sou · H9B390 · 2021-12-01 00:00:00 — Den absoluta preskriptionstiden omfattar visserligen brott med straffmaximum fäng- else upp till fängelse, vilket skulle tala för att preskriptions- tiden i denna del ska differentieras. En sådan uppdelning skulle inte enbart innebära att den absoluta preskriptionstiden för vissa brott sänktes utan också att fler nivåer infördes i preskriptionssystemet, vilket inte främjar målet om en enkel och överskådlig reglering. Här bör också erinras om att åtalspreskriptionen möjliggör att mindre allvarliga brott preskriberas före allvarliga brott eftersom åtalspre- skriptionen i huvudsak är differentierad efter brottens straffmaxi- mum. Med våra förslag förlängs också tiden för åtalspreskription för allvarliga brott. Vi finner sammantaget inte skäl för att ändra bestäm- melsen om absolut preskription i denna del. För brott där det sträng- aste straffet är fängelse bör den absoluta preskriptionstiden alltjämt vara . 8.4Endast straffmaximum för brott ska avgöra preskriptionstidens längd Vårt förslag: Tiden för den absoluta preskriptionen ska fortsätt- ningsvis endast avgöras av straffmaximum för brottet. Tiden för den absoluta preskriptionen bestäms , precis som vid åtalspreskription, efter det svåraste straffet som kan följa på brottet. Detta innebär att preskriptionstiden bestäms utifrån straffmaximum för det aktuella brottet justerat med de bestämmelser som utökar respektive inskränker straffmaximum. En redogörelse för några av dessa bestämmelser finns i avsnitt 7.6.2. Dessa torde dock vara av mindre betydelse när det gäller att bestämma tiden för den absoluta preskriptionen då de flesta brott där dessa bestämmelser kan bli aktuella omfattas av samma preskriptionstid dvs. (35 kap. 6 § 3 ). I avsnitt 7.6.3 har vi övervägt och föreslagit att tiden för åtalspreskription endast ska bestämmas utifrån straffmaxi- mum för brottet. Vi finner att utgångspunkten för beräkning av den absoluta preskriptionstiden ska ändras på motsvarande sätt. På så sätt blir regleringen tydligare och mer förutsägbar som ut- rymmet för olika tolkningar vid bestämmandet av preskriptionsti- den minskar. Dessutom torde preskriptionstidens längd i de flesta fall avgöras enbart av straffmaximum för brottet. Vidare skulle det vara mindre lämpligt att beräkna tiden för åtalspreskrip- tion och absolut preskription på olika sätt, vilket talar för att göra dessa enhetliga. Vi föreslår därför att tiden för den absoluta pre- skriptionen bestäms på samma sätt som föreslagits för åtalspre- skriptionen, dvs. endast utifrån straffmaximum för brottet. 8.5Absolut preskription ska inte gälla brott med livstids fängelse i straffskalan Vårt förslag: Brott med livstids fängelse i straffskalan ska inte om- fattas av bestämmelsen om absolut preskription. I avsnitt 7.2.1 har vi föreslagit att brott med livstids fängelse i straff- skalan ska undantas från åtalspreskription. Samma skäl som motive- rar detta gör sig gällande beträffande absolut preskription; när ett brott är så allvarligt att det bör undantas från åtalspreskription ska det alltså även undantas från absolut preskription. Brott med livstids fängelse i straffskalan ska därför inte heller kunna bli föremål för absolut preskription. Denna ordning följer redan av 35 kap. 2 § första stycket , varför ingen författningsändring behövs. 9Om försök, förberedelse, stämpling och medverkan till brott De så kallade osjälvständiga brottsformerna försök, förberedelse, stämpling och medverkan till brott samt underlåtenhet att avslöja eller förhindra brott, behandlas i 23 kapitlet . Bestäm- melserna utvidgar det straffbara området utöver de gränser som föl- jer av brottsbeskrivningarna i de särskilda straffstadgandena. Försök, förberedelse och stämpling är straffbara när det särskilt anges. Be- stämmelsen om medverkan gäller alla brottsbalksbrott och de brott i specialstraffrätten för vilka fängelse är föreskrivet. Underlåtenhet att avslöja eller förhindra brott är straffbar i de fall där det särskilt anges. Från preskription undantas enligt 35 kap. 2 § första stycket 7 försök till –mord eller dråp, –folkmord, brott mot mänskligheten eller grov krigsförbrytelse, och –terroristbrott som begås genom mord eller dråp. Vi har föreslagit att alla brott som kan straffas med livstid fängelse ska undantas från preskription, se avsnitt 7.2.1. Frågan uppkommer då om de osjälvständiga brottsformerna av dessa brott också bör undantas från preskription eller om de även fortsättningsvis bör pre- skriberas? Om försök, förberedelse, stämpling och medverkan till brott I 23 kap. 1 § första stycket föreskrivs följande. Har någon påbörjat utförandet av visst brott utan att detta kommit till fullbordan, skall han i de fall särskilt stadgande givits därom dömas för försök till brottet, såframt fara förelegat att handlingen skulle leda till brottets fullbordan eller sådan fara endast på grund av tillfälliga omstän- digheter varit utesluten. Enligt andra stycket får straffet för försök bestämmas högst till vad som gäller för fullbordat brott. Därmed är preskriptionstiden den- samma för försöksbrott som för fullbordade brott. I förarbetena till anförde att den omständigheten att ett brott inte fullbordats ofta är ett indicium på en mindre samhällsfarlighet hos gärningspersonen då denne sak- nat det förutseende eller den kallblodighet som krävs för att kunna genomföra brottsplanen. Utredningen konstaterade emellertid att i vissa fall kan försökshandlingen vara sådan att den framstår som lika allvarlig som det fullbordade brottet. Det kan vara fallet om fullföl- jandet av gärningen hindras av helt tillfälliga omständigheter. Utred- ningen kom därför fram till att straffet för försöksbrottet borde uppgå högst till vad som är stadgat för det fullbordade brottet.1 När preskription för bl.a. mord och dråp avskaffades 2010 ansågs att kopplingen till brottets svårhet inte borde frångås. Det påpekades att det finns försöksgärningar som kunde framstå som i princip lika allvarliga som ett fullbordat brott. Som exempel gavs ett långt fram- skridet försök till mord som innebär att målsäganden får livslånga, invalidiserande skador eller ett försök till mord där det endast är rena tillfälligheter, utanför gärningspersonens kontroll, som gör att mål- säganden inte avlider. Det ansågs därför att preskription skulle slo- pas även för försök till de brott som då vara aktuella för att undanta från preskription.2 Vid lagändringen 2020 som innebar att vissa våldtäktsbrott och könsstympningsbrott mot barn undantogs från preskription, ansågs skälen för att undanta försök till dessa brott, inte vara lika starka som för de fullbordade brotten. Vidare ansågs skälen som anförts för att försök till brott som innebär uppsåtligt dödande skulle undantas från preskription 2010, inte göra sig lika starkt gällande för de aktu- 1SOU 1953:14 s. 360. 2009/10:50 s. 20 f. Om försök, förberedelse, stämpling och medverkan till brott Ett försök till våldtäkt ansågs sällan leda till lika allvar- liga skador som ett fullbordat brott. Ett våldtäktsförsök ansågs också ha mer likheter med andra brott såsom misshandel, olaga tvång eller olaga hot. Detsamma ansågs gälla för försök till könsstymp- ning. Det påtalades vidare att ett könsstympningsbrott dessutom fullbordas så snart gärningspersonen har utfört ett ingrepp i syfte att åstadkomma en bestående förändring i en flickas könsorgan.3 För- sök till dessa brott undantogs därför inte från preskription. Enligt 35 kap. 4 § andra stycket räknas emellertid preskrip- tionstiden för dessa brott från den dag målsäganden fyller eller skulle ha fyllt och inte från den dag brottet begicks. 9.1.1Försöksbrotten ska undantas från preskription Vårt förslag: Försök till brott med livstids fängelse i straffskalan ska undantas från preskription. I avsnitt 7.2.1 föreslår vi att brott som kan straffas med livstids fäng- else ska undantas från preskription. Frågan är om även försök till dessa brott bör undantas från preskription. Som tidigare anförts kräver avsteg från huvudregeln att brott pre- skriberas starka skäl och bör präglas av restriktivitet. Det finns annars en risk att det nuvarande systemet luckras upp, blir svåröverskådligt och mindre förutsägbart. Sådana starka skäl att frångå huvudregeln om att brott preskriberas finns endast för de allra allvarligaste brotten. Genom utformningen av straffskalan har lagstiftaren gjort en be- dömning av brottets svårhet. Livstids fängelse är det strängaste straf- fet i svensk rätt och förbehållet de allvarligaste brotten. Redan det för- hållandet att reglerna om preskription kan förhindra lagföring av en person som gjort sig skyldig till ett så allvarligt brott att påföljden kan bestämmas till livstids fängelse framstår som mindre lämpligt. De bakomliggande skälen för preskription väger också mindre tungt ju allvarligare brottet är. Det är även en viktig signal från samhällets sida att den som begår en sådan allvarlig gärning inte kan förbli ostraffad. 2019/20:69 s. 40. Om försök, förberedelse, stämpling och medverkan till brott Även försök till brott med livstids fängelse i straffskalan kan för- anleda lagens strängaste straff. Dessa brott har av lagstiftaren be- dömts tillhöra de allvarligaste brotten. Kopplingen till brottets allvar bör inte frångås vid bedömningen av om även försöksbrotten bör undantas från preskription. Därtill har redan försök till mord, folk- mord, brott mot mänskligheten, grov krigsförbrytelse och terrorist- brott, vilka också kan ge livstids fängelse, undantagits från preskrip- tion (se 35 kap. 2 § första stycket 7). Starka skäl talar därför för att även försök till de nu aktuella brotten ska undantas från preskrip- tion. Att det vid straffmätningen finns omständigheter som gör att försökbrotten ofta bedömas som mindre allvarliga än de fullbordade brotten, är en annan sak. Som framgår av avsnitt 7.2.1 anser vi vidare att den omständighet att det bland de brott som har livstids fängelse i straffskalan finns brott som har ett förhållandevis lågt straffmini- mum, inte utgör skäl mot att undanta dessa brott från preskription. Att behålla den nuvarande ordningen där endast försök till vissa livstidsbrott är undantagna från preskription eller att urskilja ett ytterligare antal livstidsbrott som på försöksstadiet ska undantas, är mindre lämpligt då det inte främjar målet med en enkel och förut- sägbar lagstiftning. Det går vidare inte att gradera de aktuella försök- brotten och påstå att det ena är allvarligare än det andra och därför borde undantas från preskription. Detta då samtliga aktuella för- söksbrott kan bestraffas med lagens strängaste straff. En sådan ord- ning riskera också att göra lagstiftningen inkonsekvent. Ledning bör i stället tas i brottens straffmaximum. Försöksbrotten har samma straff- maximum som fullbordade brott. Vi anser därför att försök till brott med livstids fängelse i straffskalan ska undantas från preskription. Vår bedömning: Medverkan till brott med livstids fängelse i straff- skalan kommer inte att preskriberas. Till ansvar ska inte bara den som utfört gärningen dömas utan även den som främjat gärningen med råd eller dåd, dvs. med psykiska eller fysiska medel. Även den som förmått någon annan att utföra gär- ningen ska dömas. Bestämmelserna om medhjälp och anstiftan till Om försök, förberedelse, stämpling och medverkan till brott brott finns i 23 kap. 4 § . Dessa brott har samma straff- maximum och därmed samma preskriptionstid som fullbordade brott. Medverkan till de brott som inte preskriberas enligt 35 kap. 2 § första stycket , är också undantagna från preskrip- tion. Detta följer av att bestämmelsen om medhjälp och anstiftan till brott är generellt tillämplig på brottsbalksbrott och specialstraff- rättsliga brott som har fängelse i straffskalan. Detta medför att med- verkan till brott med livstids fängelse i straffskalan inte heller kom- mer att preskriberas, oavsett om det rör sig om medverkan till ett fullbordat brott med livstids fängelse i straffskalan eller medverkan till ett straffbelagt försök till ett sådant brott. Vår bedömning: Förberedelse och stämpling till brott med livstids fängelse i straffskalan bör även fortsättningsvis preskriberas. Enligt 23 kap. 2 § första stycket ska den som, med upp- såt att utföra eller främja brott, 1.tar emot eller lämnar pengar eller annat som betalning för ett brott eller för att täcka kostnader för utförande av ett brott, eller 2.skaffar, tillverkar, lämnar, tar emot, förvarar, transporterar, sam- manställer eller tar annan liknande befattning med något som är särskilt ägnat att användas som hjälpmedel vid ett brott, i de fall det särskilt anges, dömas för förberedelse till brottet, om han eller hon inte har gjort sig skyldig till fullbordat brott eller försök. Enligt andra stycket ska, i de fall det särskilt anges, dömas för stämpling till brott. Med stämpling förstås att någon i samråd med någon annan beslutar gärningen eller att någon söker anstifta någon annan eller åtar eller erbjuder sig att utföra den. Straffet för förberedelse eller stämpling ska bestämmas under den högsta och får sättas under den lägsta gräns som gäller för fullbordat brott. Högre straff än fängelse får bestämmas endast om fängelse kan följa på det fullbordade brottet, se 23 kap. 2 § tredje stycket. Om försök, förberedelse, stämpling och medverkan till brott Förberedelse och stämpling till brott ligger tidigare än försöks- stadiet och i konsekvens härmed får straffet inte sättas lika högt som för fullbordade brott. Det innebär att även preskriptionstiden blir kortare. Då straffet för förberedelse och stämpling ska sättas under det högsta straff som gäller för det fullbordade brottet kan aldrig livstids fängelse följa på förberedelse eller stämpling. Av Högsta domstolens praxis framgår att straffet för förberedelse eller stämp- ling som riktlinje inte bör sättas högre än en tredjedel av straffmaxi- mum för det fullbordade brottet. I ett mål som gällde bl.a. förbere- delse till mord har uttalat följande. […]Om livstid ingår i straffskalan, kan det därvid vara lämpligt att räkna med ett straffmaximum som med överstiger det högsta tidsbestämda straff som kan dömas ut. 17.Var inom spannet som straffvärdet för förberedelsebrottet i det en- skilda fallet bör bestämmas – eller om det finns skäl att överskrida span- nets gräns – får bedömas med tillämpning av allmänna regler och prin- ciper för straffmätning samt med beaktande av förberedelsebrottets speciella karaktär. Vid en sådan straffmätning är det av betydelse bl.a. hur nära det fullbordade brottet som förberedelsebrottet ligger och gra- den av farlighet i övrigt. Även gärningsmannens insikter, avsikter och motiv har betydelse, liksom förekomsten av förmildrande respektive försvårande omständigheter.4 I det aktuella fallet ansåg att straffvärdet för det aktuella förberedelsebrottet var betydande och att det därför inte borde ligga så långt under vad som, annat än i undantagsfall, maxi- malt kan komma i fråga som straff för förberedelse till mord. Straff- värdet bedömdes därför uppgå till fängelse. För de flesta brott med livstids fängelse i straffskalan är det högsta tidsbestämda straffet fängelse. För brott av krigsmän, se 21 kapitlet , är dock de högsta tidsbestämda straffen i de fall livstid fängelse kan följa på brottet, . Detsamma gäller brottet landsförräderi, se 22 kap. 1 § . Med utgångspunkt Högsta domstolens praxis bör för förbere- delse och stämpling till brott med livstids fängelse i straffskalan, ett straffmaximum om i vart fall fängelse kunna inräknas. Med våra förslag skulle det innebära att tiden för åtalspreskription skulle vara . För de livstidsbrott som har ett högsta tidsbestämt straff skulle tiden för åtalspreskription av förberedelse och 4NJA 2020 s. 703. Om försök, förberedelse, stämpling och medverkan till brott Brotten i 21 kapitlet och landsför- räderi är emellertid endast tillämpliga om är i krig och de bör därför inte tillmätas alltför stor betydelse i detta sammanhang. För förberedelse och stämpling kan straffet, som framgår ovan, inte bestämmas till livstids fängelse. Detta talar emot att undanta dessa brott från preskription. De skäl som talar för att avskaffa pre- skriptionen för brott med livstids fängelse i straffskalan och försök till sådana brott, gör sig vidare inte lika starkt gällande för förbere- delse och stämpling till desamma. preskriberas också stämpling och förberedelse till de brott som i sina fullbordade former är un- dantagna från preskription. Förberedelse och stämpling till brott har särskild betydelse för förutsättningarna att motverka den organiserade brottsligheten. Ut- märkande för denna brottslighet är bl.a. att flera personer är delak- tiga i den brottsliga verksamheten och att brottsligheten ofta är väl- planerad.5 Vi anser emellertid att en preskriptionstid för förberedelse och stämpling för de livstidstidsbrott där det högsta tidsbestämda straffet är , tillgodoser behovet av att effektivt kunna bekämpa denna brottslighet. Mot bakgrund av vad som ovan anförts och då frågan om brott ska undantas från preskription bör bedömas restriktivt, anser vi att förberedelse och stämpling till de brott med livstids fängelse i straff- skalan som vi föreslår undanta från preskription, ska preskriberas. Skäl att ändra den nuvarande ordningen gällande förberedelse och stämpling till de livstidsbrott som redan är undantagna från pre- skription, anser vi heller inte föreligga. 9.4Underlåtenhet att avslöja eller förhindra brott Vår bedömning: Underlåtenhet att avslöja eller förhindra brott med livstids fängelse i straffskalan bör även fortsättningsvis preskriberas. Enligt 23 kap. 6 § ska den som underlåter att an- mäla eller annars avslöja ett förestående eller pågående brott, i de fall det är särskilt föreskrivet, dömas för underlåtenhet att avslöja brot- tet. För underlåtenhet att förhindra brott döms också en förälder 2015/16:113 s. 33 f. Om försök, förberedelse, stämpling och medverkan till brott eller annan uppfostrare eller förmyndare som underlåter att hindra den som står under hans eller hennes vård eller lydnad från att begå brott. Ansvar för underlåtenhet att avslöja eller förhindra brott för- utsätter att gärningen har fortskridit så långt att den är straffbar och brottet kan avslöjas eller förhindras utan fara för den handlande. Straffet är fängelse i högst . Dessa brott kan därmed inte anses vara så allvarliga att det är motiverat att undanta dem från preskrip- tion. Underlåtenhet att avslöja eller förhindra de brott för vilka pre- skriptionen avskaffats, är alltjämt föremål för preskription. Vi finner således inte anledning att föreslå några ändringar i denna del vad avser brott med livstids fängelse i straffskalan. 10 Preskription av brott mot barn I utredningens uppdrag ingår att överväga vilka brott som bör un- dantas från preskription eller omfattas av särskilda utgångspunkter för preskriptionstidens beräkning. Utredningens överväganden i dessa delar ska inbegripa grov misshandel, synnerligen grov miss- handel, människorov som inte är mindre grovt, människohandel som inte är mindre grov, grov människoexploatering och grovt rån, om dessa brott begåtts mot en person som inte har fyllt . Över- vägandena ska vidare inbegripa andra allvarliga brott mot barn som riktar sig mot den personliga sfären, är starkt integritetskränkande och för vilka bristande möjligheter till lagföring på grund av pre- skription framstår som stötande. I framställningen som följer över- väger vi och tar ställning till dessa frågor. För människorov som inte är mindre grovt kan fängelse på livstid följa. I avsnitt 7.2.1 föreslås att alla brott som kan straffas med livstids fängelse ska undantas från preskription. Detta betyder att utredningen redan föreslagit att människorov som inte är mindre grovt ska un- dantas från preskription. Brottet behandlas därför inte i det följande. 10.1.1Brott mot barn som är undantagna från preskription är våldtäkt mot barn och grov våldtäkt mot barn undantagna från preskription liksom följande brott om de begås mot en person som inte fyllt (35 kap. 2 § första stycket 2–4 brotts- balken): –våldtäkt som inte är mindre grov, –grov våldtäkt, och –brott mot 2 § lagen (1982:316) med förbud mot könsstympning av kvinnor som inte är mindre grovt. Preskription av brott mot barn är även följande brott, oavsett om de begås mot en vuxen person eller ett barn, undantagna från preskription (35 kap. 2§ första stycket 1, 5–7 ): – mord och dråp, – folkmord, brott mot mänskligheten och grov krigsförbrytelse, – terroristbrott som begås genom mord eller dråp, och – försök till dessa brott. Begås brotten av en person som inte fyllt gäller dock bestäm- melserna om preskription, se 35 kap. 2 § andra stycket . För vissa av brott gäller i sådana fall bestämmelsen om förlängd preskriptionstid i 35 kap. 4 § andra stycket , se av- snitt 10.1.2. Som tidigare framgått föreslås i prop. 2021/22:17 att åldersgränsen i 35 kap. 2 § andra stycket ska ändras så att endast personer som inte fyllt omfattas. 10.1.2Brott mot barn som omfattas av en förlängd preskriptionstid Utgångspunkten för beräkning av preskriptionstiden regleras i 35 kap. 4 § första stycket . Enligt huvudregeln börjar preskriptionstiden löpa från den dag då brottet begicks. För vissa brott mot barn börjar emellertid preskriptionstiden rä- knas först från det att målsäganden fyller eller skulle ha fyllt , se 35 kap. 4 § andra stycket. En på så sätt förlängd preskriptionstid gäller för de flesta sexualbrotten mot barn enligt 6 kapitlet brotts- balken, nämligen –våldtäkt mot barn och grov våldtäkt mot barn enligt 6 kap. 4 § eller försök till sådana brott (jfr avsnitt 10.1.1), –sexuellt utnyttjande av barn enligt 6 kap. 5 § eller försök till sådant brott, –sexuellt övergrepp mot barn och grovt sexuellt övergrepp mot barn enligt 6 kap. 6 § eller försök till sådana brott, Preskription av brott mot barn –utnyttjande av barn för sexuell posering och grovt utnyttjande av barn för sexuell posering enligt 6 kap. 8 § eller för- sök till sådana brott, och –utnyttjande av barn genom köp av sexuell handling enligt 6 kap. 9 § eller försök till sådant brott. För sexuellt ofredande gäller olika bestämmelser beroende på om målsäganden är över eller under . Brottet är vidare subsidiärt till de andra brotten i 6 kapitlet , vilket betyder att det i första hand ska dömas för dessa brott om rekvisiten är uppfyllda. Sexuellt ofredande har en förlängd preskriptionstid om det utförs mot någon som inte fyllt . För barnpornografibrott, som inte är ringa, och grovt barnpor- nografibrott enligt 16 kap. 10 a § första och sjätte styckena eller för- sök till sådana brott, om brottet avser skildring av barn i pornogra- fisk bild, räknas preskriptionstiden också från den dag målsäganden fyller eller skulle ha fyllt . Är den som avbildats en inte fullt pubertetsutvecklad person, men som vid avbildningstillfället hade fyllt , ska preskriptionstiden i stället räknas från den dag brottet begicks. Följande brott, som inte har målsägandens ålder som rekvisit, omfattas också av en förlängd preskriptionstid om de begås mot en person som inte fyllt : –våldtäkt och grov våldtäkt enligt 6 kap. 1 § eller för- sökt till sådana brott (jfr avsnitt 10.1.1), –oaktsam våldtäkt enligt 6 kap. 1 a § , –sexuellt övergrepp och grovt sexuellt övergrepp enligt 6 kap. 2 § eller försök till sådana brott, –oaktsamt sexuellt övergrepp enligt 6 kap. 3 § , –koppleri och grovt koppleri enligt 6 kap. 12 § eller försök till sådana brott, och –brott mot 2 § (1982:316) med förbud mot könsstympning av kvinnor eller försök till sådant brott (jfr avsnitt 10.1.1). Preskription av brott mot barn 10.1.3Skälen för de nuvarande preskriptionsbestämmelserna I tidigare lagstiftningsärenden har en särbehandling av sexualbrott mot barn i preskriptionshänseende ansetts ha starka skäl för sig. Det har anförts att sexualbrott mot barn intar en särställning i det att de i många fall inte ger några synliga skador.