sou · H9B342 · 2021-06-01 00:00:00 — De aktörer som avses är den med tillstånd enligt 3 § kreditupplysningslagen eller 19 kap. lagen om värdepappersmarknaden och den som till en verksamhets- utövare tillhandahåller en e-legitimationstjänst eller en tjänst avseende mobil överföring av pengar där överföringen sker . 1 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får med- dela föreskrifter om 1.undantag för vissa speltjänster från tillämpning av lagen eller bestäm- melser i den, 2.innehållet i och omfattningen av den allmänna riskbedömningen enligt 2 kap. 1 § och om faktorer som kan tyda på låg eller hög risk för penning- tvätt eller finansiering av terrorism, 3.undantag från kravet på dokumenterade riskbedömningar enligt 2 kap. 4.riskklassificering av kunder enligt 2 kap. 3 §, inbegripet faktorer som kan tyda på låg eller hög risk för penningtvätt eller finansiering av terro- rism, 5.innehållet i och omfattningen av interna och gemensamma rutiner enligt 2 kap. 8 och 9 §§, 6.innehållet i rutiner för lämplighetsprövning enligt 2 kap. 13 §, 7.dokumentation av genomförda utbildningar och vilken information och utbildning som ska tillhandahållas anställda enligt 2 kap. 14 §, 8.nödvändiga åtgärder och rutiner enligt 2 kap. 15 § och 6 kap. 4 a §, 9.åtgärder för identitetskontroll enligt 3 kap. 7 och 8 §§, 10.vad som avses med förenklade åtgärder för kundkännedom och i vilka situationer som förenklade åtgärder är tillåtna enligt 3 kap. 15 §, 11.vad som avses med skärpta åtgärder för kundkännedom och i vilka situationer som skärpta åtgärder ska vidtas enligt 3 kap. 16 och 17 §§, 12.hur rapportering eller underrättelse till ska göras enligt 4 kap. 3 eller 4 a §, 13.hur uppgifter ska lämnas enligt 4 kap. 6 §, 14.system för uppgiftslämning enligt 4 kap. 7 §, 15.bevarande av handlingar och uppgifter enligt 5 kap. 3 §, 16.förutsättningarna för förlängt bevarande av handlingar och uppgifter enligt 5 kap. 4 §, 17.innehållet i och omfattningen av rutiner för intern kontroll och modellriskhantering enligt 6 kap. 1 §, 18.kriterierna för när funktioner som avses i 6 kap. 2 § första stycket ska inrättas samt de krav som ska gälla i fråga om funktionernas organisa- tion, befogenheter och oberoende, 19.organisation, kompetens, befogenheter, funktion och oberoende för den centrala kontaktpunkten enligt 6 kap. 3 §, 20.det särskilda rapporteringssystemet enligt 6 kap. 4 §, 21.skyldighet för verksamhetsutövare som avses i 1 kap. 2 § första stycket 1–12, 15, 16, 18, 19 och 21–23 att periodiskt eller på begäran lämna uppgifter om sin verksamhet, sina kunder och andra förhållanden som är nödvändiga för att tillsynsmyndigheter ska kunna bedöma den risk som kan förknippas med de verksamhetsutövare som står under tillsyn, och 22.skyldighet för juridiska personer som är sådana verksamhetsutövare som avses i 1 kap. 2 § första stycket 15, 18, 19 och 21–23 att periodiskt eller på begäran lämna uppgifter om den som enligt 7 kap. 6 § tredje stycket har ett kvalificerat innehav av andelar i den juridiska personen. I paragrafen finns bemyndiganden för regeringen eller den myndig- het som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter som kom- pletterar bestämmelserna i lagen i vissa avseenden. Övervägandena finns i avsnitt 17.5.3, 22.3.1 och 22.3.2. Genom tillägget i punkt 12 framgår att regeringen eller den myn- dighet som regeringen bestämmer även får meddela föreskrifter om hur underrättelse till enligt 4 kap. 4 a § ska göras. Tilläggen i punkt 21 gör det möjligt att meddela föreskrifter som syftar till att säkerställa att behöriga myndigheter kan tillämpa en riskbaserad tillsynsmetod (jfr artikel 48.6 i fjärde penningtvättsdirek- tivet). Med stöd av tilläggen kan föreskrifter meddelas om skyldighet för verksamhetsutövare som står under länsstyrelsernas tillsyn att periodiskt eller på begäran lämna uppgifter om sin verksamhet, sina kunder och andra förhållanden som är nödvändiga för att tillsyns- myndigheter ska kunna bedöma den risk som kan förknippas med de verksamhetsutövare som står under tillsyn. I kravet på att upp- gifterna ska vara nödvändiga för att tillsynsmyndigheten ska kunna bedöma den risk som kan förknippas med verksamhetsutövarna ligger en bedömning av om de begärda uppgifterna är relevanta men också ett krav på myndigheten att göra en bedömning av proportionaliteten i begäran. Nyttan med att få in uppgifterna får vägas mot de kostna- der och andra olägenheter som det innebär för verksamhetsutövaren att ta fram och överlämna uppgifterna. Detta måste beaktas när före- skrifterna utformas och tillämpas (jfr prop. 2016/17:173 s. 355). Bemyndigandet i punkten 22, som är ny, gör det möjligt att med- dela föreskrifter som syftar till att underlätta för länsstyrelserna att få uppgifter om den som har ett kvalificerat innehav i juridiska per- soner som omfattas av vandelskravet i 7 kap. 6 § andra stycket. Med stöd av bemyndigandet kan föreskrifter meddelas om skyldighet för dessa personer att periodiskt eller på begäran lämna aktuella uppgifter. 2 § Regeringen får beträffande en myndighet som avses i 4 a kap. 5 § första stycket föreskriva att den inte ska vara skyldig att lämna uppgifter inom ramen för särskilt beslutad samverkan. Paragrafen, som är ny, innehåller ett bemyndigande för regeringen att i visst avseende begränsa myndigheters deltagande i särskilt beslu- tad samverkan enligt 4 a kap. Övervägandena finns i avsnitt 15.1.2. Av bestämmelsen följer att regeringen i fråga om en myndighet som kan ingå i en särskilt beslutad samverkan får föreskriva att den inte ska vara skyldig att lämna uppgifter. En sådan föreskrift kan omfatta en eller flera myndigheter. Myndigheten kan i så fall vara mottagare av information som lämnas inom ramen för en samverkan men omfattas inte själv av någon uppgiftsskyldighet. 25.3Förslaget till lag om ändring i lagen (2017:631) om registrering av verkliga huvudmän 2 kap. Uppgifter om verkliga huvudmän Skyldighet att anmäla uppgifter för registrering 3 § En juridisk person ska anmäla uppgifterna enligt 1 § första stycket till för registrering i registret över verkliga huvudmän. Om är behörig registreringsmyndighet för en juridisk person, ska en anmälan göras som en anmälan om registrering av personen. En anmälan ska i annat fall göras senast från det att den juridiska personen har registrerats av en behörig registreringsmyndighet. När ett förhållande som anmälts eller ska anmälas ändras, ska den juri- diska personen anmäla förändringen för registrering. Anmälan ska göras utan dröjsmål efter det att den juridiska personen fått kännedom om det ändrade förhållandet. Paragrafen innehåller bestämmelser om i vilka situationer som upp- gifterna om den juridiska personens verkliga huvudman ska anmälas till registreringsmyndigheten samt vid vilka tillfällen detta ska ske. Övervägandena finns i avsnitt 22.3.3. Genom ändringen i andra stycket gäller det inte längre någon frist för sådana juridiska personer som har som behörig regist- reringsmyndighet, t.ex. aktiebolag, handelsbolag och ekonomiska för- eningar, avseende den första anmälan av uppgifter om verklig huvud- man. Sådan anmälan ska i stället göras som en anmälan om registrering av den juridiska personen. För sådana juridiska personer där någon annan myndighet än är behörig registrerings- myndighet gäller fortfarande en frist för anmälan av uppgifter om verklig huvudman. Det kan nämnas att för stiftelser är en länsstyrelse registreringsmyndighet (10 kap. 1 § stiftelselagen) och för samfällighetsföreningar är Lantmäteriet registreringsmyndig- het (25 § lagen om förvaltning av samfälligheter). 5 a § En juridisk person ska bekräfta uppgifter som har anmälts enligt 3–5 §§. Paragrafen, som är ny och finns under en ny rubrik, innehåller be- stämmelser om krav på årlig bekräftelse av uppgifter som har anmälts till för registrering i registret över verkliga huvudmän. Övervägandena finns i avsnitt 22.3.3. Enligt bestämmelsen ska en juridisk person bekräfta upp- gifter som har anmälts enligt 3–5 §§. Kravet gäller dels för uppgifter om verklig huvudman, dels för uppgifter om företrädare i insamlings- organisationer. Av 7 § första stycket framgår att bestämmelsen även gäller för truster. I 3 kap. 12 § 1 finns bestämmelser om att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om när och hur en bekräftelse av uppgifter i registret över verkliga huvud- män ska göras. 7 § För en fysisk eller juridisk person som driver verksamhet som avser förvaltning av en trust gäller det som sägs om en juridisk person i 1–3 och 5 a §§ i fråga om trusten. När 3 § andra stycket tillämpas ska fristen räknas från det att verksam- heten startar. Paragrafen innehåller bestämmelser om truster. Övervägandena finns i avsnitt 22.3.3. Genom tillägget i första stycket framgår att kravet på årlig bekräf- telse av uppgifter som anmälts till för registrering i registret över verkliga huvudmän även gäller för truster. Register över verkliga huvudmän Utebliven anmälan eller bekräftelse 3 § Om en juridisk person inte har anmält uppgifter för registrering i registret över verkliga huvudmän inom den tid som anges i 2 kap. 3 eller 4 §, eller om registrering vägrats enligt 2 §, får förelägga den juridiska personen att lämna in en anmälan inom . Om en juridisk person inte har bekräftat uppgifter enligt 2 kap. 5 a §, får förelägga den juridiska personen att lämna en sådan bekräftelse. Paragrafen innehåller bestämmelser om möjligheter att agera om en juridisk person inte har kommit in med en anmälan inom angivna tidsfrister, om registrering har vägrats enligt 2 § eller om den juridiska personen har underlåtit att bekräfta uppgifter som har anmälts till . Övervägandena finns i avsnitt 22.3.3. Andra stycket är nytt. Av det framgår att även vid en juridisk persons underlåtenhet att bekräfta uppgifter i registret över verkliga huvudmän får utfärda föreläggande om att åtgärden ska vid- tas. Bestämmelsen är fakultativ. kan alltså välja att på andra sätt än genom föreläggande förmå en juridisk person att komma in med en bekräftelse. Det åligger därför att i varje enskilt fall överväga om ett föreläggande är verkningsfullt och ändamåls- enligt. Om det i en viss situation kan antas att en utebliven bekräf- telse beror på bristande kunskap om lagens krav och inte på ovilja att följa detta är det ofta motiverat att påminner om att bekräftelse ska ske på ett mindre ingripande sätt än genom ett for- mellt föreläggande (jfr prop. 2016/17:173 s. 572). 5 § De verksamhetsutövare och myndigheter som använder registret ska anmäla till om det finns anledning att misstänka att uppgif- terna i registret är felaktiga och därvid lämna nödvändiga uppgifter om de omständigheter som ligger till grund för anmälan. Brottsbekämpande myn- digheter som använder registret ska göra en sådan anmälan när det kan ske med hänsyn till utredning av brott. En anmälan enligt första stycket ska också göras om en registrerings- skyldig juridisk person inte har gjort en anmälan inom den tid som anges i 2 kap. 3 eller 4 §. Paragrafen innehåller bestämmelser om anmälningsskyldighet för verksamhetsutövare och myndigheter som använder registret, bl.a. om dessa misstänker att uppgifterna i registret är felaktiga. Övervägan- dena finns i avsnitt 22.3.3. Genom ändringen i första stycket klargörs att vid en anmälan till om misstänkt felaktiga uppgifter i registret över verk- liga huvudmän ska även nödvändiga uppgifter om de omständigheter som ligger till grund för anmälan lämnas. Härigenom bryts den sekre- tess eller annan tystnadsplikt som kan gälla för uppgifterna i fråga. Skyldigheten att lämna uppgifter är begränsad till nödvändiga upp- gifter om de omständigheter som ligger till grund för anmälan. I 12 § 4 finns ett bemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om hur anmälan vid misstanke om felaktiga uppgifter i registret över verkliga huvudmän ska göras och vilka slags nödvändiga uppgifter som därvid ska lämnas. 6 § Om en juridisk person inte följer ett föreläggande enligt 2, 3 eller 4 §, får vid vite förelägga den juridiska personen eller den verk- ställande direktören, en styrelseledamot eller en annan motsvarande befatt- ningshavare att inom göra en anmälan eller bekräfta vissa uppgifter eller ge in uppgifter som den juridiska personen är skyldig att lämna enligt denna lag. Paragrafen innehåller bestämmelser om möjlighet att förena förelägganden enligt lagen med vite. Övervägandena finns i avsnitt 22.3.3. Av 3 § framgår att vid utebliven bekräftelse av upp- gifter i registret får förelägga den juridiska personen att lämna sådan bekräftelse. Genom ändringen framgår att även vid under- låtenhet att följa ett sådant föreläggande får utfärda ett vitesföreläg- gande. Bestämmelsen är fakultativ, vilket innebär att ett vitesföreläggande inte automatiskt ska följa om en juridisk person inte följt ett före- läggande om att bekräfta vissa uppgifter. Vite ska således föreläggas om anser att det finns skäl för det. Det måste således i det enskilda fallet övervägas om ett föreläggande vid vite är en ända- målsenlig och proportionerlig påtryckning för att förmå en juridisk person att agera på önskvärt sätt (jfr prop. 2016/17:173 s. 573). 12 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får med- dela föreskrifter om 1.innehållet i och övriga krav på anmälan enligt 2 kap. 3–5 §§ och när och hur bekräftelse enligt 2 kap. 5 a § ska göras, 2.innehållet i och övriga egenskaper hos registret med uppgifter om verkliga huvudmän, 3.frågor om tillgång till registret, 4.hur anmälan enligt 5 § ska göras och vilka slags nödvändiga uppgifter som därvid ska lämnas, och 5.sådana avgifter som avses i 11 §. Paragrafen innehåller bemyndiganden. Övervägandena finns i avsnitt 22.3.3. Genom ändringen i punkten 1 framgår att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer även får meddela föreskrifter om när och hur en bekräftelse av uppgifter i registret över verkliga huvudmän ska göras. Punkten 4 är ny. Av den framgår att regeringen eller den myn- dighet som regeringen bestämmer bemyndigas att även meddela föreskrifter om hur anmälan vid misstanke om felaktiga uppgifter i registret över verkliga huvudmän ska göras och vilka slags nödvän- diga uppgifter som därvid ska lämnas. Till följd av den nya punkten blir förutvarande punkt 4 i stället punkt 5. Särskilt yttrande av experten Utredningens förslag möjliggör i flera avseenden ett ökat informa- tionsutbyte som bidrar till att ge olika aktörer på marknaden bättre förutsättningar att förebygga och förhindra penningtvätt men även för myndigheter att utreda och lagföra penningtvätt. Ett förslag som utredningen lägger fram är att Finanspolisen och övriga myndigheter som ingår i Samordningsfunktionen mot penningtvätt och finansier- ing av terrorism, inom ramen för en särskilt beslutad samverkan, ska kunna dela information med verksamhetsutövarna i större utsträck- ning än . Genom att samla fler verksamhetsutövare för att dela information kan arbetet effektiviseras. Detta innebär sanno- likt att mer avancerade penningtvättsupplägg och annan grov brotts- lighet kan upptäckas i ett tidigare skede men också att , som land blir mindre attraktivt att användas för penningtvätt. För att förslaget om en särskild beslutad samverkan ska kunna nå sin fulla potential krävs att det avsätts särskilda resurser för att berörda myndigheter, framför allt Finanspolisen, ska kunna administrera sam- verkan på ett effektivt sätt. Det kan bland annat handla om digitala systemstöd för att effektivt kunna tillhandahålla, dela och behandla information inom ramen för samverkan. Den av utredaren eftersträ- vande effekten – att effektivisera informationsutbytet genom särskild samverkan – kan enligt min mening inte uppnås genom att resurser till samverkan får avsätta genom intern fördelning av resurser. Jag förordar därför att en adekvat resurstilldelning ges Finanspolisen. För att säkerställa att tillräckliga resurser allokeras till Finans- polisens verksamhet såvitt avser att besluta om och effektivt admini- strera verksamhet inom ramen för särskild samverkan bör det införas en bestämmelse i lagen om åtgärder mot penningtvätt och finansier- ing av terrorism som innebär att den aktör som beslutar om särskild samverkan får ta ut en avgift från den som deltar i samverkan. Av- giften får tas ut för att finansiera den verksamhet som bedrivs inom samverkan och som deltagarna får ta del av. Det bör också införas ett bemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om avgiften. Det kommer sannolikt förutsätta att visst systemstöd inrättas för det ska gå att uppnå en effektiv särskild samverkan. Systemstödet kommer behöva underhållas och det kan antas att också andra resurs- krävande åtgärder kommer att vidtas inom ramen för särskild sam- verkan. Det är rimligt att den som deltar och får ta del av till exempel information som tillhandahålls genom ett systemstöd bidrar till myn- dighetens kostnader för detta. Den aktör som beslutar om särskild samverkan bör därmed få möjlighet att ta ut en avgift för den verk- samhet som bedrivs inom särskild samverkan och som deltagarna får ta del av. Jag föreslår därför att det förs in en bestämmelse i penningtvätts- lagen som innebär att den aktör som beslutar om särskild samverkan får ta ut en avgift från den som deltar. Syftet med avgiften är att finan- siera den verksamhet som bedrivs inom samverkan och som deltag- arna får ta del av. Det bör också införas ett bemyndigande för reger- ingen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om avgiften. Det kan vara lämpligt att införa en bestäm- melse om detta i utredningens föreslagna 4 a kapitel i penningtvätts- lagen inklusive ett bemyndigande. Bemyndigandet placeras lämpligen i 8 kap. penningtvättslagen. Stärkta åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism En särskild utredare ska ges i uppdrag att göra en analys av vilka åt- gärder som kan vidtas för att stärka arbetet mot penningtvätt och finansiering av terrorism. •analysera förutsättningarna för att effektivt utöva tillsyn på området för åtgärder mot penningtvätt och finan- siering av terrorism, •analysera förutsättningarna för banker och andra kreditinstitut, samt för Finanspolisen och andra brottsbekämpande myndigheter, att bekämpa penningtvätt och finansiering av terrorism, inbegripet former för informationsdelning mellan institut och myndigheter, •analysera om den befintliga tillsynsstrukturen på området är till- räckligt ändamålsenlig, och •lämna de förslag till författningsändringar som krävs. Uppdraget har sin grund i tillkännagivande om att regeringen ska utreda vilka ytterligare åtgärder som kan vidtas för att stärka arbetet mot penningtvätt (bet. 2018/19:FiU42, rskr. 2018/19:291). Uppdraget ska redovisas . Regelverket om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism Bestämmelser som syftar till att förhindra att finansiell verksamhet och annan näringsverksamhet utnyttjas för penningtvätt och finan- siering av terrorism finns framför allt i lagen (2017:630) om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism (penningtvättslagen). Den lagen trädde i kraft och genomför i svensk rätt och rådets direktiv (EU) 2015/849 av den 20maj 2015 om åtgärder för att förhindra att det finansiella systemet används för penningtvätt eller finansiering av terrorism, om ändring av och rådets förordning (EU) nr 648/2012 och om upphävande av och rådets direktiv /60/EG och kommissionens direktiv /70/EG. Penningtvättslagen gäller fysiska och juridiska personer (verksam- hetsutövare) som driver sådan verksamhet i i vilken det finns risk för penningtvätt eller finansiering av terrorism (1 kap. 2–5 §§). Den innebär att verksamhetsutövare ska förebygga, upptäcka och förhindra penningtvätt och finansiering av terrorism. Det gäller risk- bedömning och rutiner (2 kap.), kundkännedom (3 kap.), övervakning och rapportering (4 kap.) samt intern kontroll och anmälningar om misstänkta överträdelser (6 kap.). För verksamhetsutövare som inte omfattas av någon särskild rörelselag finns bestämmelser om tillsyn och ingripanden i 7 kap. penningtvättslagen. Dessa verksamhetsutövare står under tillsyn av länsstyrelserna i , och län (16 § förordningen [2009:92] om åtgärder mot penningtvätt och finansier- ing av terrorism). För verksamhetsutövare som omfattas av en särskild rörelselag finns bestämmelser om tillsyn och ingripanden i stället i den regler- ingen (7 kap. 1 § tredje stycket penningtvättslagen). Dessa verksam- hetsutövare står under tillsyn av , , , och . För kreditinstitut (banker och kreditmarknadsföretag) gäller be- stämmelserna om tillsyn och ingripanden i lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse (13 och 15 kap.) i stället för penningtvätts- lagen. Bestämmelserna genomför i svensk rätt i huvudsak Europa- parlamentets och rådets direktiv /36/EU av om behörighet att utöva verksamhet i kreditinstitut och om tillsyn av kreditinstitut och värdepappersföretag, om ändring av direktiv /87/EG och om upphävande av direktiv /48/EG och 2006/49/EG (kapitaltäckningsdirektivet). utövar tillsyn över alla kreditinstitut som driver verksamhet i (1 kap. 2 och 3 §§ penningtvättslagen och 13 kap. lagen om bank- och finansieringsrörelse). Finansinspek- tionen kan ingripa mot genom t.ex. föreläg- gande om rättelse, sanktionsavgifter eller återkallelse av tillstånd att driva bank- eller finansieringsrörelse. Motsvarande gäller för utländska kreditinstitut som hör hemma utanför Europeiska ekonomiska sam- arbetsområdet (EES) och som driver verksamhet från filial i . Finanspolissektionen vid (Finanspolisen) är nationell finansunderrättelseenhet. Finanspolisen har i uppdrag att förebygga, upptäcka och effektivt bekämpa penningtvätt och finan- siering av terrorism. Den näringsrättsliga regleringen kompletteras av straffrättslig reglering. De centrala straffrättsliga reglerna finns i lagen (2014:307) om straff för penningtvättbrott och lagen (2002:444) om straff för finansiering av särskilt allvarlig brottslighet i vissa fall. De myndig- heter som har uppgifter kopplade till det straffrättsliga regelverket på området är , , Säkerhets- polisen och . Även och arbetar med att motverka och bekämpa penningtvätt och finansier- ing av terrorism. Pågående översyner av regelverket Det pågår flera översyner av delar av regelverket om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism. antogs ett nytt EU-direktiv på området för åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism, och rådets direktiv (EU) 2018/843 av om ändring av direktiv (EU) 2015/849 om åtgärder för att förhindra att det finan- siella systemet används för penningtvätt eller finansiering av terro- rism, och om ändring av direktiven /138/EG och 2013/36/EU. Av det skälet lämnade regeringen över propositionen Skärpta åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism (prop. 2018/19:150) till . Den innehåller i huvudsak följande förslag: •Fler kategorier av företag – fysiska och juridiska personer som förvaltar och handlar med virtuella valutor samt fysiska och juri- diska personer som förmedlar, förvarar eller handlar med konst- verk – ska vara verksamhetsutövare enligt penningtvättslagen. •Skärpta åtgärder för kundkännedom ska vidtas i förhållande till kunder i högrisktredjeländer. •Utrymmet för att vidta förenklade åtgärder för kundkännedom i fråga om anonyma betalningsinstrument ska begränsas. •Skyddet för visselblåsare ska utökas, framför allt genom nya be- stämmelser om rätt till skadestånd. •Finansinspektionen ska i större utsträckning samarbeta och ut- byta information med och utländska tillsynsmyndigheter. •Skyldigheten för t.ex. verksamhetsutövare att lämna uppgifter till Finanspolisen ska också gälla i förhållande till Säkerhetspolisen. Lagändringarna föreslås i huvudsak träda i kraft . Regeringen lämnade över propositionen Ingripanden mot utländska kreditinstitut och vissa andra penning- tvättsfrågor (prop.