sou · H9B373 · 2021-09-02 00:00:00 — Den föreslagna regleringen om villkor i elvägssystem, inklusive regleringen av avgiften för användare, berör inte kommunerna utan endast vägar där staten är väghållare. Samtliga i demonstrerade elvägsanläggningarna möjliggör hantering av användarbehörighet, det vill säga tillträdeskontroll. Det innebär att de har möjlighet att utesluta användare från elvägen. Vi bedömer att det minskar risken för att användare ska kunna tillgodo- göra sig el utan betalning från elvägen. Kraven på säkerhet bör vara högt ställda i de upphandlingar som kommer att göra av elvägsanläggningar. De system som används för energimätning behöver också ha god säkerhet. Elvägsanläggningarna som har demonstrerats i har möj- lighet att kontrollmäta energiförbrukningen, vilket kan vara en viktig funktion för att förebygga brottslighet. Anläggandet av elvägar skulle skapa nya arbetstillfällen. Utred- ningens förslag avseende ansvarsfördelning i elvägssystemet skulle i ett inledande skede innebär begränsad påverkan på sysselsättningen. bedömer nämligen att stora delar av de arbetsuppgifter som byggande, drift och underhåll av pilotsträckan innebär kan göras med befintlig personal. En mer omfattande utbyggnad av stat- liga elvägar skulle skapa fler nya jobb. Vi bedömer att utredningens förslag inte påverkar jämställdheten. Vi bedömer att utredningens förslag inte påverkar integrationen. Utbyggnaden av elvägar påverkar sannolikt regional utveckling. Det kommer sannolikt vara en konkurrensfördel att ha nära tillgång till en elväg. Dessutom gynnas regionen i utbyggnadsskedet genom behovet av arbetskraft. 9.1Förslaget till lag om ändring i väglagen (1971:948) En ny paragraf 2 a införs där det klargörs att en elektrisk anläggning avsedd för överföring av elektrisk energi till fordon under färd utgör en väganordning. Vidare klargörs att med elväg avses en väg som har kompletterats med en sådan elektrisk anläggning. Paragrafen be- handlas i avsnitt 7.2.1. Paragrafen kompletteras med ett nytt andra stycke där det införs klarläggande bestämmelser om ytterligare samråd i det fall vägplanen innefattar byggande av elväg. I sådant fall ska samråd ske också med berörda innehavare av nätkoncession enligt ellagen avseende nät- kapacitet och elsäkerhet, samt med avseende el- säkerhet och EMC. Paragrafen behandlas i avsnitt 7.2.2. I paragrafen införs ett nytt tredje stycke som innehåller en upplysning om att bestämmelser om avgifter och övriga villkor för tillträde till elväg som utgör allmän väg och där staten är väghållare finns i lagen om villkor i elvägssystem. Paragrafen behandlas i avsnitt 7.2.4. 9.2Förslaget till lag om villkor i elvägssystem I paragrafens första stycke anges lagens tillämpningsområde. Lagen innehåller bestämmelser om avgifter och övriga villkor för tillträde till elvägsanläggning på väg som utgör allmän väg och där staten väg- hållare. I paragrafens andra stycke ges upplysning om att bestämmelser om byggande och drift av elväg där staten är väghållare finns i väg- lagen. Paragrafen behandlas i avsnitt 7.5.1. Paragrafen innehåller definitioner av vissa centrala begrepp och behandlas i avsnitt 7.5.2. En elväg definieras som en väg som kompletterats med en elekt- risk anläggning avsedd för överföring av elektrisk energi till fordon under färd. Definitionen motsvarar definitionen av elväg i väglagen (1971:948) och elsäkerhetslagen (2016:732). Med en elvägsanläggning avses en elektrisk anläggning avsedd för överföring av elektrisk energi till fordon under färd. Ett elvägavsnitt definieras som en avgränsad del av elvägen. Ett elvägsfordon definieras som ett fordon som är utrustat med en energimottagare genom vilken fordonet under färd får el från en elvägsanläggning. Med elvägssystem avses ett system för överföring av el till fordon i färd på en elväg som består av följande komponenter: 1)elförsörjning via a)anslutning till ett eldistributionsnät, och b)en elvägsanläggning, 2)vägen som elvägsanläggningen är monterad på, 3)elvägsfordon, och 4)ett driftsystem som innefattar ett användarbehörighetssystem och ett avgiftssystem. I fråga om definitioner av övriga termer hänvisas till lagen (2001:559) om vägtrafikdefinitioner och förordningen (2001:651) om vägtrafikdefinitioner. Tekniska krav på elvägsfordon I paragrafen ges bemyndigande till regeringen att meddela före- skrifter om tekniska krav på ett elvägsfordon. Elvägsfordon defi- nieras i 2 § första stycket. Regeringen får även överlåta åt en förvaltningsmyndighet att med- dela föreskrifter i dessa avseenden. Paragrafen behandlas i avsnitt 7.5.4. Villkor för tillträde till en envägsanläggning m.m. I paragrafen ges bemyndigande till regeringen att meddela före- skrifter om villkor för elvägsfordons tillträde till en elvägsanlägg- ning, begränsningar i tillgången till el från en elvägsanläggning, och villkor för frånkoppling av elvägsfordon från en elvägsanläggning, respektive uteslutning av elvägsfordon från elvägssystemet. Regeringen får även överlåta åt en förvaltningsmyndighet att meddela föreskrifter i dessa avseenden. Paragrafen behandlas i av- snitt 7.5.5. Paragrafen reglerar beräkningen av den brukaravgift som användarna av elvägsanläggningen ska betalas. I första stycket anges de kostnader som ska beaktas vid beräkning av brukaravgiftens storlek. Brukaravgiften ska inkludera kostnader för drift och underhåll av elvägsanläggningen, drift och underhåll av tillhörande användarbehörighets- och avgiftssystem, de ökade kost- naderna för vägunderhåll som elvägsanläggningen orsakar, och ersättning för förbrukad el. I andra stycket klarläggs att den del av avgiften som avser drift och underhåll av elvägsanläggningen och elvägen ska bestämmas så att de totala avgiftsintäkterna inte överstiger kostnaderna enligt punkt 1–3 ovan. Tredje stycket innehåller en bestämmelse som stadgar att den del av avgiften som avser ersättningen för förbrukad el ska motsvara kostnaden för inköp av levererad el (självkostnadspris) för inneha- varen av elvägsanläggningen, inklusive kostnaderna för administra- tion av inköp och leverans av el. Fjärde stycket innehåller en bestämmelse som stadgar att brukar- avgiften får differentieras utifrån nätkapacitet och tid . Paragrafen behandlas i avsnitt 7.5.6, 7.5.7 och 7.5.8 samt i kapitel 5. Avgift då brukaravgift inte betalats i rätt tid I paragrafen regleras att regeringen får meddela föreskrifter om beslut om avgifter med anledning av att brukaravgift inte har betalats i rätt tid. Regeringen får även överlåta åt en förvaltningsmyndighet att meddela föreskrifter i dessa avseenden. Paragrafen behandlas i avsnitt 7.5.11. Första stycket i paragrafen innehåller en bestämmelse som stadgar att om en brukaravgift enligt 5 § eller en avgift som har meddelats med stöd av 6 § inte betalas i rätt tid, ska avgiften lämnas för indrivning. I andra stycket klargörs att regeringen får meddela föreskrifter om att indrivning inte behöver begäras för ringa belopp. I tredje stycket hänvisas till att bestämmelser om indrivning finns i lagen (1993:891) om indrivning av statliga fordringar m.m. Vid indrivning får verkställighet enligt utsökningsbalken ske. I fjärde stycket klargörs att ett beslut enligt föreskrifter som har meddelats i anslutning till lagen gäller , om inte något annat anges i beslutet. Bestämmelsen innebär att betalning av brukar- avgift ska ske även om beslutet överklagas. I 8 § 5 finns bestämmelser om att regeringen får meddela föreskrifter om beslut om och betal- ning av brukaravgift. Regeln överensstämmer i huvudsak med motsvarande bestämmelse i 19 § lagen (2014:52) om infrastrukturavgifter på väg. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 7.5.14. I paragrafen ges bemyndigande till regeringen att meddela före- skrifter i vissa avseenden i fråga om brukaravgifter. Regeringen får även överlåta åt en förvaltningsmyndighet att meddela föreskrifter i dessa avseenden. Enligt första punkten ges regeringen bemyndigande att meddela föreskrifter om huruvida kostnadsunderlaget för brukar- avgiften ska avse ett elvägsavsnitt för sig eller flera elvägsavsnitt ge- mensamt. Enligt andra punkten ges regeringen bemyndigande att meddela föreskrifter om vilka fordon som ska omfattas av avgifts- plikt. Bemyndigandena i punkterna 3–5 avser föreskrifter om brukar- avgiftens storlek, avgiftspliktens inträde och beslut om och betal- ning av brukaravgift. Paragrafen behandlas i avsnitt 7.5.6. 9.3Förslaget till förordning om villkor i elvägssystem I paragrafen anges lagens tillämpningsområde. Lagen innehåller bestämmelser om avgifter och övriga villkor för tillträde till elvägs- anläggning på väg som utgör allmän väg och där staten väghållare. Paragrafen behandlas i avsnitt 7.5.1. I paragrafen klargörs att de termer och uttryck som används i för- ordningen har samma betydelse som i lagen (0000:000) om villkor i elvägssystem, lagen (2001:559) om vägtrafikdefinitioner och för- ordningen (2001:651) om vägtrafikdefinitioner. Paragrafen behandlas i avsnitt 7.5.2. I paragrafens första stycke regleras att tar upp brukar- avgift på de elvägar som omfattas av lagen (0000:000) om villkor i elvägssystemet. I paragrafens andra stycke regleras att Transportstyrelsen för räkning ska besluta om brukaravgift, förseningsavgift och tilläggsavgift samt verkställa uppbörd av sådana avgifter, och att beslut får fattas med stöd av uppgifter i vägtrafikregistret eller mot- svarande utländska register. Dessa bestämmelser överensstämmer i huvudsak med motsva- rande reglering av och Transportstyrelsens roller enligt bestämmelse i 3 § förordningen (2014:1564) om infrastruk- turavgifter på väg. I paragrafens tredje stycke regleras att fattar beslut om frånkoppling av ett elvägsfordon från en elvägsanläggning, respektive uteslutning av elvägsfordon från elvägssystemet. Paragrafen behandlas i avsnitt 7.5.3, 7.5.5, 7.5.10 och 7.5.11. I paragrafen regleras att brukaravgift ska betalas för ett elvägsfordon som när avgiftsplikten inträder, enligt första punkten, är införd i väg- trafikregistret eller motsvarande utländska register, eller, enligt andra punkten, brukas med saluvagnslicens. Paragrafen behandlas i avsnitt 7.5.9. Paragrafen anger vilka personer som är betalningsskyldiga för brukaravgift. Med ägare avses den som i sitt eget lands eller motsvarande register är angiven som ägare. I paragrafens första stycke regleras att det är ägaren av ett avgifts- pliktigt elvägsfordon som är betalningsskyldig för brukaravgiften. I paragrafens andra stycke klargörs att som ägare av elvägsfor- donet anses, enligt första punkten, den som när avgiftsplikten in- träder är eller bör vara upptagen som ägare i vägtrafikregistret och, enligt andra punkten, i fråga om ett elvägsfordon som används med stöd av saluvagnslicens, den som när avgiftsplikten inträder innehar licensen, eller, enligt tredje punkten, den som när avgiftsplikten inträder är upptagen som ägare i ett utländskt register motsvarande vägtrafikregistret eller, om innehavare finns registrerad i det ut- ländska registret, innehavaren. Regeln överensstämmer i huvudsak med motsvarande bestämmelse i 7 § förordningen (2014:1564) om infrastrukturavgifter på väg. Paragrafen behandlas i avsnitt 7.5.9. Bestämmelsen reglerar tidpunkten för avgiftspliktens inträde – dvs. när ett avgiftspliktigt elvägsfordon ansluter till en elvägsanläggning. Betalningsskyldig för avgiften är ägaren (se 5 §). Paragrafen behandlas i avsnitt 7.5.9. I paragrafen regleras när beslut om brukaravgift ska fattas, vilken period beslutet ska avse och när brukaravgiften ska betalas. I paragrafens första stycke anges att ett beslut om brukaravgift ska fattas för varje elvägsfordon, för vilken avgiftsplikt enligt 6 § har inträtt. I andra stycket anges att varje beslut ska avse en kalendermånad och fattas senast den 20 i kalendermånaden efter den månad som beslutet avser. I tredje stycket klargörs att om mer än en person under en kalen- dermånad blivit betalningsskyldig för samma elvägsfordon, ska ett avgiftsbeslut fattas för varje betalningsskyldig. I fjärde stycket innebär att betalning av brukaravgift ska ske senast den i den andra kalendermånaden efter den månad som beslutet avser. Regeln överensstämmer i huvudsak med motsvarande bestäm- melse i 9 § förordningen (2014:1564) om infrastrukturavgifter på väg. Paragrafen behandlas i avsnitt 7.5.10. Bestämmelsen reglerar när och hur förseningsavgift ska beslutas och betalas. Regeln överensstämmer i huvudsak med motsvarande bestäm- melse i 10 § förordningen (2014:1564) om infrastrukturavgifter på väg. Förseningsavgiften behandlas i avsnitt 7.5.11. Bestämmelsen reglerar när och hur tilläggsavgift ska beslutas och be- talas. Regeln överensstämmer i huvudsak med motsvarande bestäm- melse i 11 § förordningen (2014:1564) om infrastrukturavgifter på väg, dock att tilläggsavgiften ska uppgå till ett högre belopp, 2 000 kro- nor. Det högre beloppet vid bristande betalning av brukaravgift motiveras med att brukaravgiften kan antas uppgå till mera betydande belopp än infrastrukturavgift på väg. Tilläggsavgiften behandlas i avsnitt 7.5.11. Paragrafens första stycke innehåller bestämmelser om att omprövning kan ske av beslut om brukaravgift, förseningsavgift eller tilläggs- avgift som har fattats genom automatiserad databehandling, om den betalningsskyldige begär det eller det finns andra skäl. (2014:1564) om infrastrukturavgifter på väg. Det är Transportstyrelsen som för räkning fattar beslut om omprövning. Att överkla- gande inte får ske innan en omprövning har gjorts framgår av 18 § andra stycket. I andra stycket klarläggs att brukaravgift, förseningsavgift eller tilläggsavgift som har påförts vid omprövning ska betalas senast efter beslutsdagen. I tredje stycket anges att bestämmelserna om ändring av beslut i 38 § förvaltningslagen (2017:900) inte tillämpas i fråga om beslut enligt första stycket. Regeln överensstämmer i huvudsak med motsvarande bestäm- melse i 12 § förordningen (2014:1564) om infrastrukturavgifter på väg. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 7.5.12. Paragrafen innehåller bestämmelser om när omprövningsbeslut ska fattas. Av första stycket framgår att när Transportstyrelsen på eget ini- tiativ omprövar ett beslut ska omprövningsbeslutet fattas senast efter dagen för det första beslut som fattats i frågan. Av andra stycket framgår att en begäran av den betalningsskyldige om omprövning ska ha kommit in till Transportstyrelsen senast efter dagen för det första beslut som fattats i frågan. Transportstyrelsen på eget initiativ har omprövat ett beslut, ska en begäran om omprövning av beslutet ha kommit in senast efter beslutsdagen. Av tredje stycket framgår att när Transportstyrelsen på den betal- ningsskyldiges begäran omprövar ett beslut om förseningsavgift eller tilläggsavgift, får myndigheten till den betalningsskyl- diges fördel ompröva de avgiftsbeslut som föregått förseningsavgiften eller tilläggsavgiften, även om tiden för att begära omprövning av dessa beslut har gått ut. Regeln överensstämmer i huvudsak med motsvarande bestäm- melse i 13 § förordningen (2014:1564) om infrastrukturavgifter på väg. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 7.5.12. I paragrafens första stycke regleras hur och till vilket konto betalning ska ske. I paragrafens andra stycke klargörs när avgifterna anses ha betalats. Regeln överensstämmer i huvudsak med motsvarande bestäm- melse i 14 § förordningen (2014:1564) om infrastrukturavgifter på Bestämmelserna behandlas i avsnitt 7.5.10. 13–16 §§ I paragraferna anges att anstånd kan beviljas efter ansökan och förut- sättningarna för att beviljas anstånd. Att besluten gäller följer av 8 § fjärde stycket lagen (0000:000) om villkor i elvägs- system. Regeln överensstämmer i huvudsak med motsvarande bestäm- melser i 15–18 §§ förordningen (2014:1564) om infrastrukturavgifter på väg. Bemyndigande att meddela föreskrifter med stöd av para- grafen finns i 22 § första stycket tredje punkten. Bestämmelserna behandlas i avsnitt 7.5.12. Bestämmelsen reglerar förutsättningarna för befrielse. Bemyndi- gande att meddela föreskrifter med stöd av paragrafen finns i 23 § tredje punkten. Regeln överensstämmer i huvudsak med motsva- rande bestämmelse i 19 § förordningen (2014:1564) om infrastruk- turavgifter på väg. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 7.5.12. Paragrafens första stycke innehåller en hänvisning till bestämmelserna i 40 § förvaltningslagen (2017:900) om överklagande till allmän för- valtningsdomstol. Bestämmelser om rättegång ska ges i lag (11 kap. 2§ RF). Av paragrafen följer därför endast att huvudregeln om över- klagande i förvaltningslagen ska tillämpas. Av den bestämmelsen följer även att prövningstillstånd krävs för överklagande till kammar- rätten. I 30 § myndighetsförordningen (2007:515) finns bestäm- melser om att myndigheters beslut i ärenden om meddelande av föreskrifter inte får överklagas. Av andra stycket framgår att ett beslut inte får överklagas förrän det har omprövats, se 11 §. Regeln överensstämmer i huvudsak med motsvarande bestäm- melse i 26 § förordningen (2014:1564) om infrastrukturavgifter på väg. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 7.5.13. I paragrafen regleras till vilken domstol överklagandet ska ske. I första stycket behandlas fysiska personer som har hemvist i , i andra stycket juridiska personer som har koppling till och i tredje stycket utländska fordonsägare. I andra stycket klargörs att bestämmelsen i 67 kap. 8 § skatteför- farandelagen (2011:1244) ska tillämpas i fråga om behörig förvalt- ningsrätt för juridiska personer. Regeln överensstämmer i huvudsak med motsvarande bestäm- melse i 27 § förordningen (2014:1564) om infrastrukturavgifter på väg. Paragrafen behandlas i avsnitt 7.5.13. I första stycket regleras att Transportstyrelsen, för räkning, ska se till att en obetald fordran lämnas för indrivning enligt 7 § lagen (0000:000) om villkor i elvägssystem. I andra stycket klargörs att 3–9 §§ indrivningsförordningen (1993:1229) gäller vid indrivning. I tredje stycket klargörs att indrivning inte behöver begäras för en fordran som understiger om indrivningen inte krävs från allmän synpunkt. Regeln överensstämmer i huvudsak med motsvarande bestäm- melse i 28 § förordningen (2014:1564) om infrastrukturavgifter på väg. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 7.5.14. Uteslutning av elvägsfordon från elvägssystemet Paragrafen innehåller bestämmelser om när ett elvägsfordon får ute- slutas från elvägssystemet. Enligt första stycket får ett elvägsfordon uteslutas från elvägs- systemet om brukaravgift som avses i 1 § eller avgift som har med- delats med stöd av 8 § första stycket eller 9 § inte har betalats inom föreskriven tid. Rätt att utesluta elvägsfordon från en elvägs- anläggning inträder dock först när den totala avgiftsskulden uppgår till mer än , och har gått från den dag då ett belopp överstigande senast skulle ha betalats. Ett elvägsfordon får vidare enligt andra stycket uteslutas från elvägssystemet vid brott mot de tekniska krav som gäller. Regeln liknar motsvarande bestämmelse i 14 § lagen (2014:52) om infrastrukturavgifter på väg, med undantag för att uteslutning får ske (i stället för sex som gäller vid obetalda Anledningen till att tidsperioden föreslås vara kortare för obetalda brukaravgifter är att dessa kan förväntas uppgå till betydande belopp. En uteslutning av ett elvägsfordon ur elvägs- systemet innebär inte heller en lika ingripande åtgärd som ett an- vändningsförbud av fordonet. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 7.5.5. Paragrafens första stycke innehåller bemyndigande för Transport- styrelsen att meddela föreskrifter om tekniska krav på elvägsfordon, villkor för tillträde till en elvägsanläggning samt övriga villkor i el- vägssystemet, såsom villkor avseende begränsningar i tillgången till el för elvägsfordon, inklusive rätt att frånkoppla elvägsfordon vid nätkapacitetsbrist Av paragrafen följer också att Transportstyrelsen får meddela föreskrifter om betalning, anstånd, befrielse och återbetalning enligt 13–16 §§. Andra stycket innehåller bemyndigande för att med- dela föreskrifter om brukaravgiftens storlek, samt om brukaravgiften ska grundas på ett elvägsavsnitt för sig eller på flera elvägsavsnitt gemensamt. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 7.5.4, 7.5.5, 7.5.6, 7.5.8, 7.5.10 och 7.5.12. 9.4Förslaget till lag om ändring i lagen (1993:891) om indrivning av statliga fordringar m.m. En ny elfte punkt läggs till paragrafen. Tillägget innebär att brukar- avgifter på elväg om fattas av lagens bestämmelser om företrädesrätt vid utmätning av lön. Motsvarande gäller för infrastrukturavgifter på väg. Paragrafen behandlas i avsnitt 7.5.14. 9.5Förslaget till lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) Verksamhet som avser infrastrukturavgift och brukaravgift Paragrafen som reglerar sekretess i verksamhet som avser bestäm- mande av infrastrukturavgift på väg kompletteras med en reglering avseende brukaravgift på elväg. Paragrafens första stycke kompletteras med ett tillägg att sekretess ska gälla, förutom i verksamhet som avser bestämmande infrastruk- turavgift på väg eller fastställande av underlag för sådan avgift, också i verksamhet som avser bestämmande av brukaravgift på elväg eller fastställande av underlag för sådan avgift. På motsvarande sätt som gäller för bestämmande av infrastrukturavgift, ska med bestämmande av brukaravgift avses beslut om brukaravgift, men även befrielse från sådan avgift. Verksamhet som avser fastställande av underlag för bestämmande av brukaravgift avser bland annat registrering av ett elvägsfordons anslutning till en elvägsanläggning för att fastställa ett korrekt beslutsunderlag. Föremålet för sekretessen är uppgifter om en enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden. Uppgifter om enskilds personliga förhållanden avser i första hand uppgifter som gör det möjligt att kartlägga dennes förflyttningar, t.ex. uppgifter om tid och plats för anslutning till en elvägsanläggning och uppgifter om ett elvägs- fordons identitet såsom registreringsnummer. Med uppgift om en enskilds ekonomiska förhållanden avses exempelvis uppgifter om belopp, betalning av brukaravgift, utfärdad betalningsuppmaning och uppgifter om att en avgift lämnats för indrivning. Sekretessen är absolut, dvs. något skaderekvisit finns inte. Av andra stycket framgår att beslut om brukaravgift inte i sin hel- het omfattas av sekretess. I beslut gäller sekretessen endast för upp- gifter om koordinaterna och tidpunkten för anslutning till en elvägs- anläggning I tredje stycket regleras sekretesstiden. Paragrafen behandlas i avsnitt 7.6.1. 9.6Förslag till lag om ändring i lagen (1990:313) om Europaråds- och om ömsesidig handräckning i skatteärenden Bilaga 2 till lagen (1993:313) om Europaråds- och OECD-konven- tionen om ömsesidig handräckning i skatteärenden innehåller en förteckning över de svenska skatter och avgifter som Europaråds- och om ömsesidig handräckning ska tillämpas på. Under Artikel 2 punkt 1 b iii) G i bilagan görs ett tillägg avseende den nya lagen om villkor i elvägssystem. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 7.5.14. Beslut vid regeringssammanträde . En särskild utredare ska analysera och föreslå hur en reglering av elvägar kan utformas och hur drift och underhåll av elvägar kan finan- sieras. Utgångspunkten för utredarens arbete ska vara att väghållaren ansvarar för uppförande, drift och underhåll av infrastrukturen för elvägar och att kostnaden för drift och underhåll av infrastrukturen helt eller delvis ska finansieras genom avgifter från dem som använ- der el på elvägen. Utredaren ska utarbeta nödvändiga författnings- förslag. Uppdraget ska redovisas . Transportpolitikens övergripande mål är att säkerställa en samhälls- ekonomiskt effektiv och långsiktigt hållbar transportförsörjning för medborgarna och näringslivet i hela landet. beslutade om ett klimatpolitiskt ramverk, som bland annat innefattar det lång- siktiga klimatmålet att inte ska ha några netto- utsläpp av växthusgaser till atmosfären, för att därefter uppnå negativa utsläpp (prop. 2016/17:146, bet. 2016/17:MJU24, rskr. 2016/17:320).