sou · H9B322 · 2021-03-29 00:00:00 — De urgröpningar som finns i förbudet mot tobaksreklam avser, som framgår direkt av ordalydelsen i artikel 3, reklam i publikationer riktade till branschfolk och publikationer riktade till marknader utanför EU. Enligt praxis undantas även den jour- nalistiska yttrandefriheten. Följaktligen påverkas inte det redaktionella arbete som journalister utför.41 Av särskild betydelse för en förståelse av förbudet mot tobaks- reklam online är begreppen reklam, informationssamhällets tjänster och kommersiella meddelanden. Dessa begrepp har redan diskuterats i kapitel 4 med utgångspunkt i sekundärlagstiftning och praxis. I det följande diskuteras de med avseende på just onlinereklam. Vad som utgör informationssamhällets tjänster har varit föremål för prövning flertalet gånger av . 39Mål C-380/03 mot parlamentet och rådet, EU:C:2006:772, punkterna 76 och 150. avgörande, punkt 151. avgörande, punkt 156. Marknadsföring och försäljning på internet enligt utgöra en informationssamhällets tjänst.42 TV- sändningar hör däremot inte till informationssamhällets tjänster.43 Begreppet kommersiella meddelanden ingår som en underordnad del av reklambegreppet i tobaksreklamdirektivet (”reklam: varje form av kommersiella meddelanden vars syfte eller direkta eller indirekta verkan är att främja en tobaksvara”). Begreppet har tolkats av EU- domstolen med avseende på samma eller liknande begrepp i annan sekundärlagstiftning och har ansetts omfatta inte bara traditionell reklam, utan även andra former av reklam och tillhandahållande av information som är avsedda att attrahera nya kunder.44 Reklam som syftar till att direkt eller indirekt marknadsföra livsmedel utgör ett kommersiellt meddelande.45 Det står alltså klart att onlinereklam för tobaksvaror ska vara för- bjuden i medlemsstaterna enligt artikel 3 i tobaksreklamdirektivet. Av ett avgörande från framgår dock att en åtskillnad måste göras mellan reklam för en viss webbplats, och reklam för en viss produkt.46 Målet gällde gränsöverskridande reklam för en apotekskedja. Reklam för receptbelagda läkemedel riktad till allmänheten är förbjuden enligt avdelning VII i humanläkemedels- direktivet, medan reklam för receptfria läkemedel är reglerad i olika avseenden enligt direktivets avdelning VIIIA.47 Där finns alltså en parallell till förbudet mot tobaksreklam. I målet vid den nationella domstolen var det fråga om en apotekskedjas reklamkampanj för sina online-tjänster, såväl med hjälp av fysiska medier såsom reklambrev vilka skickades per post, som via sin webbplats. Såvitt framgår var det inte fråga om reklam för något visst läkemedel, utan reklam som syftade till att locka potentiella kunder till en webbplats där recept- fria läkemedel såldes. Generaladvokaten påpekade att bestämmel- serna i avdelningarna VIII och VIIIA i humanläkemedelsdirektivet inte syftade till att harmonisera sektorn för marknadsföring, oavsett om den genomförs på fysiska eller elektroniska medier, av online- handelstjänster avseende läkemedel. Han erinrade också om att den reklamkampanj som användes av apotekskedjan ifråga inte syftade till att uppmuntra till inköp av bestämda läkemedel, utan till använd- 42Mål C-339/15 Vanderborght, EU:C:2017:335, punkt 37. 43Mål C-89/04 Mediakabel, EU:C:2005:348, punkterna 38–39. 44Mål C 119/09 fiduciaire nationale d’expertise comptable, EU:C:2011:208, punkt 33. 45Mål C-19/15 Verband Sozialer Wettbewerb, EU:C:2016:563, punkterna 25–29. 46Mål C-649/18 A (Reklam för och försäljning av läkemedel online), EU:C:2020:764. 47Europaparlamentets och rådets direktiv /83/EG av om upprättande av gemenskapsregler för humanläkemedel. Marknadsföring och försäljning på internet ning av online-handelstjänster som erbjöds av kedjan för en rad läke- medel och liknande preparat.48 instämde i att bestäm- melserna i humanläkemedelsdirektivet syftar till att reglera innehållet i reklambudskapet och formerna för reklam för vissa läkemedel, men de reglerar inte reklam för online-försäljning av läkemedel.49 Den slutsats som analogivis kan dras av avgörandet är att en webb- plats där tobaksvaror säljs inte kan anses förbjuden i sig. Förbuds- regleringen avser reklam för själva tobaksprodukterna. Detta är ju också helt i linje med att medlemsstaterna har ett eget utrymme att lagstifta om förbud mot gränsöverskridande distansförsäljning av tobaksvaror enligt artikel 18 i tobaksproduktdirektivet.50 I avgörandet av kom också att ytterligare utveckla sin tolkning av begreppet informationssamhällets tjänster med avseende på såväl onlinereklam som på fysisk reklam. Informationssamhällets tjänster är ”tjänster som vanligtvis utförs mot ersättning på distans, på elektronisk väg och på individuell begäran av en tjänstemottagare” och omfattar en mängd näringsverksamheter som bedrivs online, såsom bland annat försäljning av varor online.51 En tjänst för online-försäljning av läkemedel kan utgöra en av in- formationssamhällets tjänster.52 ställdes också inför frågan om reklam som delvis sker med fysiska medel (reklamblad) omfattas av kraven på online-reklam i e-handelsdirektivet. EU-dom- stolen fann att apotekskedjans reklam framstod som en underordnad och oskiljaktig del av apotekskedjans tjänst för försäljning av läke- medel online, vilken ger reklamen ekonomisk mening. Under dessa omständigheter skulle det vara onaturligt att anse att den del av reklamen som sker online omfattas av det ”samordnade området” och att undanta den del av reklamen som sker via fysiska medier från detta område.53 Ett avgörande från indikerar att det går att identifiera information som utgör upplysningar som inte lämnas i reklamsyfte vid tillämpning av tobaksproduktdirektivet.54 Någon 48Förslag till avgörande av generaladvokaten , EU:C:2020:134, punkterna 49, 51, 60 och 64. 49Mål C-649/18 A (Reklam för och försäljning av läkemedel online), EU:C:2020:764, punkt 50. 50Europaparlamentets och rådets direktiv /40/EU av om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om tillverkning, presentation och försäljning av tobaksvaror och relaterade produkter. 51Mål C-649/18 A (Reklam för och försäljning av läkemedel online), EU:C:2020:764, punkt 31. avgörande, punkt 33. avgörande, punkterna 56–57. 54Mål C-220/17 Planta Tabak, EU:C:2019:76, se särskilt punkterna 85–90. Marknadsföring och försäljning på internet närmare vägledning kring hur den gränsdragningen ska göras ges dessvärre inte. 6.6.2Onlinereklam för e-cigaretter och påfyllningsbehållare Medlemsstaterna ska förbjuda reklam för e-cigaretter och påfyll- ningsbehållare enligt artikel 20.5 a i tobaksproduktdirektivet, som har följande lydelse Medlemsstaterna ska se till att: a)kommersiella meddelanden inom informationssamhällets tjänster, i pressen och andra tryckta publikationer, vars syfte eller direkta eller indirekta effekt är att främja elektroniska cigaretter och påfyllnings- behållare är förbjudna, med undantag för publikationer avsedda ute- slutande för personer som är yrkesverksamma inom handeln med elektroniska cigaretter och påfyllningsbehållare och för publikationer som trycks och publiceras i tredjeländer, när dessa publikationer inte huvudsakligen är avsedda för unionsmarknaden Genom bestämmelsen förbjuds kommersiella meddelanden för e-cigaretter och deras påfyllningsbehållare, om dessa metoders syfte eller direkta eller indirekta effekt är att främja dessa produkter.55 Begreppet ”kommersiella meddelanden” definieras inte i tobaks- produktdirektivet, men innebörden har uttolkats i andra samman- hang och har då ansetts omfatta inte bara traditionell reklam, utan även andra former av reklam och tillhandahållande av information som är avsedda att attrahera nya kunder.56 Som redogjorts för kan reklam online enligt utgöra en informations- samhällets tjänst.57 Det står alltså klart att onlinereklam för e-cigaretter och påfyll- ningsbehållare ska vara förbjuden i medlemsstaterna enligt artikel 20.5 a i tobaksproduktdirektivet. Enligt förbjuder däremot inte artikel 20.5 i tobaks- produktdirektivet internetförsäljning av e-cigaretter. Det finns näm- ligen ingenting i bestämmelsens lydelse som antyder att den syftar till att förbjuda internetförsäljning på något sätt. Tvärtom framgår det av artikel 20.6 att direktivet inte föreskriver ett sådant förbud, utan överlåter åt medlemsstaterna att förbjuda eller, under vissa vill- 55Mål C-477/14 Pillbox 38, EU:C:2016:324, punkt 109. 56Mål C 119/09 fiduciaire nationale d’expertise comptable, EU:C:2011:208, punkt 33. 57Mål C-339/15 Vanderborght, EU:C:2017:335, punkt 37. Marknadsföring och försäljning på internet kor, tillåta gränsöverskridande distansförsäljning, inbegripet inter- netförsäljning av e-cigaretter och påfyllningsbehållare.58 E-handelsdirektivet har redan berörts i kapitel 4. återkommer vi till det med avseende på den s.k. ursprungslandsprincipen. Lagen (2002:562) om elektronisk handel och andra informations- samhällets tjänster (e-handelslagen) genomför e-handelsdirektivet.59 E-handelsdirektivet bygger på att tillsyn över informationssamhällets tjänster bör ske vid verksamhetens källa. Den medlemsstat där tjäns- terna har sitt ursprung har ansvaret för tillsynen. Informationssam- hällets tjänster bör inom det samordnade området i princip vara under- kastade rätten i den medlemsstat där tjänsteleverantören är etablerad.60 Tjänsteleverantörens etableringsort bör fastställas i enlighet med rättspraxis, där etableringsbegreppet omfattar det fak- tiska bedrivandet av näringsverksamhet med hjälp av ett fast drift- ställe under obestämd tid.61 Artikel 3 i e-handelsdirektivet ger uttryck för denna princip, som vid det svenska genomförandet har kallats för ursprungslandsprincipen.62 E-handelsdirektivet bör inte påverka tillämpningen av tobaks- reklamdirektivet, och kompletterar de krav på information som fastställs i tobaksreklamdirektivet.63 Vad det innebär för förhållandet mellan å ena sidan tobaksreklamdirektivet och tobaksproduktdirek- tivet, och å andra sidan e-handelsdirektivet, kan inte sägas ha klar- lagts genom praxis. Motsvarande uttalanden görs dock iinledningen till e-handelsdirektivet i förhållande till humanläke- medelsdirektivet, och där står det klart att humanläkemedelsdirek- tivet inte utesluter tillämpning av e-handelsdirektivet.64 58Mål C-477/14 Pillbox 38, EU:C:2016:324, punkt 117. 59Europaparlamentets och rådets direktiv /31/EG av om vissa rättsliga aspek- ter på informationssamhällets tjänster, särskilt elektronisk handel, på den inre marknaden. 60E-handelsdirektivet, skäl 22 och 24, se även dom i de förenade målen C-509/09 och C-161/10 eDate Advertising m.fl, EU:C:2011:685, punkt 57. 61E-handelsdirektivet, skäl 19. 62EU-domstolen verkar dock inte ha använt begreppet ursprungslandsprincipen när domstolen diskuterar artikel 3 i e-handelsdirektivet. 63Skäl 11 i e-handelsdirektivet läst tillsammans med skäl 16 i tobaksreklamdirektivet. 64EU-domstolens dom i mål C-649/18 A (Reklam för och försäljning av läkemedel online), EU:C:2020:764. Situationen i det målet var sådan att reklamen gällde en apotekskedjas online- försäljning av läkemedel, men däremot inte specifika läkemedel. Därför var inte marknadsför- ingsbestämmelserna i humanläkemedelsdirektivet tillämpliga. Marknadsföring och försäljning på internet Artikel 3.1 i e-handelsdirektivet har inte karaktären av en lagvals- regel. Värdmedlemsstaterna65 är i princip fria att i sin internationella privaträtt peka ut de materiella regler som ska vara tillämpliga, förut- satt att de inte hindrar friheten att tillhandahålla tjänster inom elek- tronisk handel.66 Som huvudregel innebär artikel 3 i e-handelsdirektivet att leve- rantören av en tjänst inom elektronisk handel inte kan underkastas strängare regler än de som föreskrivs i den medlemsstat där leveran- tören är etablerad.67 I e-handelslagen har ursprungslandsprincipen lagtekniskt delats upp i två bestämmelser, 3 § och 5 §. 3 § innebär att svensk marknadsföringslagstiftning som huvud- regel inte ska tillämpas när tjänsteleverantören är etablerad i en annan EES-stat. I förarbetena framhålls att bestämmelsen bygger på principen om ömsesidigt erkännande och innebär att tillämpningen av svensk lagstiftning begränsas.68 Det finns dock ett undantag i 3 § såtillvida att en domstol eller annan myndighet med stöd av lag får vidta en åtgärd som begränsar den fria rörligheten för en sådan tjänst, om det är nödvändigt för att skydda allmän ordning och säkerhet, folkhälsan eller konsumenter. Undantaget i 3 § speglar huvuddragen i e-handelsdirektivets artikel 3.4, som även innehåller procedurbestämmelser. Det krävs bl.a. en upp- maning till den andra medlemsstaten att vidta rättelse och en anmä- lan till . Om utländska företag riktar sig till svenska konsumenter med reklam online kan det alltså i undantagsfall bli fråga om att tillämpa svensk marknadsföringsrätt, t.ex. för att skydda folkhälsan. För företag som är etablerade i kan tillämpning av lagstift- ningen i annan EES-stat aktualiseras enligt samma undantagsregel i e-handelsdirektivet (förutsatt att det finns sådan nationell lagstiftning i annan EES-stat). Att en undantagstillämpning verkligen kan uppstå illustreras av ett avgörande från av . Där godtog i princip att fransk rätt tillämpades på reklam för en nederländsk apotekskedja som riktats till franska konsumenter.69 65Med värdmedlemsstat avses inte den medlemsstat där tjänsteleverantören är etablerad, eDate Advertising m.fl., punkt 66. 66EU-domstolens dom i eDate Advertising m.fl., punkterna 61–62. 67eDate Advertising m.fl., punkterna 67–68. 2000/01:150 s. 111. 69Mål C-649/18 A (Reklam för och försäljning av läkemedel online), EU :C :2020:764. Marknadsföring och försäljning på internet 5§ e-handelslagen stadgar att inom det samordnade regelområdet ska svensk rätt gälla för de informationssamhällets tjänster som till- handahålls av tjänsteleverantörer med som etableringsstat, även om tjänsterna helt eller delvis riktar sig mot tjänstemottagare i någon annan stat inom EES. I förarbetena anges att även om en tjänste- leverantör t.ex. har sina tjänster utformade på det franska språket och anger att det endast är i bosatta personer som får utnyttja tjänsterna, ska tjänsterna uppfylla de krav som ställs i svensk rätt om tjänsteleverantören är etablerad här.70 Effektlandsprincipen innebär att de svenska marknadsföringsreglerna kan tillämpas på marknadsföring som huvudsakligen får anses riktad mot den svenska marknaden. Om så är fallet får avgöras efter en helhetsbedömning i det enskilda fallet. Principen är inte lagfäst utan härleds från förarbetsuttalanden och praxis.71 Förhållandet mellan effektlandsprincipen, och ursprungslandsprincipen i e-handelslagen, kan inte anses helt klarlagd. diskuterade effektlandsprincipen i NJA 2008 s. 1135 och bedömde att det står klart att det territoriella tillämp- ningsområdet utvidgades genom e-handelslagen. I målet var fråga om ett svenskt företags olovliga onlinehandel med läkemedel riktat till konsumenter utanför . 6.6.5Omfattas snus av direktivens reklamförbud? Artikel 1 c och 17 i tobaksproduktdirektivet förbjuder försäljning av tobaksvaror för användning i munnen i hela EU förutom i . Förbudet går tillbaka till ett tidigare direktiv och har vid prövning funnits giltigt av EU-domstolen.72 Tobaksvaror definieras enligt artikel 2 a i tobaksreklamdirektivet som alla varor som är avsedda att rökas, snusas, sugas på eller tuggas, 2001/02:150 s. 113. 1970:57 s. 97 f., prop. 1992/93:75 s. 34 f., prop. 2009/10:125 s. 90 och MD 2015:7. 72Artikel 8 i och rådets direktiv /37/EG av om till- närmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om tillverkning, presentation och försäljning av tobaksvaror. Se även dom i mål C-210/03 , EU:C:2004:802. Marknadsföring och försäljning på internet om de är tillverkade, även delvis, av tobak. Snus är otvivelaktigt en tobaksvara. Det undantag som har från förbudet att saluföra snus inom EU återspeglas inte i tobaksreklamdirektivet när det gäller tobaksreklam. Snus omfattas således av förbuden mot tobaksreklam. I MD 2014:14 uttalade att de i målet aktuella arrangemangen med dels en förpackning av produkten på konstgjord is mot bakgrund av färska örtväxter, dels förpackning- arna av produkten : på en skateboard fram- för en huvtröja, inte var att betrakta som marknadsföring som endast bestod i tillhandahållande av tobaksvaror för försäljning. Åtgärderna var alltså inte att klassificera som passivt saluhållande, utan behand- lades som marknadsföring i mer allmän mening. I praxis gällande kundomdömen, s.k. testimonials, har domstolarna gjort bedömningen att näringsidkaren ansvarar för kundkommentarer som används i marknadsföring genom att läggas ut på en hemsida.73 har gett ut allmänna råd för marknadsföring av tobaksvaror till konsumenter (KOVFS 2019:3) och allmänna råd för marknadsföring av elektroniska cigaretter och påfyllningsbehållare till konsumenter (KOVFS 2019:2). De utgör rekommendationer om tillämpningen av en författning, men är inte rättsligt bindande. I detta sammanhang finns anledning att redogöra för de delar av de allmänna råden som rör försäljning på internet. Avsnitt 3 i allmänna råd för marknadsföring av tobaksvaror till konsumenter behandlar marknadsföring på internet. Avsnitt 3.1 avser webbplatser som tillhandahåller tobaksvaror för försäljning. bedömer att undantaget i 4 kap. 2 § första stycket 3 lagen om tobak och liknande produkter, som gör det 73Se dom i mål nr B 4969-14, där hovrätten fastställde tingsrätts dom av i mål nr B 19015-13. Se även tingsrätts dom i mål nr T 11741-09. Marknadsföring och försäljning på internet möjligt att använda måttfulla kommersiella meddelanden inne på försäljningsställen, inte är tillämpligt vid försäljning av tobaksvaror på en webbplats. Det är därmed bara sådan marknadsföring som be- står i att tillhandahålla tobaksvaror för försäljning som är tillåten. anger dock i sina allmänna råd att regeringen i prop. 2018/19:59 s. 117 uttrycker att rättsläget är oklart när det gäller vad som är tillåten marknadsföring på internet och att myndigheten därför avvaktar att förslag till nya lagregler lämnas eller att en dom- stolsprövning har klarlagt rättsläget när det gäller marknadsföring på webbplats som tillhandahåller tobaksvaror för försäljning. Konsument- verket lämnar dock vissa allmänna råd kring marknadsföring av tobaks- produkter som inte gäller själva webbplatsen som säljer produkterna. Av avsnitt 3.2 framgår att gör bedömningen att marknadsföring av tobaksvaror på webbplatser som inte tillhanda- håller tobaksvaror för försäljning är otillåten. Information om tobaks- varor som sker på webbplats för prisjämförelse och som anses utgöra marknadsföring bör inte heller anses vara tillåten enligt myndigheten. Av avsnitt 3.3 framgår att bedömer att mark- nadsföring av tobaksvaror i sociala medier inte är tillåten. Det gäller oavsett om ett socialt mediakonto är offentligt, eller ”öppet”, eller inte. Marknadsföringen bör inte heller förekomma i s.k. grupper. Det gäller även om gruppen är hemlig eller ”sluten”. Av avsnitt 3.4 framgår att marknadsföring av tobaksvaror genom e-post inte ska anses vara tillåten. Det gäller även om mot- tagande konsument lämnat sitt samtycke till att ta emot sådan e-post. Avsnitt 2 i allmänna råd för marknadsföring av elektroniska cigaretter och påfyllningsbehållare till konsumenter av- ser marknadsföring av e-cigaretter och påfyllningsbehållare inom informationssamhällets tjänster, inklusive internet. gör bedömningen att 4 kap. 4 § första stycket 1 lagen om tobak och liknande produkter inte tillåter att e-cigaretter och påfyllningsbehål- lare marknadsförs till konsumenter inom informationssamhällets tjänster, men att 4 kap. 4 § andra stycket 1 tillåter marknadsföring som endast består i att tillhandahålla e-cigaretter och påfyllningsbehållare för försäljning. Marknadsföring och försäljning på internet I avsnitt 2.1 behandlas marknadsföring på webbplats som tillhanda- håller e-cigaretter och påfyllningsbehållare för försäljning. I avsnittet framgår att anser att en näringsidkare får lämna information om och visa bilder på e-cigaretter och påfyllningsbehål- lare på webbplats som saluför produkterna. Informationen bör endast lämnas i form av en neutral varu- och prislista. Varu- och prislistan bör inte utformas på sätt som är ägnat att väcka särskild uppmärk- samhet. Bilderna bör endast återge enstaka produkt och/eller dess förpackning. I samma avsnitt framgår att anser att tillåten information bör vara sakliga och relevanta fakta om varan och dess egenskaper som är nödvändiga för att en konsument ska kunna vär- dera innehållet i en produkt eller dess egenskaper i övrigt. Det bör primärt handla om uppgifter om pris, tillverkare och dylikt eller upp- lysningar av teknisk karaktär (t.ex. information om tankens storlek, batterityp, antal inhalationer på ett fullt uppladdat batteri) eller smak på nikotinvätska. Avsnittet innehåller också en uppräkning av åtgär- der som bedömer går utöver ett passivt saluhållande och som därmed är otillåtna. De otillåtna åtgärderna är följande: –Annonser och s.k. banners. En banner är en digital kommersiell annons, ofta klickbar och förekommande längs med webbplat- sens ytterkanter. –Påståenden som innehåller värdeomdömen. Värdeomdömen är påståenden som innehåller en subjektiv värdering. Att exempelvis skriva att en nikotinvätska smakar gott, fräscht eller friskt eller att skriva att en viss produkt är den bästa på marknaden bör inte anses tillåtet. –Andra påståenden som uppmanar till köp eller till konsumtion. –Säljfrämjande åtgärder såsom bonusprogram, extrapriser, tävlingar, gåvor eller andra förmånliga erbjudanden, till exempel ”köp 2 betala för 1” eller erbjudanden om fri frakt vid ett visst order- värde. Publicering av konsumenters recensioner för salu- förda produkter eller publicering av stjärnor eller andra grafiska symboler som syftar till att recensera/betygsätta produkter som saluförs på webbplatsen, när detta görs som ett led i marknads- föringen. Recensioner och betygssättning bör anses använt som Marknadsföring och försäljning på internet ett led i marknadsföringen om publiceringen av dem syftar till att främja avsättningen av de produkter som saluförs på webbplatsen. –Annat material. Publicering av rapporter, artiklar och liknande material som avser elektroniska cigaretter och påfyllningsbehål- lare och som innehåller annan information än tillåten produkt- information, när detta görs som ett led i marknadsföringen. Det- samma gäller hänvisningar eller länkning till sådant material. Material bör anses använt som ett led i marknadsföringen om publiceringen av materialet syftar till att främja avsättningen av de produkter som saluförs på webbplatsen. gör i avsnitt 2.2 bedömningen att marknadsföring av e-cigaretter och påfyllningsbehållare på webbplatser som inte till- handahåller e-cigaretter och påfyllningsbehållare för försäljning inte är tillåten. Det gäller även information om e-cigaretter och påfyllnings- behållare som lämnas på en webbplats för prisjämförelse och som anses utgöra marknadsföring. I avsnitt 2.3 bedömer att marknadsföring av e- cigaretter och påfyllningsbehållare i sociala medier inte är tillåten. Det gäller oavsett om ett socialt mediakonto är offentligt, eller ”öppet”, eller inte. Marknadsföring bör inte heller förekomma i s.k. grupper, även om gruppen är hemlig eller sluten. I avsnitt 2.4 bedömer slutligen att marknads- föring av e-cigaretter och påfyllningsbehållare genom e-post inte är tillåten ens om den mottagande konsumenten har lämnat sitt sam- tycke till att ta emot sådan e-post. 6.7Gränsdragningsfrågor och bristande efterlevnad I vårt uppdrag ingår att analysera vilket utrymme det finns att tillåta marknadsföring av tobaksvaror, e-cigaretter och påfyllningsbehållare på internet och hur en ändamålsenlig reglering bör utformas.