sou · H8B383d2 · 2021-01-01 00:00:00 — Förutom att högsta beloppen för statsbidraget har varierat mellan åren, vilket framgår av tabellen nedan, har regeringens villkor i regler- ingsbrevet varit likalydande. Skillnaden i regleringsbrevet jämfört var att regeringen tagit bort skrivningen att medel fick betalas ut till länsstyrelserna för deras administration av bidraget. De kraftiga ökningarna av beloppen för åtgärder enligt LOVA beror på regeringens insatser för att öka det lokala åtgärdsarbetet med fokus på övergödning. Effektivare myndigheter i offentligt havsmiljöarbeteSOU 2020:83 Tabell 24.7 Anslaget 1:11 Åtgärder för havs- och vattenmiljö 2014–2020 och regeringens beslut om högstbelopp för LOVA – statligt stöd till lokala vattenvårdsprojekt Regeringens beslut om högsta 1 389 565 tkr 1 149 565 tkr Källa: betänkande nr 10 och beslut om statens budget för budgetåren 2013–2021, Havs- och vattenmyndighetens regleringsbrev samma budgetår. Av 1 § i förordningen om statligt stöd till lokala vattenvårdsprojekt10 framgår att stöd får ges enligt förordningen om det finns medel. Som framgår av tabellen ovan har också regeringens beslut om högsta belopp för LOVA-åtgärder varierat åren 2010–2020. Ökningen av beloppen åren 2018–2020 hänger bl.a. ihop med regeringens satsning på lokala åtgärder för att nå målet Ingen övergödning. Även om det inte framgår tydligt av ändamålet för anslaget 1:11 så används medlen på anslaget även för förvaltningsutgifter vid Havs- och vattenmyndigheten och länsstyrelserna bl.a. för hanteringen av LOVA. är det Havs- och vattenmyndigheten som disponerar an- slagsmedlen för bl.a. LOVA. Med hjälp av en fördelningsnyckel för- delar Havs- och vattenmyndigheten sedan ut anslagsmedlen som inomstatligt bidrag till länsstyrelserna och det är länsstyrelserna som i sin tur – efter ansökan betalar ut LOVA-bidrag till kommuner och ideella sammanslutningar. Av Havs- och vattenmyndighetens regleringsbrev fram- går även av villkor fyra (4) på anslagspost två (2) på anslag 1:11 att får användas för att utveckla åtgärds- arbetet mot övergödning. Villkoret innefattar bidrag till länsstyrel- ser för åtgärdsarbetet och att underlätta och stödja arbetet med 10Förordningen (2009:381) om statligt stöd till lokala vattenvårdsprojekt. Effektivare myndigheter i offentligt havsmiljöarbete åtgärdssamordning mot övergödning i avrinningsområden, dvs. Villkoret inkluderar även insatser för återcir- kulering av näringsämnen. LEVA-samordnare genomför i samarbete med aktörer åtgärdsplanering inom avrinningsområden för att verka för att rätt åtgärder genomförs där de ger störst effekt. LEVA-sam- ordnare bistår även aktörer med rådgivning och stöd med ansökningar om både LOVA-bidrag och åtgärder inom landsbygdsprogrammet. Miljömålsberedningen anser att både villkor två och villkor fyra till anslagsposten två (2) till anslaget 1:11 i Havs- och vattenmyndig- hetens regleringsbrev syftar till att stärka det lokala åtgärds- arbetet mot övergödning. Enligt länsstyrelsernas regleringsbrev ska också länsstyrelser som får bidrag från Havs- och vatten- myndigheten för arbete med åtgärdssamordning mot övergödning stödja kommuner och lokala aktörer som vidtar åtgärder för att förbättra det lokala åtgärdsarbetet i relevanta avrinningsområden. 25Förstärkt åtgärdsarbete för bevarande och hållbart nyttjande av hav och resurser Ett långsiktigt bevarande och nyttjande av haven är en utmaning för och havsfrågans gränsöverskridande natur förutsätter sam- arbete mellan många olika aktörer – såväl enskilda som offentliga – globalt, regionalt, nationellt och lokalt. Jordens yta består till av hav och principen om det fria havet är grundläggande för den internationella havsrättsliga regleringen som främst ligger inom FN-systemet. Principen innebär att ingen nation har rätt att göra anspråk på suveränitet över det fria havet, utan suveräniteten begränsas till att omfatta en kustremsa, territorialhavet, och fartyg som för landets flagga. Havsfrågorna är därmed globala till sin natur och FN har fått en viktig roll att reglera verksamheter till havs som sjöfart, fiske och mineralutvinning samt att sätta ramarna för skydd och förvaltning av gemensamma resurser. Förutom FN är medlem och aktiv i ett stort antal inter- nationella sammanslutningar och organisationer som fattar beslut som på olika sätt påverkar havsmiljön och havsmiljöarbetet. Dessa beslut formaliseras i internationella överenskommelser, konventio- ner, avtal, EU-förordningar och direktiv m.m. De internationella styrmedel som olika internationella aktörer och samfund beslutar är olika i sin karaktär när det gäller hur bin- dande de kan anses vara för nationalstaterna. Som medlem i EU om- fattas av EU:s lagar inom havsmiljöområdet och Miljömåls- beredningen kan konstatera att inom de många politikområden som påverkar havsmiljön äger EU en förhållandevis stor del av rätten att besluta. Förstärkt åtgärdsarbete för bevarande och hållbart nyttjande av hav och resurser När det gäller de havsregionala styrmedlen Helsingforskonven- tionen för , Helcom, och konventionen för skydd av den miljön i Nordostatlanten, Ospar, råder inga skarpa gränser mellan dem och . är part i alla viktiga regionala och globala konventioner som har betydelse för skyddet av havs- områdena i och . Utöver EU finns det inget inter- nationellt organ som har lämnat beslutandemakt till på mot- svarande sätt. Trycket från ett internationellt samfund ska ändå inte underskattas när det kommer till länders benägenhet att efterleva gemensamt upprättade överenskommelser. För vidkommande finns därutöver ett stort antal svenska lagar och andra författningar m.m. som – utöver det nationella miljö- målssystemet – styr genomförandet av havsmiljöpolitiken. Havsmiljöpolitiken styrs i och med detta indirekt och direkt av många olika aktörer i flera olika separata processer, både nationellt och internationellt. Detta skapar komplexa och delvis överlappande system som viktiga frågor faller mellan stolarna. Vilken aktör som beslutar om målen i de olika styrdokumenten och deras periodiseringar, preciseringar, indikatorer och kriterier varie- rar. De nationella miljökvalitetsmålen har t.ex. beslutats av medan preciseringarna är beslutade av regeringen. Målen i vatten- direktivet, havsmiljödirektivet och art- och habitatdirektivet är beslu- tade av . har till stor del beslutat vad som ska följas upp och den ansvariga nationella myndigheten be- slutar om det miljötillstånd som ska nås. är också uppföljningen, utvärderingen och resultat- redovisningen i förhållande till målen i de olika styrdokumenten for- maliserade på olika sätt och lämnas till olika mottagare och besluts- fattare och kalenderår. Beroende på vilket styr- dokument som avses redovisar myndigheterna resultaten , med olika periodicitet antingen till , regeringen eller till . Eftersom uppföljningen och utvärder- ingen av måluppfyllelsen till respektive mål skiljer sig åt är det dess- utom svårt att jämföra resultaten i förhållande till de olika målen. Det är regeringen som, enligt budgetlagens bestämmelser, i budget- propositionen ska lämna en redovisning av de resultat som uppnåtts i verksamheten i förhållande till de av beslutade målen så- som miljökvalitetsmålet Hav i balans samt levande kust och skärgård.1 19 kap. 3 § budgetlagen (2011:203). Förstärkt åtgärdsarbete för bevarande och hållbart nyttjande av hav och resurser Det är alltså regeringens uppgift att se till att de riksdagsbundna målen uppnås. Om regeringen i sin tur vill använda sig av de riksdags- bundna målen i sin myndighetsstyrning måste de föras in i ett styr- dokument som riktar sig direkt till myndigheten i fråga, t.ex. myn- dighetens instruktion. Så har regeringen också gjort i fråga om de riksdagsbundna miljömålen genom att föra in dessa som uppgifter i instruktionerna till 26 nationella statliga myndigheter inom olika utgiftsområden och de 21 länsstyrelserna som ska verka för att genera- tionsmålet och de 16 miljökvalitetsmålen som fastställt nås. Förutom Havs- och vattenmyndigheten, de 14 kustlänsstyrelserna och kommunerna är det många andra statliga myndigheter som genomför åtgärder som är avgörande för att kunna nå miljökvalitets- målen Hav i balans samt levande kust och skärgård och Ingen över- gödning. Dessa myndigheter finns huvudsakligen inom andra ut- giftsområden än utgiftsområde 20 Allmän miljö- och naturvård och flera av dessa myndigheter har inte – till skillnad från miljömålsmyn- digheterna – någon uppgift i sin instruktion om att verka för att de av beslutade miljömålen nås. De nationella myndigheterna och länsstyrelserna i miljömåls- systemet finns i 13 olika utgiftsområden. Miljömålsmyndigheterna finns i tio olika departements verksamhetsområden. Utöver dessa 26 myndigheter och länsstyrelserna har även , , Formas m.fl. myndigheter uppgifter som berör havsmiljön. Myndig- heter som har i uppgift att vara behjälpliga med information av bety- delse för miljömålsuppföljningen är SCB, Lantmäteriet, lant- bruksuniversitet, och . Sammantaget framträder en synnerligen komplex bild av nationella och internationella styrmedel och mål som beskriver det önskade framtida tillståndet eller, det bevarade tillståndet i havet. För att de havsanknutna miljökvalitetsmålen, främst Hav i balans samt levande kust och skärgård och Ingen övergödning, ska kunna nås behöver många olika aktörer, både offentliga och privata, vidta ett stort antal åtgär- der som regleras inom olika politikområden och med ett stort antal styrmedel. Förstärkt åtgärdsarbete för bevarande och hållbart nyttjande av hav och resurser Alla dessa styrmedel – tillsammans och vart och ett för sig – ställer stora krav på nationella myndigheter, länsstyrelser, regioner, kommuner, civilsamhället, näringslivet, små och stora företag, orga- nisationer och enskilda individer m.fl. i deras havsmiljöarbete sam- tidigt som ingen ser helheten. Som ytterligare illustration av att det är svårt att se helheten be- dömer regeringen i budgetpropositionen att det inte ens går att avgöra om trenden är positiv eller negativ och att nuvarande be- slutade eller planerade styrmedel inte är tillräckliga för att nå miljö- kvalitetsmålet.2 Miljömålsberedningen bedömer att behöver en bred politisk uppslutning kring en ambitiös och kraftfull havsmiljöpolitik. En ekonomiskt, socialt och ekologiskt långsiktigt hållbar nationell havs- miljöpolitik kännetecknas enligt Miljömålsberedningen av att den har ambitiösa mål och väl utformade styrmedel, ett strukturerat och trans- parent arbetssätt. Miljömålsberedningen har lämnat förslag inom en rad miljöfrågor och har genom bred politisk förankring kunnat nå resul- tat som annars varit svåra att uppnå. Det finns fördelar att hämta genom att använda Miljömålsbe- redningens tidigare resonemang och hålla en konsekvent linje där beredningen bedömer att olika miljöfrågor kan vinna på att hitta lik- nande lösningar. De stora övergripande miljöfrågorna som spänner över många politikområden och genomsyrar samhället på olika plan kan behöva liknande strukturer och förhållningssätt för att klara av att fånga upp helheten. Det är också värdefullt att använda sig av väl- kända, demokratiska beslutsprocesser för att ge förståelse och möj- lighet till insyn. Miljömålsberedningen bedömer att det svenska havsmiljöarbetet, liksom det klimatpolitiska arbetet, ska kännetecknas av långsiktig- het, kontinuitet, tydlighet och transparens. behöver ett tyd- ligt regelverk för hur havsmiljöarbetet ska bedrivas samt kraftfulla konkreta åtgärder inom ramen för en ekonomiskt, socialt och ekolo- giskt hållbar utveckling. 2020/21:1, Utgiftsområde 20 Allmän miljö- och naturvård, s. 51. Förstärkt åtgärdsarbete för bevarande och hållbart nyttjande av hav och resurser I Miljömålsberedningens tilläggsdirektiv som föregick det klimat- politiska ramverket beskrev regeringen hur Miljömålsberedningen inom ramen för miljömålssystemet skulle föreslå hur ett klimatpoli- tiskt ramverk och en strategi för en samlad och långsiktig klimat- politik kunde utformas. Beredningen skulle föreslå ett klimatpolitiskt ramverk som reglerar mål och uppföljning. Därtill skulle beredningen utveckla en strategi med styrmedel och åtgärder för en samlad och långsiktig klimatpolitik. En klimatlag, dvs. ett utvecklat regelverk för politiska beslut om utsläppsminskningar och en rättslig grund för styrning, ansvarsfördelning, uppföljning och kontroll av klimatarbe- tet, kunde ingå som en del i ramverket och beredningen skulle belysa för- och nackdelar med en sådan klimatlag.3 Beredningen skulle även bl.a. analysera behovet av ett organ för kvalitetssäkring av arbetet med oberoende experter. En möjlighet var att inrätta ett klimatpoli- tiskt råd. Beredningen skulle se över vilken funktion ett sådant råd skulle kunna ha.4 I tilläggsdirektiven visade regeringen att man inom stora övergripande miljöfrågor kan överväga bl.a. ny lagstiftning som tillsammans med mål och andra förslag bildar en sammanhängande lösningsfokuserad strategi. Efter Miljömålsberedningens förslag i Ett klimatpolitiskt ramverk för Sverige5 finns nu en klimatlag på plats. Beredningen anser att en sådan lösning är användbar även i frågor om havsmiljön. Enligt regeringen är miljömålssystemet utgångspunkten för miljö- politiken. Miljöpolitiken utgår ifrån Generationsmålet för miljöarbe- tet och de nationella miljökvalitetsmål som har beslutats av . Miljömålen är styrande för allt miljöarbete som bedriver natio- nellt, inom EU och internationellt. För att havsmiljöpolitiken ska kunna nå sina mål är det avgörande att regeringen och får möjlighet att se till helheten och ta ett fastare grepp om havsmiljöpolitiken. Därför behövs det ett gediget, rättvisande och samlat underlag för beslut i havsmiljöfrågor. Det är underlag för förslag till riksdags- beslut, underlag för ställningstaganden i olika internationella forum 2014:165, tilläggsdirektivet till Miljömålsberedningen, förslag till klimatpolitiskt ram- verk, s. 1. 2014:165, s. 8. 5SOU 2016:21, Ett klimatpolitiskt ramverk för , Delbetänkande av Miljömålsbered- ningen. Förstärkt åtgärdsarbete för bevarande och hållbart nyttjande av hav och resurser och EU, samt för styrningen av statsförvaltningens genomförande av havsmiljöpolitiken. Under utredningsarbetet har Miljömålsberedningen även konsta- terat att det saknas samhällsekonomiska analyser med en sådan om- fattning att de ger en rättvisande bild av de intäkter och värden som havet bidrar med till samhället i stort, i förhållande till kostnaderna för åtgärder, regleringar etc. som behövs för att nå de havsanknutna miljökvalitetsmålen. Det saknas nödvändiga samhällsekonomiska ana- lyser för hela havsmiljön. På andra ställen i detta betänkande lämnar Miljömålsberedningen en rad förslag till hur och regeringens styrning av de offentliga myndigheterna ska kunna underlätta och effektivisera det nationella genomförandet av havsmiljöpolitiken. Om och regeringen beslutar att genomföra dessa förslag – eller några av dem –är förutsättningarna bättre än att miljökvalitetsmålet Hav i balans samt levande kust och skärgård ska kunna nås. Dock är det inte tillräckligt för att råda bot på det grundläggande problemet – för det behövs även ett samhällsövergripande helhetsgrepp över havsmiljö- frågorna. Miljömålsberedningen föreslår därför att beslu- tar om en havsmiljölag och att regeringen inrättar en tvärvetenskap- lig funktion för att belysa effekter och utvärdera konsekvenser av den samlade politiken som påverkar havsmiljön. Den som får upp- giften ska även analysera hur Hav i balans samt levande kust och skärgård kan nås på ett kostnadseffektivt sätt och utföra samhälls- ekonomiska analyser för hela havsmiljön. Förstärkt åtgärdsarbete för bevarande och hållbart nyttjande av hav och resurser –att en havsmiljölag införs som utgångspunkt för och regeringens havsmiljöarbete. –att lagen fastställer att syftet med regeringens havsmiljöarbete är att uppnå det av beslutade miljökvalitetsmålet Hav i balans samt levande kust och skärgård. –att lagen påvisar att regeringen i havsmiljöarbetet ska tillämpa ekosystemansatsen samt att ekosystemansatsen definieras en- ligt följande: Enligt ekosystemansatsen ska naturvärden beva- ras och naturresurser nyttjas miljömässigt, ekonomiskt och socialt hållbart, med målet att säkerställa att ekosystemen an- vänds inom sina gränser. –att det havsmiljöpolitiska arbetet ska vila på vetenskaplig grund. –att regeringen varje mandatperiod ska lämna en havsmiljö- politisk proposition till . Propositionen ska innehålla en resultatanalys, resultatredovisning och beskrivning av pla- nerade åtgärder för att uppnå miljömålet Hav i balans samt levande kust och skärgård och eventuella författningsförslag som behövs för detta ändamål. Arbetet med propositionen ska samordnas med åtgärdsarbetet enligt vattenförvaltningsdirek- tivet och havsmiljödirektivet. Miljömålsberedningen föreslår att instiftar en havsmiljö- lag. Avsikten är att skapa bättre förutsättningar för breda och uthålliga havsmiljö- och havspolitiska insatser både nationellt och internatio- nellt. En lag kan möjliggöra en mer transparent och effektiv styr- ning, uppföljning och utvärdering av det arbete som nationella myn- digheter, länsstyrelser, kommuner, regioner, företag, enskilda och civilsamhället m.fl. bedriver. Havsmiljön är komplex och är inte en uppgift enbart för den tra- ditionella miljöpolitiken såsom vi känner den . Tvärtom innebär Hav i balans samt levande kust och skärgård att samtliga politikom- råden behöver ta ett större och integrerat ansvar för havsmiljö- politiken framöver. Förstärkt åtgärdsarbete för bevarande och hållbart nyttjande av hav och resurser har i egenskap av lagstiftare möjlighet att förtydliga och precisera hur det nationella havsmiljöarbetet ska bedrivas. Genom att införa en lag som beskriver regeringens havsmiljöarbete på ett kon- kret och enkelt sätt blir formerna för arbetet kända och lätt till- gängliga för alla. Möjligheten att ta del av regelverket samt förstå hur arbetet utvecklas och vilka åtgärder som bör vidtas i nästa steg ökar, såväl för regeringen och dess anställda som för berörda intressenter och allmänhet. medför den ökade kontroll som följer med en lagreglering en minskad risk för att en regering agerar på ett sätt som motverkar eller i otillräcklig grad främjar möjligheten att nå Hav i balans samt levande kust och skärgård. Med en lagreglering ökar förutsättningarna för att arbetet även fortsättningsvis kommer att kunna bedrivas på ett långsiktigt och kontinuerligt sätt, som arbetet blir tydligare och mer trans- parent. En nationell lagreglering har också ett signalvärde. Genom att in- föra en havsmiljölag sänder och regeringen en viktig signal såväl till de egna medborgarna som till andra länder om att den svenska staten tar havsmiljöarbetet på allvar. Havsmiljölagen ska omfatta följande: havsmiljöarbete ska syfta till att uppnå det av be- slutade miljökvalitetsmålet Hav i balans samt levande kust och skär- gård. Detta bör framgå av en kommande lagreglering. Som redogjorts för i tidigare avsnitt bedömer Miljömålsberedningen att detta miljö- kvalitetsmål innefattar de andra mål som genom EU-med- lemskapet har förbundit sig att uppnå och de övriga mål som är av relevans inom havsmiljöområdet. Miljömålsberedningen bedömer att ekosystemansatsen är ett förhåll- ningsätt som behöver genomsyra havsmiljöarbetet. Miljömålsbered- ningen menar därför att ekosystemansatsen bör vara en utgångspunkt för regeringens havsmiljöarbete i en havsmiljölag. Förstärkt åtgärdsarbete för bevarande och hållbart nyttjande av hav och resurser ningen föreslår även att ekosystemansatsen definieras i havsmiljö- lagen enligt följande: Enligt ekosystemansatsen ska naturvärden bevaras och naturresurser nyttjas miljömässigt, ekonomiskt och socialt hållbart, med målet att säkerställa att ekosystemen används inom sina gränser. Miljömålsberedningen utvecklar vidare sina resonemang bakom defi- nitionen av ekosystemansatsen i kapitlet om ekosystemansatsen och ekosystembaserad förvaltning. En grundläggande förutsättning för att havsmiljöarbetet ska vara effektivt är att det vilar på vetenskaplig grund. Som beskrivits tidigare behöver havsmiljöpolitiken vara samman- hängande och omfatta flera politikområden, utöver miljöpolitiken till exempel transportpolitiken och näringslivspolitiken. Bristen på samordning mellan olika politikområden är en central fråga när en mer effektiv politik ska arbetas fram. För att stärka ett övergripande och samlat grepp om havsmiljöfrågorna föreslår Miljömålsbered- ningen att förslag som kräver beslut av så långt det är möj- ligt och med jämna mellanrum samlas i en och samma proposition – en havsmiljöpolitisk proposition. Miljömålsberedningen föreslår därför att regeringen varje man- datperiod ska ta fram en proposition som innehåller en resultatana- lys och resultatredovisning samt visar hur den samlade havsmiljö- politiken på ett samhällsekonomiskt effektivt sätt leder till att målet Hav i balans samt levande kust och skärgård nås. Propositionen tvingar regeringen, oavsett sammansättning, att ta ställning till havsmiljöpolitiken på ett samlat sätt. Den syftar till en mer effektiv politik präglad av större långsiktighet, kontinuitet, trans- parens och tydlighet. Förslag med budgetkonsekvenser bör kunna utarbetas parallellt med propositionen så att de kan redovisas i budget- propositionen . En proposition bör därutöver minst redogöra för: Förstärkt åtgärdsarbete för bevarande och hållbart nyttjande av hav och resurser •Sveriges åtaganden internationellt och inom EU. •Utfallet av tidigare vidtagna havsmiljöåtgärder. •Planerade havsmiljöåtgärder med en ungefärlig uppgift om när dessa åtgärder kan börja gälla. •I vilken grad dessa åtgärder kan förväntas bidra till att uppnå Hav i balans samt levande kust och skärgård. •I vilken mån andra av beslutade mål och vidtagna eller planerade åtgärder inom olika utgiftsområden bidrar till eller mot- verkar möjligheterna att uppnå Hav i balans samt levande kust och skärgård. •Vilka ytterligare åtgärder som kan behövas för att nå Hav i balans samt levande kust och skärgård. •Arbetet med propositionen ska samordnas med åtgärdsarbetet inom havs- och vattenförvaltningen. –att regeringen inrättar en funktion för att belysa effekter av beslutade och föreslagna styrmedel från ett brett samhälls- perspektiv och identifiera politikområden där fler åtgärder be- hövs för att miljökvalitetsmålet Hav i balans samt levande kust och skärgård ska kunna nås, –att funktionen ska utvärdera om inriktningen inom olika rele- vanta politikområden bidrar till eller motverkar möjligheten att nå Hav i balans samt levande kust och skärgård, –att funktionen ska analysera hur Hav i balans samt levande kust och skärgård kan nås på ett kostnadseffektivt sätt, både kort- och långsiktigt. Miljömålsberedningen anser att en tvärvetenskaplig expertfunktion kan vara det som behövs och har saknats i havsmiljösammanhang. Tvärvetenskapliga analyser behöver komplettera myndigheternas redovisningar på ett sätt som ingen befintlig myndighet har i upp- Förstärkt åtgärdsarbete för bevarande och hållbart nyttjande av hav och resurser drag att göra. Analyser och bedömningar ska göras från ett brett sam- hällsperspektiv och avse den samlade havsmiljöpolitiken. Det breda anslaget i analyserna bör tillföra en dimension som ingen enskild förvaltningsmyndighet kan svara för i dagens system. Det handlar om att kunna göra analyser av på vilket sätt inriktningen inom samt- liga politikområden bidrar till att nå Hav i balans samt levande kust och skärgård. Det behövs en tvärvetenskaplig bedömning av havsmiljöpolitiken Funktionen ska vara ett tvärvetenskapligt sammansatt expertorgan. Sammansättningen behöver omfatta fler vetenskapliga discipliner än de som är involverade i havsmiljöarbetet . Expertfunktionen behöver därför – förutom den nödvändiga naturvetenskapliga kom- petensen – även innehålla vetenskaplig kompetens med erfarenhet av förvaltning, juridik, statsvetenskap och ekonomi.