sou · H9B374d2 · 2021-09-23 00:00:00 — händelse inträffat, nämligen ingåendet av och krönandet av av Pom- mern till konung i år 1397.147 landslag gällde i sin tur till dess att lag trädde 1736, men hade ett antal förändringar i statsskicket gjorts inte minst genom 1634, 1719 och regeringsformer. Landslagens konungabalk gällde trots detta formellt fram till dess att regeringsform trädde i kraft.148 När det gäller lagarnas indelningar i balkar, finns redan i flera av landskapslagarna rubri- ker som fördes vidare i landslagen och lag och som alltjämt är aktuella: ärvdabalk, jordabalk, byggningabalk, rättegångsbalk. På så sätt finns alltså ett visst mått av kontinuitet till våra dagar. Av framför allt Upplandslagen, Södermannalagen samt Äldre och Yngre Västgötalagen är det tydligt att konungavalet utgick från och skulle bekräftas i övriga landskap.149 Enligt Upplandslagens konungabalk, första flocken,150 skulle konung väljas av de tre folk- landen Tiundaland, Attundaland och Fjädrundaland. skulle sedan vid Upp- sala döma den valde till konung, och sedan skulle lagmännen i , , Tiohärad (), , och göra samma sak. Sedan så hade skett hade konungen fått ”laglig rätt till öd”.151 Därefter beskrivs i andra och tredje flocken hur konungen skulle rida eriksgata (det var under denna eriksgata som de olika lag- männen på respektive landskapsting dömde den valde till konung152) och ”vigas till kronan i ”. Slutligen angavs ånyo att konungen hade ”rätt till öd”.153 öd och dess betydelse för statens och hovets finanser behandlas närmare i avsnitt 6.2. I Östgötalagen saknades bestämmelser om konungaval.154 Såväl Äldre som Yngre Väst- götalagens rättslösabalk, första flocken, inleds däremot med orden ”Svearna äga att taga ko- nung och likaså att vräka”. Detta innebar att svearna hade rätt att välja konung och att för- kasta kandidater vid valet.155 Bestämmelserna om eriksgatan stämmer väsentligen överens med Upplandslagens motsvarande bestämmelser. I Yngre Västgötalagen finns också bestäm- melser om öd.156 147Se till betydelsen av unionsbrevet och kröningsbrevet , tid. Från drott- ning till , : Prisma, 1997, s. 83-90. 148Stjernquist 1999 s. 13-14. 149När det gäller de senaste decenniernas debatt om Svea- respektive Götalandskapens betydelse för bildandet av som enat kungarike ansluter jag mig till analysen i . , Färder till födelse. En samlingsutgåva av Svitjod. Resor till ursprung, och Götarnas riken. Upptäcktsfärder till enande, : Atlantis, 2004. Se särskilt del 1 s. 153-160 och del 2 s. 167-175. 150I flera av de äldre svenska lagarna var balkarna indelade i s.k. flockar, som närmast motsvarar kapitel i senare lagar. 151Holmbäck och Wessén 1933 (Upplandslagen) s. 43. 152Holmbäck och Wessén 1933 (Upplandslagen) s. 52-53; , and Order. Places and Rituals of Assembly in the Medieval North, : , 2017, s. 104-106. 153Holmbäck och Wessén 1933 (Upplandslagen) s. 44. 154Holmbäck och Wessén 1933 (Upplandslagen) s. 51. 155Holmbäck och Wessén 1946 s. 109 och 292, se även s. 114-121 och 300 samt 2004 del 2 s. 156Holmbäck och Wessén 1946 s. 346-347. Historisk översikt över statschefens funktion och ställning Södermannalagens bestämmelser om konungaval och om öd stämmer väsent- ligen överens med Upplandslagens.157 I den stadga för konungaval som utfärdade omkring , vilken infogades i Södermannalagen och sedan lades till grund för landslagens regelverk, förtydligades regelverket. Bl.a. klargjordes att lagmännen skulle ha med sig tolv män valda av lagsagans befolkning för att välja konung vid ting.158 2.2.3.Ett embryo till ett arvkungadöme Även om enligt Upplandslagen var ett valkungadöme, inleddes redan under en förändring i riktning mot ett arvkungadöme. fick sin son erkänd som sin efterföljare, och beslutades på en herredag att skulle efterträdas av sin son . Kungavalet och eriksgatan blev i dessa fall ceremonier utan avgörande betydelse.159 I stadga för konungaval från omkring och sedan i landslagen intogs en bestämmelse att den som skulle väljas till konung helst skulle vara konungason.160 Kungasöner och -döttrar fick hertigtitlar. Hertigtiteln ersatte den gamla jarltiteln, vilken sen- ast användes av (d. En del kungabarn kallades respektive hertiginna, och av dessa var (sedan kung ) den första. En del kallades av . Av dessa var bror (d. 1291) den första. Utanför kungahuset var det enbart (d. 1360), av och , som förde hertigtiteln.161 Även i det unionsbrev som förekom i – och beträffande vilket det är osäkert om det formellt antogs – angavs att unionen skulle vara ett valkungadöme, men efter av död skulle nästa konung helst vara konungason. Detta gällde utöver i redan i , medan var ett arvrike.162 Detta fick betydelse bl.a. då olika efterträdare till av valdes i och , något som ledde till splittring och konflikter. Från det att man kan tala om ett allt mer sammanhållet rike – från omkring tid163 – var såväl den lagstiftande som den verkställande och den dömande makten knuten till konungen, eller i fall, jarlen. Ett tydligt exempel på central lagstiftande makt är edsöreslagar, innebärande att de ledande männen med ed förband sig att skydda 157Holmbäck och Wessén 1940 s. 42-43 och 49-54. 158Holmbäck och Wessén 1940 s. 236-256, ssk. s. 236-237 och 245. – Jfr också till detta avsnitt 1888 s. 1-21, vars historiska resonemang dock i flera avseenden är föråldrade. Jag återkommer därför till honom först i samband med att han uttalar sig om innebörden av regeringsform. 159Holmbäck och Wessén 1940 s. 51. 160Holmbäck och Wessén 1940 s. 237. 161Henrik Klackenberg, ”Svenska medeltida hertigars heraldik” i Heraldisk bd 12, nr 116, 2017, s. 272-283. 162Larsson 1997 s. 84; , ”kongelige program og krigen om Slesvig” i Scandia s. 38-71, ssk. 163Dick , Jarlens sekel. En berättelse om 1200-talets , : , 2002, ssk. Historisk översikt över statschefens funktion och ställning friden i form av , kvinnofrid, tingsfrid och kyrkofrid. Ett något senare exempel är Alsnö stadga , varigenom fridslagstiftning bekräftades och frälset infördes eller utvidgades. I konungens maktmässiga samverkan med olika grupper av stormän förekom dels bis- koparna, dels värdsliga stormän. utvecklades denna samverkan i form av (råd) och parlamentum (samtal) till vad som kom att kallas å ena sidan rikets råd och å andra sidan herredagen eller en början till riksdagen.164 Riket var företrätt genom att män från olika delar av landet deltog, t.ex. vid kungaval.165 Även om ståndsriksdagen har sina rötter är det först riksdag som även bönder deltog. Begreppet ”riksdag” användes först om ett möte . Biskoparna hade dubbla funktioner, dels som makthavare i riksrådet tillsammans med kungen, dels som makthavare som en del av katolska kyrkan under påven. dyker riksämbeten som drots och marsk upp i källorna. av Mecklenburg lovade i sin kungaförsäkran att rätta sig efter riksrådet i alla viktiga ärenden. Konungen innehade den högsta dömande makten vid s.k. räfsteting eller rättarting. Dessa reglerades bl.a. genom stadga . Den kungliga domsrätten omfattade särskilt edsöresbrotten. Det kan nämnas att och Mag- nus hade särskilda domssigill, ad causas.166 då av var unionskung förekom det att drottning fungerade som högsta domare i Sverige.167 Riket som sådant hade först inget eget sigill, utan kungarna använde – i likhet med sina motsvarigheter i andra länder – sina personliga sigill vid utfärdandet av viktiga dokument. Det första kända kungasigillet är sigill . Det första sigillet med vad som torde vara ett heraldiskt motiv är kontrasigill . Det innehåller två leoparder (i heraldisk terminologi gående lejon med ansiktet vänt mot betraktaren) vända mot varandra.168 Det är oklart om detta var en släktsymbol eller möjligen någon typ av kungasymbol.169 Något senare dyker under alla förhållanden släktheraldiken upp i sigillen, med (”läspe och halte”) tre leoparder från 1220-30-talen som första exempel.170 De tre 164Herman , Rikets råd och män. Herredag och råd i 1280-1480, : Kungl. Vitterhets Historie och Antikvitets , 2005. 165Stjernquist 1999 s. 15. 166Harald , Svenska medeltida kungasigill. Första delen, 1936 s. 66-71; , Svenska medeltida kungasigill. Andra delen, 1942 s. 45-50. 167Marie-Louise Flemberg, . Engelsk prinsessa – nordisk unionsdrottning, : Santérus, 2014, s. 222-226. 168Fleetwood 1936 s. 9-22. 169Jfr att en symbol för den dömande makten var två lejon, en symbolik hämtad från kung tron enligt ; se , ”The Courtroom. From Church Portal to ” iWilfried och , The History of Courts and Procedure in Medieval , Wash- ington D.C. : , 2016, s. 43-46. 170Fleetwood 1936 s. 29-32. Historisk översikt över statschefens funktion och ställning leoparderna kom från danska mödernesläkt. Från och med kom Bjälboät- tens171 vapen, ett upprest lejon vanligen över tre ginbalkar i en sköld beströdd med hjärtan, att användas i sigillen.172 lät i ett sigill placera tre öppna kronor, en över två, runt skölden.173 Det har diskuterats hur dessa kronor skulle kunna tolkas. En förklaring är att det enbart är fråga om dekorativa element som ska symbolisera den kungliga makten och fylla ut tomrum- men i det runda sigillet. Enligt denna tolkning, gjord av , har de inget med det senare riksvapnet att göra.174 Tolkningen härstammar dock från då den rådande uppfattningen var att de som riksvapen etablerades av av Mecklenburg ,175 en uppfattning som sedan visat sig inte stämma. Även om av Mecklenburg var den förste som satte in i en sköld i ett sigill, har det framkommit att vapnet av guld i en blå sköld användes , under regeringstid. Detta vapen har nämligen påträffats i en sal i , vilken dekorerades med vapen för kardinaler och kungar i samband med planerandet av ett korståg.176 förekom också på mynt , under tid, även om de då var placerade i cirkel med kronringarna mot myntets mitt.177 Bortsett från användning av kan alltså den första mer systematiska förekomsten av de knytas till tid. Det är rimligt att associera de till det faktum att var kung över , och , något som också manifesterades i den konungatitel han använde från 1330-talet.178 171Denna ätt kallas omväxlande Folkungaätten och Bjälboätten; Folkungaätten är det inarbetade namnet men Bjälboätten en mera rättvisande beteckning, se 2002 s. 175-189. Vapnet används, ofta under namnet Folkungavapnet, i stora riksvapnets andra och tredje fält, men det har i sin tur felaktigt uppfattats som ett vapen för . 172Fleetwood 1936 s. 33-71; 1942 s. 9-52. 173Fleetwood 1936 s. 55-59, jfr även s. 63 betr. ett senare sigill där tecken för alfa et omega finns på de plats. 174Fleetwood 1936 s. 57. Jfr också . , Det danske kongevåben fra Valdemarerne til –studier i Danmarkshistoriens heraldiske spejl, under publicering 2021, kap. 4, avsnittet Tre i 1200-tallet. fäster vikt vid den kungliga symboliken och anknytningen till de tre krönta lejonen i den som konung avsatte brodern vapen. 175Fleetwood 1942 s. 59-64; , ”som europeisk symbol och svenskt riksvapen” i Heraldisk bd 1, nr 2, 1960, s. 60-71, , ”tre ” i Heraldisk bd 1, nr 5, 1962, s. 215-223, , ”– några reflexioner” i Heraldisk bd 1, nr 6, 1962, s. 257-258, C. U. Scheffer, ”Trekronorsvapnets mecklenburgska ursprung” i Heraldisk bd 2, nr 12, 1965, s. 83-88. 176Georges de Loÿe, ”Origine des armoiries royales de à trois couronnes” i congreso internacional de las ciencias genealogica y heraldica, bd 2, : Salazar y , 1983, s. 495-520; , ”Nytt om ’tree Chronor’” i Heraldisk bd 5, nr 49-50, 1984, s. 51-55; de Loÿe, 1986, s. 155-174, . Sagerlund, ”lilla riksvapen i – nya iakttagelser”, Heraldisk Tids- skrift bd 11, nr 108, 2013, s. 364-370. 177Georges de Loÿe, ”Om ursprunget till det svenska riksvapnet ” i Heraldisk bd 6, nr 54, 1986, s. 169. 178Bartholdy 2021 kap. 4 avsnittet tre ; , ”The Greater Coat of Arms of from c. 1450 until Today” i (red. ), Genealogica & Heraldica, Influence on Genealogy and Heraldry of Major in the History of a Nation, and Heraldic Sciences, 2014, : Slekthistorisk Forlag, 2015, s. 173-180. Historisk översikt över statschefens funktion och ställning I ett sigill vilket användes till och med 1520-talet finns en bild av hållande en sköld med . Detta är det första statssigillet utan koppling till den vid tiden aktuella härskaren. Den förste som satte samman vapnet med och Bjälboät- tens vapen i en kvadrerad sköld var kung . Han placerade sitt ättevapen i en hjärtsköld. På detta sätt uppkom det vapen som ligger till grund för nuvarande stora riksvapen.179 2.3.Vasatiden, stormaktstiden och det enväldet Som redan nämnts fortsatte landslag och stadslag att gälla . Inte minst på det statsrättsliga området fick emellertid ett antal riksdags- beslut stor betydelse, såsom 1544 som innebar att valkungadömet er- sattes med en arvmonarki. En annan typ av dokument som har stor betydelse på det stats- rättsliga planet är konungaförsäkringarna, i vilka konungarna lovade att regera under iaktta- gande av vissa uppställda villkor. antogs första regeringsform. I den reglerades regeringens och de cen- trala ämbetenas sätt att verka. Regeringsformen hade sin största betydelse förmyndarregeringar under och . stiftades en kyrko- lag. Under den senare delen av inleddes ett arbete med att reformera rätten på den allmänna civil- och strafflagens områden, och det arbetet ledde års lag. Under vissa perioder och på vissa områden hade rättspraxis stor betydelse för rätts- utvecklingen, som t.ex. på testamentsrättens område.180 2.3.2.Arvkungadömet införs och successionen regleras På riksdag antogs den s.k. arvföreningen, varigenom Sve- rige slutligt blev en arvmonarki i stället för en valmonarki. Det bestämdes att skulle efterträda kung och därefter skulle hans ”Manköns Lijffzerffherskaffter [furst- lig persons livsarvingar181]” följa, och sedan yngre bröders ättlingar på samma sätt, ”ifrån och til ”.182 Detta är alltså vad som kallas agnatisk lineal primogenitur, innebärande att den äldste sonen och därnäst dennes äldste son och så vidare ska ärva kro- nan. Bakgrunden till regleringen finns att söka i fransk rätt.183 De grev- och friherrskap som 179Fleetwood 1942 s. 88-91, Klackenberg 2015. 180Elsa , et prudentia. Rättsbildning genom rättstillämpning - och testamentsmålen 1640-1690, Rättshistoriskt bibliotek bd 70, : Instituitet för Rättshistorisk Forskning, 2014. 181Svenska , uppslagsord ”Liv”, sammansättning ”Livs-arvherrskap”. 182Rådets och adelns bref i ständernas namn om tronföljden i riket inom konung börd och slägt , Svenska Riksdagsakter, bd I:1 s. 378-390 eller Stiernman bd 1, 1728, s. 176-186, citatet från s. 181; se härtill 1877 s. 1. 183Andersson 1934, se även 1934. Historisk översikt över statschefens funktion och ställning först inrättades skulle också ärvas enligt agnatisk lineal primogenitur, dock med viss begränsning för yngre agnatiska släktlinjer.184 innehåll var inte helt och hållet en nyhet; den hade föregåtts av att riks- rådet hade försäkrat att äldste son skulle efterträda honom, om han vore därtill tjänlig.185 På ett möte med bl.a. riksrådet i hade de närvarande erkänt hans söner och som rätta arvingar till krona.186 försäkrade ständerna successionsrätt till ättlingar, oavsett med vem gifte sig.187 Vid , då ständerna sade upp tro och lydnad till , hölls det dock emot honom att han hade gift sig med och låtit kröna henne till drottning och inte iakttagit kravet på jämbördighet enligt kungligt bruk.188 infördes ett krav på att en medlem av kungahuset inte skulle gifta sig med någon ofrälse person, vid äventyr av förver- kande av successionsrätten.189 förnyades arvförening med det tillägget att successionsrätt på kvinnolinjen infördes om hela manslinjen var utgången. Den äldsta ogifta prinsessan skulle då bli drottning, och ständerna skulle med hennes bifall välja en gemål åt henne.190 beslutades en ny arvförening, och tillträdde som med suc- cessionsrätt för sin linje före bror och dennes linje. Om dessa båda linjer dog ut skulle den äldsta ogifta prinsessan då bli drottning på samma sätt som enligt arvförening.191 I denna arvförening infördes också fyra bestämmelser som byggde på erfa- renheter av regering och som helt eller delvis fördes vidare in success- ionsordning:192 •Konung och arvfurste skulle vara av den rena evangeliska läran enligt den oföränd- rade Augsburgska bekännelsen, och successionsrätten för arvfurste som avföll från denna lära var förverkad. •Arvfurstarnas gemåler skulle vara av den rena evangeliska läran. •Vetskap och samtycke från krävdes för en arvfurstes giftermål. En arv- fick inte gifta sig ”medh mindre än Rijksens Ständer är ther om först witterligit, om the kunne pröfwe, at thet är theras F: N: [furstelige nåde] och heele Rijket gag- neligit”.193 184Robert Swedlund, Grev- och friherreskapen i och . Donationerna och reduktionerna , Upp- sala: , 1936, s. 22-24 och 140-159. 185Rikets råds försäkran till konung med avseende på hans påtänkta giftermål, , Svenska Riksdagsakter, bd I:1 s. 44-47 på s. 46, se även Stiernman bd 1, 1728, s. 40-42, på s. 42. Se härtill Anders- son 1934 s. 224; 1877 s. 1. 186Rådets och några andra personers ed, , Svenska Riksdagsakter, bd I:1 s. 250-253. Se härtill 1934 s. 224-225; 1877 s. 1. 187Stockholms riksdags beslut och , Stiernman bd 1, 1728, s. 260-266 på s. 264-265; 269-273 på s. 272; se härtill 1877 s. 3-4. 188Sann och rättmätig orsaak [---] , Stiernman bd 1, 1728, s. 286-311 på s. 307; se härtill 1877 s. 3-4. 189Stadga om konungslig och furstlig rättighet [---] , Svenska Riksdagsakter bd II:2 s. 624-635 på s. 633, Stiernman bd 1, s. 346-359 på s. 356-357; se härtill 1877 s. 4. 190Ständernas arfförening , Svenska Riksdagsakter II:2 s. 923-938 på s. 928-929, Stiernman I 378-385 på s. 380. Se härtill 1877 s. 5-6. 191Norrköpings arfförening , Stiernman bd 1 s. 561-579. Se härtill 1877 s. 7-8, 192Berger 1877 s. 8-9. 1 s. 575. Historisk översikt över statschefens funktion och ställning •En konung eller arvfurste som blev regent i ett annat land och bosatte sig där skulle förlora rätten till den svenska tronen.194 Den kvinnliga successionsrätten bekräftades ytterligare gånger år 1627 och 1634195 samt dessutom regeringsform.196 Enda gången den tillämpades var när drottning besteg tronen efter . antogs pfalzgreven till tronföljare,197 och beslutade riksda- gen att 1544 och arvföreningar skulle tillämpas på det pfalziska huset, dock med undantag för den kvinnliga successionsrätten. En skillnad gentemot arvförening var också att en arvfurste som blivit regent i utländsk stat kunde bo där. behövde riksrådets samtycke till giftermål och gemålen måste vara av den rena evangeliska läran, de- finierad av den oförändrade augsburgska bekännelsen.198 Enligt skulle denna regel tolkas som att den också omfattade arvfurstarna och att de behövde konungens och riksrå- dets samtycke till giftermål. Han menade också att en regel om att arvfurstarna skulle uppfö- das i den rena evangeliska läran, sedd tillsammans med arvförening, måste innebära att arvfurste som avföll från denna lära hade förverkat sin arvsrätt.199 Dessa tolkningar stäm- mer överens med kraven på men framgår inte uttryckligen när det gäller hans barn. utsträcktes successionsrätten inom det pfalziska huset till kvinnor, i anslutning till arvförening och regeringsform.200 Detta bekräftades också av riksdag.201 ändrade konungens statsrättsliga funktion, inte främst genom rättsliga för- ändringar utan genom att slå ned uppror och genom att ta makten över kyrkan och dra in en stor mängd kyrklig egendom till staten. Den dubbla styrelseform som hade funnits genom att biskopar och präster var knutna till katolska kyrkan och underordnade påven upphörde därmed. Biskoparna var inte längre rådsmedlemmar, men de och övriga präster ingick som ett stånd i och underordnades den världsliga makten. Som redan indirekt har framgått fattades beslut i viktiga ärenden på riksdagar, där bönder deltog . Därmed var den fyrståndsriksdag etablerad som skulle bestå . infördes som nämnts arvkungadömet. Själva begreppet ”riksdag” an- vändes först om ett möte . lovade i sin konungaförsäkran att 194Dessa bestämmelser finns på s. 574-576. Jfr till tolkningen av den sista punkten 1877 s. 10. 195Riksdagsbeslut och , Stiernman bd 1 s. 796-801 på s. 797-798 resp. bd 2 1729 s. 871-887 på s. 873-874. Se härtill 1877 s. 10. 196Stiernman bd 2 s. 887-922, konstitutionella urkunder s. 71-100. 197Sweriges Rijkes samptlige Ständers Eenhällige Förklaring [---] , Stiernman bd 2 s. 1105-1117. Se härtill 1877 s. 11. 198Riksdagsbeslut , Stiernman bd 2 s. 1162-1173 på s. 1170-1171. Se till tolkningen 1877 s. 12-13. 199Berger 1877 s. 13. 200Riksdagsbeslut , Stiernman bd 3 s. 1908-1934 på s. 1911-1912, se även testamente s. 2107-2122 på s. 2108-2109. Se härtill 1877 s. 14-15, 201Riksdagsbeslut , Stiernman bd 3 s. 2094-2100 på s. 2098. Historisk översikt över statschefens funktion och ställning inte stifta ny lag eller ändra gammal utan riksrådets och ständernas samtycke. inrät- tades och därefter fler hovrätter, och konungens dömande funktion var därmed delvis delegerad till ett kollegium av adelsmän och jurister. Dock förbehöll sig konungen även fortsättningsvis en högsta domsmakt, som utövades i riksrådet (justitierevisionen) och fördes över till den då inrättade . regeringsform reglerades regeringens och förvaltningens verksamhet samt den dömande makten. Genom denna regeringsform gjordes en början till uppdelning mellan vad som senare kunde kategoriseras riksstyrelsen och hovet. Riksstyrelsen sköttes av de höga riksämbetena (riksdrotsen, riksmarsken, riksamiralen, rikskanslern och riksskattmästaren), medan några av de lägre riksämbetena senare kom att utvecklas i riktning mot att bli hoväm- beten (främst riksmarskalken, riksstallmästaren och riksjägmästaren; dessutom fanns rikstyg- mästaren som hade hand om artilleriet). Det steg som togs kan beskrivas som att hovet blev en av statsförvaltningens grenar i stället för att helt sammanfalla med statsförvaltningen.202 Med hovrätten som grundmodell byggdes kollegier upp för olika sak- områden och med riksämbetsmännen som ledare. Den lokala förvaltningen i landet fick en ny utformning, genom att landshövdingeämbeten inrättades. Efter bortgång styrdes under enligt regeringsform men med tillägg av ett additament, som stärkte ständernas po- sition. Genom additament fick en fastare grund att stå på, eftersom den skulle inkallas och inte endast när konungen så önskade. , en myn- dighet under , inrättades . inleddes det enväldet genom att lät ständerna förklara att han inte var bunden av regeringsform och inte heller bunden av riksrådets mening. fick hela lagstiftningsmakten i sin hand; han behövde inte sam- tycke för att ändra lag. Vid riksdagarna 1689 och 1693 fick han också beskattningsmakt vid krig. utnyttjade denna beskattningsrätt maximalt och riksrådet och ständerna kunde inte utöva någon makt av betydelse. Dock ska nämnas att inrättade en revi- sionsexpedition med en högste ombudsman, ett ämbete som heter justitie- kanslersämbetet. 2.3.4.Rikets symboler, hertigdömen, landskapsvapen I riksvapnet placerades först Vasaättens vapen och sedan den Pfalziska ättens vapen i hjärtskölden, och kvadreringslinjerna utvecklades till ett kors. Enligt regeringsform skulle rikskanslern förvara det större rikssigillet och hovkanslern det mindre.203 Härader samt bergs- och tingslag började skaffa sigill för att kunna bekräfta riksdagsbesluten.204 I samband med begravning tog initiativ till en serie landskapsvapen. Landskapen fördelades i en grupp hertigdömen och en grupp grevskap, och de vapen som togs fram åt 202Reuterskiöld s. 74, Bramstång 1999 s. 95-96, Bramstång Hov och slott s. 14-19. 203Uno , Heraldik i svenska författningar. En vapenrättslig översikt från medeltiden till våra dagar, : , 1951, s. 36-37; Klackenberg 2015. 204Lindgren 1951 s. 21-22. Historisk översikt över statschefens funktion och ställning dem bildade en serie som skulle manifestera vidsträckthet och betydelse.205 I takt med att det svenska väldet ökade i omfattning lades sedan vapen för nya territorier till i statssymboliken.206 började den blå flaggan med gult kors förekomma.207