sou · H9B338 · 2021-05-21 00:00:00 — Om det gäller brott med fängelse i straffskalan bör utrymmet att anse sökande uppfylla kravet på laglydnad vara begränsat och vanligtvis leda till att sökandens lämplighet ifrågasätts. Hit räknas såväl brott enligt som andra allvarliga brott, som t.ex. uppsåtliga brott mot liv och hälsa eller frihet och frid, tillgreppsbrott, vapen-, narkotika- eller dopnings- brott. Det kan dock finnas utrymme att förordna en person som ord- ningsvakt om förflutit och om brottsligheten varit av lindri- gare karaktär. Vidare bör inte ett enstaka eller ett fåtal bagatellartade brott på bötesnivå, exempelvis vissa trafikförseelser, utesluta att per- sonen kan komma ifråga för ett ordningsvaktsförordnande, även om brottsligheten eller lagföringen är relativt färsk. Vid kontinuerligt upprepad brottslighet, även av bagatellartad karaktär, bör dock be- dömningen leda till att personens lämplighet med avseende på lag- lydnad kan ifrågasättas. Även andra omständigheter än laglydnad ska beaktas vid lämplig- hetsprövningen. Exempel på en omständighet som kan tala för bris- tande lämplighet är att en sökande är misstänkt för brott som nor- malt leder till att en ansökan avslås på grund av bristande laglydnad. Andra sådana omständigheter är t.ex. att sökanden vid upprepade tillfällen varit omhändertagen med stöd av LOB eller 13 § PolisL, eller om sökanden meddelats kontaktförbud enligt lagen (1988:688) om kontaktförbud eller tillträdesförbud enligt lagen (2005:321) om tillträdesförbud vid idrottsarrangemang. Det kan också handla om att fått kännedom om uppgifter eller andra om- ständigheter som tyder på att sökanden inte är lämplig, t.ex. att han eller hon misstänks ha kopplingar till ett kriminellt nätverk eller miss- brukar narkotika. En ytterligare omständighet att beakta är om sökan- den tidigare varit förordnad som ordningsvakt och då fått förord- nandet återkallat exempelvis på grund av olämplighet eller oförmåga att hantera uppdraget. Enligt andra stycket får den som är anställd som polisman inte förordnas till ordningsvakt. Däremot innebär bestämmelsen inte något hinder för annan anställd i att förordnas som ord- ningsvakt. Av tredje stycket följer att alla ordningsvaktsförordnanden ska meddelas . Det innebär att det därefter krävs en ny ansökan och en förnyad prövning för att ett fortsatt ordningsvaktsförord- nande ska vara möjligt. Övervägandena finns i avsnitt 6.5.1. Ett förordnande får återkallas om ordningsvakten inte längre uppfyller kraven i 8 §. Detsamma gäller om han eller hon åsidosätter sina skyl- digheter som ordningsvakt eller om det finns något annat särskilt skäl för återkallelse. I paragrafen finns bestämmelser om när ett förordnande av ordnings- vakt får återkallas. Övervägandena finns i avsnitt 7.8. Enligt första meningen får förordnandet återkallas om ordnings- vakten inte längre uppfyller kraven i 8 §. Det innebär framför allt att återkallelse kan ske om ordningsvakten inte längre med hänsyn till laglydnad och övriga omständigheter är lämplig för uppdraget. Det är samma typ av brottslighet och övriga omständigheter som kan leda till att en ansökan om förordnande avslås som kan ligga till grund för en prövning av om återkallelse bör ske. Angående lämplighetsbe- dömningen inför ett förordnande, se kommentaren till 8 §. Således kan det t.ex. handla om att det kommer till kän- nedom att en ordningsvakt har gjort sig skyldig till brott i tjänsten. Särskilt allvarligt är det t.ex. när en ordningsvakt under tjänstgör- ingen har använt våld på ett oförsvarligt sätt eller utnyttjat sin ställ- ning i brottsligt syfte. Men också brott som har begåtts utom tjäns- ten kan medföra återkallelse, även om utrymmet för att underlåta återkallelse i det avseendet får anses vara något större. Det kan även finnas andra exempel på situationer där det visat sig att ordnings- vakten är olämplig att inneha ett förordnande, exempelvis om det framkommer konkreta omständigheter som talar för att han eller hon missbrukar narkotika. Av andra meningen följer att en återkallelse av ett förordnande kan aktualiseras om en ordningsvakt inte fullgör sina skyldigheter som ordningsvakt eller om det finns något annat särskilt skäl för åter- kallelse. Här kan det t.ex. handla om att en ordningsvakt vägrar att följa en anvisning som en polisman meddelar i tjänsten eller att ord- ningsvakten inte fullgör sin rapporteringsskyldighet. En återkallelse med stöd av andra meningen blir också aktuell om ordningsvakten själv begär att förordnandet återkallas eller om ordningsvakten anställs som polisman. Att bestämmelsen är fakultativ innebär att det överlämnas åt Polis- myndigheten att med hänsyn till omständigheterna i varje enskilt fall bedöma om tillräckliga skäl finns för en återkallelse. Om det uppkommer en fråga om att återkalla ett förordnande och det kan antas att förordnandet kommer att återkallas, får ordningsvakten, om det finns skäl för det, stängas av från tjänstgöring för tiden till dess frågan om återkallelse har prövats slutligt. Om det inte längre finns skäl för avstängningen, ska beslutet omedel- bart upphävas. Ett beslut om avstängning får också avse ett visst tjänstgöringstill- fälle, om det med hänsyn till omständigheterna är olämpligt att ordnings- vakten fullföljer tjänstgöringen vid det tillfället. I paragrafen regleras under vilka förutsättningar en ordningsvakt får stängas av från tjänstgöring. Övervägandena finns i avsnitt 7.8. Enligt första stycket får en ordningsvakt, om fråga uppkommer om att återkalla ett förordnande och det kan antas att det kommer att återkallas, stängas av från tjänstgöringen om det finns skäl för det. Avstängningen ska i sådant fall gälla till dess att frågan om åter- kallelse har prövats slutligt. Vid bedömningen av om avstängning bör ske ska hänsyn tas till om det kan antas att förordnandet kom- mer att återkallas. Därutöver ska det också finnas skäl för avstäng- ningen. Skäl för återkallelse kan t.ex. vara att ordningsvakten har lagförts för eller misstänks för att ha begått brott av viss allvarligare karaktär. Ett annat skäl kan vara att det finns anledning att anta att ordningsvakten inte kommer att fullgöra sin tjänstgöring på ett lämpligt sätt. En avstängning bör dock föregås av en noggrann proportio- nalitetsprövning. Det får således inte komma ifråga att en ordnings- vakt regelmässigt stängs av i väntan på att frågan om återkallelse ska prövas i sak. Exempel på en omständighet som kan tala mot att ord- ningsvakten stängs av är att det förflutit sedan händelsen som aktualiserade frågan om återkallelse och ordningsvakten arbetat i mellantiden. Av andra stycket följer att om det inte längre finns skäl för av- stängningen ska beslutet upphävas. Det innebär att en avstängning inte får vara längre än absolut nödvändigt. Enligt tredje stycket får ett beslut om avstängning också avse ett visst tjänstgöringstillfälle, om det med hänsyn till omständigheterna är olämpligt att ordningsvakten fullföljer tjänstgöringen vid det till- fället. Det kan t.ex. handla om att en ordningsvakt uppträtt på ett sådant sätt att han eller hon inte lämpligen bör tjänstgöra mer vid det tillfället Ett annat exempel är att ordningsvakten uppträder be- rusad under tjänstgöringen. En avstängning enligt tredje stycket kan ske även om det inte kan antas att förordnandet kommer att åter- kallas. En ordningsvakt står under ledning och kontroll. En ordningsvakt är skyldig att följa en anvisning som en polisman meddelar i tjänsten, om det inte är uppenbart att anvisningen inte angår tjänstgöringen som ordningsvakt eller strider mot lag eller annan för- fattning. I första stycket anges att en ordningsvakt står under Polismyndig- hetens ledning och kontroll. Med begreppet ledning avses såväl den styrning av ordningsvakternas verksamhet som utövar på en övergripande och strategisk nivå som den som sker på en mer direkt nivå i en specifik situation. Det förra kommer bl.a. till uttryck genom bestämmelserna i 4 och 6 §§ om tillståndsprövning och om möjligheten att förena ett tillstånd med särskilda villkor för verksamheten, medan det senare kommer till tydligt uttryck genom bestämmelsen i andra stycket, se nedan. Att ordningsvakter står under kontroll kom- mer bl.a. till uttryck genom den skyldighet som ordningsvakten har att inför varje tjänstgöringstillfälle anmäla sin tjänstgöring till Polis- myndigheten (se 9 § förslaget till ordningsvaktsförordning). Ett annat exempel på hur kontroll utövas är genom den rapporteringsskyldighet som åligger ordningsvakter (se 10 och 11§§ förslaget till ordningsvaktsförordning). Således ska en ordnings- vakt till rapportera dels om ingripanden som han eller hon har gjort i tjänsten, dels om andra förhållanden som myn- digheten bör få kännedom om. Kontroll kan även utövas på andra sätt, t.ex. genom bestämmelserna i 9 och 10 §§ om återkallelse av ett för- ordnande och om avstängning av en ordningsvakt från tjänstgöring. Av andra stycket följer att en ordningsvakt är skyldig att följa en anvisning som en polisman meddelar i tjänsten, om det inte är uppen- bart att anvisningen inte angår tjänstgöringen som ordningsvakt eller strider mot lag eller annan författning. Det som närmare avses är en polismans anvisningar som meddelas för särskilda fall. En ordnings- vakt är även skyldig att följa de anvisningar som hans eller hennes uppdragsgivare ger i den mån de inte strider mot för uppdraget. Övervägandena finns i avsnitt 5.5. För att genomföra en uppgift ska en ordningsvakt ingripa på ett sätt som står i rimlig proportion till åtgärdens syfte och omständigheterna i övrigt. Om en mindre ingripande åtgärd är tillräcklig ska den användas. Paragrafen innehåller en proportionalitetsprincip för ingripanden som en ordningsvakt gör. Att ett ingripande alltid måste prövas mot proportionalitetsprincipen innebär att varje typ av åtgärd ska föregås av en intresseavvägning där de skador och olägenheter som ingripan- det kan medföra för ett motstående intresse ställs i relation till syftet med åtgärden. En bedömning av åtgärdens art, styrka, räckvidd och varaktighet ska göras i varje enskilt fall. Vid prövningen ska alltid övervägas om en mindre ingripande åtgärd kan vara tillräcklig. Om det är fråga om flera åtgärder måste beaktas att dessa sammantaget inte blir allt för ingripande. Ju mer ingripande åtgärder som övervägs desto starkare skäl krävs det. Bestämmelsen omfattar också den s.k. behovsprincipen. Behovsprincipen innebär att ett ingripande får ske endast om det är nödvändigt för farans eller störningens avvärjande eller undanröjande. Övervägandena finns i avsnitt 8.9.2. Bestämmelser om en ordningsvakts befogenheter finns i 2.lagen (1958:205) om förverkande av alkohol m.m., 3.lagen (1976:511) om omhändertagande av berusade personer m.m., 4.lagen (1981:1064) om säkerhetskontroll i domstol, 5.polislagen (1984:387), 6.ordningslagen (1993:1617), 7.lagen (2010:294) om säkerhetskontroll vid offentliga samman- träden i kommuner och regioner, 8.lagen (2018:1974) om säkerhetskontroll vid offent- liga sammanträden, och 9.lagen (2021:77) om säkerhetskontroll på frivårdskontor. Paragrafen innehåller en upplysning om i vilka lagar det finns be- stämmelser om de olika befogenheter som en ordningsvakt har. De bestämmelser som avses är 5 kap. 15 § RB, 2 § tredje stycket 3 lagen (1958:205) om förverkande av alkohol m.m., 1, 8 och 10 §§ LOB, 4, 5 och 7 §§ lagen (1981:1064) om säkerhetskontroll i domstol, 10 § 2 och 4, 10 a, 13, 19 och 29 §§ PolisL, 4 kap. 9 § OL, 4, 5 och 8 §§ lagen (2010:294) om säkerhetskontroll vid offentliga sammanträden i kom- muner och regioner, 4, 5 och 8 §§ lagen (2018:1974) om säkerhets- kontroll vid offentliga sammanträden och 6, 7, 9 och 10 §§ lagen (2021:77) om säkerhetskontroll på frivårdskontor. En närmare redovisning av ordningsvakters befogenheter finns i kapi- tel 8. Övervägandena finns i avsnitt 8.9. En ordningsvakts ingripande med stöd av 24 kap. 7 § andra stycket rätte- gångsbalken, 27 kap. 4 § eller 35 § lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare utgör myndighets- utövning. I paragrafen regleras innebörden av en ordningsvakts envarsgripan- den samt rätt att göra beslag vid sådana ingripanden. Av bestämmel- sen följer att en ordningsvakts ingripande med stöd av 24 kap. 7 § andra stycket RB, 27 kap. 4 § RB eller 35 § LUL utgör myndighets- utövning. Det innebär att en ordningsvakt även med avseende på dessa situationer både är underkastad särskilt straffansvar för tjänste- fel (20 kap. 1 § BrB) samt åtnjuter ett förhöjt straffskydd mot exem- pelvis våld eller hot om våld mot tjänsteman (17 kap. 1 § BrB). Även sådana åtgärder som en ordningsvakt vidtar med stöd av de befogen- heter som avses i 13 § utgör myndighetsutövning. Övervägandena finns i avsnitt 8.9.8. En ordningsvakt får inte obehörigen röja eller utnyttja vad han eller hon på grund av sitt uppdrag har fått veta om en enskilds personliga förhållanden eller förhållanden av betydelse för rikets säkerhet eller för att utreda och lagföra brott. I det allmännas verksamhet tillämpas i stället offentlighets- och sekre- tesslagen (2009:400). Paragrafen innehåller bestämmelser om tystnadsplikt för en ordnings- vakt. Övervägandena finns i avsnitt 9.1. Bestämmelsen i första stycket tar sikte på tystnadsplikten för ord- ningsvakter som arbetar på uppdrag av enskilda uppdragsgivare, t.ex. för ett företag som driver en restaurang. Enligt bestämmelsen får en ordningsvakt inte obehörigen röja eller utnyttja vad han eller hon på grund av sitt uppdrag har fått veta om enskilds personliga förhållan- den eller förhållanden av betydelse för rikets säkerhet eller för att utreda och lagföra brott. Att bryta mot reglerna om tystnadsplikt kan leda till straffansvar för brott mot tystnadsplikten enligt 20 kap. 3 § BrB. För en ordningsvakt i det allmännas verksamhet gäller offentlig- hets- och sekretesslagen, OSL: se 15 kap. 1 § (rikets säkerhet), 18 kap. 1 § (beivrandet av brott) samt 35 kap. 15 § (enskilds personliga för- hållanden). En erinran om det finns i andra stycket. Tystnadsplikten enligt första och andra styckena hindrar inte en ordningsvakt från att till rapportera om sådana för- hållanden som följer av rapporteringsskyldigheten i 10 och 11 §§ för- slaget till förordning om ordningsvakter. Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot kravet på tillstånd i 3 § eller mot ett villkor som har meddelats enligt 6 § andra stycket döms till böter eller fängelse . I ringa fall ska det inte dömas till ansvar. Paragrafens första stycke innehåller bestämmelser om straffansvar för den som bryter mot tillståndskravet i 3 § eller mot ett villkor som har meddelats för tillståndet enligt 6 § andra stycket. Straffansvaret, som träffar både enskilda fysiska personer och juridiska personer, omfattar såväl gärningar som har begåtts uppsåtligen som av oakt- samhet. Straffet är böter eller fängelse . I andra stycket anges att det inte ska dömas till ansvar i ringa fall. Undantaget tar sikte på fall som inte är straffvärda. Vid bedömningen av om en överträdelse är ringa ska samtliga omständigheter beaktas, t.ex. överträdelsens karaktär. Som exempel på ett ringa fall kan näm- nas en enstaka överträdelse av ett villkor om krav på underrättelse. Övervägandena finns i avsnitt 9.2. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela ytterligare föreskrifter om 1.tillstånd att använda ordningsvakter, 2.förordnande av ordningsvakter, 4.ordningsvakters utbildning och utrustning, samt 5.avgifter för utbildning och ärendehandläggning. Paragrafen innehåller ett bemyndigande enligt vilket regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer ges möjlighet att med- dela ytterligare föreskrifter om tillstånd att använda ordningsvakter, förordnande av ordningsvakter, rapporteringsskyldighet, ordnings- vakters utbildning och utrustning samt avgifter för utbildning och ärendehandläggning. Med utrustning ska även avses klädsel och for- don. Övervägandena finns i avsnitt 9.3. Beslut enligt denna lag fattas av . Om beslut om avstängning enligt 10 § inte kan avvaktas får en polisman besluta om avstängning. Ett sådant beslut ska skyndsamt anmälas till . Har avstängningen inte redan upphört, ska myndigheten pröva om den ska bestå. Beslut enligt denna lag gäller om inte något annat beslutas. I paragrafens första stycke anges att det är som fattar beslut enligt denna lag. Andra stycket ger en polisman befogenhet att med omedelbar ver- kan avstänga en ordningsvakt i de fall där beslut inte kan avvaktas. Det kan t.ex. handla om att avstänga en berusad eller påverkad ordningsvakt från tjänsten. Polismannen ska skyndsamt anmäla ett sådant beslut till som om avstängningen inte redan har upphört ska pröva om av- stängningen ska bestå. Därefter ska i förekommande fall frågan om återkallelse av förordnandet tas upp enligt 9 § denna lag. Av tredje stycket framgår att beslut enligt lagen som regel gäller även om beslutet har överklagats. Övervägandena finns i kapitel 7. beslut enligt denna lag får överklagas till allmän för- valtningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Paragrafen innehåller bestämmelser om överklagande av Polismyn- dighetens beslut i enskilda fall. Övervägandena finns i avsnitt 9.4. Enligt första stycket får beslut i ett enskilt fall överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Av andra stycket följer att det krävs prövningstillstånd vid över- klagande till kammarrätten. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Genom lagen upphävs lagen (1980:578) om ordningsvakter. 3.Ett beslut om återkallelse eller avstängning som har meddelats före ikraftträdandet ska gälla även därefter. Vid prövning efter överklagande av sådana beslut ska den upphävda lagen fortfarande tillämpas. 4.Ett förordnande som ordningsvakt som har meddelats före ikraft- trädandet ska gälla även därefter med de begränsningar som följer av det, enligt den upphävda lagen utfärdade, förordnandet. Förordnandet upphör dock att gälla vid utgången av , om det inte har återkallats eller annars upphört att gälla. Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser behandlas i kapitel 12. Första punkten föreskriver att den nya lagen träder i kraft den Enligt andra punkten upphävs lagen (1980:578) om ordningsvakter. Av tredje punkten följer att ett beslut om återkallelse eller avstäng- ning som har meddelats före ikraftträdandet ska gälla även därefter. Vid prövning efter överklagande av sådana beslut ska den upphävda lagen fortfarande tillämpas. Av fjärde punkten framgår att förordnanden som ordningsvakt som har meddelats före ikraftträdandet ska gälla även därefter med de begränsningar som följer av det enligt den upphävda lagen utfär- dade, förordnandet. Förordnandet gäller dock längst t.o.m. ; om det inte har återkallats eller annars upphört att gälla, t.ex. för att den tid som anges i förordnandet passerat. 13.2Förslaget till lag om ändring i lagen (1958:205) om förverkande av alkohol m.m. Vid beslag av egendom som avses i 1 § ska vad som i allmänhet är föreskrivet om beslag i brottmål tillämpas, dock med följande av- vikelser: 1.Beslagtagen egendom får bevisligen förstöras om värdet är ringa eller om det annars måste anses försvarligt att förstöra egendomen. I annat fall får egendomen säljas. Spritdrycker, vin, starköl och öl får säljas till den som har rätt att tillverka eller att bedriva partihandel med sådana varor enligt alkohollagen (2010:1622). I fråga om för- säljning till partihandlare omfattas även alkoholdrycksliknande pre- parat om de är skattepliktiga varor enligt lagen (1994:1564) om alko- holskatt. Annan egendom får säljas på det sätt som med hänsyn till egendomen är lämpligt. Intäkter vid försäljning av beslagtagen egen- dom tillfaller staten. Beslut om att förstöra eller sälja egendom får fattas av undersök- ningsledaren eller åklagaren. I de fall som avses i 23 kap. 22 § första stycket får ett sådant beslut fattas även av Polis- myndigheten eller . Om ett beslag hävs och egendomen är förstörd eller såld enligt denna paragraf, ska ersättning betalas av allmänna medel. Ersättningens storlek ska motsvara egendomens pris vid försäljning till allmän- heten eller vad som annars är skäligt. Beslut om ersättning fattas av åklagaren. Den som drabbats av beslaget får begära rättens prövning av beslutet om ersättning. Det ska göras inom en månad från det att han eller hon fick del av beslutet. Ansökan görs vid den domstol som kunnat pröva beslaget. Ersättning betalas ut av på be- gäran av åklagaren. Om värdet på beslagtagen alkohol är ringa, får en polisman eller en kustbevakningstjänsteman besluta att den bevisligen ska för- störas. Även i dessa fall tillämpas 1 tredje stycket. 2.Om en polisman verkställer beslag och förelägger förverkande av den beslagtagna egendomen i ett föreläggande av ordningsbot, ska anmälan om beslaget göras till . 3.I fråga om sådana drycker eller preparat som avses i 1 § tredje stycket och som intas eller förvaras i strid med villkor enligt 2 kap. 16 § andra stycket första meningen eller med 2 kap. 18 § eller med 4 kap. 4 § ordningslagen (1993:1617) eller med 9 kap. 2 § järnvägslagen (2004:519) har den som tjänstgör som ordningsvakt vid en allmän sammankomst eller offentlig tillställning eller inom ett trafikföre- tags område eller dess färdmedel eller som befattningshavare i säker- hets- eller ordningstjänst vid järnväg samma rätt att ta egendomen i beslag som enligt tillkommer en polisman. En ordningsvakt eller en befattningshavare i säkerhets- eller ord- ningstjänst vid järnväg som har verkställt beslag ska skyndsamt anmäla detta till och överlämna den beslagtagna egendo- Om värdet på den beslagtagna egendomen är ringa, får Polis- myndigheten i stället besluta att den bevisligen ska förstöras av en ord- ningsvakt. Även i dessa fall tillämpas 1 tredje stycket. Paragrafen innehåller bestämmelser om beslag av sådan egendom (alkohol m.m.) som enligt 1 § ska förverkas. Övervägandena finns i avsnitt 8.9.7. I tredje punktens andra stycke görs ett tillägg genom att två nya meningar införs. Ändringen i den nya andra meningen innebär att ges möjlighet att fatta beslut om att sådan i be- slagtagen egendom som avses i 1 § tredje stycket (alkoholdrycker eller alkoholdrycksliknande preparat) även får förstöras av en ord- ningsvakt, om värdet av egendomen är ringa. Att den i beslagtagna egendomen bevisligen ska förstöras innebär ett krav på att förstör- ingen ska dokumenteras. Beslut enligt bestämmelsen kan fattas på distans. Av den nya tredje meningen följer att även i dessa fall ska be- stämmelsen om ersättning av allmänna medel i första punkten tredje stycket gälla. 13.3Förslaget till lag om ändring i lagen (1974:191) om bevakningsföretag All personal hos ett auktoriserat bevakningsföretag ska vara godkänd vid prövning med avseende på laglydnad och lämplighet i övrigt för anställning i ett sådant företag. Detsamma gäller föreståndaren för verksamheten samt ledamöter och suppleanter i bevakningsföretagets styrelse. Av paragrafen framgår att all personal hos ett auktoriserat bevak- ningsföretag ska vara godkänd vid prövning med avseende på lag- lydnad och lämplighet i övrigt för anställning i ett sådant företag. Jämfört med den tidigare lydelsen har kravet på medborgerlig frihet tagits bort. Bestämmelsen är i övrigt oförändrad. Övervägandena finns i avsnitt 10.15.3 och 10.15.4. Tillsyn av personal i bevakningsföretag utövas av . Vid tillsynen ska särskilt kontrollera att de villkor för godkännande som anges i 4 § är uppfyllda. Paragrafen, som behandlas i avsnitt 10.15.7, är ny. I och med denna bestämmelse införs ett tydligt tillsynsansvar vad gäller bevaknings- företagens personal. Tillsynen syftar till att säkerställa att endast per- sonal som fortlöpande är lämpliga ska kunna vara anställda i bevak- ningsföretag. Paragrafens första stycke anger att tillsyn av personal i bevaknings- företag utövas av . Paragrafens andra stycke reglerar hur tillsyn ska gå till. Övervägandena finns i avsnitt 10.15. 1.Denna lag träder i kraft .