sou · H9B346 · 2021-06-17 00:00:00 — Snabbförfarande i brottmål för unga lagöverträdare JK har granskat försöksverksamheten med snabbförfarande för unga lagöverträdare. Här nedan återges delar av JK:s synpunkter. JK:s synpunkter i sin helhet återfinns i bilaga 4. Granskningen avsåg försöksverksamheten till . I granskningen ingick 42 mål från , 17 mål från Attunda tingsrätt, 42 ärenden från Väster- orts åklagarkammare (varav 27 straffvarningar, 13 strafförelägganden och två åtalsunderlåtelser) och 83 ärenden från Norrorts åklagarkam- mare (varav 57 straffvarningar, 22 strafförelägganden och fyra åtals- underlåtelser). Beslutet meddelades (dnr 2020/ 5706). JK kom fram till att den genomförda granskningen visat att för- söksverksamheten med snabbförfarandet sammantaget fungerat mycket väl utifrån de olika aspekter av handläggningskedjan som Justitie- kanslern har fokuserat på och att samtliga domstolsmål och åklagar- ärenden får anses ha varit lämpade för snabbförfarandet. JK konsta- terade att polisen i stor utsträckning har hållit förhör med den unge redan i anslutning till ingripandet, att kontakterna med vårdnads- havare och socialnämnd inför förhöret generellt har skötts på ett korrekt sätt av polisen, med undantag för några ärenden och att sam- verkan med socialnämnderna i många fall har resulterat i att person- utredning skyndsamt tagits fram när sådan varit påkallad. Det har också noterats vid granskningen att socialnämnderna, Rättsmedicinal- verket och Nationellt forensiskt centrum bidragit med genomgående skyndsamma insatser i de ärenden där deras medverkan aktualiserats. En generell iakttagelse av JK var att handläggningen hos polisen varit snabb i de granskade förundersökningarna. polisen har i många fall hållit förhör med den misstänkte som ingri- pandet skedde. När det av olika skäl inte varit möjligt har förhöret ändå inte annat än i undantagsfall dröjt mer än . När misstanken gällt ringa stöld eller vissa andra brott där utred- ningen kunnat slutföras redan på platsen för ingripandet, har slutdel- givning vanligen skett redan i samband med förhöret. För de för- undersökningar som gällt ringa narkotikabrott (bruk eller innehav) Snabbförfarande i brottmål för unga lagöverträdare har medverkan av och haft betydelse för handläggningstiderna. Genomgående har dock analysbesked tagits fram mycket snabbt – ofta inom en eller – och dessa utredningsåtgärder har därmed sällan fördröjt handläggningen under förundersökningen. JK ansåg att åklagarna sin del i regel har varit snabba med att väcka åtal alternativt besluta om straffvarning, strafföreläggande eller åtals- underlåtelse. Norrorts åklagarkammare fick dock kritik i två ärenden där åklagaren dröjt med att fatta beslut i åtalsfrågan. Vad gäller domstolarna har granskningen inte visat på riktigt samma skyndsamma handläggning som präglat den tidigare delen av proces- sen. I några av de åtalade fallen har dröjsmål uppstått framför allt hos Attunda tingsrätt, som ibland avvaktat två–med att hålla huvudförhandling och avgöra målen. Domstolens utdragna handlägg- ning i de fallen kan i praktiken enligt JK ha inneburit att den skynd- samhet som polisen, åklagaren och socialnämnden iakttagit inte fått så stor betydelse för den unge i slutändan. Dessutom har Attunda tingsrätt i ett flertal mål dröjt med att utfärda stämning. JK ansåg avslutningsvis att den snabba handläggningen hos polisen (även NFC), och får ses som ett gott betyg åt försöksverksamheten, då det är just förundersöknings- stadiet som stått i fokus för snabbförfarandet (se Ds 2018:9 s. 140 ff.). De rutiner och den skyndsamhet som dessa myndigheter och även åklagarna gett prov på under försöksverksamheten lär enligt JK bidra till en snabb handläggning av ungdomsärenden även . Genomströmningstiderna för ungdomsärenden är generellt sett längre än för ärenden med vuxna lagöverträdare. En förklaring är att utred- ningen av ungdomsbrott är särreglerad och innehåller en rad åtgärder som komplicerar processen. Som exempel har en ung person rätt till en offentlig försvarare, även vid lindriga brott. och vårdnadshavare ska medverka vid förhör och under utredningen. Det krävs också särskilda åtgärder, som särskilda ungdomsutredare, ung- domsåklagare, lämpliga lokaler, möjlighet till medling osv. En annan förklaring kan vara att ungdomar i vissa fall begår brott i grupp. Snabbförfarande i brottmål för unga lagöverträdare Eftersom den lokala är inkopplad kan det innebära vissa svårigheter när flera olika socialtjänster i olika kommuner ska vara involverade i en utredning. En ytterligare aspekt kan vara att behovet av tekniska analyser, t.ex. av mobiltelefoner, i vissa fall är större i ungdomsärenden. Det är inte heller möjligt att använda tvångsmedel i samma utsträckning för ungdomar som för vuxna. Figur 7.5 Genomströmningstid (dagar) från registrering till åtalsbeslut Källa: Brottsförebyggande rådets rapport för brottsmisstankar i brottmåls- processen 2019 s. 23, tabell 11. Anmärkning: Ungdom avser person 15–och vuxen avser person . Figur 7.6 Mediantid (dagar) från registrering till åtalsbeslut Källa: Brottsförebyggande rådets rapport för brottsmisstankar i brottmåls- processen 2019 s. 23, tabell 12. Anmärkning: Ungdom avser person 15–och vuxen avser person . Snabbförfarande i brottmål för unga lagöverträdare Mediantiden för ungdomsärenden har ökat vilket motsvarar en ökning . Statistik om handläggningstiderna från Brås utvärdering Tillgången till statistik om handläggningstiderna i försöksverksam- het är begränsad. Det är också svårt att dra några slutsatser av till- gänglig statistik eftersom antalet ärenden har varit relativt begränsat. Försöksverksamheten har också inriktats på de allra enklaste ärenden. Det blir därför svårt att jämföra handläggningstiderna med den ordinarie verksamheten. Tabell 7.1 Mediantid (dagar) för sammanlagd handläggningstid till avslut Brott som krävt yttrande Källa: Brottsförebyggande rådets rapport 2020:3 Snabbare lagföring – Utvärdering av en försöks- verksamhet i norra s. 88, tabell 20. har lett projektet med ett snabbför- farande i brottmål för unga lagöverträdare i norra (polis- område nord). Det har involverat Attunda, och samt Norrorts åklagarkammare och Västerorts åklagarkammare i . Sammanlagt har handlagt 260 ärenden. Av dessa har 165 ärenden handlagts i det s.k. förhördirektspåret då den miss- tänkte har hörts direkt på brottsplatsen. I 95 ärenden har den miss- tänkte i stället kallats till ett senare förhör. De brottstyper som varit mest förekommande har varit ringa stöld, stöld, ringa narkotikabrott och olovlig körning. SOU 2021:46Snabbförfarande i brottmål för unga lagöverträdare Ärenden i snabbförfarandet i brottmål för unga lagöverträdare i – fördelning på inriktning Misstankar i snabbförfarandet i brottmål för unga lagöverträdare – fördelning på brottstyper Stöld och ringa stöld i butik narkotikabrott och narkotikabrott (innehav) narkotikabrott och narkotikabrott (bruk) Övriga brott (t.ex. ringa vapenbrott, bedrägeri, rattfylleri och knivlagen) Anmärkning: Antalet misstankar är fler än antalet ärenden eftersom vissa personer är misstänkta för flera brott. Figur 7.7 Fördelning på brottstyper av brottsmisstankar Stöld och ringa stöld i butik narkotikabrott (innehav) narkotikabrott (bruk) Snabbförfarande i brottmål för unga lagöverträdare I snabbförfarandet har endast enstaka brottsmisstankar handlagts som involverat brott mot person, t.ex. misshandel och ofredande. 7.4.1Åtgärder som behövs för att försöksverksamheten ska kunna övergå till en permanent verksamhet Bedömning: Underlaget är för begränsat för att kunna införa ett permanent snabbförfarande för unga lagöverträdare . De åtgärder som behövs för att försöksverksamheten ska kunna bli permanent i hela landet är att den fortsätter och byggs ut med sikte på ett framtida permanentande. Det finns också behov av att ut- veckla snabbförfarandet utifrån den erfarenhet som uppnåtts i för- söksverksamheten. Försöksverksamheten med snabbförfarande för unga lagöverträdare har pågått 2019 och bedrivits i en begränsad geografisk omfattning i norra . Det totala antalet ärenden har varit begränsat till ett par hundra. Underlaget för ett ställnings- tagande för att införa snabbförfarandet permanent är därför begränsat. Det övergripande tillvägagångssättet för att börja tillämpa snabb- förfarande för vuxna har byggt på ett stegvis och successivt införande. På så sätt har metoden för arbetssättet och samverkan kunnat juste- rats och förbättrats under hand efter de erfarenheter som har upp- nåtts. Det har också krävts att systemet använts i praktiken för att kunna dra nödvändiga lärdomar. Det är ofta betydligt svårare att i efterhand ändra metoder och rutiner när det väl har börjat tillämpas i större skala. Ur både rättssäkerhets- och effektivitetssynpunkt är det av vikt att inte sätta en metod i system för tidigt och obeprövat. Det finns därför skäl att vara återhållsam med att för tidigt och för snabbt bygga ut snabbförfarandet för unga lagöverträdare. En viktig skillnad mellan snabbförfarande mellan unga och vuxna är att förfarandet för unga helt bygger på arbetsmetod och samver- kan utan några egentliga regelförändringar. En idé med snabbförfar- andet för unga har varit att i praktiken förverkliga det som redan har beslutats i lag om skyndsamhet för lagföringsprocessen för unga. Snabbförfarandet tar sikte på att möjliggöra detta också i praktiken. Snabbförfarande i brottmål för unga lagöverträdare Det finns visserligen behov av att utveckla lagstiftningen på området inte minst när det gäller utformningen av de skyndsamhetsbestämmel- ser som gäller för unga lagöverträdare. På området finns dock en tyd- lig konflikt mellan de bestämmelser som gäller för ungdomsprocessen. Många bestämmelser är till för att skydda den unge som de å andra sidan komplicerar processen vilket till viss del gör den mer komplex och tidskrävande. Det framstår visserligen som en självklar- het att många av de skyddsregler på området som t.ex. rätten till offentlig försvarare, närvaro och biträde av vårdnadshavare och social- tjänst, krav på förhörsformer osv. är mycket angelägna. Dessa bör inte avskaffas för att uppnå en snabbare rättsprocess. Det innebär dock att åtgärder behöver vidtas för att i praktiken åstadkomma en snabbare lagföring. Syftet med en fortsatt försöksverksamhet är att få ett tillräckligt underlag för att kunna införa snabbförfarandet i hela landet. För att kunna göra det behövs en större geografisk spridning än den som be- drivs . Det föreslås därför att försöksverksamheten ska förlängas och utökas. I försöksverksamheten har en del av metoden byggt på att den miss- tänkte hörs och delges misstanke om brott tidigt i utredningsskedet. Som ett led i att permanenta denna del av förfarandet föreslås en reglering av skyndsam delgivning av misstanke för unga lagöver- trädare. Förslaget finns i avsnitt 7.5. Förslag: Det föreslås att försöksverksamheten förlängs och att försöksverksamheten byggs ut i hela polisregion . Ett fortsatt ställningstagande avseende ett ev. permanen- tande bör göras –2024. En utbyggnad utanför polisregion bör övervägas. Försöksverksam- heten bör förlängas till utgången av 2024. bedrivs försöksverksamhet för snabbare lagföring beträffande unga lagöverträdare i norra (polisområde Nord i polisregion ). Från domstolarnas del ingår Attunda, och . åklagarkam- mare i Västerort och Norrort i ingår också. Snabbförfarande i brottmål för unga lagöverträdare ingår ett stort antal kommuner: (stadsdelarna ), kommun, , , kommun, kommun, , , kommun, kommun, kommun, kommun, kommun, kommun och kommun. En naturlig utveckling blir att bygga ut snabbförfarandet för unga lagöverträdare till hela polisregion . En sådan utbyggnad följer samma utvecklingsmönster som förfarandet för vuxna och ger vissa synergier. Det blir t.ex. möjligt att hantera brott som begås i hela regionen under förutsättning att den unge är hemmahörande någonstans i regionen. Det föreslås att försöksverksamheten ska förlängas och byggas ut i hela polisregion . Därmed ska samtliga tings- rätter, åklagarkammare och kommuner eller stadsdelar i polisregionen ingå. Tabell 7.4 Förslag på utbyggnad av försöksverksamheten Snabbförfarande i brottmål för unga lagöverträdare Hela polisregion bör alltså delta i försöksverk- samheten. (polisregion och nationella operativa avdelningen) bör påbörja förberedel- serna för att kunna införa snabbförfarandet för unga lagöverträdare i hela polisregionen . I avsnitt 7.4.7 föreslås att regeringen ska ge ett uppdrag till berörda myndigheter att genomföra och utvidga försöksverksamheten. Det finns dock ett be- hov för att redan nu sätta igång det inledande arbetet. Det bör övervägas om det finns förutsättningar att fortsätta utvidgningen. tillsammans med övriga stat- liga aktörer bör ansvara för att ta ställning till denna fråga och om det finns behov av ytterligare förändringar av metoden. Det krävs då en tydlig uppföljning och ett brett och fullständigt beslutsunderlag. Samma konstellation bör också överväga och besluta om en ny tids- plan för tiden . Planen bör redovisas till regeringen när den är färdigställd. Försöksverksamheten bör pågå till utgången av 2024 för att det ska finnas tid att besluta om en fortsatt utbyggnad. Snabbförfarande i brottmål för unga lagöverträdare Förslag: Det finns behov av att i praktiken bredda tillämpningen av de brottstyper som redan ingår i snabbförfarandet, dvs. inkludera alla former av ingripandebrott som utreds inom ramen för en polisledd förundersökning. Försöksverksamheten bör därutöver utvidgas till att inkludera fler brottstyper. Brott mot person, oberoende av om förundersök- ningen ska ledas av eller åklagare, bör kunna inkluderas i snabbförfarandet om det finns en utpekad misstänkt eller det finns uppslag som snabbt kan leda till att en misstänkt identifieras. Utvidgningen av försöksverksamheten på detta sätt bör inledas i en del av polisregion för att sedan succes- sivt byggas ut i regionen. Behov av förtydligande av den nuvarande ramen Avgränsningen i försöksverksamheten har byggt på att det ska vara fråga om ett ingripandebrott där polisen direkt på brotts- platsen eller i nära anslutning till denna anträffar en presumtiv miss- tänkt. Kravet har varit att utredningen ska kunna ledas av Polismyndig- heten. Det har därför varit möjligt att inkludera brott som trafikbrott, narkotikabrott och tillgreppsbrott men även enklare former av brott mot person som misshandel och ofredande och allvarligare förmögen- hetsbrott som grov stöld. Det har dock endast förekommit enklare brott trots att den nuvarande avgränsningen har varit bredare. Det finns därför behov av att i praktiken bredda tillämpningen av de brotts- typer som redan ingår i snabbförfarandet, dvs. inkludera alla for- mer av ingripandebrott som utreds inom ramen för en polisledd för- undersökning. Utvidgning till brott mot person och allvarliga brott mot person där den misstänkte snabbt kan identifieras Det föreslås att också att brott mot person oavsett om förunder- sökningen leds av eller åklagare ska kunna inklu- deras i snabbförfarandet. Det innebär att brott mot person som miss- handel och ofredande kommer att ingå men också mer allvarliga brott Snabbförfarande i brottmål för unga lagöverträdare mot person, t.ex. rån, grov misshandel och våldtäkt. Det ska dock vara fråga om brott då den misstänkte inte är frihetsberövad annat än i inledningsskedet. Metoden för att utreda vissa allvarliga brott skiljer sig dock på så sätt att åklagare träder in som förundersöknings- ledare så snart någon skäligen kan misstänkas för brottet. Även i dessa fall är det dock av vikt att snabbt få till ett förhör med den misstänkte och få en god samverkan med i samband med förhör och yttranden enligt LUL. Även andra brott än de som är ingripandebrott eller då en miss- tänkt anträffas vid brottsplatsen eller i nära anslutning till denna ska kunna ingå i snabbförfarandet. Det föreslås att brott mot person ska inkluderas om det finns en utpekad misstänkt eller om det finns ett spaningsuppslag som leder till att en misstänkt snabbt kan identifieras. För att kunna identifiera en misstänkt kan det behövas en kraftsam- ling av utredningsresurserna i inledningsskedet. Det kan t.ex. vara brott mot person där gärningspersonen lämnat platsen men pekas ut av målsägande eller vittne eller där brottet eller gärningspersonen fångats på film eller att det finns andra spår som snabbt kan leda till att den misstänkte identifieras. Det förutsätter dock att anmälan om brottet görs i nära anslutning till själva brottet. En förutsättning bör vara att den misstänkte kan identifieras inom någon eller från brottet. Tabell 7.5 Avgränsning för snabbförfarandet för unga lagöverträdare Nuvarande ordning (2019–2021) Föreslagen ordning () Polisledd förundersökning för samtliga brott och polisledd/åklagarledd förundersökning för brott mot Ingripandebrott med misstänkt på plats eller beträffande brott mot person (t.ex. misshandel, grov misshandel, rån och våldtäkt) med utpekad gärningsperson eller uppslag för snabb identifiering Den utökade avgränsningen för brott med en utpekad gärningsperson eller då det finns uppslag som snabbt kan leda till att en misstänkt identifieras ska endast avse brott mot person, och inte de enklare mängdbrotten. När de gäller de enklare mängdbrotten ska det fort- farande i första hand vara fråga om s.k. ingripandesituationer när den misstänkte påträffas på brottsplatsen eller i samband med brottet. Snabbförfarande i brottmål för unga lagöverträdare Avgränsningen beträffande brottstyper och andra kriterier som be- skrivs ovan är endast utgångspunkter för försöksverksamheten. Det finns alltså inget hinder mot att t.ex. inkludera även enklare mängd- brott där den misstänkte identifieras . Avgränsningen i övrigt ska vara att den misstänkte är mellan och vid brottet och hemmahörande inom polisregion . Den misstänkte ska inte vara anhållen eller häktad annat än kort- varigt och/eller i inledningsskedet. Det ska inte vara ett hinder att brottet begåtts av flera gärningspersoner eller en kombination av vuxna och unga gärningspersoner. Brott mot barn, t.ex. rån begås inte sällan av andra barn. Det finns också ett skyndsamhetskrav för brott som begås mot barn. Det är angeläget att dessa ärenden också fångas upp och hanteras på ett till- fredställande sätt. Det föreslås därför att allvarliga brott mot barn i offentliga miljöer, t.ex. rån och andra allvarligare brott, i inlednings- skedet ska ingå i en kraftsamling som polisen bedriver för att iden- tifiera den misstänkte. I det ingår att hålla förhör med ett barn i egen- skap av målsäganden. En utvidgning av försöksverksamheten till att omfatta mer allvar- liga brott såsom nu föreslås bör inledas i en del av polisregion för att sedan successivt byggas ut i regionen. Förslag: Det föreslås en ordning som innebär att i de fall som ett förhör med den unge inte kan ske direkt ska det som huvudregel ske inom från brottet eller ingripandet. Det föreslås en ordning som innebär att tingsrätten ska prio- ritera samtliga brottmål i snabbförfarandet och som huvudregel hålla huvudförhandling efter åtals väckande. Förhör inom som huvudregel I snabbförfarandet i brottmål för unga lagöverträdare gäller de sed- vanliga bestämmelserna om skyndsamhet, dvs. sexveckorsfristen mellan delgivning av misstanke och åtal respektive tvåveckorsfristen för att påbörja huvudförhandling efter åtal vid tingsrätten. Snabbförfarande i brottmål för unga lagöverträdare kunna hålla lagföringstiden kort är det nödvändigt att tiden mellan anmälan om brottet eller ingripandet och tidpunkten för delgivning av misstanke minimeras. Ambitionen har varit att den unge ska kallas till ett första förhör inom någon eller från brottet från det. Med första förhöret menas alltså det polis- förhör med den misstänkte då han eller hon delges skälig misstanke (jfr 23 kap. 18 § RB). Utgångspunkten har alltså varit att tiden mellan brottet och delgivning av misstanke ska uppgå till högst . Vid förhöret ska den unge normalt biträdas av såväl vårdnads- havare som offentlig försvarare. ska medverka om det är möjligt och det kan ske utan men för utredningen. I projektet har det ställts upp ett mål som innebär att ett förhör ska hållas inom från ingripandet. Som tidigare gäller att det i de flesta fallen inte är möjligt att hålla ett förhör med den unge direkt i samband med ingripandet. Det blir därför i många fall nöd- vändigt att boka ett förhör. Inför förhöret behöver offentlig försvarare, vårdnadshavare och kallas förutom den unge själv. För att uppnå detta är det viktigt att vårdnadshavarna underrättas omedel- bart i samband med att misstanke mot den unge uppkommer och det första förhöret bokas (jfr 5 § LUL). Det är angeläget med ett tidigt involverade av vårdnadshavarna. En kallelse till vårdnadshavarna kan t.ex. ske muntligen eller per telefon i samband med ingripandet. Inte sällan överlämnas den unge till vårdnadshavarna eller hämtas av dem på brottsplatsen, varvid kallelse kan ske. I projektet finns olika lös- ningar för hur kallas och bokas. En av metoderna har varit att ha fasta förhörsdagar. Då kan polis och socialtjänst planera både bemanning och resurser efter i förväg bestämda dagar. Det finns dock inget hinder mot att hitta lokala lösningar som är anpas- sade efter de behov som finns. Det föreslås att målsättningen även fortsättningsvis ska vara att hålla förhör inom från brottet eller ingripandet. Om den misstänkte identifieras först senare ska tiden räknas från den tid- punkten. Det ska vara möjligt att förlänga tiden till högst . Det kan t.ex. av praktiska skäl vara nödvändigt att hålla ett förhör nästkommande vecka om fasta förhörsdagar tillämpas. I prak- tiken har de flesta förhör hållits inom i projektet men i vissa fall sträckts ut . Snabbförfarande i brottmål för unga lagöverträdare Huvudförhandling från åtal för samtliga brottmål Om åtal väcks ska mål mot den som inte har fyllt enligt 29 § första stycket LUL alltid behandlas skyndsamt. Om det väcks all- mänt åtal mot den som inte har fyllt för ett brott för vilket det är föreskrivet fängelse , ska enligt 29 § andra stycket LUL de tidsfrister iakttas som är föreskrivna för åtgärder i mål där den tilltalade är häktad. Av 45 kap. 14 § andra stycket RB följer att om den tilltalade är anhållen eller häktad, ska huvudförhandling som huvudregel påbörjas och senast från den dag då åtalet väcktes. Skyndsamheten av handläggningen i tingsrätt skiljer sig alltså åt beroende på brottets allvar. I snabbförfarandet handläggs allt från mycket lindriga brott till medelallvarliga brott. De brott som går snabbast att handlägga under förundersökningen är oftast de mest lindriga brotten, dvs. de brott som normalt leder till böter för en vuxen person, t.ex. ringa stöld, olovlig körning, rattfylleri och ringa narko- tikabrott. I domstol omfattas dessa ärenden inte av den s.k. två- veckorsfristen. I stället gäller endast ett allmänt skyndsamhetskrav. Detta kan för ett snabbförfarande inte anses vara tillräckligt. I snabb- förfarandet har handläggning i domstol för de mål utan frist i vissa fall tagit (se bl.a. avsnitt 7.3.3). Det är angeläget att den snabba handläggningen som sker hos polis och åklagare inte går för- lorad när väl brottmålsrättegången inleds. Det föreslås därför en ord- ning som innebär att samtliga brottmål i snabbförfarandet ska ha en målsättning som innebär att de ska handläggas med samma skynd- samhet som enligt 29 § andra stycket LUL, dvs. att huvudförhand- ling ska hållas från åtal. Det föreslås att detta tas in som en rutin och målsättning i snabbförfarandet men att detta inte ska regleras i lag eller annan författning. Det innebär att det kommer finnas ett visst utrymme i undantagsfall att avvika från den i snabbförfarandet fastställda målsättningen för de lindriga brotten. Snabbförfarande i brottmål för unga lagöverträdare