sou · H9B328 · 2021-04-30 00:00:00 — Förordningen om ett europeiskt betalningsföreläggande syftar till att förenkla, påskynda och sänka kostnaderna i samband med tvister i gränsöverskridande fall som rör obestridda penningfordringar.11 Det förenklade förfarandet innebär att ett verkställbart europeiskt betalningsföreläggande erkänns och verkställs i de övriga medlemsstaterna utan att det behövs någon verkställbarhetsförklaring och utan att det finns någon möjlighet att motsätta sig dess erkännande (artikel 19, se dock de hinder mot verkställighet som följer av artiklarna 22 och 23). Om en ansökan skulle bestridas under förfarandet kan tvisten, på samma sätt som vid en ansökan om betalningsföreläggandet enligt svensk nationell lagstiftning, överlämnas till domstol för vidare handläggning alternativt handläggas inom ramen 9Bogdan, M. m.fl., Svensk internationell privat- och processrätt, 9e uppl., 2020, s. 424-425. 10Beroende på när ett avgörande meddelats kan de äldre Brysselkonventionen och I- förordningen jämte förordningen nr 805/2004 om införande av en europeisk exekutionstitel för obestridda fordringar, förordningen nr 861/2007 om inrättande av ett europeiskt småmålsförfarande och förordningen nr 1896/2006 om införande av ett europeiskt betalningsföreläggande vara tillämpliga. 11Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1896/2006 av om införande av ett europeiskt betalningsföreläggande, kompletterande bestämmelser införda i svensk rätt genom Lag (2008:879) om europeiskt betalningsföreläggande. Förordningen är inte tillämplig i förhållande till . Processuella ianspråktaganden av egendom för det europeiska småmålsförfarandet (se nedan och artikel 17). Om en ansökan inte bestrids inom utsatt tid ska domstolen i ursprungsmedlemsstaten förklara det europeiska betalningsföreläggandet verkställbart (artikel 18). En skillnad mot det svenska nationella förfarandet om betalningsföreläggande är att svaranden saknar möjlighet att överklaga eller begära återvinning. Verkställighetsförfarandet regleras av verkställighetsmedlemsstatens lagstiftning och verkställs enligt samma villkor som ett verkställbart beslut som utfärdats i verkställighetsmedlemsstaten (artikel 21). På samma sätt som förfarandet kring ett europeiskt betalningsföreläggande är det europeiska småmålsförfarandet tänkt att förenkla och påskynda lösningen av privaträttsliga tvister om mindre värden och vara ett komplement till nationella förfaranden (artikel 1).12 Förfarandet omfattar gränsöverskridande tvister där det omtvistade kapitalbeloppet uppgår till högst (artikel 2). En dom i ett europeiskt småmålsförfarande kan verkställas , utan hinder av ett överklagande. Även här ska ett avgörande erkännas och verkställas i en annan medlemsstat utan att krav på verkställbarhetsförklaring och utan att det ska finnas någon möjlighet att invända mot erkännandet. Vidare regleras verkställighetsförfarandet av verkställighetsmedlemsstatens lagstiftning och ett avgörande verkställs på samma villkor som en dom som meddelats i den verkställande medlemsstaten (artiklarna 20–21, jfr 7 § lag [2008:1038] om europeiskt småmålsförfarande). Slutligen kan här även nämnas förordningen (EG) nr 805/2004 om europeisk exekutionstitel för obestridda fordringar som även den har som syfte att främja den inre marknaden och förenkla möjligheten att verkställa domar och beslut inom EU. Av åttonde punkten i ingressen framgår att en dom, som har intygats vara en europeisk exekutionstitel av den domstol som har meddelat domen, bör vid verkställighet behandlas som om den hade meddelats i den medlemsstat där verkställighet begärs (jfr artikel 5 och artikel 20). 12Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 861/2007 av om inrättande av ett europeiskt småmålsförfarande. och rådets förordning (EU) 2015/2421 av om ändring av förordning (EG) nr 861/2007 om inrättande av ett europeiskt småmålsförfarande och förordning (EG) nr 1896/2006 om införande av ett europeiskt betalningsföreläggande. Kompletterad genom Lag (2008:1038) om europeiskt småmålsförfarande. Förordningen är inte tillämplig i förhållande till . Processuella ianspråktaganden av egendom Övriga regleringar rörande verkställighet av utländska civilrättsliga avgöranden har ingått ett antal överenskommelser med andra stater som införlivats genom lag i och är tillämpliga i det fall Ia- och Luganoreglerna inte är möjliga att tillämpa. Inom regleras erkännande och verkställighet av civilrättsliga avgöranden (slutliga avgöranden) från , , eller i lag (1977:595) om erkännande och verkställighet av nordiska domar på privaträttens område. Verkställighetsförfarandet ska ske på samma sätt som för en svensk lagakraftvunnen dom (11 § och 12 §). I förhållande till gäller fortfarande den äldre lagen (1932:540) om erkännande och verkställighet av dom, som meddelats i . Därutöver finns bestämmelser som reglerar indrivning av underhållsbidrag. Mellan de nordiska länderna gäller den nordiska underhållsbidragskonventionen.13 Konventionen har införts i nationell lagstiftning genom lag (1962:512) om indrivning i av underhållsbidrag, fastställda i , , eller . Inom EU regleras verkställighet av underhållsbidrag i underhållsbidragsförordningen.14 Därutöver finns det ett antal andra rättsakter som rör verkställighet av underhållsbidrag fastställda i stater som inte omfattas av ovan nämnda regelverk. Även avgöranden i utländska skiljeförfaranden ska som huvudregel erkännas och verkställas i enligt 53 § lagen (1999:116) om skiljeförfarande, om inte annat följer av undantagen i 54–60 §§ samma lag. Slutligen kan här noteras att bland annat EU deltagit i arbetet med att ta fram en ny konvention på civilrättens område. Konventionen antogs 2019 inom ramen för för internationell privaträtt. Konventionen som benämns om erkännande och verkställighet av utländska domar på privaträttens område, har ännu inte trätt i kraft.15 Av konventionen följer att regionala instrument, så som Bryssel- och Luganoreglerna, har 13Konventionen mellan , , , och undertecknad i angående indrivning av underhållsbidrag. 14Rådets förordning (EG) nr 4/2009 av om domstols behörighet, tillämplig lag, erkännande och verkställighet av domar samt samarbete i fråga om underhållsskyldighet. 15The Convention of 2 2019 on the Recognition and Enforcement of Foreign Judgments in Civil or Commercial Matters (”HCCH Judgments Convention”). Texten återfinns på: . Processuella ianspråktaganden av egendom företräde framför konventionen. Vid tillämpning av konventionen behöver den anmodade staten göra en rad kontroller för att erkänna och verkställa ett utländskt avgörande. Det är den nationella lagstiftningen i den anmodade staten som reglerar verkställighetsförfarandet (artikel 13). Interimistiska beslut om säkerhetsåtgärder omfattas inte av konventionen (artikel 8). Genom internationella överenskommelser och avtal är del av ett omfattande internationellt samarbete inom straff- och straffprocessrätten. Det innebär bland annat att kan bistå andra länder med internationell rättslig hjälp under en pågående brottmålsprocess utomlands. kan även bistå med verkställighet i av utländska brottsmålsavgöranden till exempel rörande böter och förverkande. På motsvarande sätt kan svenska myndigheter begära hjälp utomlands. Utvecklingen på området inom EU har varit snabb , bland annat genom Lissabon-fördraget där EU gavs en överstatlig kompetens även inom straffrätten. Nedan följer en översiktlig redogörelse över de överenskommelser och samarbeten som har ingått och som kan inverka på utländsk egendom som finns i här landet. Rättsligt bistånd inom /EU Huvuddokumentet rörande rättsligt bistånd inom är konvention om inbördes rättshjälp (ETS No.030) och det första tilläggsprotokollet (ETS No.099). I anslutning till som nämns nedan har även ett andra tilläggsprotokoll antagits. Som komplement till konventioner enades majoriteten av EU:s medlemsstater 2000 om konventionen om ömsesidig rättslig hjälp mellan medlemsstaterna i EU och året därefter om ett tilläggsprotokoll rörande ekonomisk brottslighet.16 16Rådets akt av om att i enlighet med artikel 34 i Fördraget om Europeiska unionen upprätta konventionen om ömsesidig rättslig hjälp i brottmål mellan Europeiska unionens medlemsstater, OJ C 197, . Processuella ianspråktaganden av egendom Merparten av de regler som berör på området har samlats i lagen (2000:562) om internationell rättslig hjälp i brottmål. Lagen gäller i förhållande till andra stater oberoende av om ingått ett avtal eller inte med landet. Lagen utgår från principen att rättslig hjälp ska lämnas under de förutsättningar som gäller för en motsvarande åtgärd under en svensk förundersökning eller rättegång enligt eller annan lag eller författning och enligt de särskilda bestämmelserna i lagen (2 kap. 1 §). Det innebär att svenska myndigheter kan bistå utländsk åklagare eller polis med en åtgärd som de även hade kunnat vidta inom ramen för en svensk förundersökning eller rättegång. Den rättsliga hjälp som avses i lagen är bland annat kvarstad, beslag, husrannsakan och andra åtgärder som framgår av 28 kap. (1 kap. 2 § första stycket 5 punkten). För att ska bistå med de uppräknade tvångsåtgärderna uppställs ett krav på dubbel straffbarhet. Dubbel straffbarhet innebär att den brottsliga gärningen i den ansökande staten även måste vara brottslig enligt svensk lag. Avsteg kan ske från kravet på dubbel straffbarhet om en ansökan om husrannsakan eller beslag kommer från ett av EU:s medlemsländer och det är föreskrivet fängelse för gärningen i den ansökande statens lagstiftning (2 kap. 2 § och 4 kap. Lagen ger vidare utrymme för en stat att under vissa förutsättningar avslå en ansökan om rättslig hjälp, antingen på absoluta eller fakultativa grunder. En grund för avslag på ansökan kan vara om ett bifall till ansökan skulle medföra fara för rikets säkerhet, strida mot svenska allmänna rättsprinciper eller andra väsentliga intressen eller om gärningen har karaktär av ett politiskt brott eller utgör ett militärt brott (2 kap. 14 §). När det kommer till samarbetet inom EU grundar sig detta på principen om ömsesidig tillit till varandras rättssystem (mutal trust) och principen om ömsesidigt erkännande. Principerna innebär att ett beslut eller en dom i en medlemsstat ska erkännas av de andra medlemsstaterna på samma sätt som ett inhemskt avgörande.17 Detta kan leda till att medlemsstaterna får acceptera att nationella bestämmelser avviker från varandra och att en begäran inte alltid är förenlig med den anmodade statens lagstiftning. Inom EU har arbetet pågått under med att utveckla det straffrättsliga samarbetet för att bland annat motverka den gränsöver- 17Jfr artikel 82.1 fördraget om Europeiska unionens funktionssätt och mål C-187/01 Gözùtok/ p. Processuella ianspråktaganden av egendom skridande organiserade brottsligheten. Ett flertal rättsakter har antagits som ger medlemsstaterna snabbare och effektivare redskap för att vidta och få bistånd med utredningsåtgärder, frysning och förverkande – alla med utgångspunkt i principen om ömsesidigt erkännande. antogs rådets rambeslut /577/RIF om verkställighet i Europeiska unionen av beslut om frysning av egendom eller bevismaterial. antogs rådets rambeslut /783/RIF om tillämpning av principen om ömsesidigt erkännande på beslut om förverkande. De båda rambesluten har införts i nationell lagstiftning genom lagen (2005:500) om erkännande och verkställighet av frysningsbeslut i vissa fall (frysningslagen) och lagen (2011:423) om erkännande och verkställighet av beslut om förverkande i vissa fall. Rambesluten innehåller bestämmelser om erkännande och verkställighet av beslut om frysning och förverkande inom unionen. har också genomfört och rådets direktiv /41/EU om en europeisk utredningsorder på det straffrättsliga området genom lagen (2017:1000) om en europeisk utredningsorder. Direktivet, som inte gäller i förhållande till och , ersätter reglerna om frysning av bevismaterial i ovan nämnda rambeslut, i förhållande till de stater som är bundna av direktivet. Det innebär att frysningslagen alltjämt är tillämplig i förhållande till och när det är fråga om frysning av bevismaterial. Ett beslut om en utredningsåtgärd beslutad av en annan medlemsstat kan verkställas i i syfte att inhämta bevisning (1 kap. 3 § och 4 §). Be- slutet ska ha meddelats eller godkänts av en domare, domstol, undersökningsdomare eller allmän åklagare i ett straffrättsligt förfarande eller i ett annat förfarande avseende straffbara gärningar som inleds vid en administrativ eller rättslig myndighet, när ett beslut i ett sådant annat förfarande kan leda till ett förfarande inför en domstol som är behörig att handlägga brottmål. Beslag är en sådan utredningsåtgärd som här kan aktualiseras. Under vissa förutsättningar kan vägra att erkänna och verkställa en utredningsorder. Bland de vägransgrunder som är obligatoriska i 3 kap. 5 § finns till exempel att ett godkännande och verkställighet skulle strida mot bestämmelser om immunitet och privilegier eller att det skulle medföra ett hot mot landets säkerhet. Den fakultativa vägransgrunden innebär att godkännande och verkställighet kan vägras om det för samma gärning som avses i utrednings- Processuella ianspråktaganden av egendom ordern har meddelats en dom i eller i en annan stat och domen har fått laga kraft samt, vid en fällande dom, påföljden har avtjänats, är under verkställighet eller kan verkställas enligt lagen i den stat som har meddelat domen (3 kap. 6 §). har också genomfört rådets rambeslut /212/RIF om förverkande av , hjälpmedel och egendom som härrör från brott (förverkanderambeslut) och direktivet 2014/42/EU om frysning och förverkande av hjälpmedel vid av brott i Europeiska unionen (förverkandedirektiv) vilka syftar till att harmonisera medlemsstaternas lagstiftning om frysning och förverkande. EU har fortsatt arbetet med harmonisering av bestämmelserna om erkännande och verkställighet av beslut om frysning och beslut om förverkande. trädde och rådets förordning (EU) 2018/1805 av om ömsesidigt erkännande av beslut om frysning och beslut om förverkande i kraft.18 Förordningen ersätter rambesluten om frysning och förverkande, i de delar de inte redan ersatts av direktivet om en europeisk utredningsorder. Den nya frysningsförordningen är inte tillämplig i förhållande till och varför bl.a. den äldre frysningslagen är aktuell i förhållande till de medlemsstaterna. Övriga medlemsstater är direkt bundna av förordningen. För att möjliggöra tillämpningen av frysningsförordningen har infört lag (2020:968) med kompletterande bestämmelser till EU:s förordning om ömsesidigt erkännande av beslut om frysning och beslut om förverkande samt infört vissa andra följdändringar. Syftet med frysningsinstitutet är att åstadkomma ett snabbt och effektivt sätt att säkra egendom och bevis som finns i en annan medlemsstat än där förundersökningen bedrivs. Egendom kan genom lagen bli ”fryst” till dess att den överlämnas till den utfärdande staten efter ett beslut till följd av en sedvanlig ansökan om rättslig hjälp i brottmål, eller till dess att egendomen förverkas och detta beslut har verkställts.19 Verkställande myndighet i medlemsstaten ska erkänna ett beslut om frysning och vidta nödvändiga åtgärder för att verkställa beslutet på samma sätt som ett inhemskt beslut om frysning, om inte någon vägransgrund eller grund för uppskov är tillämplig. 18Tidigare gällde Rådets rambeslut /577/RIF av om verkställighet i Europeiska unionen av beslut om frysning av egendom eller bevismaterial och Rambeslut /783/RIF verkställighet av beslut om förverkande. 2002/03:67 s. 8. Processuella ianspråktaganden av egendom Exempelvis kan myndigheten vägra att erkänna eller verkställa ett beslut om det skulle strida mot bestämmelserna om immunitet och privilegier (jfr artikel 8 och artikel 19 frysningsförordningen). I de svenska förarbeten som utarbetades i anslutning till de tidigare rättsakterna som reglerade frysning, framgår det att den svenska uppfattningen är att begreppen ”immunitet” och ”privilegier” inte ska ges en alltför snäv innebörd.20 Verkställighet av ett beslut om frysning eller beslut om förverkande regleras av rätten i den verkställande staten och dess myndigheter har ensam behörighet att besluta om verkställighetsförfarandet och om alla åtgärder i samband därmed (artikel 23 frysningsförordningen). För svenskt vidkommande innebär det att när ett beslut om frysning ska verkställas som ett beslut om kvarstad jämställs det med ett beslut som meddelats av svensk domstol varför utsökningsbalken blir tillämplig och är verkställande myndighet.21 På motsvarande sätt ska bestämmelserna i 27 kap. tillämpas vid verkställighet att ett utländskt beslut som ska verkställas som ett beslut om beslag. Verkställighet av internationella brottmålsavgöranden I föregående avsnitt berörs bland annat verkställighet inom EU av beslut om förverkande. Verkställighet av ett utländskt beslut om förverkande regleras även i lagen (1972:260) om internationellt samarbete rörande verkställighet av brottmålsdom (internationella verkställighetslagen). Lagen omfattar överförande av verkställighet av frihetsberövande påföljder, böter och förverkande till och från . Egendom som enligt en utländsk dom förklarats förverkad kan enligt 18 § internationella verkställighetslagen tas i beslag, om beslag hade kunnat ske enligt svensk lag i en rättegång i (jfr vad som ovan anges om förverkande inom EU). Har ett föremål förklarats förverkat, får rätten förklara föremålet förverkat endast om det kunnat förklaras förverkat enligt svensk lag i en rättegång i (14 § andra stycket). Regeringen kan, i den mån det följer av en bilateral eller multilateral överenskommelse som har ingått med annan stat, i förordning bestämma att exempelvis böter och förverkande 2004/05:115 s. 55 f. 2019/20: 198 s. 71. Processuella ianspråktaganden av egendom som dömts ut i en annan stat får verkställas i . Ett sådant exempel är den europeiska konventionen från om brottmålsdoms internationella rättsverkningar. har även genom lagen (2009:1427) om erkännande och verkställighet av bötesstraff inom Europeiska unionen genomfört rådets rambeslut /214/RIF om tillämpning av principen om ömsesidigt erkännande av bötesstraff (ändrat genom rådets rambeslut /299/RIF). Med ett bötesstraff avses t.ex. en skyldighet enligt en lagakraftvunnen dom, ett strafföreläggande eller ett föreläggande av ordningsbot att betala böter eller företagsbot. Begreppet ”bötesstraff” omfattar även en skyldighet att betala ett belopp som i den staten utgör påföljd för straffbar gärning. Lagen omfattar dock inte beslut om förverkande av hjälpmedel till eller av brott eller enskilt anspråk som är verkställbart enligt rådets förordning (EG) nr 44/2001 av om domstols behörighet och om erkännande och verkställighet av beslut på privaträttens område (1 kap. 3 §). När en utländsk stat översänder ett bötesstraff för verkställighet till är det som prövar om avgörandet ska erkännas och verkställas i landet. Om bedömer att avgörandet är verkställbart i ska myndigheten meddela en verkställbarhetsförklaring. Hinder mot verkställighet är enligt 3 kap. 11 § samma lag följande. 1.Om det för samma gärning meddelats dom eller beslut i eller i en annan stat och domen eller beslutet i den andra staten, vid ett fällande avgörande, har verkställts. 2.Om gärningen helt eller delvis begåtts i och den inte motsvarar brott enligt svensk lag eller om en tillämpning av 35 kap. 7 § innebär att preskription inträtt. 3.Om den dömde inte hade fyllt när brottet begicks. 4.Om en sådan förklaring inte skulle vara förenlig med bestämmelser om immunitet. 5.Om bötesstraffet har beslutats efter ett skriftligt förfarande och det inte har bekräftats i intyget att den dömde personligen eller genom behörigt ombud underrättats om sin rätt att bestrida samt om tidsfristen för detta. Processuella ianspråktaganden av egendom 6.Om bötesstraffet har meddelats efter en förhandling där den dömde inte var personligen närvarande och om det inte har bekräftats i intyget att något av villkoren i artikel 7.2 i–j i rambeslutet är uppfyllt. beslut om verkställbarhetsförklaring kan överklagas varvid bestämmelserna i 18 kap. utsökningsbalken är tillämpliga. En verkställbarhetsförklaring ska enligt 3 kap. 14 § lagen om erkännande och verkställighet av bötesstraff inom Europeiska unionen upphävas av (eller av domstolen om den är föremål för rättens prövning) om det till exempel framkommer att straffet inte får verkställas i , om nåd beviljats, om egendom som kan användas för verkställighet inte påträffas eller det av någon annan anledning inte är möjligt att verkställa straffet, eller om begäran om verkställighet återkallas. I förhållande till de nordiska länderna gäller lagen (1963:193) om samarbete med , , och angående verkställighet av straff m.m. (nordiska verkställighetslagen) med tillhörande förordning (1963:194) om samarbete med , , och ang. verkställighet av straff m.m. Den nordiska verkställighetslagen omfattar enligt 1 § en dom som meddelats i , , eller , genom vilken någon dömts till böter eller förverkande av egendom eller i brottmål utdömts ersättning för rättegångskostnad. Lagen är också tillämplig på beslut som meddelats i någon av de nordiska länderna till tryggande av anspråk på böter, förverkande av egendom, skadestånd eller ersättning för rättegångskostnad som rör kvarstad, skingringsförbud eller beslag av egendom som tillhör brottsmisstänkt. Förfarandet vid verkställighet ska ske enligt svensk lag (2 §). Internationella verkställighetslagen åtföljs av förordningen (1977:178) med vissa bestämmelser om internationellt samarbete rörande verkställighet av brottmålsdom som närmare redogör för lagens tillämpningsområde, där det till exempel framgår vilka stater som tillträtt ovan nämnda konventioner. Övriga överenskommelser framgår av 21–§§. Processuella ianspråktaganden av egendom EU:s medlemsländer har enats om att bistå varandra med indrivning av statliga fordringar så som skatter, tullar och avgifter inom ramen för det s.k. indrivningsdirektivet.22 Vid en ansökan om indrivning i från en medlemsstat ska fordran behandlas som om den var den anmodade medlemsstatens om inte annat föreskrivs i direktivet. Vid förfarandet ska den anmodade myndigheten (i ) använda sina befogenheter och förfaranden enligt den anmodade medlemsstatens lagar, förordningar eller administrativa bestämmelser för fordringar som avser samma eller, i avsaknad av detta, en liknande skatt eller avgift, om inte annat föreskrivs i direktivet (artikel 13). Direktivet ger även möjlighet för en (sökande) medlemsstat att begära att den anmodade myndigheten vidtar säkerhetsåtgärder, i den mån det är tillåtet enligt dess nationella lagstiftning och är i överensstämmelse med dess administrativa praxis, dels när det finns en fordran eller dokument som möjliggör verkställighet i den sökande staten som är bestridd när begäran görs, dels för att säkerställa indrivning om en fordran ännu inte är föremål för ett dokument som medger verkställighet (artikel 16). Utöver indrivningsdirektivet har ingått andra internationella överenskommelser, ofta dubbelbeskattningsavtal, som innehåller bestämmelser om indrivning av skatter och som gäller parallellt med direktivet. Till exempel det nordiska skattehandräckningsavtalet som vanligen tillämpas mellan , och i stället för indrivningsdirektivet.23 I förhållanden mellan , , , och gäller även Europaråds- och om ömsesidig handräckning i skatteärenden.24 Konventionen ger länderna möjlighet att begära att en skattskyldigs tillgångar tas i beslag eller spärras, för att säkerställa en framtida indrivning. Det krävs dock att den begärda åtgärden är tillämplig i såväl den sökande som den anmodade staten (artikel 2).25 22Rådets direktiv /24/EU av om ömsesidigt bistånd för indrivning av fordringar som avser skatter, avgifter och andra åtgärder, införlivat huvudsakligen genom lagen (2011:1537) om bistånd med indrivning av skatter och avgifter inom Europeiska unionen (biståndslagen).