sou · H9B338 · 2021-05-21 00:00:00 — •analysera för vilka ändamål och vid vilka platser ordningshållning bör kunna utföras av ordningsvakter, •analysera om det finns ett behov av att särskilja den enskilda ord- ningsvaktens förordnande från de förordnanden som avser s.k. förordnandeområden, •ta ställning till vem som bör kunna ansöka om ett visst förordnande- område, •ta ställning till om bör ges rätt att ställa villkor för beslut om förordnanden, •ta ställning till om bör ges rätt att självständigt kunna besluta om att ordningsvakter ska förordnas i särskilda fall, •i övrigt analysera hur reglerna kring ordningsvaktsförordnanden bör utformas, och •föreslå de författningsändringar som bedöms nödvändiga. Hur ska utöva kontroll och ledning över den ordningshållning som utförs av ordningsvakter? En ordningsvakt har i princip inte några från själv- ständiga uppgifter när det gäller att upprätthålla den allmänna ord- ningen utan fungerar som ett komplement till för detta. I realiteten utför emellertid ordningsvakterna i många fall sådana uppgifter i ordningshållningen som mycket sällan tilldelas en polis- man. I andra fall rör det sig om uppgifter som mer frekvent före- kommer i den dagliga verksamhet som bedrivs av polismän i yttre tjänst. En ordningsvakt har i regel en annan arbetsgivare och en annan uppdragsgivare än . Vilken uppdragsgivare och vil- ken anställningsform en ordningsvakt har varierar. Vissa är anställda direkt av den uppdragsgivare för vilken den utför ordningshållande uppgifter medan andra är anställda av bevakningsföretag eller andra aktörer som åtar sig varierande uppdrag. Vissa har heltidsanställning som ordningsvakt medan ordningsvaktsuppdraget för andra utgör en mer begränsad sidosysselsättning. Alldeles oavsett vilken ordningshållande uppgift och vilken upp- dragsgivare eller arbetsgivare ordningsvakten i det enskilda fallet har, utövar förmanskap över honom eller henne. Polis- myndighetens förmanskap över ordningsvakten kommer bl.a. till ut- tryck genom vad som anges i 6 § lagen om ordningsvakter om att en ordningsvakt lyder under och att hon eller han är skyldig att lyda en order som en polisman meddelar i tjänsten, om det inte är uppenbart att ordern inte angår tjänstgöringen som ord- ningsvakt eller att den strider mot lag eller annan författning. Vidare ska en ordningsvakt enligt 7 § hålla underrättad om förhållanden som rör hans eller hennes verksamhet och är av sådan art att de bör komma till myndighetens kännedom. Vad som avses här är bl.a. att en ordningsvakt i sin tjänstgöring får uppgifter om bristande säkerhetsarrangemang eller liknande som behöver komma till kännedom men också ordningsvak- tens plikt att rapportera till när tvångsmedel och våld används enligt vad som närmare föreskrivs i föreskrifter och allmänna råd om ordningsvakter (2017:12, FAP 670-1). Här bör även nämnas att ordningsvakten enligt 4 § ord- ningsvaktsförordningen har rapporteringsplikt om han eller hon får kännedom om ett brott som hör under allmänt åtal. Det förhållande att ordningsvakter verkar under så vitt skilda anställnings- och uppdragsförhållanden innebär särskilda utmaningar för såväl som den enskilda polismannen i yttre tjänst att utöva ledning och kontroll över ordningsvakternas verk- samhet. Även en ökad användning av ordningsvakter på allt fler geo- grafiska platser kan ställa högre krav på hur sam- arbetar med och utövar sitt förmanskap över ordningsvakterna. Å andra sidan har, sedan lagens tillkomst, de tekniska och organisatoriska förutsättningarna för detta ändrats. För att den ordningshållning som utförs av ordningsvakter ska kunna bedrivas på ett rättssäkert och effektivt sätt är det av vikt att den sker under en ändamålsenlig och effektiv ledning och kontroll av och att ett fungerade samarbete sker mellan och ordningsvakterna. Regelverket måste således utformas med beaktande av detta behov. •analysera på vilket sätt ska utöva kontroll och ledning över ordningsvakternas verksamhet, •analysera hur ett effektivt och ändamålsenligt samarbete mellan och ordningsvakterna kan åstadkommas, •analysera behovet av statistik över ordningsvaktsförordnanden och ordningsvakternas verksamhet, •om det finns behov lämna förslag på vilka uppgifter som ska sam- las in och ta ställning till om statistiken bör utgöra officiell statis- tik samt vilken myndighet som bör ansvara för statistiken, och •föreslå de författningsändringar som bedöms nödvändiga. Vilka befogenheter och konkreta arbetsuppgifter bör en ordningsvakt ha? För att kunna fullgöra sin uppgift att medverka till att upprätthålla den allmänna ordningen har ordningsvakten tilldelats vissa särskilda befogenheter att använda tvångsmedel och våld. De särskilda befogen- heterna fungerar också som en indikation på vilka faktiska uppgifter ordningsvakter har och utgör en gränsdragning mot sådan ordningshållning som i princip är förbehållen . ordningsvakt ges t.ex. enligt polislagen (1984:387) befogenhet att ingripa mot den som stör ordningen genom att avvisa, avlägsna eller omhänderta honom eller henne och under vissa förutsättningar an- vända våld för att genomföra en tjänsteåtgärd. En ordningsvakt har vidare befogenhet att omhänderta en person med stöd av lagen (1976:511) om omhändertagande av berusade per- soner m.m. samt beslagta alkoholhaltiga varor enligt lagen (1958:205) om förverkande av alkohol m.m. Enligt vad som framgår av 2 a och 2 b §§ lagen om ordningsvakter kan en ordningsvakt ges befogenhet att kroppsvisitera personer i sam- band med säkerhetskontroll vid domstol, kommuner, landsting och . I ordningslagen finns bestämmelser om att en ordnings- vakt får avvisa och avlägsna en person i kollektivtrafiken. Det bör även nämnas att det i andra författningar finns bestämmelser som rent generellt reglerar användandet av tvångsmedel och våld i vissa situationer som har betydelse för hur ordningsvakten kan utföra sin uppgift att medverka till att upprätthålla allmän ordning, t.ex. 24 kap. 7 § och 27 kap. 4 § och 35 § lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare samt bestämmel- serna om nöd och nödvärn i 24 kap. . Det är inte givet vilka specifika moment i den ordningshållande uppgiften som är lämpliga för en ordningsvakt att utföra och vilka särskilda befogenheter ordningsvakten bör ha. Detta är bl.a. bero- ende av vilken kvalitet utbildningen för ordningsvakter håller och vilka förutsättningar som i övrigt finns att säkerställa den enskilda ord- ningsvaktens lämplighet. Av betydelse är också vilken kontroll och ledning utövar över ordningsvakternas verksam- het. Om bestämmelserna för vilka ändamål och vid vilka platser ord- ningshållning kan utföras av ordningsvakter ändras kan också detta medföra att det finns behov av att se över vilka särskilda befogen- heter en ordningsvakt bör ha. Utifrån kravet att använda Polismyn- dighetens resurser på ett effektivt och ändamålsenligt sätt kan det vidare finnas vissa särskilda arbetsuppgifter i ordningshållningen som inte utförs av ordningsvakter men som till sin karaktär är så- dana att det bör övervägas om de lämpligen kan utföras av dem. Ett exempel på en arbetsuppgift som är särskilt resurskrävande för är att transportera personer som frihetsberövats av ordningsvakter med stöd av t.ex. polislagen eller lagen om om- händertagande av berusade personer. Även utan beaktande av att regelverket i övrigt förändras behöver en analys göras av vilka arbetsuppgifter och vilka befogenheter som en ordningsvakt bör ha samt om regelverket i övrigt i detta hän- seende behöver förändras. •analysera om de regler som ger ordningsvakterna vissa särskilda befogenheter att använda tvångsmedel och våld är ändamålsenliga och lämpliga eller behöver förändras, •undersöka om det finns ytterligare uppgifter i ordningshållningen som en ordningsvakt bör kunna utföra, och •föreslå de författningsändringar som bedöms nödvändiga. Vilka lämplighets- och utbildningskrav ska ställas på en ordningsvakt? Enligt 4 § lagen om ordningsvakter krävs för att kunna förordnas som ordningsvakt att sökanden med hänsyn till laglydnad och övriga omständigheter är lämplig för uppdraget och har fyllt . Förut- sättningarna för att återkalla ett förordnande och besluta om avstängning av en ordningsvakt framgår av 9 §. I övrigt regle- ras prövningen av ordningsvaktens lämplighet jämte frågor om utbild- ning i ordningsvaktsförordningen och föreskrifter och allmänna råd om ordningsvakter (2017:12, FAP 670-1). Av föreskrifter och allmänna råd framgår att prövningen av en ordningsvakts lämplighet bl.a. sker genom att upp- gifter hämtas in från belastnings- och misstanke- register. Utöver registerkontroll ska myndigheten i sin bedömning även ta hänsyn till övriga tillgängliga uppgifter för att bedöma den sökandes lämplighet. Exempelvis uppställs krav på kunskaper i svenska språket och vissa krav på den personliga fysiken. ska under grundutbildningen och fortbildningen fortlöpande pröva den sökandes lämplighet för uppdraget. Utbildning av ordningsvakter får bedrivas av eller, om det finns särskilda skäl, av någon som har fått tillstånd av . Enligt 6 § ordningsvaktsförordningen ska utbild- ningen bedrivas så att eleverna ges de kunskaper och färdigheter som krävs för tjänstgöringen. Utbildningen ska utformas med särskilt beaktande av en ordningsvakts behov av yrkesetiska principer och teoretiska och praktiska kunskaper och omfatta minst . Utbildningens närmare utformning och innehåll framgår av Polis- myndighetens föreskrifter och allmänna råd, vilka bl.a. föreskriver att grundutbildningen ska bestå av 80 timmars undervisning. Ett ordningsvaktsförordnande gäller och för att förordnas på nytt krävs enligt föreskrifter och allmänna råd att ord- ningsvakten genomgår en särskild fortbildning . Ordningsvakter verkar ofta i konfliktfyllda och farliga miljöer och ställs inför svåra situationer där de måste hantera bl.a. våld, hot och annan brottslighet liksom personer med psykisk ohälsa. En ordnings- vakt har för att kunna utföra sin ordningshållande uppgift vissa sär- skilda befogenheter att använda tvångsmedel och våld. Uppgiften har också inslag av myndighetsutövning. Allt detta ställer stora krav på ordningsvaktens personliga lämplighet jämte goda kunskaper om bl.a. konflikthantering, hotbildsanalys, självskydd, etik och juridik. Det är därför av största vikt att reglerna är utformade så att en ändamåls- enlig kontroll av ordningsvaktens lämplighet kan göras, såväl i sam- band med antagande till utbildningen och beslut om förordande som fortlöpande personen har ett ordningsvaktsförordnande. Att ordningsvaktsutbildningen håller en tillräckligt hög kvalitet och är av tillräcklig omfattning är naturligtvis också en förutsättning. Vidare är det av vikt att reglerna är utformade så att på ett effektivt och rättssäkert sätt kan hindra att en ordningsvakt som brister i lämplighet fortsätter att tjänstgöra som ordningsvakt. Justitiekanslern har inom ramen för ett initiativärende ifrågasatt om grundutbildningen för ordningsvakter är tillräckligt omfattande, bl.a. när det gäller konflikthantering och etik (Ju2007/10588/L4). Även () har framfört att ord- ningsvakter bör få mer utbildning i konflikthantering och att kraven på ordningsvakters lämplighet bör skärpas (Ju2010/04370/L4). Reglerna om prövning och kontroll av ord- ningsvaktens lämplighet jämte förutsättningarna för återkallelse av förordnande och avstängning behöver därför ses över. Det kan exem- pelvis övervägas vilka registerkontroller som bör göras och på vilket sätt kontrollerna bör ske. Även utbildningens omfattning och inne- håll behöver ses över. Vid utformningen av reglerna måste en lämplig avvägning göras mellan å ena sidan ett eventuellt behov av en mer ändamålsenlig prövning och kontroll över ordningsvaktens lämplighet, å andra sidan att resurser används på ett rimligt sätt. En till längden mer omfattande ordningsvaktsutbildning aktuali- serar även vissa andra frågeställningar. Utbildningen, som inte ger rätt till studiemedel, bekostas som regel av den enskilde och en längre utbildning skulle naturligtvis fördyra densamma. Det kan be- faras att detta skulle kunna leda till att färre personer söker sig till ordningsvaktsutbildningen och i förlängningen att det skulle kunna försvåra för arbetsgivare att rekrytera ordningsvakter. Förutom Polis- myndigheten ges utbildning av ordningsvakter av fyra privata aktörer. För att en förlängning av utbildningen ska uppnå sitt syfte måste det också beaktas vilka resurser som finns för att utbildningen ska kunna bedrivas med nödvändig kvalitet och meningsfullt inne- håll. Slutligen måste beaktas möjligheterna för , i de fall utbildningen bedrivs i privat regi, att utöva kontroll och insyn över att den bedrivs enligt uppställda krav. •analysera hur ska kontrollera och pröva ord- ningsvaktens lämplighet, •analysera om reglerna för återkallelse av förordnande och avstäng- ning är ändamålsenliga, •analysera hur reglerna för ordningsvakternas utbildning, när det gäller såväl omfattning som övergripande innehåll, bör utformas, och •föreslå de författningsändringar som bedöms nödvändiga. Uppdraget att se över kraven för godkännande av personal hos auktoriserade bevakningsföretag Enligt 4 § lagen (1974:191) om bevakningsföretag ska all personal hos ett auktoriserat bevakningsföretag vara godkänd vid prövning med av- seende på laglydnad, medborgerlig pålitlighet samt lämplighet i övrigt för anställning i ett sådant företag. Det är bevakningsföretagen som ansöker hos som är godkännandemyndighet. Länssty- relsen har för prövningen av den sökandes laglydnad direktåtkomst till misstanke- och belastningsregister enligt 7 § förordningen (1999:1135) om misstankeregister och 20 § förord- ningen (1999:1134) om belastningsregister. Av 10 § förordningen (1989:149) om bevakningsföretag m.m. följer att för prövningen av den medborgerliga pålitligheten ska inhämta uppgifter som avses i 3 kap. 14 § säkerhetsskyddslagen (2018:585). Denna prövning omfattar förutom kontroll i misstanke- och belastningsregistret även uppgifter som behandlas hos Säker- hetspolisen med stöd av lagen (2018:1693) om polisens behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område, dvs. en register- kontroll enligt säkerhetsklass 3. För att inhämta dessa uppgifter gör en förfrågan till Säkerhetspolisen. god- kännandeprövning ska enligt 11 § förordningen om bevakningsföre- tag m.m. slutföras . Vilka krav ska ställas på personal hos bevakningsföretag och hur ska prövningen för godkännande gå till? Den nuvarande lagen om bevakningsföretag är och ersatte kungörelsen (1951:640) om auktorisation av enskilda bevaknings- företag. Redan enligt kungörelse skulle all personal godkännas med avseende på laglydnad och medborgerlig pålitlighet. Även bestämmel- sen om ett krav på att prövningen skulle ske fanns kungörelse. I departementspromemorian Ordningsvakter och väktare (Ds 2003:50) föreslogs att bestämmelsen om att prövning av godkännande av personal vid bevakningsföretag ska omfatta medborgerlig pålitlighet skulle tas bort. Dåvarande Rikspolisstyrel- sen tillstyrkte i sitt remissvar förslaget. Myndigheten påpekade dock att en konsekvens av förslaget skulle bli att den spontanuppföljning som Säkerhetspolisen gör i fråga om alla som registerkontrolleras endast skulle komma att göras av vissa väktare. Förslaget i denna del ledde inte till lagstiftning. trädde en ny säkerhetsskyddslag (2018:585) i kraft. I lagen lyfts nu fram att det är den som bedriver en säkerhets- känslig verksamhet (verksamhetsutövaren) som ska utreda behovet av säkerhetsskydd och vidta åtgärder för att upprätthålla skyddet för skyddsvärda delar av verksamheten. En sådan åtgärd är säkerhets- prövning av personer som är anställda i eller på annat sätt deltar i den säkerhetskänsliga verksamheten. Enligt 3 kap. 2 § säkerhetsskydds- lagen är det grundläggande syftet med en säkerhetsprövning att klar- lägga om en person kan antas vara lojal mot de intressen som skyddas i säkerhetsskyddslagen och i övrigt pålitlig från säkerhetssynpunkt. Prövningen sker alltså i förhållande till det intresse som lagen syftar till att skydda, dvs. Säkerhetsprövningen ska inne- fatta grundutredning samt registerkontroll och vissa fall särskild per- sonutredning. Genom den nya lagstiftningen upphävdes bestäm- melsen i 16 § säkerhetsskyddslagen (1996:627) som gav möjlighet att genomföra registerkontroll till skydd mot terrorism utan att anställ- ningen var placerad i säkerhetsklass. Det innebär att sådan register- kontroll, som är påkallad av kravet på medborgerlig pålitlighet, av en person numera som huvudregel förutsätter att anställningen eller del- tagandet också är placerat i säkerhetsklass (se 3 kap. 14 och 15 §§). Långt ifrån all personal vid auktoriserade bevakningsföretag tjänst- gör vid verksamheter som är säkerhetskänsliga. I stället torde det stora flertalet bevakningsuppdrag som utförs av väktare avse verk- samheter av ett helt annat slag, t.ex. bevakning av butiks- och kon- torslokaler, allmänna transportmedel och värdetransporter. En anställ- ning eller något annat deltagande i säkerhetskänslig verksamhet får enligt 3 kap. 10 § säkerhetsskyddslagen (2018:585) placeras i säker- hetsklass endast om behovet av säkerhetsskydd inte kan tillgodoses på något annat sätt. Bestämmelsen innebär ett uttryckligt krav på restriktivitet vid placering i säkerhetsklass (se prop. 2017/18:89 s. 85 f.). Utifrån de syften som säkerhetsskyddslagen har är det således tvek- samt med en ordning där alla anställda vid bevakningsföretag ska registerkontrolleras med avseende på kravet på medborgerlig pålit- lighet. Detta gäller inte minst utifrån hänsyn tagna till den enskildes integritet. Det ska också beaktas att dessa registerkontroller är resurs- krävande, inte bara för länsstyrelserna, utan också för Säkerhets- polisen och . Säkerhetspolisen har i en hemställan till (Ju2018/00154/L4) begärt att 11 § förordningen om bevakningsföre- tag ändras på så sätt att den frist som gäller för god- kännandeprövningen tas bort. Bakgrunden till myndighetens begäran är att Justitiekanslern i ett beslut (dnr ) riktar kritik mot myndigheten och i för att ärenden om godkännande av bevakningspersonal inte har han- terats enligt gällande tidsfrist. Säkerhetspolisen lyfter i sin framställan bl.a. fram att den nuvarande ordningen som innebär att registerkon- troller av väktare måste prioriteras mot andra ärenden, bl.a. register- kontroller av personer tillhörande de högsta säkerhetsklasserna, inte är rimlig. Som för alla arbetsgivare är det också för bevakningsföretagen angeläget att rekryteringsprocesser kan ske med största möjliga skynd- samhet. Det bör alltså särskilt övervägas om inte det kategoriska kravet på att ett godkännande ska omfatta medborgerlig pålitlighet med hänvisning till 3 kap. 14 § säkerhetsskyddslagen ska tas bort. För det fall detta krav föreslås tas bort bör det analyseras på vilket annat sätt än genom den s.k. spontanuppföljningen som en kontinuerlig kon- troll och tillsyn kan göras av efterlevandet av t.ex. laglydnadskravet. Alldeles oavsett bedömning i fråga om vilka krav för godkännande som bör ställas, bör en analys göras om regelverket i övriga delar upp- ställer onödiga hinder för en ändamålsenlig godkännandeprocess och för bevakningsföretagens möjligheter att rekrytera personal. •analysera vilka krav som ska ställas upp för att godkännas för an- ställning i auktoriserade bevakningsföretag, •ta ställning till om kravet på medborgerlig pålitlighet med hänvis- ning till 3 kap. 14 § säkerhetsskyddslagen (2018:585) för att god- kännas för anställning i auktoriserade bevakningsföretag bör tas bort, •analysera på vilket sätt en kontinuerlig tillsyn och kontroll av an- ställda vid auktoriserade bevakningsföretag bör gå till, •ta ställning till om fristen för godkännandeprövning bör tas bort eller ändras, •ta ställning till om auktoriserade bevakningsföretag bör ges möjlig- het att anställa personer i avvaktan på beslut om godkännande, och •föreslå de författningsändringar som bedöms nödvändiga. Om det bedöms nödvändigt och ryms inom tiden för uppdraget får utredaren ta upp närliggande frågor som har samband med de fråge- ställningar som ska utredas. Utredaren ska bedöma de ekonomiska konsekvenserna för staten, kommuner, (landsting,) och företag (eller andra enskilda) av förslagen. Om förslagen kan förväntas leda till kostnadsökningar för det all- männa ska utredaren föreslå hur dessa ska finansieras. Utredaren ska också ange om förslagen får några konsekvenser ur ett jämställdhets- perspektiv samt för brottsligheten och för det brottsförebyggande arbetet. Om något av förslagen i betänkandet påverkar det kommu- nala självstyret ska också de särskilda övervägningar som lett fram till förslagen särskilt redovisas. Konsekvenserna ska redovisas enligt 14–15 a §§ kommittéförordningen (1998:1474) samt 6 och 7 §§ för- ordningen (2007:1244) om konsekvensutredning vid regelgivning. Kontakter och redovisning av uppdraget Utredaren ska hålla sig informerad och beakta relevant arbete som pågår inom och kommittéväsendet. Utredaren ska också, i den utsträckning som bedöms lämplig, samråda med och in- hämta upplysningar från de myndigheter, kommuner, landsting och andra organisationer som berörs av frågan. Uppdraget ska redovisas . Väktar- och ordningsvaktsverksamhet i finsk och norsk rätt – en översikt Denna översikt är författad på beställning av som ett komplement till (Ju 2019:12) arbete. På begäran redovisas här de regler som styr väktarens och ordningsvakters verksamhet i finsk och norsk rätt. I bägge länder finns ordningar där personer som inte är anställda inom polisen biträder i arbetet med att upprätthålla allmän ordning. Det görs ingen mer om- fattande komparation mellan de två regelordningarna, utan fram- ställningen är i huvudsak deskriptiv. Den centrala lagen i finsk rätt är lagen om privata säkerhetstjänster (1085/2015; nedan PrivSäkL). Genom denna lag upphävdes den gamla lagen om privata säkerhetstjänster (282/2002). Regleringen är för- hållandevis detaljerad. Lagen bygger på en grundläggande distinktion mellan bevaknings- rörelse (kap. 2) och ordningsvaktsverksamhet (kap. 3). I tillägg anges som en separat kategori säkerhetsskyddande verksamhet (kap. 5), som innefattar planering, installering, reparation eller ändring av kon- 1Professor i straffrätt, och professor i ”Politi- og påtalerett”, . struktionsmässigt skydd eller elektroniska övervakningssystem samt planering av andra säkerhetsarrangemang. Denna behandlas inte när- mare här. Med bevakningsrörelse avses enligt PrivSäkL 2 § utförande av bevakningsuppgifter i förvärvssyfte enligt uppdragsavtal av väktare. Relevanta uppdrag kan vara bevakning av egendom, skyddande av en persons integritet (livvaktsuppdrag), avslöjande av brott som riktat sig mot bevakningsobjektet eller uppdragsgivaren (t.ex. butiksöver- vakning eller värdetransportuppdrag) samt utövande av tillsyn över sådana uppgifter. Med ordningsvaktsverksamhet avses verksamhet där ordnings- vakter utses och förmedlas för upprätthållande av ordning och säker- het samt förebyggande av brott och olyckor inom en tjänstgörings- området, t.ex. vid offentliga tillställningar, på fartyg, vid universitet eller vid förplägnadsverksamhet. Väktarverksamhet (bevakningsverksamhet) Förhållande till polisens samhällsuppdrag. Uppdrag som innebär för- bindelse att upprätthålla allmän ordning och säkerhet får inte tas emot i bevakningsrörelse (PrivSäkL 5 §). Bevakningsverksamhet är alltså subsidiär till polisens verksamhet för att upprätthålla allmän ordning och säkerhet. Bevakningsuppgifter får inte heller utföras på ett sätt som försvårar upprätthållandet av allmän ordning och säker- het eller förebyggande, avslöjande, utredning eller åtalsprövning av brott. Ett exempel kan vara att aktivt dölja ett avslöjat brott i avsikt att polisen inte ska få kännedom om brottet.2 En väktare omfattas också av den allmänna anmälningsplikt be- träffande grövre brott som var och en omfattas av (PrivSäkL 5,2 §).