sou · H9B354 · 2021-07-02 00:00:00 — Med visering för längre vistelse avses i svensk rätt en nationell visering (artikel 3.20 i gräns- förordningen, artikel 18 i , ändrad genom för- ordningen [EU] nr 610/2013, samt prop. 2010/11:121 s. 36). När den beviljande medlemsstaten fattar beslut i fråga om uppehållstillstånd eller nationell visering är den skyldig att ta hänsyn till skälen för den registrerande medlemsstatens beslut och i enlighet med nationell rätt beakta de eventuella hot mot den allmänna ordningen eller den all- männa säkerheten som den berörda tredjelandsmedborgarens närvaro på medlemsstaternas territorium kan utgöra. I Ds 2019:27 föreslås att det ska införas ett stöd i nationell rätt för att få direktåtkomst till SIS vid prövning av ansökan om medborgarskap. I promemorian föreslås därför även en ändring i 37 kap. 6 § andra stycket OSL så att sekretess ska gälla även hos en myndighet som prövar ansökningar om medborgarskap. Vad är Ecris-systemet och hur fungerar det? Ecris-systemet är ett EU-rättsligt grundat system som baseras på medlemsstaternas . Systemet grundar sig på ett rambeslut och ett rådsbeslut och syftar till att för- bättra utbytet av uppgifter om brottmålsdomar mellan EU:s med- lemsstater. Systemet innebär att varje medlemsstat som meddelar en dom mot en annan medlemsstats medborgare ska informera med- borgarstaten om domen. Medborgarstaten lagrar sedan informa- tionen och varje medlemsstat får på så vis samlad information om de egna medborgarnas brottshistorik inom EU. Informationen kan vidarebefordras vid förfrågningar från andra medlemsstater. Förfar- andet att begära ut uppgifter ur kriminalregister har påskyndats och förenklats genom Ecris. Det är inte enbart uppgifter om domar som vidarebefordras via Ecris, utan även vissa identitetsuppgifter, såsom namn, födelsedatum, fingeravtryck och eventuell pseudonym eller alias. (Se vidare om Ecris-systemet i SOU 2021:20.) anslöt sig till Ecris-systemet , varvid Polismyndig- heten blev svensk centralmyndighet för samarbetet. Vid genomför- andet av rambeslutet gjordes ändringar framför allt i lagen om belast- ningsregister och förordningen om belastningsregister. Ecris-systemet utesluter i princip ett utbyte av uppgifter om dömda tredjelandsmedborgare, dvs. personer som inte är unions-medborgare. Till skillnad från när en unionsmedborgare döms inom EU finns det för tredjelandsmedborgare inte någon medborgarstat som tar emot och lagrar den samlade brottshistoriken. En medlemsstat måste alltså skicka generella ansökningar till samtliga medlemsstater för att få en heltäckande bild av en tredjelandsmedborgares brottshistorik inom EU. Av praktiska skäl är detta ofta inte genomförbart. Ecris-syste- met används därför sällan för att begära uppgifter om dömda tredje- landsmedborgare. Det innebär att bl.a. domstolar och brottsbekäm- pande myndigheter inte har tillgång till fullständig information om dömda tredjelandsmedborgares brottshistorik inom EU. För att förbättra informationsutbytet om fällande domar mot tredjelandsmedborgare inom EU utfärdade och rådet 2019 en förordning om inrättande av ett centraliserat system för identifiering av medlemsstater som innehar uppgifter om fällande domar mot tredjelandsmedborgare och statslösa personer (Ecris- TCN). Förordningen, som är direkt tillämplig, lägger fast regler om inrättandet av ett centralt system på unionsnivå, däribland bestäm- melser om personuppgifter, ansvarsfördelning mellan medlemsstaterna och den organisation som är ansvarig för utveckling och underhåll av det centraliserade systemet. Den lägger också fast vissa dataskydds- bestämmelser. I enlighet med vad som närmare framgår av förordningen ska den dömande medlemsstaten skapa en uppgiftspost i Ecris-TCN för varje dömd tredjelandsmedborgare. Det gäller även om denne också är unionsmedborgare. ska innehålla olika identitets- uppgifter om den dömde, bl.a. namn, födelsedatum och fingeravtryck. En träff i Ecris-TCN innebär att den sökande medlemsstaten får information om vilka andra medlemsstater som har uppgifter om fällande domar mot en viss tredjelandsmedborgare. Däremot ger en träff inte något svar på vad domarna innebär, t.ex. om brott och på- följd. För att få sådan information måste en träff i Ecris-TCN följas upp genom en ansökan via Ecris-systemet hos den medlemsstat som har dessa uppgifter. Genom inrättandet av Ecris-TCN kommer det befintliga Ecris att i betydligt större utsträckning tas i anspråk för utbyte av kriminal- registeruppgifter om tredjelandsmedborgare. För att tillgodose ett ändamålsenligt utbyte av sådana uppgifter har och rådet antagit ett direktiv om ändring av rambeslutet om Ecris (änd- ringsdirektivet). I direktivet finns bl.a. bestämmelser om medborgar- skap i domar och om skyldighet att bifoga ansiktsbild vid underrättelse om domar. Dessutom klargör ändringsdirektivet att kriminalregister- utdrag som avser eller begärs av en tredjelandsmedborgare ska kom- pletteras med uppgifter från andra medlemsstater. Till skillnad från förordningen om Ecris-TCN är ändringsdirektivet inte direkt tillämp- ligt, utan ska genomföras i svensk rätt. I SOU 2021:20 föreslås olika åtgärder med anledning av förordningen om Ecris-TCN och ändrings- direktivet. Såvitt den här utredningen förstår kommer en träff i Ecris-TCN att resultera i att upprättar en ansökan om att få ut uppgifter om den registrerades brottshistorik via Ecris. Såväl arbetet med det nationella regelverket med anledning av de nya SIS-förordningarna som arbetet med anledning av EU-rättsakterna gällande Ecris och Ecris-TCN föranleder utredningen att överväga om det i vissa fall skulle kunna uppstå ett behov hos att även kunna hämta in andra uppgifter från än de som finns i misstanke- och belastningsregister. I så fall borde en ny bestämmelse i medborgarskapsförordningen hänvisa till i stället för till miss- tanke- och belastningsregister. Om det i en bestämmelse i medborgar- skapsförordningen skulle hänvisas till bedömer utredningen att det finns stöd i 2 kap. 22 § brottsdatalagen både för personuppgiftsbehandling och för att Polismyn- digheten ska kunna lämna ut uppgifter som är i behov av för sin prövning av kravet på hederligt levnadssätt. Mot bakgrund av att beaktar utländsk brotts- lighet anser utredningen därför att det vore lämpligare att i en bestäm- melse i medborgarskapsförordningen hänvisa till i stället för till misstanke- och belastningsregister. För- och nackdelar med att uttryckligen nämna vissa myndigheter har föreslagit en bestämmelse i medborgarskaps- förordningen enligt vilken vid prövningen av om 11 § 5 medborgarskapslagen är uppfylld ska göra en kontroll med Säkerhetspolisen, samt med misstanke- och belastningsregistret. Av skäl som framgår ovan anser utredningen att det är lämpligare att hänvisa till i stället för till misstanke- och belastningsregister. En helt annan fråga som utredningen har övervägt är hur en be- stämmelse liknande den som efterfrågar bör utfor- mas med hänsyn till innebörden av kravet på hederligt levnadssätt. Som framgår av avsnitt 5.3 har vikten av att kravet på hederligt lev- nadssätt inte regleras uttömmande i lag betonats i flera förarbeten. Det framgår att det funnits en politisk vilja att detta krav ska tolkas brett och kunna utvecklas i praxis. Om medborgar- skapsförordningen innehåller en bestämmelse enligt vilken Migra- tionsverket inom ramen för sin prövning av kravet på hederligt lev- nadssätt ska lämna ut och hämta uppgifter från vissa myndigheter finns en risk att en sådan bestämmelse uppfattas som att det bara är från dessa myndigheter uppgifter får lämnas till och hämtas från. Det finns alltså enligt utredningen en risk att en sådan bestämmelse skulle kunna uppfattas som en begränsning vid prövningen och utvecklingen av kravet på hederligt levnadssätt . går det inte att säkerställa att det finns författningsstöd för informationsutbytet mellan och andra myndigheter om det i en sådan bestäm- melse inte skrivs ut med vilka myndigheter informationsutbytet ska ske. Sammantaget bedömer utredningen, med hänsyn till de krav som gäller, inte minst på personuppgiftsbehandlings- och offent- lighets- och sekretessområdet, att det lämpligaste är att ange de myn- digheter som det är fråga om. Utredningen vill emellertid understryka att det inte innebär att är förhindrat att lämna ut uppgifter till eller hämta in uppgifter från andra myn- digheter i enlighet med gällande regelverk. Enligt 23 § första stycket förvaltningslagen (2017:900) ska en myndighet se till att ett ärende blir utrett i den omfattning som dess beskaffenhet kräver. Enligt 26 § kan en myndighet inom ramen för sitt utredningsansvar enligt 23 § begära ett yttrande från en annan myndighet (remiss). För att full- följa sitt utredningsansvar vid beredningen av ärendena kan alltså välja att kommunicera också med andra myndig- heter. Vidare gäller enligt 8 § första stycket förvaltningslagen att en myndighet inom sitt verksamhetsområde ska samverka med andra myndigheter. Enligt andra stycket samma paragraf ska en myndighet i rimlig utsträckning hjälpa den enskilde genom att själv inhämta upplysningar eller yttranden från andra myndigheter. Enligt 6 § andra stycket myndighetsförordningen (2007:515) ska vidare alla förvalt- ningsmyndigheter under regeringen verka för att genom samarbete med myndigheter och andra ta till vara de fördelar som kan vinnas för enskilda samt för staten som helhet. Om uppgiftsinhämtning ska ske rutinmässigt från någon annan myndighet, kan emellertid den i avsnitt 12.3 föreslagna bestämmelsen i medborgar- skapsförordningen ses över och justeras. Sammanfattningsvis anser utredningen att det bör föras in en be- stämmelse i medborgarskapsförordningen som reglerar att Migra- tionsverket får lämna ut uppgifter till och hämta in uppgifter från , och vid prövningen av om kravet på hederligt levnadssätt i 11 § 5 med- borgarskapslagen är uppfyllt. 12.3Stöd för personuppgiftsbehandlingen vid handläggningen av de nya reglerna i medborgarskapslagen Förslag: Medborgarskapsförordningen ska kompletteras med en ny bestämmelse där det framgår att får lämna ut uppgifter till och hämta in uppgifter från och Säkerhetspolisen vid prövningen i anmälningsärenden av om någon 1.är skäligen misstänkt eller dömd för allvarlig brottslighet, 2.bedöms utgöra ett hot mot säkerhet eller allmän säker- het, eller 3.har varit verksam i, eller haft bestämmande inflytande över, en organisation eller grupp vars verksamhet innefattat terrorist- handlingar eller systematiska, omfattande och grova övergrepp på andra människor. Bedömning: Utlänningsdatalagens bestämmelser om Migrations- verkets personuppgiftsbehandling i verksamhet om svenskt med- borgarskap är tillämpliga vid verkets handläggning av anmälningar om förvärv av medborgarskap och ansökningar om befrielse samt återkallelse av befrielsebeslut. Någon ytterligare reglering behövs därför inte för att behandling av personuppgif- ter ska vara tillåten. Lagen med kompletterande bestämmelser till EU:s dataskydds- förordning är tillämplig på länsstyrelsernas behandling av person- uppgifter vid handläggning av anmälningsärenden. Någon ytterli- gare reglering behövs därför inte för att länsstyrelsernas behandling av personuppgifter ska vara tillåten. I avsnitt 12.1.3 redogör utredningen för bestämmelser som reglerar bl.a. personuppgiftsbehandling inom medborgar- skapsområdet. Av redogörelsen framgår att får be- handla personuppgifter för handläggning av ärenden om medborgar- skap enligt medborgarskapslagen och medborgarskapsförordningen. Utredningens förslag om utökade krav i anmälningsärenden, ändrad tidpunkt för förvärv av medborgarskap genom anmälan och ärenden om befrielse föreslås alla regleras i medborgarskapslagen. Den behandling av uppgifter som kommer att ske hos Migrations- verket med anledning av förslagen är således tillåten enligt 2 § 6 och 11 § utlänningsdatalagen och fastställda i den nationella rätten på det sätt som krävs enligt artikel 6.3 i dataskyddsförordningen. Av avsnitt 12.1.3 framgår att det i 14 § utlänningsdatalagen finns stöd för att behandla känsliga uppgifter i ärenden om bl.a. anmälningar om svenskt medborgarskap och ansökningar om befrielse från svenskt medborgarskap. Utredningen bedömer att den behandling av känsliga uppgifter som kommer att ske med anled- ning av förslagen i detta betänkande omfattas av samma bestämmel- ser. Behandlingen av känsliga uppgifter med anledning av förslagen i betänkandet är således tillåten och fastställd i den nationella rätten på det sätt som krävs enligt artikel 6.3 i dataskyddsförordningen. När det gäller behandling av personnummer finns i stället stöd för behand- lingen i 3 kap. 10 § dataskyddslagen (jfr prop. 2017/18:254 s. 49 f.). Sammanfattningsvis finns således inte något behov av ytterligare bestämmelser för att behandling av personuppgif- ter i de ovan angivna förslagen ska vara tillåten. När det gäller utredningens uppdrag att undersöka om det be- hövs ett tydligare författningsstöd för det informationsutbyte som sker inom ramen för prövning av hederligt lev- nadssätt enligt 11 § 5 medborgarskapslagen i naturalisationsärenden framgår av avsnitt 12.2.4 att utredningen föreslår att det ska införas en ny bestämmelse i medborgarskapsförordningen för att förtydliga författningsstödet för detta informationsutbyte. Mot den bakgrun- den aktualiseras frågan om inte också det informationsutbyte som föreslås ske mellan och andra myndigheter med anledning av utredningens förslag i avsnitt 7.4–7.6 om nya krav på frånvaro av allvarlig brottslighet m.m. också skulle behöva ett tydligt författningsstöd. Utredningen anser att så är fallet, eftersom de före- slagna kraven på frånvaro av allvarlig brottslighet m.m. förutsätts handläggas på likartat sätt som prövningen av kravet på hederligt levnadssätt enligt 11 § 5 medborgarskapslagen. Vad gäller personupp- giftsbehandling och frågan om stöd för informationsutbytet mellan och andra myndigheter har utredningen övervägt om den bestämmelse som utredningen föreslår i avsnitt 12.2.4 kan anses ge ett tillfredsställande stöd också för informationsutbytet som föranleds av de nya kraven på frånvaro av allvarlig brottslighet m.m. i anmälningsärenden. Utredningen har dock kommit till slutsatsen att det bör införas en separat bestämmelse med anledning av de nya kraven. För detta finns främst två skäl. För det första innebär de föreslagna kraven på frånvaro av allvarlig brottslighet m.m. inte att det finns ett behov för att lämna ut uppgifter till eller hämta in uppgifter från . För det andra bedömer utredningen att det i en bestämmelse om informations- utbyte, för att uppfylla de krav som ställs ur såväl personuppgifts- behandlings- som sekretessperspektiv, bör preciseras i vilka situatio- ner får lämna ut och hämta in uppgifter. Utredningen föreslår därför att det ska införas en ny bestämmelse i medborgarskapsförordningen enligt vilken det framgår att Migra- tionsverket får lämna ut uppgifter till och hämta in uppgifter från och Säkerhetspolisen vid prövningen i anmälnings- ärenden av om någon är skäligen misstänkt eller dömd för allvarlig brottslighet, bedöms utgöra ett hot mot säkerhet eller allmän säkerhet, eller har varit verksam i, eller haft bestämmande inflytande över, en organisation eller grupp vars verksamhet innefattat terrorist- handlingar eller systematiska, omfattande och grova övergrepp på andra människor. Utredningen föreslår i avsnitt 8.3 att ska handlägga alla anmälningsärenden. De anmälningsärenden som finns innelig- gande hos länsstyrelserna då förslaget träder i kraft ska av praktiska skäl inte flyttas över till , vilket innebär att länssty- relserna kommer att fortsätta att handlägga anmälningsärenden . Som framgår av avsnitt 12.1.3 är länsstyrelsernas hand- läggning tillåten och fastställd i den nationella rätten på det sätt som krävs enligt artikel 6.3 i dataskyddsförordningen. Några ytterligare bestämmelser behövs därför inte för att länsstyrelsernas behandling ska vara tillåten. 12.4Personuppgiftsbehandlingen vid automatiskt förvärv av svenskt medborgarskap 12.4.1Skatteverkets behandling av personuppgifter Bedömning: Vid införandet av ett system med automatiskt för- värv kommer bestämmelserna i lagen om behandling av person- uppgifter i folkbokföringsverksamhet, folkbokför- ingslagen och lagen om svenskt medborgarskap att vara tillämpliga vid den behandling av uppgifter som sker hos . Någon ytterligare reglering behövs därför inte för att be- handling ska vara tillåten. handläggning av ärenden om födelseanmälan av nyfödda barn i omfattas av dataskyddsförordningen. Den rättsliga grunden för behandlingen av personuppgifter hos i form av bl.a. registrering av barnets medborgarskap, i samband med hand- läggningen av ett ärende om folkbokföring av barn från födelsen, är att behandlingen är nödvändig för att utföra en uppgift av allmänt intresse eller som ett led i myndighetsutövning (artikel 6.1 e i data- skyddsförordningen). En anmälan om födelsen av ett barn innehåller bl.a. uppgifter om barnets födelsedatum och kön samt namn och personnummer på den som har fött barnet. handläggning av automatiska för- värv av medborgarskap för statslösa barn födda i bedöms om- fattas av dataskyddsförordningen på samma sätt som myndighetens nuvarande handläggning av anmälningar avseende barn födda i . I avsnitt 4.4.3 resonerar utredningen kring hur ett system med automatiskt förvärv av svenskt medborgarskap för vissa statslösa barn födda i skulle kunna se ut. Bestämmelser som reglerar auto- matiska förvärv skulle enligt utredningens bedömning lämpligen tas in i 2 § 3 medborgarskapslagen. Det svenska medborgarskapet skulle i sådana fall registreras av på samma sätt som gäller vid förvärv av svenskt medborgarskap enligt 2 § medborgarskapslagen . bedöms dock behöva ta hjälp av vid bedömningen av om det nyfödda barnet är statslöst eller inte och för kontroll av om någon av barnets föräldrar har permanent uppe- hållstillstånd i . För att i ett sådant scenario ska kunna bistå med sådana yttranden, kommer Skatte- verket att behöva föra över uppgifter till . Ett system med automatiskt förvärv innebär således att myndigheterna kommer att utbyta information med varandra och att personuppgiftsbehand- ling kommer att ske. Ett system med automatiskt förvärv av medborgarskap innebär att uppgifter om bl.a. en nyfödds personnummer och medborgarskap kommer att behöva hanteras av såväl som Migrations- verket. Personuppgifter kommer i sådana fall alltså att behandlas av inom ramen för myndighetens ärendehanteringssystem, på det sätt som sker , och av inom dess verk- samhet och system. uppdrag att folkbokföra nyfödda barn följer bl.a. av 2 § förordningen (2017:154) med instruktion för och 1 § tredje stycket folkbokföringslagen (1991:481). per- sonuppgiftsbehandling inom folkbokföringsverksamheten regleras av 1 kap. 1 § lagen (2001:182) om behandling av personuppgifter i folkbokföringsverksamhet och förordningen (2001:589) om behandling av personuppgifter i folkbokförings- verksamhet. Av 2 kap. 1 § lagen om behandling av personuppgifter i folkbokföringsverksamhet framgår att det i folkbok- föringsverksamheten finns en folkbokföringsdatabas. Enligt 1 kap. 4 § 2 i den senast nämnda lagen får personuppgifter bl.a. behandlas för handläggning av folkbokföringsärenden. I folkbokföringsdata- basen får bl.a. uppgifter om namn, personnummer och medborgar- skap behandlas vid handläggningen av folkbokföringsärenden (2 kap. 3 §). behandling av uppgifter i folkbokföringsdatabasen är således tillåten enligt 1 kap. 1 § och 4 § 2 och 2 kap. 1 och 3 §§ lagen om behandling av personuppgifter i folkbokför- ingsverksamhet. Om automatiskt förvärv av medborgarskap för statslösa barn födda i regleras i 2 § medborgarskapslagen kommer den behandling av uppgifter som sker hos att vara tillåten enligt de ovan angivna bestämmelserna i lagen om behandling av personuppgifter i folkbokföringsverksamhet, folkbokföringslagen och medborgarskapslagen och vara fastställda i den nationella rätten på det sätt som krävs enligt artikel 6.3 i dataskyddsförordningen. När det gäller känsliga personuppgifter framgår av avsnitt 12.1.3 att behandlingen av sådana uppgifter omgärdas av särskilda regler (se artikel 9.1 och dataskyddsförordningen). Utredningen bedömer att det i en verksamhet med automatiska förvärv av svenskt medborgarskap för vissa statslösa barn födda i , kan komma att förekomma känsliga personuppgifter i form av t.ex. etniskt ursprung hos . Känsliga personuppgifter får enligt 3 kap. 3 § dataskyddslagen behandlas med stöd av arti- kel i dataskyddsförordningen under vissa omständigheter bl.a. om uppgifterna har lämnats till myndigheten och behandlingen krävs enligt lag eller om behandlingen är nödvändig för handläggningen av ett ärende (se avsnitt 12.1.3). Av 1 kap. 6 § lagen om behandling av personuppgifter i Skatte- verkets folkbokföringsverksamhet framgår att bl.a. känsliga person- uppgifter i artikel 9.1 i dataskyddsförordningen får behandlas endast om uppgifterna har lämnats i ett ärende eller är nödvändiga för hand- läggningen av det. Av 1 kap. 4 § 2 och 2 kap. 3 § i den nämnda lagen framgår att uppgifter, däribland uppgifter om medborgarskap, får behandlas för att tillhandahålla information som behövs för hand- läggningen av folkbokföringsärenden i folkbokföringsdatabasen. Ut- redningen bedömer att lagen ger stöd för att behandla känsliga personuppgifter inom ramen för sin folkbokföringsverk- samhet och att bestämmelserna är fastställda i den nationella rätten på det sätt som krävs enligt artikel 6.3 i dataskyddsförordningen. Mot bakgrund av vad som sagts, bedöms inte några ytterligare bestämmelser behöva införas för att ska kunna behandla personuppgifter i ett system med automatiskt förvärv av svenskt medborgarskap för vissa statslösa barn födda i . 12.4.2Stöd för utlämnande av uppgifter till Bedömning: I ett system med automatiskt förvärv av svenskt med- borgarskap för statslösa barn födda i , bör det införas bestämmelser om uppgiftsskyldighet. Bestämmelserna bör införas i förordningen om behandling av personuppgifter i folkbokföringsverksamhet för att möjliggöra ett elektroniskt över- lämnande av personuppgifter från till Migrations- verket via medium för automatiserad behandling i ärenden om automatiskt förvärv av medborgarskap enligt lagen om svenskt medborgarskap. För att ska kunna bistå med en be- dömning av om ett barn fött i är statslöst eller inte i ärenden om automatiskt förvärv av svenskt medborgarskap och med kontroll av om någon av barnets föräldrar har permanent uppehållstillstånd här i landet, krävs att erhåller uppgifter från Skatte- verket (jfr avsnitt 12.4.1). Enligt utredningens uppfattning bör över- föringen av uppgifter från till , för bedömning av om ett barn är statslöst eller inte, i sådana fall ske genom utlämnande på medium för automatiserad behandling, vilket är fördelaktigt bl.a. från integritetshänseende. För att säkerställa att ett elektroniskt överlämnande av personuppgifter från till kan ske via medium för automatiserad behand- ling i ärenden om automatiskt förvärv av medborgarskap enligt lagen om svenskt medborgarskap föreslår utredningen att det förs in be- stämmelser om en uppgiftsskyldighet för . Sådana be- stämmelser placeras lämpligast i förordningen om behandling av personuppgifter i folkbokföringsverksamhet. 12.4.3Migrationsverkets behandling av personuppgifter Bedömning: Utlänningsdatalagens bestämmelser om Migrations- verkets personuppgiftsbehandling i verksamhet om svenskt med- borgarskap är tillämpliga om ska bistå Skatte- verket vid bedömningen av statslöshet i ett system med automatiskt förvärv av svenskt medborgarskap för vissa statslösa barn födda i . I ett system med automatiskt förvärv av medborgarskap kommer uppgifter om bl.a. personnummer och medborgarskap att behöva hanteras av såväl som .