sou · H9B391 · 2021-11-24 00:00:00 — Det följer av att organisationen som är verksam- hetsutövare inte är svensk. 3 § I denna lag har nedanstående begrepp följande betydelse. 1.Utsändning av rymdföremål, 2.manövrering eller annan påverkan av rymdföremål, 3.återföring av rymdföremål, 4.aktivitet eller påverkan på annan himlakropp än jorden, och 5.annan verksamhet som utförs i rymden än de som anges i punkterna 1–4. Ett föremål, bestående av nyttolast och sondraket eller bärraket inklusive delar av dessa, som ska sändas ut, sänds ut eller har sänts ut till en höjd som överstiger över havsytans nivå. Den som bedriver, eller har för avsikt att bedriva, rymdverksamhet och an- svarar för, eller har ett bestämmande inflytande över, verksamheten. I paragrafen definieras vissa uttryck som används i lagen. Uttrycket behandlas i avsnitt 6.5.1. Rymdverksamhet enligt lagen be- står av fem olika verksamheter; utsändning av rymdföremål, manöv- rering eller annan påverkan av rymdföremål, återföring av rymdföre- mål, aktivitet eller annan påverkan på andra himlakroppar än jorden och annan verksamhet som utförs i rymden än de angivna. Vad som är ett rymdföremål enligt lagen definieras också i paragrafen, se kommentaren nedan. Punkten 1 reglerar utsändning av rymdföremål från jorden till rymden. För att en utsändning ska omfattas av punkten krävs det att rymdföremålet ska sändas ut till en höjd som överstiger 100 kilo- meter över havsytans nivå, se definitionen av rymdföremål. ningsverksamheten börjar när rymdföremålet skiljs från utsändnings- rampen. Om ett rymdföremål sänds ut från en farkost, till exempel ett fartyg eller ett flygplan, påbörjas utsändningen när föremålet har separerats från utsändningsfarkosten, som i dessa fall utgör utsänd- ningsramp. När utsändningsverksamheten slutar beror på vad det är för rymdföremål eller vad som är syftet med utsändningen. Utsänd- ningen av en bärraket med nyttolast, till exempel en satellit, i syfte att leverera den till en omloppsbana är avslutad när detta har gjorts. Om utsändningen inte syftar till en leverans till omloppsbana, till exempel utsändning av en sondraket, upphör utsändningen när raketen och dess nyttolast har återvänt och landat på jorden. Det krävs inte att utsändningen lyckas på så sätt att rymdföre- målet når en höjd som överstiger för att utsändningen ska anses vara rymdverksamhet. Även utsändningar som misslyckas omfattas av lagen under förutsättning att avsikten var att rymdföre- målet skulle sändas ut till ovannämnda höjd. Under denna punkt faller även den manövrering av rymdföre- målet som krävs för att sända ut föremålet till en höjd som överstiger över havsytans nivå. I punkten 2 regleras manövrering eller annan påverkan av rymd- föremål. Under punkten faller alla åtgärder som hänför sig till att styra eller på annat sätt påverka, till exempel knuffa, ett rymdföremål som har sänts ut till en höjd som överstiger över havs- ytans nivå. Manövrering eller annan påverkan kan ske från jorden eller från en annan satellit genom radiokommunikation, men även genom optisk kommunikation. Likaså kan manövrering eller annan påverkan ske indirekt genom till exempel algoritmer eller maskin- inlärning och att satellitens egna datorer analyserar situationen och anger styrkommande utan mänsklig inblandning. Punkten 3 avser återföring av rymdföremål från rymden till jorden. För att punkten ska vara tillämplig krävs det att rymdföremålet har sänts ut till en höjd som överstiger över havsytans nivå och ska återföras från denna höjd, se definitionen av rymdföremål. Det kan exempelvis vara fråga om att återföra satelliter från nämnda höjd eller från andra himlakroppar än jorden, men också att återföra uttjänta satelliter eller raketsteg (rymdskrot). Återföringen av ett rymdföremål påbörjas när föremålet styrs bort från en omloppsbana i syfte att föras tillbaka till jorden. Föremålet kan också hämtas i en omloppsbana av ett annat rymdföremål i nämnda syfte. Återföringen avslutas när föremålet landar på jorden. Under denna punkt faller även den manövrering av rymdföre- målet som krävs för att återföra föremålet till jorden. En sondrakets återgång till jorden faller däremot inte under denna punkt eftersom detta anses vara en del av utsändningen, se kommentaren till punk- ten 1. Punkten 4 reglerar aktivitet eller påverkan på annan himlakropp än jorden. Denna punkt omfattar till exempel att landa rymdföremål på en annan himlakropp än jorden samt att utföra olika aktiviteter där. Sådana aktiviteter kan vara provtagningar och utvinning av rå- varor och mineraler i syfte att bygga infrastruktur i rymden av material från himlakropparna. Ett annat exempel är att påverka en asteroid genom att flytta den bort från en bana. Verksamheten enligt denna punkt börjar när rymdföremålet styrs bort från en omloppsbana i syfte att utföra en aktivitet eller påverkan på en himlakropp och slutar när aktiviteten på himlakroppen är avslutad. Punkten 5 omfattar annan verksamhet som utförs i rymden och som inte utgör utsändning, manövrering eller återföring av rymd- föremål eller aktivitet eller annan påverkan på himlakroppar. Det krävs alltså att det handlar om en annan sorts verksamhet än de verk- samheter som anges i punkterna 1–4. Det kan alltså inte vara fråga om en utsändning av ett föremål som inte når höjden över havsytan och som alltså inte är ett rymdföremål. En verksamhet som inte utgör utsändning, manövrering eller återföring av rymd- föremål och som företas på en höjd faller däremot under denna punkt om den kan anses utföras i rymden. Ett exempel på en verksamhet som omfattas av denna punkt är ett rymdföremål som befinner sig i en omloppsbana och som inte kan manövreras eller på annat sätt påverkas. Ytterligare ett exempel är ett experiment som sänds ut i rymden med en sondraket och därefter frigörs från sondraketen för att färdas fritt i rymden utan att manöv- reras eller på annat sätt påverkas. Mottagande av signaler eller annan information från ett rymd- föremål i rymden faller inte under denna punkt – eller någon av de andra punkterna – eftersom det inte är en verksamhet som utförs i rymden utan på jorden. Uttrycket behandlas i avsnitt 6.5.1 och 6.5.3. Med rymdföremål avses ett föremål, bestående av nyttolast och sondraket eller bärraket inklusive delar av dessa, som ska sändas ut, sänds ut eller har sänts ut till en höjd som överstiger över havsytans nivå. Ett rymdföremål kan bestå av sondraket eller bärraket och den nyttolast som sondraketen eller bärraketen sänder ut i syfte att den ska utföra ett uppdrag. Nyttolasten är då integrerad med den utsänd- ande raketen. Ett rymdföremål kan även vara endast nyttolasten när denna har skiljts från raketen, till exempel för att levereras till om- loppsbana. När nyttolasten och raketen har separerats från varandra är alltså nyttolasten och raketen olika rymdföremål. Nyttolasten kan vara en satellit eller rymdsond, men det kan också vara en annan typ av farkost som är självständig i sin färd eller sin omloppsbana. Exempel på sådana självständiga och friflygande farkoster är en sub- satellit eller ett enskilt instrument som frigörs från sin modersatellit eller en landare som frigörs för att landa på en himlakropp. En ”dummy”, som fungerar som ballast för en bärraket, är också ett exempel på en nyttolast som utför ett uppdrag. Även delar av bärraketen, sondraketen eller nyttolasten som – avsiktligt eller oavsiktligt – har separerats omfattas av begreppet rymd- föremål. Det kan vara fråga om raketsteg som har frigjorts från bär- raketen eller delar av en satellit som har lossnat vid en kollision. Det kan också vara en nyttolast som består av flera delar som kan manöv- reras eller på annat sätt påverkas var för sig. En nyttolast kan alltså bestå av flera rymdföremål. Exempelvis kan en del av en satellit fri- göras och manövreras separat. Dessa självständiga delar – ibland be- tecknade som modersatellit och dottersatellit – utgör flera rymd- föremål. En integrerad beståndsdel av ett rymdföremål, till exempel ombord- datorer, framdrivningssystem eller solceller, utgör emellertid inte ett självständigt rymdföremål i lagens mening. Likaså utgör inte kring- utrustning som används vid utsändning av rymdföremål, såsom ut- sändningsramper på marken eller motsvarande hjälpmedel för luft- fartyg eller fartyg, rymdföremål. Inte heller sådan utrustning som används för utsändning av signaler för kommunikation med satel- liter och andra rymdföremål för att påverka deras position och funk- tion utgör rymdföremål enligt lagen. Ett krav för att ett föremål ska betecknas som ett rymdföremål är att det ska sändas ut, sänds ut eller har sänts ut till en höjd som över- stiger över havsytans nivå. Avgränsningen till föremål på viss höjd får återverkan på olika delar av rymdverksamheten som omfattas av lagen, såväl utsändning, manövrering eller annan på- verkan av rymdföremål som återföring av rymdföremål. Härigenom blir omfattningen av begreppet rymdverksamhet i lagens mening klart och tydligt avgränsad i dessa delar. Även misslyckade utsändningar där rymdföremålet inte når över höjden över havsytan omfattas av lagen förutsatt att avsikten var att rymdföremålet skulle överstiga denna höjd. I lagen finns ingen definition av rymden, vilket är i linje med de internationella traktaten. Om ett föremål ska sändas ut till en höjd som understiger över havsytan, är föremålet inte ett rymdföremål i lagens mening. I detta fall är det alltså inte fråga om rymdverksamhet, utan om verksamhet på hög höjd som i förekom- mande fall omfattas av luftfartsregleringen. Det är alltså höjden som ett föremål når, eller avser att nå, som avgör om en verksamhet om- fattas av rymdlagstiftningen eller luftfartslagstiftningen. Uttrycket behandlas i avsnitt 7.3.3. En verksamhetsutövare är enligt lagens definition den som bedriver, eller har för avsikt att bedriva, rymdverksamhet och ansvarar för, eller har ett bestämmande inflyt- ande över, verksamheten. Verksamhetsutövaren kan vara såväl en fysisk som juridisk per- son. Det är inte tillräckligt att personen bedriver, eller har för avsikt att bedriva verksamheten, utan en förutsättning är att denne också ansvarar för verksamheten eller utövar ett bestämmande inflytande över den. Att en verksamhetsutövare har ett bestämmande inflytande över verksamheten innebär att denne ensam utövar verklig styrning och kontroll över verksamheten och har faktiska och rättsliga möj- ligheter att vidta åtgärder. En verksamhetsutövare kan vara den som har ett bestämmande inflytande över driften av rymdföremålet och ansvarar för hanteringen av denna, inklusive manövrering. Verksamhetsutövaren kan till exem- pel vara ägaren av en nyttolast, bärraket eller sondraket. också vara en utsändningsleverantör som på uppdrag av en nytto- lastägare utför utsändningen av nyttolasten och därmed har det be- stämmande inflytandet och ansvaret över utsändningsverksamheten. 1 § Tillstånd krävs för att bedriva rymdverksamhet. Paragrafen reglerar att det krävs tillstånd för att bedriva rymdverk- samhet. Den behandlas i avsnitt 7.3.1–7.3.3. Av 1 kap. 2 § framgår att lagen gäller för rymdverksamhet som dels bedrivs från svenskt territorium eller från farkost som befinner sig utomlands men är registrerad i , dels bedrivs av en svensk medborgare eller en juridisk person med säte i . Detta innebär att tillstånd krävs för verksamhet som bedrivs från svenskt territo- rium eller svenska farkoster eller som utförs av svenska rättssubjekt. Såväl statlig som privat verksamhet ska vara tillståndspliktig. Det framgår emellertid av 9 § att regeringen får föreskriva undantag från tillståndsplikt för rymdverksamhet som bedrivs av staten. Det är verksamhetsutövaren som ska ansöka om tillstånd för rymdverksamhet. Vad som avses med verksamhetsutövare framgår av kommentaren till 1 kap. 3 §. Det krävs tillstånd för varje särskild och avskild verksamhet som utgör rymdverksamhet enligt lagen. Det är alltså inte möjligt att få ett generellt tillstånd för att bedriva upprepad verksamhet inom ett område eller ett tillstånd som avser flera självständiga, friflygande rymdföremål. Varje självständigt, friflygande rymdföremål i rymden utgör en verksamhet och kräver därmed ett eget tillstånd. Detta gäller alltså även om två satelliter sänds ut med samma bärraket, eftersom det är två friflygande enheter och därmed två självständiga rymd- föremål. På samma sätt är två sondraketer, som sänds ut i tät följd för att de samverkar i ett forskningsuppdrag, två friflygande enheter och kräver separata tillstånd. Det är också fråga om två verksamheter –och därmed två tillstånd – om avsikten är att ett instrument som monterats på en satellit eller en sondraket ska avskiljas i rymden för att där flyga fritt. Däremot är inte varje manöver som ett rymdföre- mål gör en verksamhet, utan all den manövrering som krävs för att styra föremålet i rymden utgör en verksamhet. Lagen föreskriver olika sorts tillstånd för olika typer av verksam- het. Ett tillstånd att bedriva rymdverksamhet kan avse någon av de verksamheter som anges i punkterna 1–5 i definitionen av rymdverk- samhet i 1 kap. 3 §, se kommentaren till denna bestämmelse. Det rör sig alltså om tillstånd för utsändning av rymdföremål, tillstånd för manövrering eller annan påverkan av rymdföremål, tillstånd för åter- föring av rymdföremål, tillstånd för aktivitet eller påverkan på annan himlakropp än jorden samt tillstånd för annan verksamhet som ut- förs i rymden än de angivna. Vid förändringar av verksamheten inom den beviljade tillstånds- typen, som inte är av ringa betydelse, krävs ett kompletterande till- stånd. För det fall det rör sig om förändringar som är av den karak- tären att det är fråga om en annan tillståndstyp, så krävs givetvis ett nytt tillstånd för den nya typen av verksamhet. 2 § Den myndighet som regeringen bestämmer ska pröva frågor om tillstånd att bedriva rymdverksamhet. I paragrafen anges att den myndighet som regeringen bestämmer prövar frågor om tillstånd att bedriva rymdverksamhet. Paragrafen behandlas i avsnitt 7.3.4. 3 § Tillstånd att bedriva rymdverksamhet ska beviljas, under förutsättning att 1.verksamhetsutövaren har en ändamålsenlig ekonomisk och teknisk plan för hur verksamheten ska bedrivas, 2.verksamhetsutövaren uppfyller de krav på ansvarsförsäkring eller annan ekonomisk säkerhet som anges i 4 kap. 5 och 6 §§, 3.verksamheten ska bedrivas med beaktande av allmän och enskild säkerhet, 4.verksamheten ska bedrivas på sätt som är långsiktigt hållbart för miljön för att minimera uppkomst av rymdskrot och annan skadlig miljöpåverkan, 5.verksamhetsutövaren har en ändamålsenlig plan för hur verksamheten ska avslutas, 6.verksamheten inte är olämplig med hänsyn till säkerhet eller andra utrikes-, säkerhets- eller försvarspolitiska intressen, 7.verksamheten är förenlig med internationella förpliktelser, 8.verksamheten ska bedrivas med beaktande av reglerna om exportkontroll, 9.verksamheten ska bedrivas med beaktande av den internationella tele- unionens regler. Paragrafen, som behandlas i avsnitt 7.3.6, anger vilka allmänna vill- kor som verksamhetsutövaren ska uppfylla för att tillstånd att bedriva rymdverksamhet ska beviljas. Vad som avses med verksamhetsutövare framgår av kommentaren till 1 kap. 3 §. Enligt första punkten krävs för tillstånd att verksamhetsutövaren har en ändamålsenlig ekonomisk och teknisk plan för hur verksam- heten ska bedrivas. En förutsättning för tillstånd är att verksamhets- utövaren har de ekonomiska resurser som krävs för att driva verk- samheten på ett ändamålsenligt och ansvarsfullt sätt. Alla faser av verksamheten ska kunna finansieras, men också eventuella åtgärder på grund av kollisionsvarningar eller skador ska kunna hanteras eko- nomiskt. En annan förutsättning för tillstånd är att verksamheten ska bedrivas så att den motsvarar de tekniska kvalifikationer som krävs enligt såväl bindande nationella och internationella föreskrifter som riktlinjer som stävar efter att följa till exempel LTS- riktlinjerna. Personalen ska ha den tekniska kompetens och erfaren- het som fordras för verksamheten. Kravet på teknisk kunskap ska emellertid stå i proportion till verksamhetens tekniska nivå, vilket innebär att det ställs högre krav på ett kommersiellt satellitprojekt än ett studentprojekt. Förväntade risker för oväntade händelser och skada i verksamheten och planen för hur detta ska hanteras tekniskt ska bedömas vara godtagbart. Av andra punkten framgår att verksamhetsutövaren ska uppfylla kraven på ansvarsförsäkring eller annan ekonomisk säkerhet för att tillstånd ska beviljas, se kommentaren till 4 kap. 5 §. Försäkringen eller säkerheten ska som huvudregel täcka det strikta ansvaret eller regressansvaret upp till ett belopp om , men till- ståndsmyndigheten kan besluta om ett lägre belopp om det är lämp- ligt med hänsyn till verksamheten. Det finns även möjlighet till undantag från försäkringsskyldigheten om någon annan har en ansvars- försäkring eller har ställt en säkerhet som täcker verksamhetsutöva- rens strikta ansvar eller regressansvar. inte de verksamhetsutövare som omfattas av det statliga försäkrings- systemet, se kommentaren till 4 kap. 6 §. I tredje punkten anges att verksamheten ska bedrivas med beakt- ande av allmän och enskild säkerhet. Eftersom rymdverksamhet är förenad med risk för betydande skador ska verksamheten bedrivas på ett säkert sätt för att tillstånd ska meddelas. Risker för person- och sakskador på tredje part som verksamheten kan komma att or- saka på jordens yta, i luftrummet och i rymden ska bedömas vara acceptabla. De säkerhetskrav som gäller för den rymdbas som utsänd- ning av rymdföremålet ska ske från ska anses vara tillräckliga. Enligt fjärde punkten ska verksamheten för att få tillstånd bedri- vas på sätt som är långsiktigt hållbart för miljön för att minimera uppkomst av rymdskrot och annan skadlig miljöpåverkan. Verksam- heten ska prövas utifrån bestämmelsen om miljöskydd i 5 kap. 1 § samt de internationella riktlinjer och rekommendationer som finns om långsiktigt hållbart nyttjande av rymden, till exempel LTS-rikt- linjerna och Space debris mitigation guidelines. I prövningen bedöms risken för uppkomst av rymdskrot, till exempel på grund av kolli- sioner med andra rymdföremål, samt risken för skadlig miljöpåverkan på jorden, i luftrummet och i rymden, exempelvis utsläpp, buller och nedfall. Vidare bedöms risken för skadlig miljöpåverkan om kemiska ämnen, kärnämnen och andra radioaktiva ämnen ska användas. Om verksamheten innefattar landning på en annan himlakropp ska risken för oönskad biologisk spridning mellan himlakroppar bedömas. För att tillstånd ska meddelas ska dessa risker anses vara acceptabla för miljön. Av femte punkten framgår att en förutsättning för tillstånd är att verksamhetsutövaren har en ändamålsenlig plan för hur verksam- heten ska avslutas. För att minimera uppkomsten av rymdskrot ska verksamheten avslutas på sätt som är förenligt med bestämmelsen om miljöskydd i 5 kap. 1 § och anslutande föreskrifter samt inter- nationella riktlinjer och rekommendationer om långsiktigt hållbart nyttjande av rymden, till exempel LTS-riktlinjerna och Space debris mitigation guidelines. Enligt sjätte punkten får verksamheten inte vara olämplig med hän- syn till säkerhet eller andra utrikes-, säkerhets- eller för- svarspolitiska intressen om tillstånd ska beviljas. En prövning ska göras av lämpligheten avseende de aktörer som deltar i verksamheten utifrån säkerhet och andra utrikes-, säkerhets- och försvars- Detta innefattar inte bara en granskning av verk- samhetsutövaren utan även dennes samarbetspartners och finansiärer för verksamheten. Även ägarförhållanden för andra deltagande aktö- rer ska kontrolleras. Rymdföremålet och dess delar ska undersökas vad avser ägare, var beståndsdelarna är konstruerade, om det finns komponenter som ingår i ett annat lands exportkontrollregim och vad för uppdrag som ska utföras. Varje enskild nyttolast ska granskas. Bedömningen av om en verksamhet kan vara olämplig med hänsyn till säkerhet eller andra utrikes-, säkerhets- eller försvarspoli- tiska intressen ska även göras med beaktande av de internationella exportkontrollregimerna; Missilteknologikontrollregimen (MTCR), som syftar till att förhindra eller begränsa spridningen av robotar som bärare av massförstörelsevapen, samt Wassenaar-arrangemanget, som har exportkontrollregler som omfattar rymdfart. Även Haagkoden mot spridning av ballistiska robotar ska beaktas. Uttrycket säkerhet kommenteras vid 1 kap. 1 §. I sjunde punkten anges att ett villkor för tillstånd är att verksam- heten är förenlig med internationella förpliktelser. Av detta följer att verksamheten ska vara förenlig med de inter- nationella traktaten på området rymdrätt som anslutit sig till, vilket är rymdfördraget, ansvarskonventionen, räddningsfördraget och registreringskonventionen. Verksamheten ska även vara förenlig med folkrättsliga åtaganden i övrigt som är bunden av och den internationella privaträtten och . Vid export av produkter med dubbla användningsområden kan tillstånd krävas enligt (EU-förordningen 2021/821 om upprättande av en unionsordning för kontroll av export, förmed- ling, transitering och överföring av samt tekniskt bistånd för pro- dukter med dubbla användningsområden och lagen om kontroll av produkter med dubbla användningsområden och av tekniskt bistånd med anslutande förordning) samt lagen om krigsmateriel. Enligt åttonde punkten ska därför verksamheten bedrivas med beaktande av reglerna om exportkontroll. Det är som är ansvarig myndighet för att pröva frågor om exporttillstånd. Enligt nionde punkten är det en förutsättning för tillstånd att den internationella teleunionens regler beaktas i bedrivandet av verksam- heten. Dessa regler aktualiseras beträffande kommunikationen mellan satelliten och jorden. Det krävs koordinering, notifiering och regi- strering inom den internationella teleunionen. från markstation till satellit regleras enligt lagen om elektronisk kom- munikation. Av 10 § första stycket framgår att regeringen får meddela före- skrifter om krav i det enskilda fallet på avtal om ansvarsfördelning med annan stat för att tillstånd att bedriva rymdverksamhet ska be- viljas. Ett bemyndigande till regeringen eller den myndighet som reger- ingen bestämmer att meddela föreskrifter om ytterligare villkor för beviljande av tillstånd att bedriva rymdverksamhet samt vilka upp- gifter en ansökan om tillstånd ska innehålla finns i 11 § 1. 4 § Tillstånd att bedriva rymdverksamhet kan förenas med villkor om 1.att uppkomst av fara för allmän och enskild säkerhet ska undvikas, 2.att verksamheten ska bedrivas på sätt som är långsiktigt hållbart för att minimera uppkomst av rymdskrot och annan skadlig miljöpåverkan, 3.att ägarförändringar i verksamheten, som innebär att en ny ägare inne- har av aktierna eller andelarna eller av rösterna, anmäls till den myndighet som utövar tillsyn över verksamheten, 4.krav som är av betydelse för säkerhet eller andra utrikes-, säker- hets- eller försvarspolitiska intressen, 5.att verksamhetsutövaren har beviljats tillstånd att använda radiosändare samt registrerat frekvenser och banposition inom den internationella teleunionen innan rymdverksamheten påbörjas, eller 6.att verksamhetsutövaren har beviljats tillstånd för annan typ av rymd- verksamhet innan verksamheten påbörjas. Paragrafen reglerar att ett tillstånd att bedriva rymdverksamhet kan förenas med vissa villkor. Den behandlas i avsnitt 7.3.9. Enligt praxis får en myndighet även utan författningsstöd förena ett tillstånd med villkor under förutsättning att dessa ligger inom ramen för de syften som ska tillgodoses genom tillståndsgivningen, se HFD 2020 ref. 18. Det finns alltså inte något formellt hinder för tillståndsmyndigheten att förena tillståndet med andra villkor än de som anges i bestämmelsen. ska uppräkningen i bestäm- melsen ses som en precisering i förhållande till 3 §, som anger under vilka förutsättningar tillstånd ska beviljas.