sou · H9B391 · 2021-11-24 00:00:00 — Regeringen bör därefter hållas under- rättad om den bedrivna verksamheten för att få den insyn i verksam- heten som krävs, bland annat utifrån internationella åtag- anden på rymdområdet. En bestämmelse om att regeringen ska hållas underrättad om verksamheten bör därför införas i den nya lagen. En myndighet inom försvars- och säkerhetsområdet som kan bli aktuell för ett undantag, har dessutom som utgångspunkt en allmän åter- rapporteringsskyldighet till regeringen om den verksamhet som myn- digheten bedriver enligt sitt regleringsbrev. Detta säkerställer också att regeringen kommer att informeras löpande om den bedrivna rymd- verksamheten. En central fråga att ta ställning till är vem som ska utöva tillsyn över rymdverksamhet enligt den nya lagen. För att garantera trovärdig- heten i tillsynen bör den utföras av ett organ som är självständigt från den verksamhet som tillsynen riktas mot, (jfr skr. 2009/10:79, s. 16). Att tillsynsmyndigheten är fri och oberoende är en grundlägg- ande förutsättning för en effektiv och rättssäker tillsynsverksamhet. Regeringen har valt olika sätt att organisera tillsynen för olika verksamheter. Vissa myndigheter har ett renodlat tillsynsuppdrag, medan andra myndigheter även har andra uppdrag i form av till- ståndsgivning, normerande verksamhet, såsom utfärdande av före- skrifter och allmänna råd, eller främjandeuppgifter, såsom rådgiv- ning och bidragsgivning. Vilken organisation som är lämplig skiljer sig åt mellan olika verksamhetsområden (se Statskontorets rapport till om tillsynen – om utformningen av statlig tillsyn, 2012, s. 9 f.). Enligt kommentaren till artikel 5 i modellagen bör tillsyn anför- tros den myndighet som utfärdar tillstånd. Enligt Statskontorets ovannämnda rapport om tillsyn kan det kan finnas kunskaps- och effektivitetsmässiga skäl att förena tillståndsgivningen med tillsyns- uppgifterna. Den tillståndsgivande myndigheten har kunskap om och erfarenhet av ärendet, vilket medför att uppföljningen och gransk- ningen av hur tillståndshavaren lever upp till lagstiftningen och vill- koren i tillståndsbeslutet därmed underlättas. Rapporten framhåller emellertid även att det kan finnas vissa principiella problem med att blanda tillsynsuppgifter med uppgifter som främjande, tillståndsgiv- ning och normering. Relationen mellan tillståndsgivning och tillsyn ses emellertid inte som lika problematisk som den mellan främjande- uppgifter och tillsyn. Det är i vart fall viktigt att myndigheten ser till att uppgifterna organisatoriskt skiljs åt inom myndigheten, så att myndighetens opartiskhet inte ifrågasätts (Statskontorets rapport, s. 9 f., 49 ff. och 83 ff.). I avsnitt 7.3.4 har vi föreslagit att Rymdstyrelsen ska pröva frågor om tillstånd. Vi har där angett vilken kompetens den tillståndsgiv- ande myndigheten bör ha. Samma kompetenskrav gör sig gällande för tillsynsorganet. Det handlar bland annat om goda kunskaper om svensk och internationell rymdverksamhet samt rymdrelaterad industri och forskning, men även teknisk, ekonomisk och juridisk kompetens. Därutöver är det nödvändigt att tillsynsorganets personal har kompetens, rutiner och förutsättningar för att befatta sig med sekretessreglerad och säkerhetsskyddsklassificerad information. Till- synsorganet ska också på ett effektivt och rättssäkert sätt kunna fatta beslut och vidta tillsynsåtgärder som kan innebära svåra avvägningar mellan främjande av forskning, utveckling och innovation samt risker för säkerhet eller allmän och enskild säkerhet. hövs även specifik kompetens kopplat till tillsynsrollen, till exempel hur tillsynsrollens krav på objektivitet, saklighet och likabehandling ska hanteras. är det Rymdstyrelsen som utövar tillsyn över icke-statlig rymdverksamhet, även om det är regeringen som beslutar om åter- kallelse av tillstånd att bedriva rymdverksamhet. Rymdstyrelsen föreslås också vara tillståndsgivande myndighet enligt den nya lagen. Enligt vår bedömning talar därför starka skäl för att Rymdstyrelsen, som är expertmyndighet avseende rymdfrågor, även fortsättningsvis ska utöva tillsyn över rymdverksamhet enligt den nya lagen. Den tillsyn som utövas av Rymdstyrelsen är emellertid begränsad i sin omfattning och av skäl som vi redogjort för i avsnitt 9.3.3 finns det behov av att bedriva en mer ingående tillsyn framöver. En sådan utökad tillsyn kommer att kräva mer kunskap och resurser än vad Rymdstyrelsen besitter . Enligt vår bedömning finns det emeller- tid inte någon annan myndighet – eller något annat organ – som är bättre lämpad att utöva tillsynen än Rymdstyrelsen. Det kan an- märkas att i våra nordiska grannländer utförs såväl prövning av till- stånd som efterföljande kontroll av verksamheten av det departe- ment som ansvarar för rymdfrågor. Eftersom det finns en strävan i att regeringen inte ska hantera enskilda ärenden anser vi att detta inte är en lämplig lösning, särskilt inte mot bakgrund av att Rymdstyrelsen har uppgiften att utöva kontroll av rymd- verksamheten. Vi föreslår därför att Rymdstyrelsen ska vara tillsynsmyndighet enligt den nya lagen. Detta bör anges i förordning. Vår uppfattning är emellertid att denna ordning kommer att kräva att Rymdstyrelsen i vart fall initialt får ytterligare medel för att kunna expandera sin tillsynsverksamhet. Annars finns det risk för att tillsynsverksamheten kommer att nedprioriteras och att kompetens och säkerhet inte lever upp till ställda krav. Finansiering av tillsynen kan ske antingen genom anslag eller avgifter, se vidare avsnitt 9.3.7. Vi vill också framhålla att det är viktigt att tillsynsuppgifterna bedrivs fristående från tillstånds- givning och främjandeuppgifter i form av dialog om, planering och slutligen finansiering av enskilda projekt, för att betona tillsynens oberoende. Rymdstyrelsen bör därför, för att undvika misstankar om jävssituationer, organisera sig på sådant sätt att dessa uppgifter skiljs åt. Eftersom Rymdstyrelsen i vissa frågor saknar nödvändig kunskap för att utöva en kraftfull tillsyn, kan myndigheten komma att behöva hjälp i tillsynsarbetet från andra myndigheter, vilket behandlas i av- snitt 9.3.6. Vårt förslag: ska kontrollera att lagen, före- skrifter som har meddelats i anslutning till lagen och tillstånds- beslutet följs. Skälen för förslaget: Som vi berört i avsnitt 9.3.3 avser vi inte att reglera tillsynsmyndighetens arbetsuppgifter och arbetssätt alltför detaljerat eftersom enligt de principer som utvecklats i praxis avgör en tillsynsmyndighet själv när och hur den ska inleda tillsyn och vad tillsynen ska omfatta. Annars riskeras tillsynsmyndighetens oberoende och frihet att själv organisera sitt arbete att hämmas. Vår uppfattning är att en effektiv tillsyn främjas av att tillsynsmyndigheten får så stor frihet som möjligt att välja hur arbetet ska utföras, så länge som det inte görs avkall på rättssäkerheten och tillämpliga regelverk följs. Vi anser därför att det bör lämnas till tillsynsmyndigheten att i varje enskilt ärende själv bestämma i vilken omfattning, på vilket sätt och när i tiden tillsyn ska utövas. Av detta skäl kommer vi inte att föreslå en reglering av olika grader av tillsyn för olika slag av verksamhet eller för olika aktörer. Däremot bör tillsynsmyndighetens övergrip- ande uppdrag anges i lagen, vilket är att kontrollera om den till- ståndsgivna verksamheten följer rymdlagen, rymdförordningen, andra eventuella föreskrifter som har beslutats med stöd av lagen samt de villkor som framgår av tillståndsbeslutet. Det bör framhållas att tillsyn ska utövas så att den inte vållar större kostnad eller olägenhet hos tillsynsobjektet än vad som är nödvändigt. 9.3.6Bistånd av annan myndighet Vårt förslag: Det ska regleras i förordning att Rymdstyrelsen vid behov ska få begära hjälp vid tillsynen av Försvarsmakten, Säker- hetspolisen, eller annan berörd myndighet. Det ska vidare regleras i förordning att Kronofogdemyndig- heten eller , i den utsträckning det behövs, ska biträda med verkställighet av beslut om tillgång till upplysningar och handlingar som behövs för tillsynen samt tillträde till områ- den, lokaler och andra utrymmen där rymdverksamhet bedrivs. Skälen för förslaget: Som vi konstaterat i avsnitt 9.3.4 kräver en effektiv tillsyn i vissa fall en kunskap som ligger utanför Rymd- styrelsens uppdrag, vilket föranleder att myndigheten kan komma att behöva hjälp från andra myndigheter i sitt tillsynsarbete. Det kan exempelvis vara fråga om att vid en inspektion ta hjälp av en myn- dighet som har den kompetens som krävs inom säkerhets- och försvarsområdet, till exempel teknisk kompetens vad gäller materiel, eller erfarenhet av att bedöma känslig teknik, industrisäkerhet, cyber- säkerhet eller analysera ekonomisk information. Tillsynsmyndig- heten kan också behöva hjälp för att genomföra inspektionen om lokalen är ett skyddsobjekt, se avsnitt 9.4.2. Det kan också vara fråga om biträde från en myndighet som kan bistå i bedömningar rörande säkerhet och andra utrikes-, säkerhets- och försvarspoli- tiska aspekter. Sådan kompetens är exempelvis nödvändig att hämta in vid prövningar om tillståndshavaren bedriver rymdverksamhet som är olämplig med hänsyn till dessa intressen och det därför kan vara aktuellt att återkalla eller besluta om att tillståndet tillfälligt inte ska gälla, se avsnitt 9.5.2 och 9.5.5. De myndigheter som främst kan bli aktuella att begära bistånd från under tillsynen är de myndigheter som är samrådsmyndigheter i tillståndsprocessen, det vill säga Försvarsmakten, Säkerhetspolisen och . Bistånd från Försvars- makten täcker de eventuella behov som kan finnas för hjälp med uppgifter som och ansvarar för. Det kan emellertid även vara aktuellt att begära bistånd från andra myndigheter. En förutsättning för att en myndighet ska bistå Rymdstyrelsen vid tillsynen är emellertid att uppdraget är möj- ligt att genomföra inom ramen för det löpande uppdrag – och med de befogenheter – som biståndsmyndigheten har enligt sin instruk- tion. Det bör vidare understrykas att det ska röra sig om bistånd i form av att hjälpa Rymdstyrelsen med enstaka uppgifter inom de områden där biståndsmyndigheten är expertmyndighet. Det är inte fråga om att en biståndsmyndighet ska utföra omfattande uppgifter eller bedriva självständig tillsyn. Det är Rymdstyrelsen som föreslås få uppdraget att bedriva tillsyn och som ansvarar för denna. En kon- sekvens av detta är att Rymdstyrelsen måste bygga upp en egen kompetens för att utföra uppdraget på ett ändamålsenligt sätt. Det skulle kunna bli aktuellt för Rymdstyrelsen att begära hjälp med tvångsåtgärder som krävs för tillsynens genomförande eftersom myndigheten saknar sådana befogenheter. Det som främst kan vara aktuellt är hjälp från avseende handräck- ning för att undanröja fysiska hinder om tillträde nekas till en lokal eller annat utrymme vid en inspektion eller dokumentation inte lämnas ut. Det skulle också kunna gälla hjälp från för att skydda och hjälpa tillsynsmyndighetens personal, om det finns risk för hot eller handgripligheter i samband med en inspektion. Även om det får förutsättas att de aktörer som omfattas av en till- ståndsreglerad rymdverksamhet medverkar till att tillsynen kan bedrivas på det sätt som krävs och det ligger i sakens natur att detta i allt väsentligt kan lösas i samförstånd, bör regelverket innehålla möjligheter till åtgärder för det fall dessa skulle behövas. Vi anser sammanfattningsvis att Rymdstyrelsen bör ha författ- ningsstöd för att vid behov begära hjälp vid tillsynen av Försvars- makten, Säkerhetspolisen, eller annan berörd myndighet. Vidare bör det regleras att Krono- fogdemyndigheten eller , i den utsträckning det behövs, ska biträda med verkställighet av beslut om tillgång till upp- lysningar och handlingar som behövs för tillsynen samt tillträde till områden, lokaler och andra utrymmen där rymdverksamhet bedrivs. Detta kan lämpligen regleras i förordning. Vårt förslag: ska få ta ut avgift för sin till- syn av den som bedriver rymdverksamhet enligt lagen. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer ska få föreskriva om avgifter för tillsyn. Skälen för förslaget: Enligt regeringens skrivelse om tillsyn bör tillsyn i normalfallet finansieras genom avgifter. Om tillsynsobjekten betalar en avgift tydliggör det, enligt regeringen, kostnaderna för till- synen, vilket i sin tur ger tillsynsmyndigheten incitament att genom- föra en kostnadseffektiv tillsyn. När tillsynen är avgiftsfinansierad måste det dock finnas en tydlig motprestation kopplad till avgiften –annars är det inte en avgift, utan en skatt. Det kan emellertid inom vissa områden vara lämpligt att låta tillsynen finansieras via skatte- medel, till exempel om tillsynsorganets kostnader för att admini- strera ett avgiftsuttag bedöms som höga i relation till avgiften eller om det finns fördelningspolitiska eller effektivitetsmässiga motiv till det, vilket särskilt kan aktualiseras inom områden där tillsynen riktas mot statligt och kommunalt finansierad verksamhet (skr. 2009/10:79, s. 19 f.). Rymdverksamhet utförs såväl av statliga som privata aktörer. Verksamheten är till stor del skattefinansierad, men till viss del även privatfinansierad. Strävan är emellertid att den ska bli alltmer privatfinansierad, se till exempel En strategi för svensk rymdverk- samhet, skr. 2017/18:259, s. 18 f. Som berörts i avsnitt 9.3.4 kommer en utökad tillsyn, både i bemärkelsen antal tillsynsärenden och i bemärkelsen utvidgade befogenheter och ingripandemöjligheter för tillsynsmyndigheten, att kräva mer resurser och utökad kompetens hos tillsynsmyndigheten. Rymdstyrelsen har alltså behov av ytter- ligare medel för att kunna bygga upp och vidmakthålla en kraftfull och effektiv tillsynsverksamhet. Det är rimligt att detta finansieras genom avgifter från de aktörer som bedriver rymdverksamhet och inte genom offentliga medel. Vi anser därför att tillsynsmyndigheten bör ha en möjlighet att ta ut avgift för sin tillsyn av den som bedriver rymdverksamhet. När det gäller utformningen av tillsynsavgiften bör en sådan avgift enligt regeringen ha principen om full kostnadstäckning som ekonomiskt mål. Full kostnadstäckning innebär att kostnaderna för tillsyn helt belastar tillsynsobjektet. Vilka kostnader som bör ingå i kostnadsunderlaget skiljer sig mellan olika tillsynsområden (skr. 2009/10:79, s. 20 ff.). Utgångspunkten är enligt vår mening att tillsynsverksamheten ska vara självfinansierad. bedriver emellertid endast få aktörer rymdverksamhet och det är därmed inte rimligt att alla kostnader för tillsynen ska tas ut av verksamhetsutövarna. Eftersom antalet tillsynsärenden successivt kommer att öka , bör tillsynen dock inom en överskådlig tid kunna vara fullt kostnadstäckt genom avgifter. Det kan då finnas anledning att göra skillnad på om verksamheten är kommersiell eller icke kommersiell. Avgifter som är alltför höga kan annars leda till att universitet, hög- skolor och andra forskningsinstitut kan få svårare att bedriva rymd- verksamhet, vilket påverkar svensk forskning och konkurrenskraft. kan en sådan differentiering innebära ett incitament för mindre företag som upplever tillsynskostnaderna som höga att välja samverkan med universitet och högskolor enbart för att reducera kostnaderna. Det slutliga ställningstagandet av vem som bör finansiera till- synen och utformningen av avgiftsmodell behöver inte regleras i lag. Vi föreslår därför att det i lagen införs ett bemyndigande för reger- ingen, eller den myndighet som regeringen bestämmer, att före- skriva närmare regler om avgifter för tillsyn. Vårt förslag: ska ha rätt att på begäran få de upplysningar och handlingar av tillsynsobjektet som behövs för tillsynen. Skälen för förslaget: En central del i en tillsynsmyndighets uppgift är att undersöka de faktiska förhållandena i en verksamhet i syfte att kontrollera att verksamheten bedrivs i enlighet med de regler som gäller för verksamheten. För att en tillsynsmyndighet ska kunna genomföra sin tillsyn krävs att myndigheten får tillgång till infor- mation om den verksamhet som är föremål för tillsynen. giftsskyldighet har därför stor betydelse för tillsynsmyndighetens förutsättning att utöva en effektiv tillsyn. Den nuvarande tillsynen av tillståndsgiven rymdverksamhet be- står av inhämtande av årsrapporter från tillståndshavarna. Detta förfarande, eventuellt i kombination med granskning av annan doku- mentation, kommer sannolikt även framöver bli en stor del av till- synen. Vi anser därför att tillsynsmyndigheten ska ha rätt att på be- gäran få de upplysningar och handlingar av tillsynsobjektet som behövs för tillsynen. Vid bedömningen i det enskilda fallet av vilka upplysningar och handlingar som ska tillhandahållas kommer även proportionalitets- principen i 5 § tredje stycket förvaltningslagen (2017:900) att behöva beaktas. Utöver att åtgärderna inte får göras mer långtgående än vad som behövs för tillsynen i ärendet krävs det att det som tillsyns- myndigheten vill uppnå med att få tillgång till viss information står i rimligt förhållande till de olägenheter som kan antas uppstå för den som berörs av åtgärden. Av 19 § myndighetsförordningen (2007:515) följer att tillsynsmyndigheten ska se till att de kostnadsmässiga kon- sekvenserna begränsas när den begär in uppgifter eller utövar tillsyn. Om tillsynsobjektet inte tillhandahåller de upplysningar eller hand- lingar som begärts kan tillsynsmyndigheten förelägga tillsynsobjektet att ge in det, se vidare om föreläggande under avsnitt 9.4.3. Vårt förslag: För att fullgöra sitt tillsynsuppdrag ska tillsyns- myndigheten ha rätt att på begäran få tillträde till områden, loka- ler och andra utrymmen, dock inte bostäder, där rymdverksam- het bedrivs. Skälen för förslaget: För att kunna utöva en effektiv tillsyn är det inte alltid tillräckligt att endast ta del av de upplysningar och hand- lingar som tillsynsobjektet lämnar. kan därför i vissa fall behöva besöka områden, lokaler och andra utrymmen där det bedrivs rymdverksamhet. Syftet med besöket kan till exempel vara att inspektera materiel eller säkerhets- och skyddsåtgärder. Till- synsbesök kan också ge tillsynsmyndigheten en bättre inblick i hur rymdverksamheten bedrivs. Enligt regeringens skrivelse om tillsyn bör tillsynsorgan ha till- trädesrätt till alla utrymmen som används i den tillsynspliktiga verk- samheten. Bostäder bör emellertid endast inkluderas om det är nöd- vändigt för att tillsynsorganet ska kunna bedriva en effektiv tillsyn (skr. 2009/10:79, s. 50 f.). Vi anser sammanfattningsvis att lagen bör innehålla en bestäm- melse om att tillsynsmyndigheten ska ha rätt att på begäran få till- träde till de områden, lokaler och andra utrymmen där rymdverk- samhet som omfattas av rymdlagen bedrivs. Det finns emellertid inte behov av att tillträdesrätten inkluderar bostäder. Är det fråga om tillträde till en lokal som är ett skyddsobjekt får tillsynsmyndigheten begära hjälp av Försvarsmakten, Säkerhetspolisen eller för att genomföra inspek- tionen eller ta hjälp av personal vid tillsynsobjektet. Tillsynsmyn- digheten får inte med tvång skaffa sig tillträde till lokaler. I de fall tillsynsmyndigheten nekas tillträde till ett utrymme kan hjälp från eller polis begäras, se avsnitt 9.3.6. Vårt förslag: ska få besluta de förelägganden som behövs för tillsynen och för att rymdverksamheten ska bedrivas i enlighet med lagen, föreskrifter som har meddelats i anslutning till lagen och tillståndsbeslutet. Föreläggandet ska få förenas med vite. Vår bedömning: Förelägganden mot statliga aktörer bör som ut- gångspunkt inte förenas med vite. Skälen för förslaget och bedömningen: Ett tillsynsorgan bör enligt regeringens skrivelse om tillsyn ha möjlighet att besluta om före- lägganden i enskilda fall, i syfte att kunna styra beteendet hos till- synsobjektet. Vi delar denna uppfattning och anser att Rymdstyrel- sen bör få förelägga tillståndshavaren att inom vidta åt- gärder för att rymdverksamheten ska bedrivas i enlighet med rymd- lagstiftningen eller villkor i tillståndsbeslutet. Ett åtgärdsföreläggande bör enligt regeringen kunna förenas med vite för att få effekt (jfr skr. 2009/10:79, s. 44). Allmänna bestäm- melser om vite finns i lagen (1985:206) om viten. Vite innebär ett hot om att betalningsskyldighet kan uppstå om den som förelägg- andet riktas mot inte följer detta. Genom möjligheten att förena ett föreläggande med hot om vite erbjuds tillsynsmyndigheten ett effek- tivt påtryckningsmedel för att få den vars verksamhet är föremål för tillsynen att rätta till bristerna i verksamheten. Möjligheten att före- lägga vid äventyr av vite är en förutsättning för en effektiv tillsynsverksamhet. Vi anser därför att det bör vara möjligt för Rymdstyrelsen att förena ett beslut om föreläggande med vite. En omdiskuterad fråga är om även förelägganden mot statliga aktörer kan förenas med vite. Det finns en praxis kring att vitesföreläggande inte bör användas mellan statliga aktörer, bland annat eftersom viten tillfaller staten och sådana föreläggande därför sällan utgör ett effektivt ekonomiskt påtryckningsmedel. Frågan om vite mot staten är inte reglerad i lagen om viten. Vid lagens tillkomst uttryckte Lagrådet önskemål om att frågan om vitesförelägganden kan riktas mot staten borde lösas i lagen, men departementschefen ansåg att frågan borde överlämnas åt rättstillämpningen (Regeringens proposition med förslag till lag om viten m.m., prop. 1984/85:96, s. 98 ff.). Det är emellertid en vedertagen princip att vite som utgångspunkt inte ska riktas mot staten, om det inte finns starka skäl, till exempel iform av ett särskilt skyddsintresse, jfr regeringens uttalanden till exem- pel i samband med genomförandet av dataskyddsdirektivet (Brottsdata- lag, prop. 2017/18:232, s. 315 f.) webbtillgänglighetsdirektivet (Genom- förandet av webbtillgänglighetsdirektivet, prop. 2017/18:299, s. 68), samt visselblåsardirektivet (Genomförande av visselblåsardirektivet, prop. 2020/21:193, s. 234). I det förstnämnda ärendet framhöll reger- ingen att det är en principiell skillnad mellan att låta en myndighet använda ekonomiska påtryckningsmedel i syfte att förmå en annan myndighet att göra eller underlåta något och att använda ekono- miska sanktioner som reaktion på begångna överträdelser. Ett särskilt skyddsintresse kan exempelvis vara skyddet för enskildas personliga integritet eller jämställdhet och mångfald i arbetslivet (se till exempel Ändringar i jämställdhetslagen m.m., prop. 1999/2000:143, s. 95). I nu aktuellt fall är det fråga om att använda vite som ett eko- nomiskt påtryckningsmedel i syfte att förmå en aktör att vidta åtgär- der. Det får förutsättas att om det går så långt att en statlig aktör meddelas ett föreläggande kommer aktören att följa föreläggandet utan hot om sanktioner. Mot denna bakgrund anser vi att det som utgångspunkt inte finns skäl som motiverar ett avsteg från huvud- regeln om att vite inte bör riktas mot staten. Statlig verksamhet är däremot bred och kan bedrivas av en rad olika aktörer. Det kan därför inte uteslutas att det i vissa fall kan finnas skäl till att förena ett föreläggande med vite. Av 3 § lagen om viten följer att vitet ska fastställas till ett belopp som med hänsyn till vad som är känt om adressatens ekonomiska förhållanden, och till omständigheterna i övrigt, kan antas förmå honom att följa det föreläggande som är förenat med vitet. Vites- beloppet kan därmed anpassas efter omständigheterna för att på ett effektivt sätt uppnå syftet med regleringen. En kraftfull tillsyn förutsätter att tillsynsmyndigheten har tillgång till effektiva verktyg då tillsynsobjektet inte uppfyller de ställda kraven. Detta avsnitt handlar om vilka ingripandeåtgärder och administra- tiva sanktioner som bör finnas vid tillsyn av rymdverksamhet. I av- snitt 9.6 behandlas den straffsanktion som finns i den nuvarande rymdlagen. Förutsättningarna för tillsynsorgans ingripandemöjligheter varierar mycket mellan olika verksamhetsområden.