sou · H9B381 · 2021-10-19 00:00:00 — 12Beredningskemikalier och filtermaterial i kontakt med dricksvatten Kapitlet beskriver bestämmelserna om filtermaterial och bered- ningskemikalier i kontakt med dricksvatten dricksvatten- direktiv.1 Vidare beskrivs gällande rätt och och Kemikalieinspektionens nuvarande uppgifter. Kapitlet innehåller inte några förslag till författningsändringar eller förändringar i nuvarande ansvarsfördelning av uppgifter mellan berörda myndigheter. 12.1Beredningskemikalier och filtermaterial som kommer i kontakt med dricksvatten Medlemsstaterna ska enligt artikel 12 dricksvattendirektiv säkerställa att beredningskemikalier och filtermaterial som används för att bereda råvatten, i syfte att få ett vatten som är lämpligt som dricksvatten, uppfyller ett antal krav till skydd för människors hälsa. De beredningskemikalier och filtermaterial som kommer i kontakt med dricksvatten får inte a)direkt eller indirekt äventyra skyddet av människors hälsa enligt vad som föreskrivs dricksvattendirektiv, b)ha en negativ inverkan på vattnets färg, lukt eller smak, c)oavsiktligt främja mikrobiell tillväxt eller 1Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2020/2184 av om kvali- teten på dricksvatten (omarbetning). Beredningskemikalier och filtermaterial i kontakt med dricksvatten d)förorena vattnet i högre grad än vad som är nödvändigt för det avsedda syftet.2 De åtgärder som vidtas för att genomföra bestämmelserna i nationell rätt ska bygga på försiktighetsprincipen. Åtgärderna får under inga omständigheter, direkt eller indirekt, medföra en försämring av den nuvarande kvaliteten på dricksvatten eller en ökad förorening av vatten som används för framställning av dricksvatten.3 Medlemsstaterna ska säkerställa att beredningskemikaliers och filtermaterials renhet bedöms och att kvaliteten garanteras. Bedöm- ning ska ske av egenskaper, hygienkrav och renhet. Berednings- kemikalier och filtermaterial bör som redan nämnts inte användas mer än nödvändigt för att undvika risker för människors hälsa och bör inte heller främja mikrobiell tillväxt utom när detta är avsikten, såsom för att till exempel främja mikrobiell denitrifiering4. Med- lemsstaterna ska garantera kvalitetssäkringen av beredningskemi- kalier och filtermaterial utan att det påverkar tillämpningen av EU:s biocidförordning5 och genom att använda befintliga tillgängliga europeiska standarder.6 Det finns inget uttryckligt krav i artikel 12 på att de berednings- kemikalier och filtermaterial som släpps ut på marknaden ska vara försedda med någon särskild märkning. Dock framgår av skälen till direktivet att det är viktigt att säkerställa att varje produkt, liksom behållare med kemiska reagenser och filtermaterial, i kontakt med dricksvatten är försedda med lättläslig och outplånlig märkning när de släpps ut på marknaden. Märkningen ska informera konsumenter, vattenleverantörer, installatörer, myndigheter och tillsynsorgan om att produkten är lämplig att använda i kontakt med dricksvatten.7 2Artikel 12.1 dricksvattendirektiv. Det är samma krav som ställs på material som kommer i kontakt med dricksvatten i artikel 11.1 i direktivet. 3Artikel 4.2 och 12.2 dricksvattendirektiv. 4Vid mikrobiell denitrifiering renas vatten från kväveföreningar genom användning av bakterier. 5Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 528/2012 av om till- handahållande på marknaden och användning av biocidprodukter. 6Skäl 27 och artikel 12.3 dricksvattendirektiv. 7Skäl 27 dricksvattendirektiv. Beredningskemikalier och filtermaterial i kontakt med dricksvatten Enligt kommittédirektiven8 ska utredaren •föreslå vilken myndighet som ska ansvara för kontroll och andra åtgärder när det gäller beredningskemikalier och filtermaterial i kontakt med dricksvatten, •bedöma vilka befogenheter som den föreslagna myndigheten bör ha, •bedöma om och i vilken utsträckning myndigheten bör ha rätt att meddela föreskrifter i syfte att genomföra delar av direktivet och •lämna nödvändiga författningsförslag. 12.2Dagens reglering av beredningskemikalier och beredningsmaterial i kontakt med dricksvatten finns reglering av beredningskemikalier och filtermaterial i livs- medelslagstiftningen och i miljölagstiftningen, särskilt i regleringen av kemikalier. dricksvattenföreskrifter9 innehåller bestämmelser om beredning och desinfektion av vatten för att få fram dricksvatten av bra kvalitet. Beredningskemikalier omfattas också av kemikalielagstiftningen, exempelvis CLP-förordningen10. De beredningskemikalier som utgör biocidprodukter och som används vid desinficering av vatten omfattas härutöver av EU:s biocidförord- ning. I detta avsnitt redogörs för vilken reglering som finns för beredningskemikalier och filtermaterial. Beskrivning av den tillsyn och offentlig kontroll som utövas på området finns i kapitel 5. 8Genomförande av det nya EU-direktivet om kvaliteten på dricksvatten och om bättre tillgång till dricksvatten för alla i unionen, dir. 2020:76. 9Livsmedelsverkets föreskrifter (SLVFS 2001:30) om dricksvatten. 10Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1272/2008 av om klassificering, märkning och förpackning av ämnen och blandningar, ändring och upphävande av direktiven /548/EEG och 1999/45/EG samt ändring av förordning (EG) nr 1907/2006. Beredningskemikalier och filtermaterial i kontakt med dricksvatten I dricksvattenföreskrifter anges att dricksvatten inte får innehålla några ämnen som används vid beredning eller distri- bution av dricksvatten, eller föroreningar som har samband med sådana ämnen, i högre halter än som är nödvändigt för att tillgodose ändamålet med användningen. Dricksvatten får inte heller innehålla material från installationer som används vid beredning eller distri- bution av dricksvatten, eller ämnen som har samband med sådana material, i högre halter än som är nödvändigt för att tillgodose ända- målet med användningen av materialen.11 Med ämnen menas i dricksvattenföreskrifterna i första hand pro- cesskemikalier som är avsedda att doseras till vattnet i samband med beredningen och med material avses i första hand sådant som kom- mer i kontakt med dricksvattnet. Även filtermaterial omfattas av begreppet material. Med föroreningar menas i det här sammanhanget oönskade ämnen som kan tänkas påverka vattnet ur hälsomässig, estetisk eller teknisk synpunkt.12 Enligt vägledning till föreskrifterna bör varje beredningskemikalie och dess användning värderas med hänsyn till potentiell förekomst av rester och föroreningar i dricksvattnet i stort. Speciell hänsyn bör tas till riskerna för direkt eller indirekt hälsomässig påverkan av processkemikalien. Vidare anges att verk- samhetsutövaren bör kunna motivera valet av processkemikalie och redogöra för eventuella faromoment som är förknippade med använd- ningen.13 Bilaga 1 till dricksvattenföreskrifterna innehåller en förteckning över de processkemikalier som enligt 5 § i föreskrifterna får användas vid beredning av dricksvatten. Där framgår även ändamål och villkor för användningen, exempelvis dosering av vissa kemikalier. En pro- cesskemikalie bör enligt föreskrifterna inte doseras i större mängd än vad som behövs för att beredningen ska fungera på avsett sätt. 115 § dricksvattenföreskrifterna. Regleringen genomför artikel 10 dricksvattendirek- tiv i svensk rätt. 12Processkemikalier och materialval, Kontrollwiki, version 4, , hämtat . En närmare beskrivning av hur processkemikalier och filtermaterial används inom dricksvattenförsörjningen finns i kapitel 4. 13Processkemikalier och materialval, Kontrollwiki, version 4, , hämtat . Beredningskemikalier och filtermaterial i kontakt med dricksvatten I bilaga 1 finns också angivet högsta tillåtna föroreningshalt för vissa kemikalier, vilket blir ett mått på kemikaliens renhet. Bilaga 2 till föreskrifterna innehåller kvalitetskrav i form av gräns- värden. Bilagan innehåller också gränsvärden för resthalter i dricks- vattnet av vissa ämnen som förekommer i processkemikalier, och vissa desinfektionsbiprodukter. Gränsvärdena omfattar också lukt och smak.14 Verksamhetsutövare som producerar och tillhandahåller dricks- vatten ska säkerställa att de kemikalier som används ingår i bilaga 1. Härutöver rekommenderar att verksamhetsutövare ska begära följesedel (varu- eller produktinformationsblad) vid leve- ranser av kemikalier för att säkerställa att kemikalierna uppfyller kraven i bilagan samt krav på information i CLP-förordningen.15 Den som vill använda en processkemikalie som inte finns upp- tagen i bilaga 1 till dricksvattenföreskrifterna kan föreslå Livsmedels- verket att införa denna processkemikalie i bilagan. Det innebär att kan bedöma om produkten är lämplig som process- kemikalie för dricksvattenberedning med avsedda ändamål ur risk- värderingssynpunkt. Om produkten bedöms lämplig som process- kemikalie för dricksvattenberedning kommer produkten att tas med för bedömning vid nästa revidering av dricksvattenföreskrifterna. De föreslagna revideringarna av föreskrifterna kommer även att remitteras innan föreskrifterna senare beslutas och träder i kraft.16 12.2.2Miljölagstiftningen (kemikalielagstiftningen) Nationella bestämmelser om kemikalier regleras enligt . En stor del av kemikalielagstiftning är dock reglerad på EU- nivå. Reglering som rör beredningskemikalier finns bland annat i CLP-förordningen och EU:s biocidförordning. 14Bilaga 2 till dricksvattenföreskrifterna och Kvalitetskrav, Kontrollwiki, version 4, , hämtat . 15Processkemikalier och materialval, Kontrollwiki, version 4, , hämtat , samt uppgift från till utredningen . 16Processkemikalier och materialval, Kontrollwiki, version 4, , hämtat . Beredningskemikalier och filtermaterial i kontakt med dricksvatten CLP-förordningen innehåller regler för att klassificera, märka och förpacka kemiska produkter. Tillverkare och importörer som släpper ut ett ämne eller en blandning på marknaden ska klassificera ämnet eller blandningen utifrån dess farliga egenskaper.17 För att göra klassi- ficeringen måste tillverkaren eller importören utvärdera all tillgänglig information om ämnet eller blandningen utifrån särskilda klassi- ficeringskriterier.18 För ämnen eller blandningar som klassificerats som farliga och som inneslutits i en förpackning ska information ges i form av märk- ning på förpackningen. Märkningen ska innehålla standardiserade fraser och symboler som tillsammans upplyser användaren om pro- duktens farliga egenskaper (faroangivelser) och hur man kan skydda sig själv och miljön (skyddsangivelser). Vilken information som ska ingå i märkningen beror på vilka farliga ämnen som ingår i produkten och hur den klassificeras. Symboler, så kallade faropiktogram, och signalord ska uppmärksamma användaren på att produkten har far- liga egenskaper.19 Biocidprodukter är bekämpningsmedel som verkar på ett kemiskt eller biologiskt sätt för att bekämpa och kontrollera skadliga orga- nismer. Processkemikalier för desinfektion av dricksvatten utgör biocidprodukter och omfattas därför förutom av dricksvattenföre- skrifterna även av EU:s biocidförordning. Syftet med EU:s biocid- förordning är att harmonisera reglerna för att förbättra den fria rörligheten för biocidprodukter inom unionen och säker- ställa en hög skyddsnivå både för människors och djurs hälsa och för miljön.20 17Artikel 4 i CLP-förordningen. 18Artikel 9 i CLP-förordningen. 19Artikel 17–33 i CLP-förordningen. Mer information om märkning av kemiska produkter finns på Kemikalieinspektionens webbplats, forordningen/markning-av-kemiska-produkter/markningens-innehall-och-utformning, hämtat . 20Artikel 1 i EU:s biocidförordning. Desinfektionsbiprodukter, version 2, Kontrollwiki, , hämtat . Beredningskemikalier och filtermaterial i kontakt med dricksvatten Den sammansatta biocidprodukten måste godkännas innan den får tillhandahållas på marknaden. Det finns två typer av produktgod- kännanden i EU:s biocidförordning, nationella godkännanden och unionsgodkännanden. Ansökningar om nationella godkännanden prövas av den behöriga myndigheten i den medlemsstat där produk- ten ska tillhandahållas på marknaden. Ansökningar om unionsgod- kännande prövas av Echa och avser rätt att tillhandahålla produkten på hela unionsmarknaden.21 En förteckning över de typer av bio- cidprodukter som omfattas av förordningen finns i en bilaga till för- ordningen. Produkttyp 5 avser desinfektionsmedel för dricksvatten, som beskrivs som produkter som används för desinfektion av dricks- vatten för både människor och djur.22 Biocidprodukter ska märkas enligt olika regelverk.23 Sådana produkter ska dessutom märkas i enlig- het med bestämmelserna i . I 14 kap. finns nationella regler om kemiska produkter och biotekniska organismer. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela närmare föreskrifter om bland annat särskilda villkor och förbud för hantering, införsel och ut- försel. Förordning (2014:425) om bekämpningsmedel (bekämpnings- medelsförordningen) innehåller bestämmelser som kompletterar miljö- balken och EU:s biocidförordning. Kemikalieinspektionens föreskrift KIFS 2008:3 om bekämpningsmedel innehåller bland annat krav på förpackningar och märkning. Det finns en rad europeiska standarder avseende processkemikalier för beredning av dricksvatten, bland annat för ammoniaklösning, saltsyra och aluminiumsulfat. Det finns också standarder som om- fattar oorganiska filterhjälpmedel och filtermaterial. Europeisk stan- dard (EN standard) för processkemikalier utarbetas av (Comité 21Artikel 17 i EU:s biocidförordning och prop. 2015/16:160 s. 29. 22Bilaga V till EU:s biocidförordning. 23Mer information om märkning av biocidprodukter finns på Kemikalieinspektionens webbplats, biocidprodukter/markning-av-biocidprodukter, hämtat . Beredningskemikalier och filtermaterial i kontakt med dricksvatten Européen de Normalisation, europeiska standardiseringsorganisa- tionen) och antas med automatik som Svensk Standard (SS-EN standard). Standarderna innehåller bland annat information om kemi- kaliernas egenskaper, lämpliga analysmetoder för att mäta föroren- ingar och även renhetskriterier. Att kemikalier uppfyller kraven enligt en SS-EN standard innebär inte med automatik att de är godkända av Livsmedelsverket.24 Utredningens förslag: Regleringen av beredningskemikalier och filtermaterial bör även framöver hanteras inom livsmedelslagstift- ningen. har befogenhet att meddela de före- skrifter som behövs för att genomföra artikel 12 i svensk rätt. I det ansvaret ligger även att bör lämna stöd och råd- givning kring beredningskemikalier och filtermaterial samt hur föreskrifterna ska tolkas. Det kommer ingå i den offentliga livsmedelskontrollen att se till att verksamhetsutövare som producerar och tillhandahåller dricksvatten uppfyller kraven på beredningskemikalier och filter- material. 12.3.1Begreppen beredningskemikalier och filtermaterial dricksvattendirektiv innehåller inte någon definition av be- greppen beredningskemikalier och filtermaterial. I skälen till direk- tivet anges att beredningskemikalier och filtermaterial kan användas för att bereda råvatten i syfte att tillhandahålla vatten som är lämpligt som dricksvatten, men att de också kan medföra risker för dricks- vattensäkerheten.25 Begreppen beredningskemikalier och filtermate- rial används inte heller dricksvattendirektiv. 24Se för standarder (SIS) webbplats, och Processkemikalier och materialval, Kontrollwiki, version 4, , hämtat . 25Skäl 27 dricksvattendirektiv. Beredningskemikalier och filtermaterial i kontakt med dricksvatten I används i första hand begreppet processkemikalier för att beskriva de kemikalier som används i dricksvattenberedningen. I vägledning till dricksvattenföreskrifterna anges att med ämne i 5 § dricksvattenföreskrifterna avses processkemi- kalier som är avsedda att doseras till vattnet i samband med bered- ningen. Begreppet beredningskemikalie används som en synonym till processkemikalie i vägledningen.26 Det är begreppet process- kemikalie som används i de europeiska och svenska standarder som används på området. Enligt utredningens bedömning motsvarar be- greppet beredningskemikalier dricksvattendirektiv det som i vägledning och i standarder benämns som pro- cesskemikalier. anger i sin vägledning till dricksvattenföre- skrifterna att filtermaterial ingår i begreppet material som regleras i 5 § dricksvattenföreskrifterna.27 Det saknas dock en beskrivning av vad som avses med filtermaterial. Enligt utredningens uppfattning bör begreppet filtermaterial användas för att beskriva finfördelade material som används i olika typer av filter i beredningen av dricks- vatten. Ett filtermaterial kan exempelvis bestå av sand eller kol, krossad kalksten eller dolomit. Filtermaterialet läggs i en för ända- målet avsedd behållare som vattnet sedan får passera genom.28 Mate- rial som ingår i andra typer av filter och som inte är finfördelade, exempelvis membranfilter, omfattas enligt utredningens uppfattning inte av begreppet filtermaterial i artikel 12. Sådana material omfattas istället av regleringen om material i kontakt med dricksvatten i arti- kel 11, som beskrivs närmare i kapitel 11. 26Processkemikalier och materialval, Kontrollwiki, version 4, , hämtat . 27Processkemikalier och materialval, Kontrollwiki, version 4, , hämtat . 28En närmare beskrivning av filtrering finns i kapitel 4. Beredningskemikalier och filtermaterial i kontakt med dricksvatten 12.3.2Krav på och bedömning av beredningskemikalier och filtermaterial Den nya regleringen bör hanteras inom livsmedelslagstiftningen De nya krav på beredningskemikalier och filtermaterial som framgår av artikel 12 dricksvattendirektiv behöver genomföras i svensk rätt på ett lämpligt sätt. Utredningen har övervägt om regler- ingen bör placeras i livsmedels- eller miljölagstiftningen (kemikalie- lagstiftningen). Användning av beredningskemikalier och filtermaterial är en del av beredningen av dricksvatten som regleras i Livsmedels- verkets dricksvattenföreskrifter. har tagit fram väg- ledning om hur beredningskemikalier och filtermaterial ska hanteras. Beredningskemikalier omfattas också av flera EU-rättsliga rättsakter som Kemikalieinspektionen ansvarar för, exempelvis CLP-förord- ningen och i vissa fall också av EU:s biocidförordning. Utredningen anser att den erfarenhet som redan finns hos Livs- medelsverket av att ta fram föreskrifter och vägledning på området medför att regleringen av beredningskemikalier och filtermaterial även framöver bör hanteras inom livsmedelslagstiftningen. Det är också rimligt att föreskrifter som handlar om beredning av dricks- vatten riktade mot verksamhetsutövare som producerar och till- handahåller dricksvatten finns samlade i dricksvattenföreskrifterna. har befogenhet att meddela de föreskrifter som behövs för att genomföra artikel 12 i svensk rätt bör kunna lämna närmare föreskrifter om bered- ningskemikalier och filtermaterial. har, med stöd av 6 § 4 livsmedelslagen (2006:804) och 6 § livsmedelsförordningen (2006:813), meddelat sådana bestämmelser i 5 § dricksvattenföre- skrifterna. Om det behövs för att skydda människors liv eller hälsa eller annars för att tillgodose konsumentintresset, får regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer enligt 6 § 4 livsmedelslagen meddela föreskrifter eller i det enskilda fallet besluta om användning av vara, ämne eller utrustning vid handhavande av livsmedel eller tillsammans med livsmedel. Av 6 § livsmedelsförordningen framgår att får meddela föreskrifter om livsmedels beskaffenhet Beredningskemikalier och filtermaterial i kontakt med dricksvatten och beteckning eller om användning av vara, ämne eller utrustning vid handhavande av livsmedel eller tillsammans med livsmedel om det behövs för att skydda människors liv eller hälsa eller annars för att tillgodose konsumentintresset. Genom befintliga bemyndiganden har enligt utredningens bedömning befogenhet att meddela de föreskrifter som behövs för att genomföra artikel 12 i svensk rätt. I det ansvaret ligger även att bör lämna stöd och rådgivning kring beredningskemikalier och filtermaterial samt hur föreskrifterna ska tolkas. Även om har ansvar för att ta fram föreskrifter och vägledning vad gäller beredningskemikalier och filtermaterial så kommer Kemikalieinspektionen även framöver att ansvara för frågor som rör tillämpningen av kemikalielagstiftningen, exempelvis EU:s biocidförordning. Beredningskemikalier kan vara biocidprodukter som också omfattas av regleringen i EU:s biocidförordning. Bedömning av renhet, garanterande av kvaliteten och märkning Beredningskemikaliers och filtermaterials renhet ska bedömas och kvaliteten garanteras genom användning av befintliga tillgängliga europeiska standarder. Detta krav innebär en förändring mot nu- varande reglering eftersom det inte finns någon tydlig koppling mellan kraven i dricksvattenföreskrifterna och de europeiska stan- darderna. Enligt skälen till dricksvattendirektiv är det viktigt att säkerställa att varje produkt, liksom behållare med kemiska reagenser och filtermaterial, i kontakt med dricksvatten är försedd med lätt- läslig och outplånlig märkning när den släpps ut på marknaden. Märk- ningen ska informera konsumenter, vattenleverantörer, installatörer, myndigheter och tillsynsorgan om att produkten är lämplig att an- vända i kontakt med dricksvatten.29 Som nämnts ovan finns krav på märkning av berednings- kemikalier i CLP-förordningen och i EU:s biocidförordning med kompletterande svensk lagstiftning. Märkningarna innehåller emeller- tid inte information om huruvida produkten är lämplig att använda i kontakt med dricksvatten. Det finns ingen märkning som 29Skäl 27 dricksvattendirektiv. Beredningskemikalier och filtermaterial i kontakt med dricksvatten används för filtermaterial som kommer i kontakt med dricksvatten. avgör vilka beredningskemikalier som får användas i beredning av dricksvatten och hur dessa ska hanteras. Följesedlar bör också begäras av verksamhetsutövare vid leveranser av kemi- kalier för att säkerställa att kemikalien uppfyller befintliga krav. Den nuvarande regleringen av märkning av beredningskemikalier och filtermaterial är således inte heltäckande. Europeiska kommis- sionen kommer inte att ta fram någon delegerad akt om märkning av beredningskemikalier och filtermaterial, på samma sätt som kommer att göras med material i kontakt med dricksvatten. Enligt utred- ningens uppfattning kan inte skrivningen i skälen om att det är viktigt att beredningskemikalier och filtermaterial är försedda med märk- ning medföra något krav på medlemsstaterna att införa nationella krav på märkning, utöver de som finns i EU-rättslig lagstiftning. Det finns redan ett system för att hantera kraven på information för användare som får anses vara tillräckligt. Frågan om märkning av beredningskemikalier och filtermaterial bör i första hand lösas på EU- rättslig nivå. Hur kraven i artikel 12.3 i övrigt ska genomföras i svensk rätt bör vara upp till att avgöra. 12.3.3Offentlig kontroll och tillsyn Det kommer att ingå i den offentliga livsmedelskontrollen att se till att vattenleverantörer uppfyller kraven på beredningskemikalier och filtermaterial. Den offentliga kontrollen av dricksvatten som livsmedel bedrivs huvudsakligen av de kommunala miljö- och hälsoskydds- nämnderna.30 Försvarsinspektören för hälsa och miljö kontrollerar alla livsmedelsanläggningar inom Försvarsmakten, Fortifikations- verket, och som drivs av eller för respektive myndighet.31 Kemikalieinspektionen har ansvar för tillsynen av primärleveran- törers utsläppande på marknaden av kemiska produkter och biotek- niska organismer.32 Kommunen har övrig tillsyn över hantering av kemiska produkter.33 Nuvarande bestämmelser får anses innefatta en 3023 § 7 och 25 § livsmedelsförordningen. 3123 § 10 och 25 § livsmedelsförordningen. 322 kap. 21 § miljötillsynsförordningen (2011:13). 332 kap. 31 § 5 miljötillsynsförordningen. har också ansvar för viss tillsyn, se närmare beskrivning i kapitel 5. Beredningskemikalier och filtermaterial i kontakt med dricksvatten