sou · H9B346 · 2021-06-17 00:00:00 — En förutsättning för att försöksverksamheten ska byggas ut och utvecklas är att genomför omfattande utbild- nings- och fortbildningsinsatser både inför själva utvidgningen och löpande under verksamhetens gång. Sådana insatser behöver rikta sig till poliser i yttre tjänst, förundersökningsledare och utredare. Det kan därför vara nödvändigt att särskilt behöva prioritera särskilda resurser inom myndigheten för att kunna uppnå detta. Förutsättningar för en fortsatt försöksverksamhet och utvidgning är till viss del beroende av om berörda kommuner är villiga att delta. Det är dock inte utslagsgivande om en eller flera kommuner väljer att ställa sig utanför. Det kan redan nu förväntas att ambitionsnivån mellan kommunerna varierar. Försöksverksamheten bedöms inte leda till några nämnvärda konsekvenser för kommunerna. Som redogjorts för är deltagande för kommunerna i försöksverksamheten frivillig och påverkar således inte det kommunala självstyret. De åt- gärder som kommunerna ansvarar för i försöksverksamheten är redan reglerad i lag. Försöksverksamheten är, för kommunernas del, i stor utsträckning inriktad på metod- och samverkansfrågor. Snabbförfar- andet innebär inte ett krav på en ökad ambitionsnivå för kommunerna eller andra uppgifter än som redan följer av lag. En annan sak är att ett bättre resultat skulle kunna förväntas med en ökad finansiering och andra krav för kommunerna eller andra mer systemövergripande reformer. Skyndsam delgivning av misstanke Förslaget om ett införande av ett krav på skyndsam delgivning av misstanke bedöms inte leda till några betydande kostnadsökningar eller negativa konsekvenser. Regleringen syftar till att förverkliga intentionerna om skyndsamhet enligt den nuvarande ordningen. Prin- ciperna om skyndsamhet för ungdomsärenden tillämpas inte på det sättet som det ursprungligen var avsett. Förslaget innebär därför en höjd ambition för utredning av ungdomsbrottslighet jämfört med vad som i praktiken tillämpas . Det kan därför finnas skäl att omfördela resurser inom för att stärka utrednings- Snabbförfarande i brottmål för unga lagöverträdare förmågan för brott av unga lagöverträdare. På lång sikt kan det också medföra vissa kostnadsökningar för och ett behov av en översyn av resurstilldelningen. Förslaget bedöms leda till kortare handläggningstider för utred- ning av brott av unga lagöverträdare. Det förutsätter dock att Polis- myndigheten får en stärkt utredningsförmåga. I detta ligger bl.a. en stärkt kompetensförsörjning av barnförhörsledare, ungdomsutredare och förundersökningsledare med inriktning på unga lagöverträdare. Ur ett barnrättsperspektiv förväntas snabbförfarandet inte leda till några negativa konsekvenser eller risk för ett minskat genomslag av de rättigheter som särskilt tillkommer barn. Det är och bör också fram- över vara en ledstjärna i förfarandet att upprätthålla kvalitet i brotts- utredningar och att rättssäkerhetsintresset aldrig får stå tillbaka för intresset av en snabb lagföring. En förutsättning för en fortsatt för- söksverksamhet som inte medföra negativa konsekvenser för barn och deras rättigheter är att försöksverksamheten organiseras på rätt sätt och att vidtar nödvändiga utbildnings- och fortbildningsinsatser för personal i yttre och inre tjänst. De frågor som är särskilt centrala att belysa är förutsättningarna och formerna för förhör med unga personer och omfattningen av rätten till offent- lig försvarare och vårdnadshavarnas medverkan. Det huvudsakliga syftet med Snabbare lagföring är att uppnå en snabb insats och reak- tion vid brottslighet. För en ung person är det särskilt viktigt. En snabb lagföring medför ett snabbt samhällsingripande med möjlighet till vård och stöd. Därutöver innebär en snabb reaktion att omgivningen, t.ex. vårdnadshavarna, får vetskap om den unges problem. En faktor som förväntas bidra till ett bibehållet skydd för barns rättigheter är att en polisiär förundersökningsledare kopplas in i ett mycket tidigt skede. Poliser i yttre tjänst som har kontakt med barn har därför ett bättre stöd än vad som annars förekommer. Förundersöknings- ledaren kan också fånga upp avvikelser och felaktigheter på ett annat sätt än vad som är möjligt i vanliga fall. Förundersökningsledaren bidrar därmed till att förhindra att felaktiga rutiner eller normer blir systematiska. Ett mål med försöksverksamheten är att uppnå ökad Snabbförfarande i brottmål för unga lagöverträdare enhetlighet mellan de geografiska områdena vilket också förväntas leda till ett större genomslag av de rättigheter som tillkommer barn. Inte heller förslaget om ett krav på skyndsam delgivning av miss- tanke förväntas leda till några negativa konsekvenser för barn. Del- givning av misstanke innebär att den unges ställning som misstänkt formaliseras. Den unge får därmed bättre förutsättningar att i prak- tiken tillvarata sitt försvar eftersom denne i ett tidigare skede än annars bl.a. får rätt till offentlig försvarare och rätt till insyn i förundersök- ningen. Förslag: Det föreslås att försöksverksamheten ska utvidgas . Det finns dock inget behov av några författningsändringar med anledning av det. Förslaget om skyndsam delgivning av miss- tanke föreslås träda i kraft . Bedömning: Det behövs inte några övergångsbestämmelser. Det föreslås att försöksverksamheten ska utvidgas . Det finns dock inget behov av några författningsändringar med anledning av det. Förslaget om en reglering av skyndsam delgivning av misstanke föreslås träda i kraft . Det behövs inte några övergångsbestämmelser. 8Brottsbekämpande myndigheters och domstolsväsendets tillgång till inkomstuppgifter från beskattningsdatabas Brottsbekämpande myndigheter och domstolsväsendet har behov av att få del av enskilda personers inkomstuppgifter i olika sammanhang. För domstolarna aktualiseras främst ett behov av att få ett under- lag att beräkna böter men också för påföljdsbestämning i övrigt och för beräkning och kontroll av återbetalningsskyldighet och andra avgifter och ersättningar i mål och ärenden. Historiskt har domstol- arna i dessa avseenden varit beroende av att den enskilde lämnat upp- gifter om sina ekonomiska förhållanden. Det har saknats eller funnits få kontrollmöjligheter av de uppgifter som den enskilde lämnat. Med dagens teknikutveckling men också rättsliga utveckling på området har det numera blivit lättare att utforma system där myndigheter digi- talt kan få detaljerade uppgifter om personers ekonomiska förhållan- den, t.ex. från beskattningsdatabas. En sådan möjlighet skulle bidra till att domstolarna får ett bättre underlag i sin rättsskip- ning vilket i förlängningen leder till mer rättvisa avgöranden och ökad likabehandling. Detta har betydelse för förtroendet för rättsskip- ningen. I promemorian De brottsbekämpande myndigheternas direktåtkomst till uppgifter i beskattningsdatabasen (/00320) föreslås att Polis- myndigheten, Säkerhetspolisen, , Ekobrotts- myndigheten och ska få tillgång till vissa uppgifter i Skatte- verkets beskattningsdatabas som behövs för att förebygga, förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet eller utreda eller lagföra brott. Förslaget har remitterats och bereds i . Det är rimligt att de allmänna domstolarna och andra aktörer inom ramen för sin rättskipning och brottsutredande verksamhet kan få del av vissa uppgifter i beskattningsdatabas. Det är av vikt att de brottsbekämpande myndigheterna också har tillgång till vissa uppgifter i beskattningsdatabasen vid utredning och lagföring av brott för att dokumentera uppgifter för beräkning av böter eller för att beräkna böter. Det är angeläget att såväl domstolsväsendet som brottsbekämpande myndigheter får tillgång till samma typ av upp- gifter och som används för samma ändamål. Lagen (2001:181) om behandling av uppgifter i beskatt- ningsverksamhet gäller vid behandling av personuppgifter i Skatte- verkets beskattningsverksamhet och för vissa andra verksamheter om behandlingen är helt eller delvis automatiserad eller om uppgifterna ingår i eller är avsedda att ingå i en strukturerad samling av person- uppgifter som är tillgängliga för sökning eller sammanställning enligt särskilda kriterier. Uppgifterna behandlas enligt 1 kap. 4 § i lagen för vissa utpekade ändamål, bl.a. för att tillhandahålla information som behövs hos för fastställande av underlag för samt bestäm- mande, redovisning, betalning och återbetalning av skatter och avgifter. Enligt 1 kap. 5 § punkten 3 i lagen får uppgifterna också behandlas för att fullgöra uppgiftslämnande som sker i överensstämmelse med lag eller förordning. I beskattningsdatabas finns en samling uppgifter som med hjälp av automatiserad behandling används gemensamt i verk- samheten för de i 1 kap. 4 och 5 §§ angivna ändamålen (beskattnings- databas). De uppgifter som enligt 2 kap. 3 § i lagen får behandlas i data- basen är: –en fysisk persons identitet, medborgarskap, bosättning och familje- förhållanden, –en juridisk persons identitet, säte, ägarförhållanden samt firma- tecknare och andra företrädare, –registrering för skatter och avgifter, –underlag för fastställande av skatter och avgifter, –bestämmande av skatter och avgifter, –underlag för fastighetstaxering, –revision och annan kontroll av skatter och avgifter, –uppgifter som behövs för handläggning enligt lagen (2007:324) om hantering av vissa borgenärsuppgifter, –avgiftsskyldighet till ett registrerat trossamfund och medlemskap i fackförening, –yrkanden och grunder i ett ärende, beslut, betalning, redovisning och övriga åtgärder i ett ärende, –uppgifter som behövs vid hantering av underrättelser från arbets- givare om anställning av utlänningar som avses i lagen (2013:644) om rätt till lön och annan ersättning för arbete utfört av en ut- länning som inte har rätt att vistas i , –uppgifter som behövs för handläggning enligt lagen (2013:948) om stöd vid korttidsarbete eller lagen (2020:548) om omställnings- stöd, och –uppgifter om sjuklönekostnad. gäller nya regler om redovisning per betalnings- mottagare i arbetsgivardeklarationen. Arbetsgivardeklarationen ska innehålla uppgifter om betalningsmottagare på individnivå, bl.a. den ersättning som betalats ut till betalningsmottagaren och hur stort skatteavdrag som gjorts för betalningsmottagarens räkning (se 26 kap. 19 a § skatteförfarandelagen [2011:1244]). En arbetsgivardeklaration ska lämnas månaden efter utbetalning av lön eller givande av förmån till anställd. Det innebär att uppgifter om personers beskattnings- bara förvärvsinkomster registreras löpande tillsammans med uppgifter om arbetsgivaren. I 2 kap. 7–9 §§ i lagen regleras förutsättningar för myndigheter och andra att ta del av uppgifterna i beskattningsdatabasen genom direktåtkomst. Om uppgifterna i beskattningsdatabasen lämnas ut till myndigheter på medium för automatiserad behandling utan att det är frågan om direktåtkomst finns inga särskilda bestämmelser för Enligt förarbetena är det i en sådan situation upp till myn- digheterna att avgöra på vilket sätt informationsutbytet ska göras (se prop. 2000/01:33 s. 112). En allmän förutsättning för att utlämnande av uppgifter till andra myndigheter är att tillämpliga sekretessbestämmelser inte hindrar detta. Av 27 kap. 1 § OSL följer att sekretess gäller i verksamhet som avser förande av eller uttag ur beskattningsdatabasen enligt lagen (2001:181) om behandling av uppgifter i beskattnings- verksamhet för uppgift om en enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden som har tillförts databasen. Sekretess gäller också i verk- samhet som avser bestämmande av skatt eller fastställande av underlag för bestämmande av skatt för uppgift om en enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden. Sekretessen enligt bestämmelsen är absolut. Av 10 kap. 28 § OSL följer att sekretess inte hindrar att en uppgift lämnas till en annan myndighet, om uppgiftsskyldighet följer av lag eller förordning. Enligt regeringens mening bör rutinmässiga utläm- nanden vara författningsreglerat och bestämmelser om det bör lämp- ligen tas in i förordning (se prop. 2000/01:33 s. 112). Särskilda be- stämmelser gäller om utlämnande sker genom direktåtkomst. Av 27 kap. 4 § OSL följer att sekretessen enligt 27 kap. 1–3 §§ OSL gäller för uppgift i mål hos domstol, om det kan antas att den enskilde lider skada eller men om uppgiften röjs. Detsamma gäller upp- gift som med anledning av ett överklagande hos domstol registreras hos en annan myndighet enligt 5 kap. 2 § första stycket 3 eller 4 § OSL. Får en domstol i ett mål från en annan myndighet en sekre- tessreglerad uppgift och saknar uppgiften betydelse i målet, blir dock sekretessbestämmelsen tillämplig på uppgiften även hos domstolen. Någon motsvarande bestämmelse som gäller för domstolarna en- ligt 27 kap. 4 § OSL finns inte för de brottsbekämpande myndig- heterna. I stället gäller enligt 35 kap. 1 § OSL att sekretess för uppgift om en enskilds personliga och ekonomiska förhållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon närstående till honom eller henne lider skada eller men och uppgiften förekommer i utredning enligt bestämmelserna om förundersökning i brottmål. 8.3Förslag om brottsbekämpande myndigheters och domstolsväsendets tillgång till inkomstuppgifter i beskattningsdatabas Förslag: På begäran av allmän domstol ska uppgifter lämnas ut från beskattningsdatabasen i den utsträckning det behövs för 1.straffmätning och val av påföljd, och 2.beräkning och kontroll av återbetalningsskyldighet, avgift eller ersättning i mål eller ärende. Uppgifterna ska också på begäran lämnas ut till Rättshjälpsmyn- digheten och i den utsträckning det behövs för beräkning och kontroll av återbetalningsskyldighet, avgift eller ersättning i frågor om rättshjälp. Uppgifterna ska också på begäran lämnas ut till Polismyndig- heten, , , Kustbevak- ningen, , och i den ut- sträckning det behövs vid utredning och lagföring av brott för beräkning av böter eller för att dokumentera uppgifter som be- hövs för en sådan beräkning. De uppgifter som ska lämnas ut är 1.uppgifter per betalningsmottagare i en sådan arbetsgivardekla- ration eller förenklad arbetsgivardeklaration som avses i 26 kap. skatteförfarandelagen (2011:1244), 2.identifikationsuppgifter för den uppgiftsskyldige och betal- ningsmottagaren, och 3.uppgift om den redovisningsperiod som deklarationen avser. Uppgifter till allmänna domstolar för straffmätning och val av påföljd Det föreslås att allmän domstol ska få uppgifter från beskattnings- databasen i den utsträckning det behövs för straffmätning och val av påföljd. De allmänna domstolarna bestämmer påföljd för brott. Med uttrycket straffmätning och val av påföljd har domstolen möjlighet att använda inkomstuppgifterna för bestämmande av påföljd. I huvud- sak tar förslaget sikte på domstolarnas behov av att på ett tillfreds- ställande sätt kunna beräkna böter. Formuleringen är hämtad från 2 § lagen (1998:620) om belastningsregister som tar sikte på ända- målet för att tillhandahålla uppgifter från belastningsregistret till all- männa domstolar. Den övervägande majoriteten av de fall där inkomst- uppgifter kommer till användning avser när domstolen ska bestämma ett bötesstraff. Det handlar om när domstolen ska bestämma dags- botens storlek när påföljden bestäms till dagsböter eller dagsböter i förening med annan påföljd, t.ex. villkorlig dom eller skyddstillsyn. Det finns dock även andra situationer där domstolen har användning av uppgifterna då det kan finnas skäl att beakta den tilltalades eko- nomiska förhållanden som en omständighet bland andra vid påföljds- bestämningen. Om domstolen har tillgång till inkomstuppgifter endast för beräkning av böter är det otillfredsställande om den inte skulle få ta hänsyn till uppgifterna i andra sammanhang som rör påföljds- bestämningen. Förslaget omfattar därför möjlighet att hämta in och använda uppgifterna för såväl straffmätning som val av påföljd, även om förslaget har störst inverkan på den del som avser beräkning av dagsbotens storlek. Domstolen har ett visst utredningsansvar när det gäller påföljds- frågan. Det kan givetvis framföras principiella invändningar mot att domstolen ska inhämta inkomstuppgifter om den tilltalade. Domstolen har dock i andra sammanhang ansvar för att samla in underlag för påföljdsbestämningen, t.ex. när det gäller belastningsregister enligt lagen (1998:620) om belastningsregister och yttrande från Kriminal- vården enligt lagen (1991:2041) om särskild personutredning i brott- mål, m.m. Domstolen hämtar in uppgifter om den till- talades ekonomiska förhållanden men genom uppgifter som lämnas, oftast muntligen, direkt av den tilltalade. Det framstår därför som naturligt att domstolen även ansvarar för att inhämta registeruppgifter om den tilltalades ekonomiska förhållanden. Domstolen är också den aktör som bäst kan bedöma nödvändigheten av inhämtandet och den som är i behov av uppgifterna vid påföljdsbestämningen. Närmare om beräkning av böter Vid mindre allvarlig brottslighet bestäms ofta påföljden till dags- böter. beslutade de allmänna domstolarna strax över 32 000 bötesstraff (se Kriminalstatistik, tabell 420, ). botsstraffet består av två delar, dels antalet dagsböter som speglar brottets allvar, dvs. straffvärdet, dels dagsbotens storlek som avgörs av den dömdes ekonomiska förhållanden. Av 25 kap. 2 § andra stycket BrB följer att varje dagsbot fastställs efter vad som bedöms som skäligt med hänsyn till den tilltalades inkomst, förmögenhet, försörj- ningsskyldighet och ekonomiska förhållanden i övrigt. ansåg att trovärdigheten i bötesstraffet för- utsätter att dagsbotsbeloppet grundar sig på korrekta uppgifter och att tillgången till mer aktuella månadsuppgifter om den tilltalades in- komster, ett system som har införts i beskattnings- databas, skulle leda till ett trovärdigare system. Utredningen föreslog att den nuvarande ordningen, som innebär att dagsbotsbeloppet fast- ställs genom en samlad bedömning av de uppgifter som finns tillgäng- liga snarare än genom bevisregler eller presumtioner, skulle behållas. Bättre tillgång till den tilltalades inkomstuppgifter skulle därför ge dom- stolen ett bättre underlag vid påföljdsbestämningen. (Se SOU 2012:34, band 3, s. 90–101.) Riksåklagaren har utfärdat riktlinjer för närmare beräkning av dags- botens storlek (RåR 2007:2 med senare ändringar). Dessa används i huvudsak när åklagare utfärdar strafföreläggande i stället för att väcka åtal men har fått betydelse också för hur domstolarna beräknar dags- botens storlek (se NJA 1991 s. 692, se också prop. 1990/91:68 s. 115– 116). Av betydelse är framför allt den dömdes inkomst men av bety- delse är också antalet barn som försörjs av den dömde och ev. för- mögenhet och skulder. Av riktlinjerna följer att den misstänktes egna uppgifter om sina ekonomiska förhållanden i allmänhet bör godtas och att en kontroll bör göras om det finns anledning att anta att upp- gifterna är felaktiga eller ofullständiga i en omfattning som kan antas påverka dagsbotsbeloppet. Under en förundersökning för brott som kan tänkas leda till dags- böter ska den misstänktes inkomst- och förmögenhetsförhållanden utredas och uppgifter inhämtas från (4 § förundersök- ningskungörelsen [1947:948]). Dessa uppgifter brukar redovisas i för- undersökningsprotokollet. I protokollet redovisas framför allt den misstänktes egna redogörelse för sina ekonomiska förhållanden. Det är dock också möjligt att inhämta uppgifter om föregående års taxe- rade inkomst och redovisa dessa i protokollet. Det underlag som finns vid bestämmandet av dagsbotens storlek är framför allt de uppgifter som finns i förundersökningsprotokollet och den misstänktes eller tilltalades egna uppgifter som lämnas till den brottsutredande myndigheten eller domstolen. Uppgifterna i protokollet kan dock vid bestämmandet av påföljd (böter) vara in- aktuella och det är inte ovanligt att uppgiften om den taxerade in- komsten är gammal. Vid bestämmandet av dagsbotens storlek är det förhållandet vid påföljdsbestämningen som är utslagsgivande. Det är alltså till viss del en framåtblickande bedömning. I praktiken är brottsutredande myndigheter och domstolar därför i stor utsträck- ning beroende av den misstänktes eller tilltalades egna uppgifter vid bestämmandet av dagsbotens storlek. saknas dock möjlighet att kontrollera uppgifterna eller inhämta detaljerat underlag om den till- talades ekonomiska förhållanden. Ett problem som har uppmärksammats är att den misstänkte eller tilltalade har ett intresse av att inte lämna några uppgifter om sina ekonomiska förhållanden eftersom det kan leda till att bötesstraffet blir högre. Det kan därför medföra att vissa personer lämnar vaga eller underdrivna uppgifter som andra är mer sanningsenliga och samarbetsvilliga. Det leder till att lika fall inte behandlas lika vilket i förlängningen kan påverka förtroendet för rättsskipningen. Eftersom dagsbotens storlek kan variera mellan och högst är den misstänktes eller tilltalades ekonomiska förhål- landen av betydelse för bötesstraffets storlek. I andra fall händer det att den misstänkte eller tilltalade visserligen inte är osanningsenlig men inte heller medverkar aktivt i utredningen eller brottmålsprocessen. Den tilltalade kanske uteblir från huvud- förhandlingen eller så avgörs målet utan huvudförhandling. I den på- gående försöksverksamheten, som beskrivs i avsnitt 3, avgörs en majo- ritet av brottmålen utan huvudförhandling. Dessa mål leder i stor utsträckning till dagsböter. I förundersökningsprotokollet är ibland uppgifterna bristfälliga, inaktuella eller saknas helt. Domstolen har i en sådan situation svårt att få ett korrekt och fullständigt underlag för att bestämma bötesstraffets storlek. En stor del av bötesbrott- målen avgörs utan huvudförhandling och innebär att domstolen inte har någon direktkontakt med den tilltalade vilket försvårar förutsätt- ningarna att utreda inkomstförhållandena. I promemorian En utvid- gad möjlighet för tingsrätten att avgöra brottmål på handlingarna (Ju2020/04230) föreslås också en utvidgad möjlighet att t.ex. döma ut villkorlig dom i förening med dagsböter utan huvudförhandling. Underlaget för de mål som avgörs utan huvudförhandling men som är i behov av en utredning av den tilltalades ekonomiska förhållanden förväntas därför att bli ännu större . Förslaget innebär inte någon ändring när det gäller på vilket sätt som domstolarna eller andra ska beräkna dagsbotens storlek eller bestämma påföljden i övrigt. Det innebär att det fortfarande ska göras en samlad bedömning av den misstänktes eller tilltalades ekonomiska förhållanden vid bestämmandet av dagsbotens storlek. Bedömningen är till skillnad från andra typer av ekonomiska bedömningar till viss del framåtsyftade. Individuppgifterna i beskattningsdatabasen är inte kvalitetssäkrade på samma sätt som en fastställd taxering och bör därför beaktas med viss urskiljning. I de allra flesta fall är uppgifterna dock sådana att de kan tas för goda, framför allt vid avsaknad av annat underlag. Uppgifterna tjänar också som underlag om hur den till- talades ekonomiska situation sett ur . Inkomstuppgifter från beskattningsdatabasen utgör alltså en viktig och central del av bedöm- ningen men bör, i enlighet med de principer som gäller , inte vara helt utslagsgivande. Beräkning och kontroll i allmän domstol av återbetalningsskyldighet, avgift eller ersättning i mål eller ärende Det finns ett behov av att inhämtade inkomstuppgifter också ska få användas i allmän domstols verksamhet för att beräkna eller kontrol- lera återbetalningsskyldighet, avgift eller ersättning i mål eller ärende. Den tilltalades inkomstuppgifter utgör bl.a. ett underlag för frågor i brottmålsprocessen om återbetalningsskyldighet för försvarare, måls- ägandebiträde och särskild företrädare för barn (se 31 kap. 1 § RB, 8 § lagen [1988:609] om målsägandebiträde och 12 § lagen [1999:997] om särskild företrädare för barn).