sou · H9B361 · 2021-06-30 00:00:00 — En sådan förklaring innebär att den utvisade personen inte får resa in i så länge förklaringen gäller (se vidare om återreseförbud i följande avsnitt). I tillämpas fasta tider för inreseförbud. Förbudstiden uppgår i fråga om tredjelandsmedborgare till •3 år när det utdömda straffet är kortare än , •5 år när det utdömda straffet överstiger , •10 år om utlänningen utgör ett allvarligt hot mot den allmänna ordningen, eller •20 år om utlänningen utgör ett hot mot den nationella säker- heten, såsom när utlänningen har gjort sig skyldig till ett brott med terrormotiv. EES-medborgare och deras familjemedlemmar kan som framgått ovan i stället förklaras vara oönskade och förlorar därmed rätten att resa in i landet. Den berörda personen kan när som helst ansöka om att förklaringen upphävs. I allmänhet beviljas en sådan ansökan när personen har dömts för ett brott med ett högsta före- skrivet straff under sex års fängelse. När det rör sig om mer allvarliga brott, såsom narkotika- eller våldsbrottslighet eller andra brott där det högsta föreskrivna straffet uppgår till , medges inte ett upphävande förrän . Så länge personen fortfarande utgör ett hot mot den nationella säkerheten, kommer förklaringen dock inte att upphävas. Utöver i ovan nämnda fall kan förklaringen också upphävas – och under alla förhållanden – om EES-med- borgaren, till följd av ändrade omständigheter, inte längre utgör ett verkligt, faktiskt och tillräckligt allvarligt hot mot ett grundläggande samhälleligt intresse (jfr artikel 32 i rörlighetsdirektivet). 4.6.6Särreglering av hatbrott och hedersrelaterad brottslighet I finns ingen särreglering av utvisning på grund av hatbrott eller hedersrelaterad brottslighet. 4.6.7Beaktande av utvisningen vid påföljdsbestämningen Beslutet om utvisning ska enligt nederländsk rätt inte beaktas vid påföljdsbestämningen. 5Skärpta regler om utvisning på grund av brott 5.1Behovet av en översyn och utgångspunkter för våra överväganden 5.1.1Behovet av en översyn Det är av största vikt att rättsstaten kan upprätthålla tryggheten i samhället och respekten för lagarna. Stödet och förtroendet för rättsstaten och migrationspolitiken är beroende av att utlänningar som kommer till landet följer de lagar som finns och avhåller sig från kriminalitet. Kravet på laglydighet gäller lika för svenska och utländ- ska medborgare. Men endast svenska medborgare har en ovillkorlig rätt att vistas här i landet. Om en utländsk medborgare gör sig skyl- dig till brott här kan samhället reagera med – förutom brottspåföljd –ett beslut om att avlägsna personen från . När en utlänning som har möjlighet att återvända till sitt hemland gör sig skyldig till sådan brottslighet att han eller hon inte bör få stanna kvar här, måste det således finnas möjlighet att besluta om utvisning. Den senaste större översynen av reglerna om utvisning på grund av brott gjordes 1994. Då skärptes reglerna, så att utvisning blev möjligt i fler fall än tidigare som skyddet för personer som vistats i begränsades (prop. 1993/94:159). Där- efter har även ett flertal lagändringar inom straffrättens område medfört ett ökat utrymme för att besluta om utvisning av den som har gjort sig skyldig till brott här i landet. Bland dessa kan nämnas straffskärpningarna avseende allvarliga våldsbrott, grov utpressning, grovt rån, vapenbrott och grovt vapenbrott. Vidare har nya brottsbe- teckningar införts, exempelvis sabotage mot blåljusverksamhet och inbrottsstöld, som inneburit att berörda gärningar hänförs till en strängare straffskala. Det kan också nämnas att flera förslag till Skärpta regler om utvisning på grund av brott straffskärpningar, bland annat gällande fridskränkningsbrotten, vissa av sexualbrotten samt mened och övergrepp i rättssak, liksom ett förslag till införandet av ett särskilt hedersbrott, bereds inom . Som framgår av avsnitt 5.1.2 har emellertid varken skärp- ningar av reglerna om utvisning på grund av brott eller efterföljande skärpningar inom straffrättens område haft någon konstaterbar effekt på antalet utvisningsbeslut. De ändringar av förutsättningarna för utvisning på grund av brott som genomförts efter 1994 har vidare gått i mildrande riktning, till övervägande del som en följd av ny EU- rättslig reglering. Vissa av de nuvarande reglerna om utvisning på grund av brott kan dock härledas så långt tillbaka som när den moderna utlänningslagstiftningen först började växa fram. ställer en alltmer globaliserad värld med en ökad personrörlighet helt andra krav på utlänningsrättens reglering. Även översyn har det skett en omfattande samhällsutveck- ling. Förutom att blev medlem i EU 1995 kan nämnas att andelen utländska medborgare i landet ökade , från av befolkningen år år 2020.1 Sam- tidigt har brottsligheten tagit sig nya mer avancerade och grova uttryck, bland annat i form av en ökad brottslighet inom ramen för kriminella nätverk. har också hedersrela- terat våld och förtryck varit en uppmärksammad fråga, och det kan inte uteslutas att den hedersrelaterade brottsligheten i är betydande (se prop. 2019/20:131 s. 29). Det finns därför anled- ning att på nytt se över förutsättningarna för utvisning på grund av brott, i syfte att åstadkomma ett stramare, och till nuvarande för- hållanden, bättre anpassat regelverk. 1I antal motsvarar det drygt 477 000 personer och drygt 905 000 personer . Den högsta noteringen gjordes , då antalet utländska medborgare i uppgick till 940580 personer, motsvarande av den totala befolkningen. Endast personer som var folkbokförda i omfattas av uppgifterna. Källa: SCB, Befolknings- statistik i sammandrag 1960–2020. Skärpta regler om utvisning på grund av brott 5.1.2Utvisning på grund av brott – utvecklingen En kort tillbakablick och övergripande om utvecklingen fram till Utvecklingen när det gäller hur många som utvisas på grund av brott har från den senare delen av fram till präglats av stora svängningar.2 låg antalet utvisningsdomar3 på omkring 500 . Som lägst var antalet , då 189 domar förenades med ett beslut om utvisning. Därefter har antalet ökat, men fluktuerat. Två toppar kan urskiljas . Det förstnämnda året noterades 695 domar som innefattade ett beslut om utvisning. Under den resterande delen av sjönk det årliga antalet utvisningar ned till 1999, för att sedan återigen öka till nästa topp . Det året innefattade 1 047 domar ett utvisningsbeslut. Därefter följde en kontinuerlig minskning , då 564 domar förenades med utvisning. varierade antalet utvisningsdomar mellan 740 och 632 år- ligen. Det genomsnittliga antalet utvisningar var 660 . Utvisning på grund av brott –2014 (Brå) gjorde 2016 en kartläggning och analys av hur utvisning på grund av brott har tillämpats –2014. Resultaten presenterades i rapporten på grund av brott 2000–2014 (kortanalys 2/2016). Av rapporten kan bland annat följande utläsas om hur utvecklingen sett ut under den gransk- ade perioden. 2Informationen i detta stycke är hämtad och sammanställd från Utvisning på grund av brott – De dömda och deras barn, 2000:18, Utvisning på grund av brott 2000–2014, BRÅ Kortanalys 2/2016 samt Brå, kriminalstatistik över personer lagförda för brott, perioden – 2019. 3Med utvisningsdomar avses här och i det följande domslut i tingsrätt oavsett om de vunnit laga kraft eller inte. Skärpta regler om utvisning på grund av brott Antalet utvisningsdomar uppgick till i genomsnitt 734 –2014. Utvecklingen av antalet utvisningsdomar följde till största delen inte utvecklingen av hur många utländska medborgare som dömdes för brott. Som nämnts ovan ökade antalet utvisningar till som mest 1 047 domar 2004 för att sedan återigen minska. utvisades 644 personer på grund av brott. Av de som fick en dom förenad med utvisning var män och kvinnor sett till hela den granskade perioden. Andelen män låg dock något högre (mellan ) och andelen kvinnor något lägre. Medelåldern bland de utvisningsdömda var utslaget på hela perioden, men ökade något från till . Över hälften var vid domen. av alla utvis- ningsdomar rörde ungdomar som var vid tiden för domen. Variationer mellan folkbokförda och icke folkbokförda Det förekom stora skillnader i andelen utländska medborgare som utvisades mellan dömda som var folkbokförda och dömda som inte var det. De flesta som fick en dom förenad med utvisning var inte folkbokförda vid tiden för domen. Närmare bestämt avsåg av utvisningsdomarna personer som inte var folkbokförda i , och som alltså inte hade sin per- manenta vistelse i landet. Bland ej folkbokförda utländska medborgare som dömdes för brott, sjönk andelen utvisade från en i sammanhanget hög nivå , på utvisade, till av granskningen. Bland dömda utländska medborgare som var folkbokförda vid tiden för domen ökade an- delen utvisade fram , från till som mest . Därefter sjönk andelen utvisade åter i denna grupp. utvisades av alla folkbokförda utländska med- Skärpta regler om utvisning på grund av brott borgare som dömdes för brott i tingsrätt, medan motsvarande siffra för de ej folkbokförda var . Närmare hälften av utvisningsdomarna –2014 rörde olika typer av tillgreppsbrott, såsom stöld och rån. Andra vanliga brottskategorier bland utvisningsdomarna var smugglings- brott, inklusive narkotikasmuggling, (), narkotikabrott () och bedrägeribrott (). Vidare representerade brotten mot liv och hälsa, däribland misshandel, av utvis- ningsdomarna , sexualbrotten 5 pro- cent och brotten mot frihet och frid . Brotten mot allmän verksamhet, såsom våld eller hot mot tjänsteman, uppgick till 2 pro- cent av utvisningsdomarna. Folkbokförda personer utvisades i högre grad för allvarligare typer av brott än ej folkbokförda personer. Bland folkbokförda ut- visade var brott mot liv och hälsa samt sexualbrott de dominerande brottstyperna, följt av narkotikabrott och brott mot frihet och frid. Folkbokförda utvisades i stället mer sällan för stöld och andra till- greppsbrott, smugglingsbrott och bedrägerier jämfört med ej folk- bokförda personer. De flesta, , av dem som fick en dom förenad med utvis- ning –dömdes till fängelse, medan 14 pro- cent dömdes till villkorlig dom. Övriga påföljder utgjorde således en mycket liten andel. Bland folkbokförda utvisade var andelen som dömdes till fängelse högre () än bland ej folkbokförda (), vilket hänger samman med att folkbokförda personer utvisas för grövre typer av brott. Bland de personer som dömdes till fängelse i samband med utvis- ningen var strafftiden i genomsnitt fängelse, sett över hela den studerade perioden. Den vanligaste strafftiden var dock två månaders fängelse, vilket innebär att genomsnittet dras upp av de riktigt långa straffen. Skärpta regler om utvisning på grund av brott Den genomsnittliga strafftiden ökade –2009 men sjönk därefter, vilket främst beror på att de genomsnittliga straff- tiderna för narkotikabrott och narkotikasmuggling minskade. var genomsnittet omkring 19 månaders fängelse. Även i fråga om de strafftider som dömdes ut var skillnaden stor mellan folkbokförda och icke folkbokförda utvisade. Av de fängelse- dömda i den förra gruppen dömdes till ett straff fängelse, medan motsvarande andel i den senare gruppen var . Variationer mellan EU-medborgare och andra utlänningar Det är endast beträffande folkbokförda personer som det är möjligt att utifrån registeruppgifter se om de är EU-medborgare. Antalet och andelen utvisade från EU-länder i gruppen folkbokförda ökade –2009, från mindre än 10 till som mest 36 ut- visningsdomar 2008. Denna ökning hänger sannolikt samman med 2004 och 2007. minskade antalet igen till omkring 10 domar . –2014 utgjorde andelen EU-medborgare cirka 15– av folkbokförda utvisningsdömda. En majoritet, , av dem som fick en dom förenad med utvisning var tidigare ostraffade. Andelen bland de utvisade som hade minst en tidigare lagföring ökade dock under i stort sett hela perioden. I början av perioden låg andelen på av de utvisade, och som högst var andelen , då var tidigare lagförda. Det motsvarar alltså en fördubbling av andelen tidigare lagförda. I genomsnitt hade de folkbokförda utvisningsdömda folkbokförts i knappt före utvisningsdomen. En dryg tredjedel fick utvisningsdomen inom efter folkbokföringen, och drygt två Skärpta regler om utvisning på grund av brott tredjedelar fick utvisningsdomen inom efter att de folkbok- förts. Man bör dock erinra sig att endast en liten andel av de utvis- ningsdömda var folkbokförda i vid tiden för domen. Totalt sett var det –2014. Bland utvisningsdomarna med folkbokförda personer var det en knapp tredjedel som hade minderåriga biologiska barn i vid tiden för utvisningsdomen. Totalt handlar det om 502 barn som var då föräldern fick en utvisningsdom – 2014. Även bland de utvisade som inte var folkbokförda vid tiden för domen förekom personer som hade minderåriga barn som var folkbokförda i vid tiden för utvisningsdomen. Närmare be- stämt var det fråga om 44 personer med totalt 66 barn. Lägger man samman dessa två grupper handlar det under den undersökta perio- den om 568 barn som var då föräldern fick en utvisnings- dom. Det motsvarar ett genomsnitt på strax under 38 barn . till hela den granskade perioden minskade både antalet och andelen utvisade med barn bland samtliga folkbokförda utvisade, från som mest till . Utvisning på grund av brott –2019 För att få en mer aktuell bild än den Brå:s kortanalys ger har vi in- hämtat delvis motsvarande uppgifter från Brå (i samarbete med SCB) gällande åren 2015–2019. Nedan redogör vi för vad som fram- kom genom dessa uppgifter. I bilaga 2 till betänkandet återfinns uppgifterna i sin helhet. –2019 har i genomsnitt drygt 677 tingsrättsdomar innefattat ett beslut om utvisning. Genomsnittet är allt- så något lägre än under den av Brå granskade perioden, men utveck- Skärpta regler om utvisning på grund av brott lingen skiljer sig inte på något avgörande sätt från de närmast före- gående åren. Av tabell 5.1 framgår samtliga domslut i tingsrätt mot utländska medborgare , samt antal och andel av dessa domslut som innehöll beslut om utvisning. Tabell 5.1 Domsluta mot individer med utländskt medborgarskap, samt domslut med beslut om utvisning, –2019 Motsvarar tabell 1 i bilaga 2 med beslut om utvisning aDomslut i tingsrätten. * Ej folkbokförd är inkluderade i tabellen. Som framgår av tabellen låg andelen utländska medborgare som dömdes till utvisning på i genomsnitt av det totala an- talet dömda utländska medborgare . Det kan noteras att antalet dömda utländska medborgare var som högst , men antalet utvisade jämförelsevis lågt. –2019 utgjorde männen och kvin- norna av de som dömts till utvisning på grund av brott. Detta innebär att den tendens mot en större andel män bland utvis- ningsdömda som märktes av Brå:s granskning nu blev ännu tydligare. Åldersfördelningen framgår av tabell 5.2. SOU 2021:61Skärpta regler om utvisning på grund av brott Domsluta med beslut om utvisning, uppdelat på åldersgrupp på den lagförda, –2019 Motsvarar tabell 12 i bilaga 2 med beslut om utvisning aDomslut i tingsrätten. Liksom tidigare avsåg närmare hälften av utvisningsdomarna –2019 olika typer av tillgreppsbrott, såsom stöld och rån. Också i övrigt fördelade sig brottstyperna på liknande sätt som . De näst vanligaste brottstyperna i detta sammanhang var således även narkotikabrott och smugglingsbrott, vilka nu stod för av utvisningsdomarna vardera. En förändring jämfört som kan uppmärksammas gäller sexualbrotten. –2014 stod de för av ut- visningsdomarna, medan motsvarande siffra –2019 upp- gick till . Det kan också noteras att antalet utvisnings- domar avseende sexualbrott mer än fördubblades , från 29 domar till 68 domar . Variationer mellan folkbokförda och icke folkbokförda I likhet var de flesta som fick en dom förenad med utvisning –2019 inte folkbokförda vid tiden för domen. Andelen folkbokförda utgjorde i snitt av de utvisningsdömda sett till samtliga år. Det bör dock noteras att andelen folkbokförda utvisade ökade successivt från år . Det var också, liksom under den av Brå granskade perioden, stor skillnad mellan folkbokförda och icke folkbokförda när det gäller Skärpta regler om utvisning på grund av brott vilka brott som utvisningsdomarna avsåg. Dessa skillnader framgår av tabell 5.3. Tabell 5.3 Domsluta med beslut om utvisning, uppdelat på brottstypen för huvudbrottet i lagföringsbeslutet samt folkbokföringsstatus Motsvarar tabell 4 i bilaga 2 Stöld, rån och Smuggling (Lag om straff aDomslut i tingsrätten. bFörsök, förberedelse, stämpling, medhjälp, anstiftan, underlåtelse att avslöja och underlåtelse att hindra är inkluderade i respektive brott. Relativt stora förändringar kan också noteras inom kategorin folkbokförda jämfört med den av Brå granskade perioden. Andelen folkbokförda ökade nämligen märkbart beträffande samtliga under- sökta brottskategorier, utom när det gäller tillgreppsbrotten och brotten mot frihet och frid där andelen i stället minskade. Skärpta regler om utvisning på grund av brott Variationer mellan EES-medborgare och andra utlänningar Andelen EES-medborgare bland folkbokförda utvisningsdömda framgår av tabell 5.4. Andelen låg något lägre – 2019 än under de närmast föregående åren. Tabell 5.4 Domsluta med beslut om utvisning för folkbokförda individer, uppdelat på medborgarskap i EES-land, –2019 Motsvarar tabell 10 i bilaga 2 med beslut om utvisning aDomslut i tingsrätten. Även –2019 var fängelse den dominerande påföljden bland utvisningsdömda. Närmare bestämt dömdes av dem till fängelse . Andelen ligger i nivå med av Brå:s granskning. Liksom var den näst vanligaste påföljden bland utvisnings- dömda villkorlig dom. Den påföljden representerade av fallen. till hela perioden uppgick den genomsnittliga strafftiden bland de utvisade som dömdes till fängelse . Liksom var skillnaden stor mellan folkbokförda och inte folkbok- förda. I den förra gruppen uppgick den genomsnittliga strafftiden och i den senare . Utvecklingen framgår av tabell 5.5. Skärpta regler om utvisning på grund av brott Tabell 5.5 Domsluta med huvudpåföljden fängelseb och beslut om utvisning, uppdelat på folkbokföringsstatus samt genomsnittlig utdömd strafftid i månader, –2019 Motsvarar tabell 7 i bilaga 2 aDomslut i tingsrätten. bFörsök, förberedelse, stämpling, medhjälp, anstiftan, underlåtelse att avslöja och underlåtelse att hindra är inkluderade i respektive brott. Merparten, , av de som dömdes till utvisning på grund av brott –2019 hade inga minderåriga barn i för domen. Omvänt hade barn när de utvisades. Bland de folkbokförda som dömdes till utvisning var vidare ogifta och gifta. Åklagares behandling av utvisningsfrågan Normalt sett är det åklagaren som styr om utvisningsfrågan ställs under domstolens prövning genom att framställa ett yrkande om utvisning. Det är därför av intresse att studera i vilken utsträckning åklagare framställer sådana yrkanden. Genom att ställa antalet utvis- ningsyrkanden i relation till antalet utvisningsdomar kan man dess- utom bilda sig en uppfattning om i vilken utsträckning yrkandena bifalls. Antalet framställda utvisningsyrkanden och antalet domar med beslut om utvisning framgår Skärpta regler om utvisning på grund av brott av tabell 5.6. Uppgifterna är inhämtade från respektive Brå. Tabell 5.6 Yrkandena om utvisning, domslutb med beslut om utvisning och andel bifallc aRegistrerade yrkanden hos . bDomslut i tingsrätten. cAndel bifall i tingsrätten. Det är också av intresse att få en bild av i vilken mån en åklagare faktiskt överväger att yrka utvisning när den misstänkte är utländsk medborgare samt också yrkar utvisning när han eller hon bedömer att det finns förutsättningar för bifall. En annan angelägen fråga är vilka orsakerna vanligen är till att åklagare avstår från att yrka på utvisning när den tilltalade är utländsk medborgare. Eftersom nämnda faktorer inte är sökbara i några register har vi gjort en enkät- undersökning bland åklagare med frågor om detta. Enkäten skick- ades ut till åklagarkamrarna i , , , , , och samt till Riksenheten mot internationell och organiserad brottslighet (), avdelningarna i och . Utskicket resulterade i 89 användbara svar.4 Det bör uppmärksammas att svaren bygger på åklagarnas egna bedömningar och att svarsalternativen till övervägande delen bestod av relativa begrepp som kan uppfattas på olika sätt av olika personer. Resultaten ger således endast en fingervisning om hur utvisnings- frågan behandlas och bedöms av åklagare. För att få en bild av åklagares benägenhet att yrka utvisning ställde vi alltså dels en fråga om i vilken utsträckning den tillfrågade överväger att yrka utvisning när den misstänkte är utländsk med- borgare, dels en fråga om i vilken utsträckning den tillfrågade yrkar 4Vissa av svaren på nu aktuella frågor sorterades bort på grund av att de var ofullständiga eller instruktionerna inte följts. Skärpta regler om utvisning på grund av brott utvisning när han eller hon bedömer att förutsättningarna för utvisning är uppfyllda. Resultaten presenteras i tabell 5.7. Tabell 5.7 Antal och andel åklagare som överväger att yrka utvisning när den misstänkte är utländsk medborgare samt antal och andel åklagare som yrkar utvisning när förutsättningarna är uppfyllda Överväger att yrka utvisning när den misstänkte är utländsk Aldrig eller nästan aldrig Källa: Resultat av utredningens enkätundersökning. Som framgår av tabellen svarade knappt hälften av åklagarna att de alltid eller överväger att yrka utvisning när den misstänkte är utländsk medborgare. Andelen som angav att de alltid eller yrkar utvisning när förutsättningarna för det är uppfyllda var betydligt högre. I det fallet låg siffran på . Orsakerna till den lägre siffran i det förstnämnda fallet kan säker- ligen variera. Vissa åklagare gav i fritext uttryck för att det berodde på hög arbetsbelastning, förbiseende eller tidspress. En annan möjlig orsak är vilken typ av brottslighet den berörde åklagaren arbetar med. Man kan tänka sig att de som arbetar med brottslighet av lindrigare karaktär i lägre grad funderar över om det finns möjlighet att yrka utvisning än de som arbetar med allvarligare brottslighet. En jämförelse mellan svaren från enbart – som ägnar sig åt just grova brott – och de sammantagna svaren pekar i den riktningen. Samtliga 15 åklagare på som besvarade enkäten angav nämligen att de alltid eller överväger att yrka utvisning när den misstänkte är utländsk medborgare samt att de alltid eller yrkar utvisning när förutsättningarna för det är uppfyllda. I detta sammanhang bör man också erinra sig att andelen bifallna utvisningsyrkanden – särskilt – inte på något sätt är Skärpta regler om utvisning på grund av brott anmärkningsvärt hög (se tabell 5.6 ovan). Detta indikerar att åklag- are på det stora hela framställer yrkanden om utvisning i den om- fattning som är motiverad. En annan iakttagelse som kan göras utifrån enkätsvaren är att det tycks förekomma regionala skillnader, där åklagare på vissa kammare i lägre utsträckning än andra överväger respektive yrkar utvisning i de angivna fallen. En annan fråga av intresse är som nämnts vilka skälen brukar vara till att åklagare avstår från att yrka utvisning. I enkäten ställdes en fråga om detta, där de tillfrågade fick ange de 1–3 vanligaste orsak- erna. Eftersom det var möjligt att kryssa i flera svarsalternativ över- stiger antalet angivna skäl det antal åklagare som besvarade enkäten. Resultaten framgår av tabell 5.8. Tabell 5.8 Orsaker till att åklagare avstår från att framställa ett yrkande om utvisning Varför ett utvisningsyrkande inte framställs De grundläggande förutsättningarna för utvisning är inte uppfyllda Utlänningen omfattas av och de utvisningsförutsättningar som då gäller är inte uppfyllda Utlänningens anknytning till är så stark att bifall inte kan förväntas Utlänningen har vistats i och det föreligger inte synnerliga skäl Utlänningen kom till och har vistats här Utlänningen är flykting och de utvisningsförutsättningar som då gäller är inte Utlänningen är en medborgare i ett annat nordiskt land som vistats i och det föreligger inte synnerliga skäl för utvisning