs för nar- kotikabrott som avser försäljning eller annan befattning med narko- tika som är avsedd att säljas. Vi lämnar vidare förslag om att försök, förberedelse och stämpling till narkotikabrott av normalgraden res- pektive försök och förberedelse till ringa narkotikabrott ska krimi- naliseras beträffande innehav och annan befattning av narkotika avsedd för eget bruk (utom just bruk av narkotika). Vi föreslår också att presumtionsregeln för häktning i 24 kap. 1 § andra stycken rätte- gångsbalken ska gälla för brott som har ett minimistraff och sex månaders fängelse. Slutligen föreslår vi att straffen vid åter- fall i brott ska skärpas ytterligare. Förslagen omfattar endast i begränsad utsträckning förslag om nykriminalisering. Våra förslag kan därför endast i viss mån antas leda till fler lagföringar för brott. Förslagen kommer dock att leda till längre strafftider och det kommer i sin tur att medföra ökade kostnader för Kriminalvården. Förslagen kan även leda till föränd- rade prioriteringar hos och , vilket kan leda till fler lagföringar och därmed fler utdömda straff. Det är svårt att uppskatta i vilken utsträckning fängelsepåföljderna kommer att öka i längd eller omfattning och i vilken utsträckning kostnaderna kommer att öka. De sammanlagda strafftiderna beror inte bara på hur myndigheterna prioriterar och på hur domstolarna tillämpar de föreslagna bestämmelserna utan också på antalet brott som begås och hur stor andel av dessa brott som upp och kan lagföras. Strafftidernas längd beror också på brottslighetens struktur. Om det blir fler eller färre brott inom samma kategori som är relativt sett grövre eller farligare än tidigare kommer det att påverka kost- naderna även om inte våra förslag skulle genomföras. Trots dessa svårigheter kommer vi nedan att redogöra för vår uppskattning av den merkostnad som kommer att uppstå om våra förslag genomförs. För att göra en uppskattning av hur mycket strafftiderna sam- manlagt kommer att öka har vi valt att räkna med att ett visst antal domar med fängelse som påföljd kommer att meddelas avse- ende relevanta brottstyper och att våra förslag kommer att medföra en viss ökning av fängelsestraffens längd i dessa fall. Som framgår i det följande kan det inte bli fråga om annat än grova uppskattningar, särskilt när det gäller vilken ökning per fängelsestraff som det finns anledning att räkna med. Kostnadsberäkningen bygger på uppgifter från Kriminalvården om uppskattade kostnader för verkställighet. Vi bedömer att våra förslag tidigast kan träda i kraft . Hela den kostnadsökning vi redovisar kommer dock inte att uppstå , utan den kommer att inträda successivt. Såvitt avser verkställighet av kortare fängelsestraff torde de förlängda strafftiderna börja få effekt året efter ikraftträdandet. När det gäller brottstyper som innebär fleråriga fängelsestraff kommer effekterna av våra förslag att uppstå först efter i kraftträdandedatum. Detsamma torde gälla förslaget om straffskärpning vid återfall i brott i de fall fängelsestraffen uppgår till eller därutöver. Detta avsnitt berör de kostnadsökningar som våra förslag innebär för Kriminalvårdens räkning. Avsnittet är disponerat på så sätt att först gås förslagen som avser straffskärpningar igenom. Därefter föl- jer kostnadsbedömningar avseende de övriga förslagen. Slutligen finns en sammanställning av det ökade antalet fängelseår som vi be- dömer blir följden av våra förslag samt de belopp som kostnads- ökningarna avser. Utgångspunkter för våra beräkningar avseende förslag om straffskärpningar Våra förslag om skärpta straff påverkar främst Kriminalvården genom att de strafftider som döms ut för de aktuella brotten kan förväntas öka. För att beräkna hur mycket strafftiderna kan komma att öka har vi utgått från den kriminalstatistik som tillhandahålls av Brå. Vi har genom att utgå från kriminalstatistiken uppskattat att ett visst antal fängelsedomar kommer att meddelas och vi har sedan multiplicerat antalet fängelsedomar med en uppskattad straff- nivåhöjning per dom. När det gäller antalet domar har utgångspunk- ten för uppskattningen varit den offentliga kriminalstatistiken . För att beräkna hur många domar som kommer att meddelas om våra förslag genomförs är utgångspunkten antal fäng- elsedomar där de brott som är aktuella för straffskärpning är huvud- brottet. Det är för dessa domar som en förändrad straffskala kom- mer att få störst betydelse för strafflängden, eftersom det brottets straffvärde har störst betydelse vid straffmätningen. Redovisningen av domar med fängelse som påföljd i kriminal- statistiken görs enligt huvudbrottsprincipen. I denna statistik kan det i och för sig förekomma att ett visst brott angetts som huvud- brott, trots att det finns ett annat brott i samma dom med en lika sträng straffskala. Vilket av dessa två brott som blir huvudbrott i statistiken avgörs slumpmässigt, medan domstolen vid beräkning av ett gemensamt straffvärde tar sin utgångspunkt i straffvärdet för det brott som i det enskilda fallet är allvarligast. Det betyder att det kan finnas domar där brott som omfattas av våra förslag i realiteten utgör huvudbrott som inte redovisas som sådant i statistiken och vice versa. Detta utgör en osäkerhetsfaktor vid beräkningarna. Eftersom våra förslag till stor del innebär skärpta straffnivåer kan det vidare inte uteslutas att förslagen kommer att leda till såväl fler lagföringar som fler domar där de aktuella brotten utgör huvudbrott framöver. Det beror bl.a. på att polis och åklagare kan komma att förändra sina prioriteringar efter en straffskärpning så att större insatser läggs på att lagföra sådana brott. Det kan därför antas att fler personer kommer att lagföras för de aktuella brotten och att brotten därför i större utsträckning kommer att utgöra huvudbrott i stati- stiken framöver (se även avsnitt 13.3 om att denna effekt kan förvän- tas ske). Våra förslag kommer också att leda till att utrymmet att välja icke frihetsberövande påföljder minskar något och att fler fängelsedomar därför kan komma att meddelas som en följd av att straffskalorna för brotten förändras. Hur mycket förslagen kommer att påverka antalet frivårdspåföljder är dock svårt att förutse utifrån tillgänglig statistik. Det finns alltså vissa omständigheter som talar för att lagför- ingarna kan komma att öka i statistiken om våra förslag genomförs, jämfört med det antal som framgår av statistiken . Eftersom våra beräkningar av kostnaderna med nödvändighet grun- das på uppskattningar och då det redan finns en relativt stor osäker- het, som utvecklats ovan, i den statistik som finns tillgänglig är det inte meningsfullt att närmare försöka uppskatta antalet tillkom- mande lagföringar. Vi har därför valt att använda ett genomsnitt av de senaste årens kriminalstatistik för fängelsedomar där de aktuella brotten har utgjort huvudbrott som utgångspunkt för våra beräk- ningar trots att uppskattningen kan förmodas vara i underkant av den faktiska kostnadsökningen. lämnade regeringen i en lagrådsremiss förslag om bl.a. slopad straffreduktion för personer i åldersspannet 18–under förutsättning att det för brottet är föreskrivet fängelse i lägst . Det ska inte heller krävas särskilda skäl för att döma lagöverträdare i den åldersgruppen till fängelse (mer om förslaget se avsnitt 4.3.1 och 6.4.6). Förslaget skulle alltså innebära att ungdomar i denna ålderskategori, som döms till annan påföljd än fängelse, i större utsträckning än skulle dömas till fängelse. Antalet fängelsedomar kan således förväntas öka till följd av förslaget. Vi har anledning utgå ifrån att kostnaderna för förslaget övervägs och redo- visas inom ramen för det lagstiftningsärende i vilket det bereds. Därför tar vi inte hänsyn till detta förslag i våra kostnadsberäkningar. Straffnivåhöjning per dom i våra beräkningar När det gäller hur stor ökning per fängelsedom man bör räkna med har vi valt att utgå från samma höjning av strafflängden som vi före- slår för minimistraffet för aktuell brottstyp. Denna utgångspunkt är en förenkling som inte fullt ut speglar vår uppfattning om hur straff- nivåerna kommer att höjas i realiteten. I praktiken kan en dom avse ett stort antal brott av samma brottstyp. Även med beaktande av asperationsprincipen får en höjning av minimistraffet i så fall betyd- ligt större genomslag än om det har handlat om en gärning. Detta torde främst ha betydelse vid försäljning av narkotika där en person kan dömas för ett stort antal överlåtelser. Det bör också påpekas att de ökningar som nämns i detta av- snitt endast är en grund för beräkningarna i denna konsekvensanalys och inte bör ses som en rekommendation av hur den förändrade straffskalan ska tillämpas i enskilda fall. Givetvis kommer inte straff- nivåerna storleksmässigt att påverkas på samma sätt för alla gärningar. I ett fall (grov utpressning) har vi – förutom höjning av straff- minimum – även föreslagit en höjning av straffmaximum. Vid beräk- ningen har vi dock utgått ifrån att straffet inte kommer att höjas mer än (dvs. höjningen av straffminimum). Vi har även föreslagit höjning av straffmaximum för två brott av normalgraden; olaga hot och utpressning. Vad gäller brott av nor- malgraden bör skärpningen av straffskalan påverka mer högre upp i straffskalan än i dess botten och det förekommer också fler brott av relativt lindrig beskaffenhet än mer allvarliga gärningar. När det gäller brott av normalgraden har vi därför uppskattat ökningen per fängelsedom.1 I ett fall (olaga tvång) har vi endast föreslagit ändring av straff- minimum för det grova brottet. Det kan dock antas att straffmät- ningen för brottet av normalgraden kan komma att påverkas av detta, även om straffmaximum är detsamma som . Kostnaderna för den ökade strafflängden Kostnaden för de ökade strafflängderna beror på vilka kostnader inom som följer med den ökade längden på fängelse- straffen. Två tredjedelar av den beräknade förhöjda strafftiden ska avtjänas. Eftersom våra förslag i första hand rör fängelsestraff på över finns det inte anledning att beakta möjligheten till verkställighet genom intensivövervakning med elektronisk kontroll (s.k. fotboja). Kriminalvården har uppgett att den genomsnittliga vårddygns- kostnaden för en intagen i anstalt är (ett vägt medel av kostnaden ). Vid beräkning av kostna- derna av våra förslag har fördelningen av intagna mellan de tre olika säkerhetsklasserna (utifrån den fördelning som gällt för intagna 2020) gjorts enligt följande: i klass 1, i klass i klass 3. Det är flera olika riskfaktorer som ska vägas samman när val av anstaltsklass görs. En av dessa är karaktären och omfattningen av den intagnes tidigare och aktuella brottslighet. Denna och övriga faktorer som ska beaktas regleras i 2 kap. 1 § Kriminal- vårdens föreskrifter och allmänna råd om fängelse, KVFS 2011:1, som hänvisar till 10 § fängelseförordningen (2010:2010), vilken i sin tur refererar till 2 kap. 1 § fängelselagen (2010:610). Där pekas även ut strafftidens längd och förhållandet att den intagne är medlem i eller har koppling till ett kriminellt nätverk eller grov organiserad brottslighet. I de fall det rör sig om grövre brott med långa straff- tider, och särskilt när dem dömde har nätverkskopplingar, får det alltså en effekt på riskbedömningen och således valet av placering. Det är emellertid mycket svårt att uppskatta hur stor andel av de som 1Se SOU 2014:7 Skärpta straff för vapenbrott s. 81. döms till fängelse till följd av våra förslag som skulle placeras i sluten anstalt. Kostnadsberäkningen angående anstaltsplacering utgår så- ledes från hur fördelningen såg ut för samtliga intagna. Vi har beräknat kostnaden av våra förslag utifrån att villkorlig frigivning sker efter att två tredjedelar av straffet har avtjänats. krävs det emellertid inte längre synnerliga skäl för att skjuta upp villkorlig frigivning med anledning av den in- tagnes misskötsamhet i anstalt, utan det krävs endast att det före- ligger särskilda skäl för detta. Det är inte möjligt att uppskatta i hur många fall detta skulle kunna aktualiseras när det gäller våra förslag. Det bör dock noteras att det är en tillkommande osäkerhetsfaktor i våra beräkningar. Slutligen ska nämnas att Kriminalvården även har kostnader för tiden efter villkorlig frigivning. Den som villkorligt frigivits kan ställas under övervakning, om det anses påkallat. Övervakningen har dels en hjälp- och stödfunktion, dels en kontrollfunktion, och det är uti- från detta som prövningen av övervakningsbehovet ska ske. Det utdömda fängelsestraffets längd har alltså ingen avgörande betydelse för bedömningen, men generellt anses övervakning motiverad från en kontrollsynpunkt för personer dömda till längre fängelsestraff. Om fängelsestraffens längd för vissa brott ökar, kan detta få den effekten att något fler personer därmed ställs under övervakning jämfört med tidigare. Eftersom dessa effekter är mycket svåra att uppskatta har vi inte tagit med några ökade kostnader för övervak- ning i våra beräkningar. Det kan dock nämnas att uppskattningsvis medför varje extra klient inom frivården en tillkommande kostnad om . Vår beräkning av ökningen av antalet fängelseår För grovt olaga tvång uppgick antalet fängelsedomar för brottet –2020 i genomsnitt till cirka sex , varför vi utgår från detta antal domar i våra beräkningar. En höjning av minimi- straffet ger då en ökning av strafftiderna med . När det gäller olaga tvång av normalgraden föreslås inte någon straffhöjning och det meddelades endast fyra domar i snitt –2020. Eftersom det rör sig om ett mycket litet antal fängelsedomar för brottet bedömer vi att den föreslagna straffhöj- ningen för det grova brottet endast kan antas ha en marginell inver- kan på antalet fängelsedomar för normalgradsbrottet. Det finns där- för inte skäl att ta med den straffvärdehöjande effekten på normal- gradsbrottet i kostnadsberäkningen. För olaga hot av normalgraden uppgick antalet fängelsedomar för brottet –2020 till i genomsnitt cirka 62 . En straff- höjning ger då en ökning av strafftiderna med . När det gäller grovt olaga hot uppgick antalet fängelsedomar i genomsnitt till 80 . En höjning av minimistraffet med tre måna- der ger då en ökning av strafftiderna med . För rån meddelades i genomsnitt 423 fängelsedomar . En höjning av minimistraffet ger då en ökning av strafftiderna med . I sammanhanget bör anmärkas att något förslag om straffskärpning inte har lämnats när det gäller grovt rån och vi bedömer inte heller att straffvärdemätningen för detta brott kommer att påverkas av förslaget avseende normalgrads- brottet. För utpressning uppgick antalet fängelsedomar till i genomsnitt cirka 16 . En straffhöjning ger då en ökning av strafftiderna med . När det gäller grov utpressning meddelades det i genomsnitt En höjning av minimi- straffet ger då en ökning av strafftiderna med . Det meddelades i genomsnitt cirka 192 fängelsedomar för narkotikabrott som avser överlåtelse enligt 1 § första stycket 1 narko- tikastrafflagen. Överlåtelse är visserligen ett bredare begrepp än be- greppet försäljning, som den föreslagna särskilda straffskalan avser. Andra typer av överlåtelser kan således vara omfattas av statistiken än just försäljning. Å andra sidan träffas annan befattning med narkotika avsedd att säljas av vårt förslag, och sådan befattning kan hänföras till de övriga punkterna i nämnda lagrum. Det är dock inte möjligt att utläsa ur statistiken om brott mot övriga punkter i 1 § första stycket narkotikastrafflagen avsett befattning med narkotika som varit avsedd för försäljning eller inte. I denna beräkning utgår vi därför från antalet fängelsedomar för just överlåtelsebrottet. Det finns ett visst utrymme att döma till frivårdspåföljd för narko- tikabrott av normalgraden vid lägre straffvärden. Detta utrymme torde minska väsentligt med den föreslagna straffhöjningen. Hur många fängelsedomar detta skulle motsvara går dock inte att upp- skatta med någon grad av säkerhet. Denna omständighet har därför utelämnats vid beräkningen. Sammanfattningsvis utgår vi alltså från 178 fängelsedomar för brottet. En höjning av minimistraffet med ger då en ökning av strafftiderna med . Det totala antalet tillkommande fängelseår uppgår således i denna del till cirka 359 . Av dessa ska – med hänsyn till reglerna om villkorlig frigivning – två tredjedelar, dvs. , verkställas i anstalt. Med hänsyn till den ovan angivna dygnskostnaden för en intagen i anstalt – – beräknas den sammantagna mer- kostnaden för Kriminalvården till följd av de förslag som avser straff- skärpningar till . Det förtjänas att upprepas att beräkningen är behäftad med flera osäkerhetsfaktorer, bl.a. i fråga om fängelsestraffens genomsnittslängd. Det sammanlagda beloppet kan endast ses som en indikation på vilka kostnader våra för- slag i denna del kan tänkas medföra. Kostnadsberäkning för övriga förslag Nykriminalisering och utvidgning av befintliga straffbestämmelser samt av befintlig straffskärpningsgrund Vårt förslag avseende straffbestämmelsen om människoexploatering innebär att dess tillämpningsområde utvidgas. kan det beteende som omfattas av den föreslagna kriminaliseringen i viss utsträckning bli föremål för utredning och lagföring som t.ex. människohandel, och olaga tvång. Förslaget kan leda till vissa kostnadsökningar för Kriminalvården i form av fler fängelsestraff. Förslaget om införandet av kvalifikationsgrunder för brottet grov allmänfarlig ödeläggelse (som också ges en egen brottsbeteckning) innebär att bestämmelsens tillämpningsområde förtydligas och i viss mån utvidgas. I detta fall torde den främsta effekten av förslaget vara att bestämmelsen blir enklare att tillämpa i och med att kvalifika- tionsgrunder anges i paragrafen. Detta kan medföra att det i några fler fall än kommer att åtalas för grovt brott i stället för brott av normalgraden, vilket i sin tur kan leda till att längre fängelsestraff döms ut. Enligt kriminalstatistiken har det inte meddelats något lag- föringsbeslut avseende den grova formen av allmänfarlig ödeläggelse , med undantag då två sådana beslut meddelades. För brott av normalgraden har mellan 0–15 lagförings- beslut meddelats under nämnda period. Den kostnadsökning som längre fängelsestraff innebär torde vara marginell med hänsyn till det låga antalet lagföringsbeslut för normalgradsbrottet. Vidare har vi föreslagit att ett nytt brott ska införas, främjande av ungdomsbrottslighet. Det är alltså fråga om en nykriminalisering. De gärningar som omfattas av kriminaliseringen kan visserligen i någon utsträckning bli föremål för utredning och lag- föring i form av t.ex. medverkan till brott eller olaga tvång. Det kan dock antas att bestämmelsen kommer tillämpas på fler gärningar än vad som är kriminaliserade eftersom bestämmelsen inte ställer något krav på vare sig medverkan till ett individualiserat brott eller tvång. Straffskalan för det föreslagna brottet är vidare högre än straffskalan för olaga tvång och vad som gäller vid medverkan till mindre allvarlig brottslighet, varför brottet kan komma att priori- teras av de rättsvårdande myndigheterna. Att beräkna ett förmodat antal lagföringar för brottet låter sig inte göras, men det kan antas att förslaget kan leda till vissa kostnadsökningar för Kriminalvården i form av fler och längre fängelsestraff. Eventuella kostnadsökningar bedöms dock inte bli omfattande. Vi har också föreslagit att straffskärpningsgrunden i 29 kap. 2 § 3 ska utvidgas till att det vid straffmätningen ska beaktas om den tilltalade utnyttjat ett numerärt övertag. I de fall bestäm- melsen tillämpas kommer straffvärdet påverkas vilket leder till att fängelse kan komma att väljas som påföljd i fler fall samt att fängelse- straffens längd i viss utsträckning kan komma att påverkas. Detta påverkar Kriminalvårdens kostnader. Förslaget avser dock förhål- landen som kan beaktas vid straffvärdebedömningen och antalet tillkommande fall i vilka en straffskärpning kan komma att ske till följd av förslaget bedömer vi inte vara alltför stort, varför kost- nadsökningarna till följd av detta förslag bedöms som marginella. Vidare har vi lämnat förslag om att försök, förberedelse och stämp- ling till narkotikabrott av normalgraden respektive försök och förbe- redelse till ringa narkotikabrott ska kriminaliseras beträffande inne- hav och annan befattning av narkotika avsedd för eget bruk. Av den officiella kriminalstatistiken framgår inte hur många lagföringar som sker för försök, förberedelse och stämpling till brott vare sig upp- delat på olika brott eller totalt . Det går därmed inte att göra någon väl underbyggd uppskattning av hur många fler lagföringar som kommer att ske och inte heller vad de kommer att rendera för straff om våra förslag genomförs. Ett genomförande av våra förslag till utökad förfältskriminalisering kommer dock sannolikt att leda till såväl fler lagföringar för brott som fler utdömda fängelsestraff (mot bakgrund av att fråga är om allvarliga brott med högt artvärde), men det är inte möjligt för oss att närmare redovisa en beräkning av dessa merkostnader. När det gäller merkostnaderna för Kriminalvården avseende de nu nämnda förslagen är dessa svåra att uppskatta eftersom det inte finns någon statistik att lägga till grund för beräkningar. För Krimi- nalvårdens del kan de ökade kostnaderna enligt samtliga förslag som behandlas i detta avsnitt sammanfattningsvis uppskattas innebära en ökning med fängelse , av vilka två tredjedelar ska avtjänas på anstalt. Detta motsvarar en kostnad om för Kriminalvården. Förslaget om straffskärpning vid brott som kännetecknar kriminella uppgörelser m.m. I de fall den föreslagna bestämmelsen i 29 kap. 2 a § tillämpas kommer straffvärdet påverkas, vilket leder till att fängelse kan komma att väljas som påföljd i fler fall samt att fängelsestraffens längd ökar, vilket i sin tur påverkar Kriminalvårdens kostnader. Denna kostnadsökning är svår att uppskatta eftersom det inte finns någon statistik att lägga till grund för beräkningarna. En grov uppskattning kan dock göras enligt följande. Brott som träffas av första punkten i den föreslagna bestämmel- sen om ny straffskärpningsgrund torde till viss del bestå av gärningar som begås genom allmänfarlig ödeläggelse. meddelades 15 sådana lagföringsbeslut. Motsvarande siffror var tio respektive sex. Samtliga av dessa lagföringar kan inte antas ha avsett sprängningar eller utspelat sig på allmän plats m.m. Ett rele- vant antal lagföringar uppskattas därför till cirka fem. Rester- ande brott som kan träffas av punkten 1 relaterar till skjutningar. Eftersom skjutningar är vanligare än sprängningar och kan antas lagföras i något större utsträckning, kan antalet lagföringar i denna del förväntas bli högre. Totalt kan det årliga antalet för både skjut- ningar och sprängningar som omfattas av första punkten uppskattas till 20. Ett lika stort antal lagföringar kan uppskattas för förslagets andra och tredje punkt, som över huvud taget är svår att beräkna. Sammantaget ger detta 40 lagföringar . Vi uppskattar att den genomsnittliga straffskärpningen till hälften av den utvidgning av straffskalan med som följer av vårt förslag om införande av 26 kap. 3 a § , vilket alltså innebär . Enligt denna uppskattning skulle alltså 80 fängeleseår tillkomma . En del av lagföringarna kan dock antas avse ungdomar . I undan- tagsfall kan det dessutom finnas skäl att bestämma påföljden till annat än fängelse även när den tilltalade har fyllt . Det totala antalet tillkommande fängelseår kan därför uppskattas till 70 , vilket motsvarar en årlig kostnad om för Krimi- nalvården efter hänsyn tagits till reglerna om villkorlig frigivning. Förslaget om häktningspresumtion vid minimistraff och Våra förslag innebär att häktningspresumtionen kommer att utvid- gas till att även omfatta grov misshandel, rån och grov utpressning.