sou · H9B334 · 2021-05-04 00:00:00 — Social- och hälsomini- steriet har också tagit fram detaljerade anvisningar om hälsounder- sökningar och hälsorådgivning som stöd för personalen. Vägled- ningen tar upp vikten av multiprofessionellt samarbete inom den förebyggande verksamheten. Samarbetet kan ske i ett familjeservice- nätverk som bör innehålla läkare, hälsovårdare, familjearbetare, psy- kologer, talterapeuter och vid behov andra specialister. I är hälsostations- och skolhälsotjänsten en lagstadgad verksamhet som inkluderar mödrahälsovård, barnhälso- vård och skolhälsovård för barn och unga. Verksamheten ska främja den fysiska och psykiska hälsan hos barn, unga och deras familjer samt övervaka barnets hälsosituation. På uppdrag av Social- og helse- direktoratet har nationella riktlinjer för det hälsofrämjande och före- byggande arbetet i hälsostations- och skolhälsotjänsten utarbetats.151 Barn- och ungdomshälsovård är inte definierat i lagstiftningen. Det saknas också samsyn på nationell nivå om vad uppdraget för barn- och ungdomshälsovård omfattar. I utredningens direktiv lyfts mödrahälsovård, barnhälsovård, elevhälsans medicinska insatser och ungdomsmottagningar fram som de centrala verksamheter som i huvudsak erbjuder hälsofrämjande och förebyggande insatser rik- tade till barn och unga. Mödrahälsovården och barnhälsovården ansvarar för hälsouppföljning och insatser under det tidiga livet fram 151Socialstyrelsen (2012): Sammanställning av vägledande dokument för barn- och skolhälso- vård – , , , och . till vanligtvis ålder. Därefter ansvarar elevhälsans medicinska insatser för sådana insatser under skolåren upp till vuxen ålder. Dess- utom erbjuder ungdomsmottagningarna hälsofrämjande och före- byggande insatser till ungdomar och unga vuxna, vanligen under åldrarna 13–. Figur 4.11 Barnets väg genom vården Ansvaret för att organisera, planera och finansiera dessa verksam- heter vilar på flera olika huvudmän; regionen, kommunen och de kommunala, enskilda, statliga och regionala skolhuvudmännen. Varken mödrahälsovårdens, barnhälsovårdens eller ungdoms- mottagningarnas verksamhetsform eller innehåll är reglerade i lag. Detta innebär i praktiken att det finns variationer över landet både när det gäller verksamhetsform, uppdrag och övriga förutsättningar. Sammantaget är barn- och ungdomshälsovården en fragmentiserad verksamhet som omfattar flera huvudmän och verksamheter. Nedan följer en mer detaljerad sammanställning av de olika verksamheter- nas ansvar och roller. 4.4.1Övergripande styrning av barn- och ungdomshälsovården Mödrahälsovård och barnhälsovård utgör en del av primärvården och omfattas av all hälso- och sjukvårdslagstiftning. Regionerna är huvudmän för verksamheten och beslutar om en regionplan som anger mål, prioriteringar, uppdrag, budget och driftsramar för verksamheten. De politiska nämnderna och förvaltningen omsätter regionplanen. Regionen ska, enligt 7 kap. 3 § HSL, organisera primärvården så att alla som omfattas av regionens ansvar för hälso- och sjukvård kan välja utförare av hälso- och sjukvårdstjänster samt få tillgång till och välja en fast läkarkontakt (vårdvalssystem). Regionen får inte be- gränsa den enskildes val till ett visst geografiskt område inom regio- nen. Regionen ska utforma vårdvalssystemet så att alla utförare behandlas lika, om det inte finns skäl för något annat. Ersättningen från regionen till utförare inom ett vårdvalssystem ska följa den enskildes val av utförare. När regionen beslutat att införa ett vård- valssystem ska lagen (2008:962) om valfrihetssystem, LOV, tilläm- pas. Regionerna styr primärvården genom det uppdrag som spe- cificeras i förfrågningsunderlagen där krav och villkor för uppdraget och kontrakten med utförare av hälso- och sjukvårdstjänster anges. Oavsett om verksamheten drivs i offentlig eller enskild regi har regionen huvudmannaskap för hälso- och sjukvård som regionen ansvarar för enligt 8 kap. HSL. Vårdvalssystemen inom primärvår- den skiljer sig åt i omfattning i de olika regionerna, allt från smala avgränsade uppdrag inom flera delområden till ett enda samman- hängande uppdrag som spänner över hela primärvårdens verksam- hetsområde. 2020 fanns totalt 40 valfrihetssystem inom primärvår- den, olika definierade i olika regioner. Mödrahälsovård och barn- hälsovård bedrivs vanligtvis inte som egna vårdval. Två regioner har dock egna vårdval för barnhälsovård och tre regioner har egna vård- val för mödrahälsovård.152 152SKR (2020): Valfrihetssystem i regionerna – beslutsläge . Figur 4.12 Förekommande tjänster inom regionernas valfrihetssystem, Källa: SKR (2020): Valfrihetssystem i regioner, beslutsläge . Elevhälsans medicinska insatser regleras i skollagen (2010:800). Av 2 kap. 25 § skollagen framgår att eleverna i de obligatoriska skol- formerna och gymnasieskolan och gymnasiesärskolan ska ha tillgång till elevhälsan och att elevhälsa bland annat omfattar medicinska in- satser. För de medicinska insatserna ska det finnas tillgång till skol- läkare och skolsköterska. De kommunala, enskilda, statliga och regionala skolhuvudmännen ansvarar för att organisera, planera och finansiera elevhälsan och dess personal. Den verksamhet som be- drivs inom elevhälsans medicinska insatser definieras i regel som hälso- och sjukvård och i förhållande till detta har skolhuvudmannen ett vårdgivaransvar och rektorn ett ansvar som verksamhetschef. Elevhälsans medicinska insatser omfattas därmed av de bestämmelser i hälso- och sjukvårdslagstiftningen som gäller vård- givare. Elevhälsans medicinska insatser är däremot inte detsamma som den hälso- och sjukvård som kommunen ansvarar för enligt 12 kap. HSL. I hälso- och sjukvårdslagen anges vad kommunen som huvudman för hälso- och sjukvård ansvarar för och i detta ingår inte elevhälsa, se Gällande rätt, kap. 3 för mer information om vad som ingår i hälso- och sjukvård. Ungdomsmottagningarna organiseras på flera sätt och huvud- mannaskapet för ungdomsmottagningar skiljer sig åt över landet. Det är vanligast att regionen är huvudman, då en stor del av verk- samheten innehåller medicinska insatser enligt HSL. Det förekom- mer även att kommuner driver ungdomsmottagning och levererar då insatser enligt socialtjänstlagen (2001:453). Många ungdomsmottag- ningar har etablerat en samverkan mellan regionen och kommunen, för att kunna ge de unga stöd med både hälso- och sjukvård och socialtjänstinsatser.153 Som nämnts ovan utgör mödrahälsovården och barnhälsovården en del av primärvården. Primärvården ska utgöra basen i hälso- och sjukvårdssystemet och svara för grundläggande medicinsk behand- ling av alla typer av sjukdomar. Den är inte begränsad när det gäller patientgrupper eller ålder på patienten. Primärvården ska därför er- bjuda ett brett utbud av hälso- och sjukvårdstjänster, där olika yrke- skategorier samverkar för att ge den enskilde god vård.154 Begreppet primärvård omfattar inte bara regionens vårdvalssystem utan även annan primärvård med regionen som huvudman och primärvård som utförs av kommuner och privata vårdgivare, oavsett om verksam- heten finansieras med offentliga eller privata medel.155 I pågår en omställning av hälso-och sjukvården till en god och nära vård. Omställningen innebär att primärvården ska utgöra navet i vården och samspela med annan hälso- och sjukvård och med . Målet med omställningen av hälso- och sjukvården är att patienten får en god, nära och samordnad vård som stärker häl- san. En utveckling mot en mer nära vård med fokus på primärvården syftar vidare till att kunna möta de utmaningar som hälso- och sjuk- vården står inför med bland annat ett förändrat hälso- och sjukdoms- panorama och att använda de gemensamma resurserna mer effektivt. Hälsofrämjande och förebyggande insatser är centralt för en hållbar utveckling av hälso- och sjukvården. En reformering av primär- vården har inletts, med särskilt fokus på tillgänglighet, delaktighet för patienterna och kontinuitet. ändras definitionen av primärvård på så sätt att primärvården svarar för behovet av sådana åtgärder i form av medicinsk bedömning och be- handling, omvårdnad, förebyggande arbete och rehabilitering som inte kräver särskilda medicinska eller tekniska resurser eller någon annan särskild kompetens. Vidare införs en bestämmelse i hälso- och sjukvårdslagens 1 kap. 13 a § om vad som ska ingå i primärvårdens 153SKR (2020): Ungdomsmottagningar och ungas sexuella hälsa. 1994/95:195: Primärvård, privata vårdgivare m.m. (s. 44–47) och Prop. 1999/2000:149: Nationell handlingsplan för hälso- och sjukvårdens utveckling (s. 27). 155SOU 2018:93: God och nära vård – en primärvårdsreform (s. 57). I denna anges att primärvården ska tillhandahålla de hälso- och sjukvårdstjänster som krävs för att tillgodose vanligt före- kommande vårdbehov. Vården ska vara lätt tillgänglig och tillhan- dahålla förebyggande insatser utifrån såväl befolkningens behov som patientens individuella behov och förutsättningar. Primärvården ska också samordna olika insatser för patienten i de fall det är mest ända- målsenligt att samordningen sker inom primärvården. Slutligen an- ges att primärvården ska möjliggöra medverkan vid genomförande av forskningsarbete.156 Det kommunala självstyret innebär att regionerna har stor frihet att själva besluta hur hälso- och sjukvården ska organiseras. Inne- hållet i primärvården kan därför variera och påverkas till exempel av regionernas bedömning av vilka insatser som kräver sjukhusens medicinska och tekniska resurser eller annan särskild kompetens. I en region kan en verksamhet ingå i uppdraget till primärvården medan samma verksamhet i en annan region ingår i hälso- och sjuk- vårdstjänster som organiseras på annat sätt.157 Enligt SKR hänförs följande delområden till primärvård i den nationella statistiken: •Allmänläkarvård (inklusive jour) •Sjuksköterskevård (inklusive jour) 2019/20:164: Inriktningen för en nära och tillgänglig vård – en primärvårdsreform (s. 8). 157Socialstyrelsen (2016): Primärvårdens uppdrag En kartläggning av hur landstingens uppdrag till primärvården är formulerade. 158SKR (2021): Vad är definitionen av primärvård? (Hämtad ). 4.4.2Beskrivning av barn- och ungdomshälsovårdens verksamhet och uppdrag Mödrahälsovårdens roll och ansvar Mödrahälsovården ansvarar för att följa hälsoutvecklingen hos kvin- nan och det blivande barnet inför, under och efter graviditeten. Nästan 98–av alla blivande föräldrar tar del av mödra- hälsovårdens verksamhet. Vården inriktas i hög grad mot gravi- ditetsövervakning och förberedelse inför förlossningen. Mödra- hälsovård har funnits i då fattade beslut om att införa frivillig, kostnadsfri och generell mödra- och barnhälsovård med syfte att minska ohälsa i befolkningen. Mödra- hälsovårdens verksamhet har utvecklats från några få besök under graviditeten till ett mer omfattande förebyggande arbete och föräldraskapsstöd. började verksam- heten i högre grad att fokusera på det blivande barnet och dess tillväxt. Graviditetshälsovård ingår i en vårdkedja med förlossningsen- heter, BB och barnhälsovård där nära samverkan mellan dessa aktö- rer är nödvändig. Kontaktvägarna mellan de olika verksamheterna varierar mellan regionerna, vanligen sker kontakten mellan professionella, genom informationsöverföring eller ett remissförfarande. Mödrahälsovården organiseras vanligen i barnmorskemottagningar. Den största andelen mottagningar, finns i primär- vården, varav hälften ingår i en vårdcentral, bedrivs i privat regi. Övriga mottagningar ligger under länssjukvården, oftast under en kvinnoklinik. Som tidigare nämnts bedrivs mödrahälso- vården i eget vårdval i tre regioner. har andelen pri- vata vårdgivare ökat. De olika sätten att organisera vården kan inne- bära stora samordningsvinster med olika delar av vården och nära- liggande aktörer. När barnmorskemottagningar är integrerade i en vårdcentral innebär det ofta bättre samverkan med barnhälsovården, förskolan och andra aktörer som är relevanta för barn. Det finns cirka 560 barnmorskemottagningar i . Enligt en tidigare studie är de flesta barnmorskemottagningar rela- tivt små med cirka 200 inskrivna gravida kvinnor. Utöver barnmorskemottagningar finns även specialistmödra- hälsovård som ansvarar för ultraljud i tidig graviditet, rutinultraljud, fosterdiagnostik och indicerade undersökningar senare under gravi- diteten. Den specialiserade mödrahälsovården organiseras inom kvinnosjukvården.159 Mödrahälsovården finansieras av regionerna, vilket medför att principerna för ersättningssystemen och finansieringen av verksam- heten varierar över landet. Enligt uppgifter från Kommuner och Regioner uppgick de samlade kostnaderna för mödravården till 2 4232 miljoner kronor.160. Det finns rekommendationer och övergripande författningar som berör och reglerar mödrahälsovårdens verksamhet, men nationella styrdokument saknas. Varje region utarbetar lokalt anpassade pro- gram och riktlinjer som i hög grad baseras på en rapport med väg- ledning om mödrahälsovård, Mödrahälsovård, sexuell och reproduk- tiv hälsa som tagits fram av professionella inom mödrahälsovården och på underlag från och internationella studier. Enligt rapporten med vägledning om mödrahälsovård är det över- gripande målet för mödrahälsovården att bidra till en god sexuell och reproduktiv hälsa hos hela befolkningen. I verksamheten ingår van- ligen rådgivningsinsatser samt att identifiera risker för ohälsa och att bidra till sexuell och reproduktiv hälsa. Mödrahälsovården ska mini- mera risker för sjuklighet hos kvinnor och barn under graviditet, förlossning och den tidiga spädbarnstiden. I verksamheten ingår även hälsofrämjande och förebyggande insatser i samband med gra- viditet, stöd i föräldraskapet, familjeplanering på individnivå och samtal om levnadsvanor.161 159Intressegruppen inom SFOG, samordningsbarnmorskorna inom SBF i samarbete med psykologer för mödrahälsovård och barnhälsovård (2008, reviderad 2016): Mödrahälsovård, Sexuell och Reproduktiv Hälsa. 160SKR (2021): Ekonomistatistik 2010–2019. (Hämtad ). 161Intressegruppen inom SFOG, samordningsbarnmorskorna inom SBF i samarbete med psykologer för mödrahälsovård och barnhälsovård (2008, uppdaterad webbversion 2016): Mödrahälsovård, Sexuell och Reproduktiv Hälsa. ARG rapport nr 76. Basprogram utgör grund för detaljerade besöksprogram I varje region finns ett detaljerat besöksprogram med medicinska och psykosociala och psykologiska insatser som grundar sig på nationella rekommendationer. Det medicinska basprogrammet och övriga vårdprogram utarbetas av mödrahälsovårdsöverläkare och sambandsbarnmorska i samverkan med kvinnosjukvården.162 Det medicinska basprogrammet syftar till att upptäcka komplika- tioner under graviditeten och identifiera riskfaktorer som kan leda till komplikationer för kvinna och barn. Vid inskrivning i mödra- hälsovården görs en bedömning och vårdplanering baserat på kvin- nans sjukdomshistoria, ärftlighet, levnadsvanor och sociala situa- tion. Kvinnan uppmuntras att ta aktivt ansvar för sin egen och det väntade barnets hälsa och att själv fortlöpande ta del i vårdplaner- ingen. Det psykosociala och psykologiska basprogrammet syftar till att följa den psykologiska omställningen, stödja familjens anpass- ning till den nya situationen och identifiera eventuellt behov av stöd.163 Hälsofrämjande och förebyggande insatser genomsyrar verksamheten Mödrahälsovården har en central roll i landets folkhälsoarbete och en unik möjlighet att verka för minskad ohälsa och jämlik vård efter- som verksamheten når ut till nästan alla blivande föräldrar och. I mödrahälsovårdens arbete ingår att främja barnets hälsa, inte minst när det gäller god och tidig anknytning till föräldrar eller vård- nadshavare. Nästan hälften av all ohälsa hos barn kan härledas till omständigheter som rör familjens levnadsvillkor.164 Enligt rapporten med vägledning om mödrahälsovård, sexuell och reproduktiv hälsa finns en stark koppling mellan barns hälsa och uppväxtvillkor och mödrars sociala trygghet, delaktighet och inflytande. Mödrahälso- vården ska därför tillhandahålla stöd till alla blivande föräldrar, identifiera behov och initiera fördjupade insatser i samverkan med relevanta aktörer. Tvärprofessionell samverkan kring blivande och nyblivna barnfamiljer är central, särskilt för utsatta grupper. 162Intressegruppen inom SFOG, samordningsbarnmorskorna inom SBF i samarbete med psykologer för mödrahälsovård och barnhälsovård (2008, reviderad 2016): Mödrahälsovård, Sexuell och Reproduktiv Hälsa. Grunden i mödrahälsovårdens arbete ska vara ett förhållningssätt som främjar utveckling av barns och föräldrars egen förmåga och en strävan efter att utjämna skillnader i hälsa, särskilt för människor i socialt utsatta situationer och med annan kulturell identitet än majoriteten, språksvårigheter eller utanförskap. Inom ramen för detta har verksamheten en viktig roll att uppmärksamma sexualitet och relationer, våldsutsatthet, smittskydd, alkoholbruk, tobaksbruk och drogmissbruk samt betydelsen av fysisk aktivitet, välbefinnande och hälsa.165 Vid barnmorskemottagning arbetar vanligen barnmorskor tillsam- mans med, eller med möjlighet att konsultera obstetriker, allmän- läkare, psykolog och socionom. Vissa barnmorskemottagningar har också tillgång till undersköterska och sekreterare. Barnmorskorna och läkarna har delvis överlappande uppdrag. Barnmorskornas upp- drag fokuserar på reproduktiv hälsa och perinatal omvårdnad medan läkarnas uppdrag fokuserar på medicinska frågeställningar inom pre- vention, diagnostisk och behandlade verksamhet inklusive alla till- stånd som uppfattas som avvikande.166 Flertalet barnmorskemottagningar har tillgång till psykologer för mödrahälsovård vilka har uppdrag riktat dels till professionen så som fortbildning, konsultation och teamarbete dels till blivande föräldrar genom kontakter individuellt och i grupp med fokus på psykisk hälsa och föräldrastöd. Psykologer för mödrahälsovård har i flertalet fall ett fortsatt uppdrag inom barnhälsovården och kan därmed fungera som en brygga mellan verksamheterna och kan erbjuda fortsatt kontakt utifrån behov.167 Iregionerna finns centrala mödrahälsovårdsenheter där mödrahälso- vårdsöverläkare och samordningsbarnmorska ingår. Dessa ska ut- veckla mödrahälsovårdens verksamhetsområden, utarbeta vårdpro- 167Psykologförbundet (2021): Nationell målbeskrivning för psykologer för mödrahälsovård och barnhälsovård. gram, genomföra fortbildningsinsatser och förankra ny kunskap i verksamheten. Till uppdraget hör även kvalitetsuppföljning inom upptagningsområdet. De regionala mödrahälsovårdsenheterna har varit viktiga för utvecklingen av och förvaltandet av mödrahälso- vårdens uppdrag liksom för implementering av mödrahälsovårdens hälsovårdsprogram. Många centrala mödrahälsovårdsenheter har psykolog eller socionom knuten till verksamheten som utvecklings- och fortbildningsresurs. I vissa fall finns också en referensgrupp med representanter för primärvård, kvinnoklinik och andra instanser, beroende på den lokala organisationen, där vårdutveckling disku- teras.168 Det , samlar och behandlar information hela vägen från tidig graviditet till och med efter förlossningen, exempelvis ultraljud, sjukdomshistoria och information om barnets hälsa.169 På nationell nivå har regeringen tagit initiativ till en satsning på förlossningsvården och kvinnors hälsa. Satsningen fokuserar främst på kvinnans hälsa, med det ingår också insatser för att utveckla neon- talvården och vårdkedjan för sjuka nyfödda och för tidigt födda barn, från mödrahälsovården till och med barnhälsovården. Insatser för att förbättra kvinnans hälsa, inte minst den psykiska hälsan, har också inverkan på barnets hälsa under det mycket tidiga livet. I rege- ringens satsning ingår överenskommelser med Kommuner och Regioner för att stärka vården och uppdrag till olika myndig- heter att följa upp och utvärdera vården samt att bistå med kun- skapsstöd.170 Barnhälsovårdens roll och ansvar Barnhälsovårdens verksamhet syftar till att främja barns hälsa och utveckling, förebygga ohälsa och tidigt identifiera behov av insatser hos barn och deras vårdnadshavare.171 Barnhälsovården erbjuder hälsovägledning, föräldraskapsstöd och hälsouppföljning till alla anslutna familjer och barn. I stort sett alla barn och familjer följs upp inom det nationella barnhälsovårdsprogrammet. 168Intressegruppen inom SFOG, samordningsbarnmorskorna inom SBF i samarbete med psykologer för mödrahälsovård och barnhälsovård (2008, reviderad 2016): Mödrahälsovård, Sexuell och Reproduktiv Hälsa. 169Graviditetsregistret (2021): Detta är graviditetsregistret (Hämtad ). 170SKR (2021): Förlossningsvård och kvinnors hälsa. 171Socialstyrelsen (2014): Vägledning för barnhälsovården. dock i lägre grad, det gäller särskilt familjer där vårdnadshavare är utrikesfödda, familjer med låginkomst och unga eller ensamstående vårdnadshavare. Barnhälsovården har funnits i då beslutade om frivillig, kostnadsfri och generell mödrahälsovård och barnhälsovård. Barnhälsovården har utvecklats från att arbeta kontrollerande och övervakande till att följa barns hälsout- veckling och genomföra hälsofrämjande och föräldraskapsstödjande insatser. Relationen mellan professionella och vårdnadshavare har skiftat fokus från kontroll eller övervakning till partnerskap och att öka vårdnadshavares delaktighet och tilltro till sin egen förmåga. Detta följer en internationell trend där hälsoövervakande och före- byggande insatser har kompletterats med ett hälsofrämjande per- spektiv.172 Samverkan med relevanta aktörer är central för verksamheten. Till samarbetspartnerna hör bland annat mödrahälsovården, för- skolan, skolans elevhälsa, specialistvården inklusive barn- och ung- domspsykiatrin (BUP) och vuxenpsykiatrin, vårdcentralen, social- tjänsten och tandvården. Den närmaste samverkanspartnern i för- äldrastödet är mödrahälsovården, men även kommunala verksam- heter som förebyggande verksamheter och familje- rådgivningen är centrala aktörer.173 Kontaktvägarna mellan de olika verksamheterna varierar mellan regionerna, vanligen sker kontakten mellan professionella, genom informationsöverföring eller ett remiss- förfarande. Barnhälsovården organiseras ofta i form av barnavårdscentraler (BVC). BVC kan vara integrerad i övrig primärvård eller en själv- ständig verksamhet. I tre regioner bedrivs barnhälsovården i egen regi utanför vårdvalet, i två regioner bedrivs barnhälsovården som egna vårdval. I resterande 16 regioner är barnhälsovården del i vård- valet för vårdcentral/husläkarmottagning. I hela finns cirka 173Myndigheten för skolutveckling, och (2007): Strategi för samverkan – kring barn och unga som far illa eller riskerar att fara illa. 950 BVC (exklusive filialer), ungefär var tredje BVC () drivs i privat regi.174 En BVC kan vara en del av en familjecentral där olika verk- samheter samlas för att stödja familjer med barn (se även avsnitt 4.8 nedan). Förutom barnhälsovård ingår ofta mödrahälsovård, öppen förskola och socialtjänst med inriktning mot förebyggande arbete i familjecentralerna. av BVC tillhör en familjecentral och är samlokaliserad med mödrahälsovård, förebyggande socialtjänst och öppen förskola medan tillhör en familjecentral och är samlokaliserad med minst en av verksamheterna mödrahälsovård, förebyggande socialtjänst eller öppen förskola.175 Barnhälsovården finanserias av regionerna vilket medför att principerna för finansieringen av verksamheten ser olika ut i landet. Det är komplicerat att fastställa ersättningen till BVC då regionerna har olika sammansättning av fast och rörlig ersättning och att ersätt- ningen utbetalas på olika sätt. Några regioner, bland annat och , fördelar resurser till barnhälsovården med utgångs- punkt från särskilda beräkningar av BVC-områdenas vårdtyngd. I beräkningarna av vårdtyngd tas hänsyn till faktorer som till exem- pel antalet förstabarnsföräldrar och antalet föräldrar med utländsk härkomst.