sou · H8B383d2 · 2021-01-01 00:00:00 — Inom strandskyddade områden gäller ett flertal förbud. Strandskyd- det innebär att det är förbjudet att, inom det strandskyddade om- rådet, uppföra nya byggnader, ändra byggnader, utföra anläggningar eller anordningar, t.ex. bryggor, som hindrar eller avhåller allmänheten från att beträda området men också att utföra grävningsarbeten och andra förberedelsearbeten för sådana byggnader eller anläggningar och anordningar.85 Därutöver är alla åtgärder som väsentligen kan för- ändra livsvillkoren för djur- och växtarter förbjudna.86 Med åtgärd avses även anläggningar och anordningar, såsom bryggor.87 Anläggande av bryggor men också grävningsarbeten och andra förberedelsearbeten kan således vara förbjudna av såväl allemansrättsliga skäl som miljö- skäl. Även om det inte finns några hinder ur allemansrättslig syn- punkt kan åtgärden därmed vara otillåten med hänsyn till miljön. Av ordalydelsen följer att det inte krävs att förändringen är negativ för djur- och växtliv. Även åtgärder med positiv inverkan på miljön (t.ex. anläggandet av en våtmark) inom området kan därmed vara förbjudna och därmed dispenspliktiga. Syftet med detta är att säker- ställa att åtgärden utformas på ett godtagbart sätt och att eventuella skadeförebyggande åtgärder vidtas.88 Ett annat syfte är att förenkla den enskildes bedömning. Enligt motiven bör det nämligen vara lättare att bedöma om åtgärden har en påverkan på miljön än att bedöma om påverkan är negativ. En sådan bedömning kräver enligt förarbetena nämligen kännedom om flera förhållanden, däribland livsmiljöernas och arternas förekomst, känslighet och värde, som den enskilde enligt förarbetena inte kan förväntas besitta.89 De förbud som strandskyddet ställer upp bör i de flesta fall främja båda skyddsintressena. I vissa fall finns dock en risk för konflikt eftersom en god tillgång till strandområden kan innebära ett om- fattande friluftsliv med störningar och skador på arter och livs- miljöer både på land och under havsytan. En anläggning av en stor badbrygga med avhållande effekt på den allmänhet som färdas med båt inom området kan t.ex. minska negativa effekter av just båttrafik 857 kap. 15 § 1–3 p, . 867 kap. 15 § 4 p, . 2008/09:119, Strandskyddet och utvecklingen av landsbygden, s. 41. 2008/09:119, s. 41 och s. 100–110. 2008/09:119, s. 41. – där alla vill vara (se nedan om avslag för dispens på grund av bryggans avhållande effekt på det sjöfarande friluftslivet). Det är emellertid rimligt att anta att många bryggor också nyttjas för anläggning av båtar även av de som bor eller vistas på fastigheten samt att även detta kan ge upphov till en betydande påverkan på området. Även om sådana effekter kan vägas in vid prövningar enligt strandskyddsbestämmelserna krävs kompletterande instrument, så- som inrättandet av djur- och växtskyddsområden och naturreservat med landstigningsförbud, hastighetsbegränsningar m.m., för att han- tera störningar från friluftsliv inom strandskyddade områden. Förbuden gäller vidare endast inom ett geografiskt avgränsat om- råde, nämligen land- och vattenområdet intill 100 m från strand- linjen vid normalt medelvattenstånd.90 Detta innebär att åtgärder som vidtas utanför det strandskyddade området inte är förbjudna, även om de kan få en negativ påverkan på djur- och växtliv i det strand- skyddade området. Viktigt är att strandskyddet gäller hela detta om- råde, även vattenområdet.91 En annan viktig utgångspunkt är att strandskyddet gäller gene- rellt, dvs. utan krav på ett särskilt utpekande, i hela landet.92 Detta inne- bär att bevisbördan, och därmed kostnaden för att uppfylla kraven, flyttas från det allmänna till den enskilda, dvs. den som vill vidta en åtgärd inom strandskyddat område. Utgångspunkten är förenlig med principen om att förorenaren betalar. Strandskyddsområdet kan också i det enskilda fallet utvidgas till högst från strandlinjen vid normalt medelvattenstånd om det behövs för att säkerställa något av strandskyddets syften. För detta krävs ett särskilt beslut från länsstyrelsen.93 Bevisbördan ligger i detta fall på den beslutsfattande myndigheten. Ett exempel som nämns i förarbetena är grunda havsbottnar som är viktiga för den biologiska mångfalden eller andra områden som är särskilt känsliga och som inte omfattas av annat skydd.94 Vid beslutet ska vidare hän- syn till enskilda intressen tas. En inskränkning i den enskildes rätt att använda mark- och vattenområden får inte gå längre än vad som 907 kap. 13–14 §§ . 91Se t.ex. MÖD 2011:42 samt prop. 2008/09:119, Strandskyddet och utvecklingen av lands- bygden, s. 37 och 99. 927 kap. 13 § 1 st. 93För att det utvidgade strandskyddet ska gälla krävs att detta har beslutats med stöd i den nuvarande bestämmelsen i . Se övergångsbestämmelserna i 2009:532 (p. 2008/09:119, s. 99. – där alla vill vara krävs för att syftet med skyddet ska tillgodoses.95 Myndigheten måste således bevisa att inskränkningen är proportionerlig. När kan dispens ges? Utöver de generella undantagen som t.ex. omfattar bryggor som behövs för jordbruket, fisket, skogsbruket eller renskötseln om de för sin funktion måste finnas inom strandskyddsområdet,96 finns möjligheter till dispens i det enskilda fallet. För dispens krävs ”sär- skilda skäl” och vad som utgör ”särskilda skäl” framgår av lagtexten.97 Av förarbeten och praxis framgår att uppräkningen är uttöm- mande samt att prövningen ska vara restriktiv.98 Omständigheter som att området saknar betydelse för strandskyddets syften, att om- rådet som ska tas i anspråk endast utgör en liten del av det strand- skyddade området eller att åtgärden sker i anslutning till annan bebyggelse utgör således inte i sig särskilda skäl för dispens.99 Sådana omständigheter kan dock vägas in i bedömningen av om dispensen är förenlig med strandskyddets syften. En bedömning av dispensens förenlighet med syftet måste alltid göras eftersom en dispens inte får ges om den kan motverka något av strandskyddets syften.100 En dis- pens kan således inte ges om den kan antas äventyra möjligheterna att långsiktigt bevara goda livsvillkor för djur- och växtlivet i strand- områden på land och i havet. Att området saknar värde ur allemans- rättslig synpunkt ska inte påverka denna bedömning. Ett särskilt skäl enligt för dispens, är att anläggningen för sin funktion måste ligga vid vattnet.101 Ett sådant exempel är just bryggor. Ett ytterligare kriterium är emellertid att behovet inte kan tillgodoses utanför området, vilket avser det område som omfattas av dispensansökan och inte det strandskyddade området. Att hela fastig- heten omfattas av strandskydd utgör därför inte en grund för dis- pens.102 Möjligheten att lokalisera bryggan till ett annat område där 957 kap. 25 § . Se även RÅ 1996 ref 44. 967 kap. 16–17 §§ . 97Vad som utgör särskilda skäl framgår av 7 kap. 18 c och d §§ . 98Se bl.a. MÖD 2013:37, prop. 2008/09:119, Strandskyddet och utvecklingen av landsbygden, s. 53 och 104 och prop. 1997/98:45, Miljöbalk, del 1, s. 317 ff. 2008/09:119, s. 104. 1007 kap. 26 § . 1017 kap. 18 c § 1 st 3 p . 102MÖD mål nr M 10456–15, . – där alla vill vara den kan antas få mindre negativa effekter på miljön, eller friluftslivet, t.ex. till områden där bryggor redan finns, samt möjligheten att nyttja befintliga brygganläggningar har ofta bedömts medföra att behovet har ansetts kunna tillgodoses utanför området i praxis.103 Eftersom möjligheten att nyttja befintliga bryggor bör vara större i mer tät- bebyggda områden, och sådana områden dessutom är högexploa- terade, bör möjligheten att få dispens för anläggandet av en ny brygga i dessa områden vara mindre. Detta följer också av vikten, av såväl allemansrättsliga skäl som miljöskäl, att bevara de få ostörda miljöerna i områden som annars är högexploaterade.104 Beaktande av indirekta och kumulativa effekter samt områdets landskapsekologiska funktion vid prövning av dispens för anläggandet av bryggor Mark- och har tillämpat reglerna om dispens med stor restriktivitet, särskilt när det gäller just bryggor, i linje med lagstiftarens intentioner.105 Avslag har ofta motiverats med hänsyn till dispensens oförenlighet med allemansrättsliga syften, men i de fall domstolen beaktat bryggornas påverkan på naturvårdsintressena, är det främst de direkta effekterna av bryggorna i sig, särskilt skug- gning, som har beaktats. Detta beror förmodligen på bristande kun- skap om indirekta effekter av bryggor samt den påverkan den ökade fritidsbåtstrafiken en anläggning kan ge upphov till. I vissa fall har emellertid indirekta effekter på strandskyddets syften också beaktats. 103Se t.ex. NJA 2008 s. 55, MÖD 2011:29 och MÖD mål nr M 6370-12, . I det senare fallet nekades dispens eftersom behovet av båtplats kunde tillgodoses genom ett servitut som gav den sökande rätt att nyttja en brygga på en annan fastighet. Samma princip har tillämpats för andra typer av anläggningar vid vattnet. Se t.ex. MÖD M 6995-16, som avsåg en dispensprövning för uppförandet av ett nytt båthus. Dispens nekades då alternativet att förtöja båten vid en befintlig brygga fanns. 1997/98:45, Miljöbalk, del 1, s. 322. Se även NJA 2008 s. 55I samt Mark- och miljö- domstolen dom, mål nr M 10456-15, . MÖD uttalar att bevarandet den aktuella platsen obebyggd är en förutsättning för att långsiktigt trygga strandskyddets syften och att detta därför är ett tungt vägande allmänt intresse som den enskildes intresse skulle vägas mot. Det enskilda intresset ansågs inte väga tyngre än det allmänna intresset av att bevara platsen obebyggd. Det ansågs därmed inte föreligga särskilda skäl för dispens. 105Se t.ex. MÖD, mål nr M 4246-12, (dispens nekades eftersom stranden ansågs allemansrättsligt tillgänglig), MÖD mål nr M 9186-13, . Se även MÖD 2004:44 och MÖD 2011:34. – där alla vill vara Avslag av ansökningar om anläggande av brygga har också moti- verats med hänsyn till kumulativa effekter samt miljösituationen i stort i länet. Att prövningen inte bör avgränsas till det lokala miljötillståndet och påverkan på den specifika platsen stöds också av förarbeten. Som motiv till införandet av strandskyddets naturvårdssyfte anfördes inte bara strändernas rika biologiska mångfald och dess unika arter utan också deras funktion som livsmiljöer och spridnings- och vandrings- korridorer, bl.a. med hänsyn till att landskapet i övrigt präglas av ratio- nell produktion.106 I motiven uttalas vidare att särskilt stor restrik- tivitet ska gälla vid bl.a. högexploaterade områden men också om- råden som är särskilt värdefulla för djur- och växtliv. Exempel som ges är områden med mjukbottnar men även landhöjningsområden, strandängar, som anges ha stor betydelse som häcknings- och rast- platser för många fågelarter och grunda bottnar, som anges ha hög biologisk produktion och utgöra viktiga yngelkammare för fiske. Är rättstillämpningen vid lägre instanser tillräckligt restriktiv? Trots att strandskyddet är en förbudslagstiftning som ska tillämpas restriktivt enligt Mark- och , visar statistik från att antalet beviljade strandskyddsdispenser på kom- munal nivå kontinuerligt har ökat mellan 2011 och 2018.107 är ett av de län där flest dispenser för bryggor meddelas. Det finns dessutom en trend att fler och fler flytbryggor, vilka kan skugga dubbelt så stora områden som pålade bryggor i samma storlek, anläggs utmed kusten. En granskning av tillståndsprövningar för vattenverksamhet och dispenser från strandskyddet visar att ål- 106Den unika livsmiljön anses uppstå till följd av den brytning som sker i övergången mellan land och vatten. 1993/94:229, Strandskydd, s. 9–10. 107Näst är det län i landet där kommunerna beviljar flest dis- . beviljades 935 åtgärder dispens av kommunerna i länet (685 antal beslut). Endast 48 av dessa beslut har helt eller delvis upphävts av . Det största antalet dispenser beviljades av kommun (48 beslut, 57 åtgärder). I kommun bevilja- des dock fler åtgärder dispenser (72), men genom färre dispensbeslut (42). När det gäller be- slut av som första instans är antalet beviljade dispenser högst i . beviljades 170 åtgärder dispens (117 beslut), medan 72 åtgärder fick avslag. 7 av de beviljade dispensbesluten på nivå gällde anläggandet av ny brygga (ersättningsbryggor ingår inte i denna statistik). Se vidare (2019). Uppfölj- ning av strandskyddet 2018. Redovisning av uppdrag i regleringsbrev avseende . URL: /upload/miljoarbete-i-samhallet/miljoarbete-i- / regeringsuppdrag/2019/strandskyddsstatistik-2018.pdf (). – där alla vill vara gräs i allmänhet inte beaktas i beslutsprocessen och att 69–88 pro- cent av ansökningarna godkänns också i områden där det förekom- mer ålgräs. Samma granskning visar vidare att förekomsten av skyddsområden bara marginellt minskar andelen godkända bryggan- sökningar i ålgräshabitat. Enligt forskarna utgör den fortsatta små- skaliga kustbyggnationen längs den svenska ett bety- dande hot mot den redan kraftigt decimerade ålgrästäckningen, och funktion som livsmiljö för många andra organismer.108 Denna granskning har också visat att antalet bryggor i natio- nalpark ökar med . Med hänsyn till att beviljandet av dispenser ökar på den kommu- nala nivån, där det största antalet dispenser prövas, samt att också antalet bryggor ökar i det aktuella området finns anledning att anta att lägre instanser tillämpar reglerna mindre restriktivt, särskilt i vissa delar av landet. Eftersom endast en liten andel beslut överprövas finns därför risk att strandskyddets syften inte kommer att nås. Att så är fallet bekräftas också av det bristande miljömålsuppfyllandet.109 Med formellt skydd av områden avses nationalparker, natur- reservat, biotopskyddsområden och Natura 2000-områden. Skydd av områden beskrivs ingående i kapitlet om Marint områdes- skydd. De vanligaste områdesskydden i kusthavet är naturreservat och Natura 2000-områden. En majoritet av de skyddade områdena ligger i territorialhavet och till antalet ligger de flesta vid kusten eller i skärgårdarna och inkluderar oftast både land- och vattenområden. Det finns även utpekade kulturreservat110 i kustmiljö i syfte att bevara värdefulla kulturpräglade landskap, men dessa är än så länge få. Utöver områden som räknas in i det formella skyddet, kan läns- styrelsen inrätta fågel- och sälskyddsområden som inskränker rätten till jakt eller fiske eller allmänhetens eller markägarens rätt att uppe- 108Eriander, L., m.fl. 2017, The effects of small-scale development on the eelgrass (Zostera .) distribution along the Swedish – Ecological impact and legal challenges, Manage 148: 182–194. 109Naturvårdsverket 2020, Grön infrastruktur i havet – landskapsperspektiv i förvaltningen av områden, Rapport 6930. 1107 kap. 9 § . – där alla vill vara hålla sig inom området.111 Skyddet av arter, som utgör ett viktigt kom- plement till områdesskyddet, har i stort varit begränsat till åtgärder som direkt kan skada den skyddade arten (t.ex. jakt och fiske) och inte mot åtgärder som skadar arternas kritiska habitat, t.ex. kärlväxtängar. Merparten av de äldre naturreservaten i kustområdena inrättades för att skydda värden på land samt för friluftsliv och saknar därför hänvisning till arter och naturtyper i beslutet. Föreskrifter och förvaltning av områdena har därför inte anpassats till de värdena. Det pågår ett omfattande arbete på länsstyrelserna med att uppdatera gamla beslut och skötselplaner för att säkerställa ett rele- vant och ändamålsenligt skydd för kustvattenmiljön. Situationen har varit motsvarande för bevarandeplaner för 2000-om- råden, men där flertalet bevarandeplaner nu har gåtts genom och uppdaterats av länsstyrelserna. Skydd av områden har som regel en statisk karaktär, där syftet med skyddet är att ge ett permanent skydd av de naturvärden som finns i ett visst område för inrättandet. Krav på systematiska uppföljningar och anpassningar efter förändringar och rum som följer av olika ekosystemprocesser eller i mark- och vattenanvändningen, har saknats. Detta har bl.a. lyfts som ett pro- blem i med en snabb landhöjning och där områden med höga naturvärden därför kan ändras rent geografiskt . Havs- och vattenmyndigheten och länsstyrelserna lyfter behovet av att anpassa områdesskyddet för att även tillgodose effekter av klimat- förändringar och behovet av att säkra områden som kan få stor bety- delse för klimatanpassning, s.k. ”klimatrefugier”. Det finns inget lagstadgat krav på att skydd av områden ska bidra till ett sammanhängande och representativt nätverk eller att skyddet av områdena ska säkerställa ekologisk konnektivitet, även om detta framgår av det befintliga etappmålet om skydd av landområden, söt- vattensområden och områden. Därutöver utgår och begränsas ofta skyddet av olika administrativa gränser, t.ex. nations-, läns och kommungränser. saknas krav på övergripande och långsiktiga planerings- underlag och på samarbete och samordning mellan stater och olika beslutsfattare. Beslut om inrättande av områdesskydd har därför ofta präglats av ett ad-hoc-betonat angreppsätt samt att beslut om pröv- 1117 kap. 12 § . – där alla vill vara ningar i det enskilda fallet avgränsas till den lokala miljöpåverkan inom det skyddade området utan hänsyn till miljösituationen i stort. Havs- och vattenmyndighetens fördjupade analys av områdesskyd- det i havsområden visar att nätverket inte är sammanhängande, re- presentativt eller funktionellt.112 Anledningar är, enligt myndighe- ten, bl.a. att områdena är alltför små och isolerade för att säkerställa arters spridning i landskapet. Miljömålsberedningen erfar att det finns en stor samsyn bland många aktörer att områdesskyddet behöver inkluderas i en koordi- nerad kust- och havsmiljöförvaltning. Regleringar genom fiskerilagstiftningen har beskrivits ingående i kapitlet om förvaltning av fisk. Det har beskrivits i flera tidigare kapitel att fisk har en viktig stru- kturerande roll i kustnära ekosystem. Fiske, och i synnerhet fritids- fiske, bedrivs i stor omfattning i kustområdet. Hur fisken förvaltas i kustnära och i synnerhet grunda områden, är därför av stor betydelse för att nå miljökvalitetsmålet Hav i balans samt levande kust och skärgård. Fiskelagstiftningen, med möjligheter att införa fiskfred- ningsområden, fiskeförbudsområden, uttagsbegräsningar och olika red- skapsbegräsningar, är ett viktigt verktyg i förvaltningen av de kust- nära ekosystemen. Det har lyfts fram i forskningsrapporter från t.ex. SLU Aqua att arbetet med skyddade områden och åtgärder för att skydda fisk- bestånd som t.ex. fredningsområden behöver samordnas bättre för att stärka konnektivitet i kusthavet, dvs. i praktiken främja en blå infrastruktur.113 Havs- och vattenmyndigheten bekräftar detta be- hov i handlingsplanen för marint områdesskydd där myndigheten föreslår att länsstyrelserna får i uppdrag att undersöka vilka frednings- områden som är i behov av ett förstärkt skydd för att även reglera annan skadlig verksamhet för att bevara naturmiljön i området. 112Havs- och vattenmyndigheten , Fördjupad analys av befintligt nätverk av skyddade områden, Delredovisning av regeringsuppdrag M2015/771/Nm. 113SLU Aqua 2019, Ekologisk konnektivitet i svenska kust- och havsområden – en kunskaps- sammanställning, Aqua reports 2019:15. – där alla vill vara ReFisk är ett exempel på en sådan process där länsstyrelserna i Gävleborgs-, Uppsala-, , Södermanlands- och Östergöt- lands län tillsammans med andra aktörer som akademin och intresse- organisationer tar fram ett förslag till åtgärdspaket för en hållbar fiskeförvaltning längs mellersta ostkusten och föreslår fiskeregler.114 ReFisk är ett viktigt underlag i den regionala handlingsplanen för grön infrastruktur för län.115 Det samlade åtgärdsarbetet både på land och till havs är av stor bety- delse för att kunna nå miljökvalitetsmålen i kustvattenområdet. Åt- gärdsprogram och åtgärder generellt beskrivs i kapitlet om Åtgärds- program och åtgärdsarbete. Det riktade åtgärdsarbetet mot t.ex. övergödning, farliga ämnen och förvaltning av fisk finns redovisade i tidigare respektive kapitel. I tidigare kapitel har även åtgärdsunder- skottet och finansiering av åtgärder redovisats. Här tas främst upp åtgärder mot fysisk påverkan och biologisk återställning som genomförs i kustvattenområdet. 21.8.1Fysiska åtgärder och restaurering Fysiska åtgärder som en del av en sektorsövergripande ansats och integrering av fysisk planering I kapitlet Ingen gödning till havet och kapitlet Förvaltning av fisk en del av havsmiljöförvaltningen redovisas förutsättningar för och på- gående arbete med anläggande av våtmarker och andra fysiska åtgär- der i vattenmiljön, både för att motverka övergödning och för att stärka fiskbestånden. , tillsammans med ett flertal länsstyrelser och sportfisket lyfter att anläggande av våtmarker har stor betydelse för kustvattenmiljön och grunda vikar, inte minst genom den struk- turerande faktorn stor rovfisk har på kustvattnets ekosystem och i 114Länsstyrelsen i , Ansökan om särskilda åtgärdsprojekt (anslag 1:11) 2018–2020 – ReFisk 2.0. 115Länsstyrelsen i , Grön infrastruktur, Regional handlingsplan för län, Rapport 2019:12. – där alla vill vara synnerhet grunda områden.116 saknas en nationell samordning för att samla uppgifter om alla fysiska åtgärder som har genomförts för att gynna bestånden av kustfisk. Av vikt just för de kustnära ekosystemen är enligt rapportför- fattarna, att fler och kompletterande åtgärder måste till för att stärka kustens rovfiskbestånd och få positiva ekosystemeffekter. Åtgär- derna bör utformas som en del av en samordnad och långsiktig för- valtning av kust och hav. Förutom en starkare reglering av kustfisket behövs exempelvis bättre skydd av fiskens lek- och uppväxtområden mot exploatering samt fiskeförbud i områden med god tillgång på högkvalitativa uppväxtområden för yngel. För att nå målsättningen om att bevara och nyttja kust och hav på ett hållbart sätt krävs därför att en sektorsövergripande ansats utvecklas med en förbättrad inte- grering av fysisk planering, regionala kustplaner, viltförvaltning och åtgärder inom EU:s miljödirektiv samt stödsystem för landsbygds- utveckling, havsfrågor och fiske. Därutöver behövs bättre möjlig- heter att använda miljölagstiftningen för att initiera miljöförbätt- rande åtgärder i syfte att uppnå miljömålen och i syfte att förbättra nyttjandet av resurser. Havs – och vattenmyndigheten planerar att ta fram en samordnad åtgärdsstrategi mot fysisk påverkan och för biologisk återställning i kustvattenmiljön Havs- och vattenmyndigheten planerar att med stöd av länsstyrel- serna, samt , ta fram en sam- ordnad åtgärdsstrategi mot fysisk påverkan och för biologisk åter- ställning i kustvattenmiljön. Avstämning ska även göras med som ansvarar för vägledning gentemot kommunerna när det gäller fysisk planering. Förslaget om en strategi grundar sig på tre åtgärder idet befintliga åtgärdsprogrammet för havsmiljöförvaltningen.117 Havs- och vattenmyndigheten menar att det saknas ett helhetsgrepp om åtgärdsarbetet i kustzonen trots att kustnära grund- områden är mycket betydelsefulla för att god miljöstatus ska kunna nås. Havs- och vattenmyndigheten anser att det är viktigt att natur- 116Stockholms Universitet Östersjöcentrum 2020, Våtmarker som fiskevårdsåtgärd vid kusten, Rapport 1/2020. 117Havs- och vattenmyndigheten , God havsmiljö 2020, strategi för och – Del 4, Åtgärdsprogram för havsmiljön, Åtgärd nr 29–31, Rapport 2015:30. – där alla vill vara typer restaureras, nyskapas och återskapas för att kunna förbättra förutsättningarna för biologisk mångfald och ekosystemtjänster, och nå nationella och internationella åtaganden. Havsmiljöförord- ningen och vattenförvaltningsförordningen överlappar varandra i kustzonen, och åtgärdsarbete kräver samordning särskilt när det gäller fysisk påverkan och biologisk återställning i kustvattenmiljön. Det är även viktigt att nå synergi i åtgärdsarbetet med kraven om gynn- sam bevarandestatus för hotade arter och livsmiljöer enligt art- och habitatdirektivet.