sou · H9B354 · 2021-07-02 00:00:00 — att svenskt medborgarskap alltid skulle föras över från förälder till barn oavsett förälderns kön och andra omständigheter (vilket reglerades i en ny bestämmelse i 2 § medborgarskapslagen), skulle, på liknande sätt som anfördes i utredningens delbetänkande gällande kravet på svenska och samhällskunskap, kunna argumenteras för att utred- ningens förslag om krav på frånvaro av allvarlig brottslighet m.m. (i avsnitt 7.4-7.6) inte bör gälla de barn som avses i punkt 2 i ikraft- och övergångsbestämmelserna till lagen (2014:481) om ändring i lagen (2001:82) om svenskt medborgarskap. Det finns emellertid inga konventionsåtaganden som innebär att inte får ställa krav motsvarande de som föreslås i avsnitt 7.4–7.6. Ett krav på hederligt levnadssätt i anmälningsärenden grunden och med hänsyn till att kravet på hederligt levnadssätt i naturalisationsärenden såsom framgår av avsnitt 5.4 också tillämpas på barn som fyllt framstår det som inkonsekvent att exkludera de barn som avses i det här sammanhanget från ett sådant krav. Ut- redningen föreslår därför att även dessa barn ska omfattas av utred- ningens förslag om krav på frånvaro av allvarlig brottslighet m.m. Av punkt 2 i ikraftträdande- och övergångsbestämmelserna till lagen (2014:481) om ändring i lagen (2001:82) om svenskt medborgar- skap framgår att när en person förvärvar medborgarskap enligt den upphävda 5 § tillämpas 10 § medborgarskapslagen i fråga om den personens barn. Mot den bakgrunden borde därför även dessa barn omfattas av utredningens förslag om krav på frånvaro av allvarlig brottslighet m.m. Sannolikheten att någon som är ett barn (inte fyllt ) också själv har hunnit bli förälder är dock relativt liten. Den omständigheten tillsammans med omständigheten att kraven på från- varo av allvarlig brottslighet m.m. bara gäller barn som fyllt , utesluter att kraven får någon praktisk betydelse för dessa barn. Ogifta barn som avses i 10 § medborgarskapslagen Enligt 10 § medborgarskapslagen kan under vissa förhållanden barn till dem som förvärvar svenskt medborgarskap genom anmälan enligt 6, 7, 8 eller 9 § också bli medborgare. Närmare bestämt gäller det för ogifta barn som har hemvist i och som inte fyllt . Sådana barn förvärvar medborgarskap med en av föräldrarna om denne har ensam vårdnad om barnet. Samma sak gäller i de fall föräld- rarna har gemensam vårdnad, men den andre föräldern redan är svensk medborgare. Om båda föräldrarna får svenskt medborgar- skap genom anmälan och de har gemensam vårdnad om barnet för- värvar deras barn också svenskt medborgarskap. Som poängterats i författningskommentaren till 10 § i förarbetena innebär det att om endast en av föräldrarna – vid gemensam vårdnad – blir svensk med- borgare blir däremot barnet inte svensk medborgare med denna förälder.39 I sådana fall är barnet i stället hänvisat till att ansöka om naturalisation.40 1999/2000:147 s. 76. 1975/76:136 s. 26. Ett krav på hederligt levnadssätt i anmälningsärenden På grund av att 6–8 §§ medborgarskapslagen rör förvärv av med- borgarskap för barn eller av unga vuxna har 10 § medborgarskaps- lagen redan från början ett mycket begränsat tillämpningsområde. Sannolikheten att någon som är barn eller ung vuxen (inte fyllt ) också själv har hunnit bli förälder är relativt liten. Den omständig- heten tillsammans med omständigheten att kraven i avsnitt 7.4–7.6 bara föreslås gälla barn som fyllt , innebär att de föreslagna kravens praktiska betydelse vid tillämpning av 10 § medborgarskapslagen i praktiken begränsas till de situationer då en förälder anmält en önskan om att återfå svenskt medborgarskap enligt 9 § medborgarskapslagen eller punkt 4 i ikraftträdande- och övergångsbestämmelserna till lagen (2001:82) om svenskt medborgarskap. Eftersom utredningen anser att även den som vill återfå sitt medborgarskap ska omfattas av utredningens förslag uppstår frågan om inte motsvarande bör gälla för barn till den som anmälan avser. Eftersom det sker en prövning av hederligt levnadssätt beträffande sökandes barn vid naturalisation enligt 13 § medborgarskapslagen anser utredningen att det är rimligt att barn till den som återfår sitt svenska medborgarskap genom anmälan också omfattas av utred- ningens förslag om krav på frånvaro av allvarlig brottslighet m.m. om de fyllt . 7.7.2Vem ska inte omfattas av de nya kraven Förslag: Kraven på frånvaro av allvarlig brottslighet m.m. i lagen om svenskt medborgarskap ska inte omfatta följande personer: •statslösa som är födda i , eller •medborgare i , , eller som önskar förvärva svenskt medborgarskap genom anmälan enligt 18 eller 19 § lagen om svenskt medborgarskap, eller deras barn i samband med en sådan anmälan. Ett krav på hederligt levnadssätt i anmälningsärenden Att undvika statslöshet har varit en viktig utgångspunkt för den svenska lagstiftaren och är något som genom olika konventions- åtaganden har förbundit sig att respektera. Innebörden av detta är att eventuella krav för förvärv av medborgarskap för statslösa måste vara i enlighet med konventionsåtaganden. Av omedelbar relevans i detta sammanhang är angående statslösa personers rättsliga ställning (konvention) (SÖ 1965:54), och om begränsning av statslöshet (konvention) (SÖ 1969:12), som båda har till syfte att ge artikel 15 i FN:s allmänna förklaring om de mänskliga rättigheterna ett konkret innehåll.41 Enligt artikel 15.1 i FN:s allmänna förklaring om de mänskliga rättigheterna har var och en rätt till en nationalitet och enligt arti- kel 15.2 får ingen godtyckligt fråntas sin nationalitet eller nekas rätten att ändra nationalitet. I artikel 32 konvention sägs t.ex. att en fördragsslutande stat så mycket som möjligt ska underlätta stats- lösa personers införlivande med samhället och deras naturalisation. Det sägs vidare att en fördragsslutande stat särskilt ska bemöda sig om att påskynda naturalisationsförfarandet och så mycket som möjligt nedbringa avgifterna och kostnaderna för detta. För att de fördragsslutande staterna ska veta i förhållande till vilka personer dessa åtagande gäller är det av avgörande betydelse att veta vad som avses med ”statslösa personer” enligt konventionen och om det finns fall då konventionen inte är tillämplig. Av artikel 1.1 konvention framgår att det med uttrycket ”statslös person” i konven- tionen avses en person som inte av någon stat med tillämpning av dess lagstiftning anses såsom dess medborgare. Denna formulering har gett upphov till en gränsdragning mellan personer som är de jure statslösa respektive de facto statslösa. Det är bara de som är de jure statslösa som avses konvention. Med statslösa de facto av- ses personer som har en sådan samhörighet som normalt medför med- borgarskap till mer än ett land, men att dessa länder inte kan komma överens om vem av dem som har beviljat personen medborgarskap. Eftersom det inom medborgarskapsrätten finns en presumtion att alla är medborgare i något land om inget annat kan bevisas och en 41UNHCR, , (2003). The 1954 Convention relating to the Status of Stateless Persons: Implementation within Union Member States and Recommendations for Harmonisation. Ett krav på hederligt levnadssätt i anmälningsärenden person i den situation som just beskrivits inte kommer att kunna bevisa i vilket land han eller hon är medborgare är denna person inte att anses som statslös de jure. Personen saknar dock faktisk natio- nalitet och har därför inte tillgång till något lands skydd. Mot den bakgrunden är personen statslös de facto.42 Enligt artikel 1.2 konvention framgår när konventionen inte är tillämplig, dvs. när en person trots att den uppfyller defini- tionen inte har kvalificerat sig för att åtnjuta den behandling och de rättigheter som konventionen syftar till att säkerställa för statslösa personer. Förutom när det gäller personer som åtnjuter beskydd eller bistånd av andra FN-organ eller institutioner än Höge Kommissarie för flyktingar, så länge som dylikt beskydd eller bistånd åtnjutes, ska konventionen inte heller tillämpas på dem som av vederbörliga myndigheter i det land, vari de bosatt sig, erkänts ha de rättigheter och skyldigheter, som är förbundna med innehav av medborgarskap i sagda land. Konventionen ska dock inte heller till- lämpas på dem beträffande vilka det föreligger allvarliga skäl att anta, att de har a)förövat brott mot freden, krigsförbrytelse eller brott mot mänsk- ligheten, sådana dessa brott blivit definierade i de internationella överenskommelser, som tillkommit för att meddela bestämmel- ser angående sådana brott; b)förövat grovt icke-politiskt brott utanför det land, vari de äro bo- satta, innan de erhöll tillträde till detsamma; c)gjort sig skyldiga till gärningar, som strider mot syften och grundsatser. De uppräknade situationerna känns i hög grad igen från artikel 1 D–F om flyktingars rättsliga ställning (flykting- konventionen) (SÖ 1953:17). För att förstå syftet bakom konvention är det relevant att känna till att den i sin ursprungliga form tillkom parallellt med flyktingkonventionen och att syftet var att skapa ett regelverk om internationellt skydd inte bara för flyk- tingar utan även för statslösa. Tanken var att definiera när personer som var i behov av skydd kunde klassificeras som flyktingar respek- tive statslösa och med den statusen tilldelas vissa rättigheter. 42UNHCR (2005). Nationality and Statelessness: A Handbook for Parliamentarians, s. 11. Ett krav på hederligt levnadssätt i anmälningsärenden mentet gällande statslösa antogs emellertid inte som flyktingkonventionen utan först . Systematiken konvention borde därför kunna förstås på samma sätt som flyktingkonventionen. Mot den bakgrunden borde personer som be- gått sådana brott som anges i artikel 1.2 konvention vara uteslutna från att tilldelas status som de jure statslösa. Även om det inte framgår av ingressen till konvention anser utredningen att det konventionsåtagande som avses där endast får anses omfatta statslösa personer så som de definieras enligt konvention och att konventionsåtagandet om begränsning av stats- löshet inte omfattar de som av något av de ovan angivna skälen är uteslutna från statusen som statslös. Det skulle i sådana fall innebära att de krav som utredningen föreslår i avsnitt 7.4–7.6 och 7.9 om- fattar sådana personer som skulle ha definierats som de jure statslösa, men som på grund av att de begått sådana brott som nämns i arti- kel 1.2 konvention är uteslutna, eftersom konventions- åtagandet inte täcker dessa personer. Oavsett den tolkningen framgår det av artikel 1.1 a) och b) konvention att en fördragsslutande stat ska bevilja på dess territorium födda personer medborgarskap, om de annars skulle bli statslösa, antingen enligt bestämmelse i lag vid födelsen eller på an- sökan. Om den fördragsslutande staten väljer alternativet att bevilja dessa personer medborgarskap efter ansökan, vilket gjort, får vissa i konventionen specificerade villkor uppställas. I den svenska officiella översättningen av artikel 1.1 b) läst tillsammans med arti- kel 1.2 c) konvention får som villkor ställas att sökanden ”varken övertygats om brott mot statens säkerhet eller för brott överhuvudtaget ådömts frihetsstraff eller mera.” Vad som avses med att sökanden inte ska ha ”övertygats” om brott mot statens säkerhet är inte helt klart men i den engelska versionen av bestäm- melsen sägs ”that the person concerned has neither been convicted of an offence against national security nor has been sentenced to imprisonment for a term of five years or more on a criminal charge.” Begreppet ”convicted” betyder ”har av en domstol förklarats skyldig till ett brott”.43 Begreppet ”imprisonment” betyder ”att fängsla någon” eller att ”bli fängslad”.44 Eftersom den svenska översättningen inte helt får anses spegla den engelska versionen av konventionsbestäm- Ett krav på hederligt levnadssätt i anmälningsärenden melsen (som är originalspråk) utgår utredningen i fortsättningen från den engelska versionen av konventionen. Enligt konventionens krav på frånvaro av brottslighet får en person alltså varken ha dömts för ett brott mot statens säkerhet eller för något brott till fängelse eller mera. Av artikel 1.1 b) framgår även att om de angivna villkoren är uppfyllda får en sådan ansökan inte avslås. Enligt utred- ningen får det anses innebära att de villkor som ställs av en fördrags- slutande stat inte får vara strängare än de som föreskrivs i konven- tionen. Det kan konstateras att utredningens förslag i avsnitt 7.4 i flera avseenden går längre än villkoren i artikel 1.2 c) konven- tion. För det första föreslår utredningen att inte bara brottslighet som anmälaren har dömts för ska beaktas utan även skälig misstanke om sådan brottlighet. För det andra innebär utredningens förslag till definition av allvarlig brottslighet att det sannolikt är brott som är mindre allvarliga än de som avses i konventionen. I konventionen sägs heller inget om upprepad brottslighet. När det gäller utredningens förslag i avsnitt 7.5 räcker det att den som anmälan avser bedöms utgöra ett hot mot rikets säkerhet eller allmän säkerhet medan det i konventionen ställs krav på att personen ska vara dömd för ett brott mot statens säkerhet. Utredningens förslag i avsnitt 7.6 går också ut- över vad som tillåts enligt konventionen. Mot den bakgrunden anser utredningen att statslösa barn och unga födda i inte bör om- fattas av utredningens förslag om krav på frånvaro av allvarlig brotts- lighet m.m. Det föreslås att några krav inte ska tas in i 6 § medborgar- skapslagen och att det ska tas in ett undantag för sådana unga vuxna i 8 §. Frågan om det borde tas in ett krav som är mindre omfattande för denna grupp tas upp i avsnitt 7.8. Om en svensk medborgare som förlorat sitt svenska medborgar- skap men önskar återfå det har ett barn som är statslöst och fött i omfattas barnet av 10 § medborgarskapslagen och de krav på frånvaro av allvarlig brottslighet m.m. som ställs upp i den para- grafen. För att undvika att statslösa barn födda i omfattas av kraven skulle paragrafen behöva kompletteras med en bestämmelse i vilken det framgår att kraven i paragrafen inte gäller statslösa födda i . Utredningen bedömer dock att den situationen är mycket ovanlig, dvs. att en person som är svensk medborgare förlorar sitt svenska medborgarskap, får ett barn som föds i och då är statslöst, och därefter önskar återfå sitt svenska medborgarskap. Ett krav på hederligt levnadssätt i anmälningsärenden detta ändå skulle inträffa kan medborgarskap för dessa barn i stället förvärvas enligt 6 §. Något undantag för dessa barn har därför inte tagits in i 10 §. Eftersom artikel 1 konvention inte omfattar statslösa som inte är födda i anser utredningen att denna kategori personer bör omfattas av utredningens förslag om krav på frånvaro av allvarlig brottslighet m.m. Som redogjorts för i bl.a. delbetänkandet (SOU 2021:2 s. 166) finns det ett avtal mellan , , , och om medborgarskap.45 Som framgår av avsnitt 7.4.6 ska en medborgare i en avtalsstat enligt artikel 5 i avtalet genom att göra en skriftlig an- mälan till behörig myndighet i en annan avtalsstat kunna förvärva denna stats medborgarskap om hon eller han har uppfyllt vissa krite- rier bl.a. har hemvist i avtalsstaten och inte har dömts till fängelse eller annan påföljd som enligt lagen i denna stat i detta hänseende är likställd med frihetsstraff. En avtalsstat får bestämma att den som gör anmälan, för anmälan inte får avtjäna eller, eller under den kortare hem- visttid som avtalsstaten har bestämt, ha avtjänat frihetsstraff. En avtals- stat får också bestämma att den som gör anmälan, för anmälan inte får vara eller, som avses i första meningen ha varit underkastad annan påföljd som enligt lagen i denna stat är likställd med frihetsstraff. I enlighet med avtalet gäller enligt 18 § första stycket medborgar- skapslagen att en medborgare i en avtalsstat förvärvar svenskt med- borgarskap genom anmälan, om han eller hon har fyllt , har hemvist här i landet och inte har dömts till frihetsberövande påföljd. I 19 § medborgarskapslagen finns inget krav avseende brotts- lighet. Där sägs att den som har förlorat sitt svenska medborgarskap och därefter oavbrutet varit medborgare i en avtalsstat, får tillbaka svenskt medborgarskap genom anmälan, om han eller hon tagit hem- vist här i landet. 45Se fotnot 26. Ett krav på hederligt levnadssätt i anmälningsärenden Det kan konstateras att utredningens förslag i avsnitt 7.4 i vissa hänseenden är mindre långtgående än avtalet och 18 § medborgar- skapslagen, medan de i andra hänseenden går längre. Enligt avtalet räcker det med att anmälaren har dömts till fängelse medan det enligt utredningens förslag krävs att det är fråga om ett brott för vilka det finns fängelse i straffskalan. Å andra sidan räcker det enligt utredningens förslag med skälig misstanke medan det enligt avtalet krävs att anmälaren har blivit dömd. När det gäller utred- ningens förslag i avsnitt 7.5 och 7.6 finns det inte något utrymme enligt avtalet att ställa upp några sådana villkor. Mot den bakgrunden anser utredningen att nordiska medborgare som önskar förvärva svenskt medborgarskap genom anmälan enligt 18 eller 19 § medbor- garskapslagen inte ska omfattas av utredningens förslag om krav på frånvaro av allvarlig brottslighet m.m. För dem som önskar förvärva svenskt medborgarskap i enlighet med 18 § medborgarskapslagen gäller fortsatt att de under sin hem- visttid inte får ha dömts till frihetsberövande påföljd. Nordiska medborgare som önskar förvärva svenskt medborgarskap i enlighet med andra bestämmelser än 18 eller 19 § medborgarskaps- lagen omfattas dock av utredningen förslag om krav på frånvaro av allvarlig brottslighet m.m. Ogifta barn till nordiska medborgare Eftersom nordiska medborgare som önskar förvärva svenskt medbor- garskap genom anmälan enligt 18 eller 19 § medborgarskapslagen inte föreslås omfattas av utredningens förslag om krav på frånvaro av allvarlig brottslighet m.m. (avsnitt 7.4–7.6) och därmed inte heller krav på identitet (avsnitt 7.9) ska inte heller deras barn göra det vid tillämpning av 10 § medborgarskapslagen. Ogifta barn till andra ut- länningar som förvärvar svenskt medborgarskap genom anmälan före- slås omfattas av utredningens förslag om krav på frånvaro av allvarlig brottslighet m.m. och krav på identitet. Dessa krav föreslås införas i 10 § medborgarskapslagen. Eftersom 18 och 19 §§ i nämnda lag inne- håller hänvisningar till den bestämmelsen, krävs det ett klargörande i 18 och 19 §§ att anmälarens barn inte omfattas av utredningens för- slag om krav på frånvaro av allvarlig brottslighet m.m. och krav på identitet. För att undvika att barn till nordiska medborgare som för- Ett krav på hederligt levnadssätt i anmälningsärenden värvar svenskt medborgarskap enligt 18 eller 19 § ska omfattas av kraven föreslår utredningen att det i 18 § andra stycket och i 19 § medborgarskapslagen ska föras in en skrivning om att endast 10 § första och andra styckena ska tillämpas när barn till nordiska med- borgare förvärvar svenskt medborgarskap. 7.8Ett annat krav för statslösa födda i ? Bedömning: Det ska inte införas ett annat, mindre omfattande, krav på frånvaro av brottslighet för statslösa födda i . Som framgår av avsnitt 7.7.2 anser utredningen att statslösa barn och unga som är födda i inte ska omfattas av de krav som utred- ningen föreslår på frånvaro av allvarlig brottslighet m.m. (avsnitt 7.4– 7.6). Utredningen har dock övervägt om det i stället bör införas ett annat, mindre omfattande, krav för statslösa födda i . Som framgår av avsnitt 7.2.2 medger artikel 1.1 b) läst tillsammans med artikel 1.2 c) konvention att de fördragsslutande staterna ställer upp villkor även för statslösa födda i landet om den fördrags- slutande staten möjliggör förvärv av medborgarskap efter anmälan. Ett sådant villkor är att sökanden varken har dömts för brott mot statens säkerhet eller för något brott till fängelse eller mera. Förutom och konventioner måste dock , i synnerhet när det gäller statslösa barn och unga födda i , också beakta europeiska konvention om medborgarskap (konvention) (SÖ 2001:20). konvention är i huvudsak en konsoliderad sammanställning av det stora antal internationella instru- ment om medborgarskap, dubbelt medborgarskap och statslöshet som medlemsstater och konventionens övriga signatär- stater har att förhålla sig till, varav 1954 och konventioner är de mest relevanta i detta sammanhang.46 I artikel 2.2 konvention stadgas. Varje konventionsstat skall i sin nationella lagstiftning föreskriva att medborgarskap i staten skall förvärvas av barn födda inom dess terri- torium som inte vid födseln förvärvar annat medborgarskap. Sådant med- borgarskap ska medges 46Se bl.a. (1997). Explanatory Report to Convention on Nationality, punkt 11. Ett krav på hederligt levnadssätt i anmälningsärenden a)vid födseln ex lege, eller b)därefter, för barn som har förblivit statslösa, efter ansökan till behö- rig myndigheten eller för barnet i fråga på det sätt som föreskrivs i konventionsstatens nationella lagstiftning. En sådan ansökan får göras beroende av legalt och varaktigt hemvist inom dess territorium av högst innan ansökan gjordes. I punkt 50 i den förklarande rapporten, som inte är juridiskt bindande, men som kan användas vid tolkningen av konventionen, anges att. Where the nationality is not acquired at birth, it must be provided that the child concerned may submit an application for the acquisition of nationality according to the procedure laid down in internal law, subject to one or both of the indicated conditions. No time-limit is indicated as a condition because the provision applies only to children and it is there- fore implicit, in accordance with the definition of the term “child” in Article 2, that the time-limit is 18 years of age. The nationality must be granted to all children fulfilling the conditions specified in sub-para- graph b. The reference to a period not exceeding five years of lawful and habitual means that such must be effective and in compliance with the provisions concerning the stay of foreigners in the State.47 Eftersom det i artikel 6.2 b) konvention inte hänvisas till liknande villkor som ställs i artikel 1.1 b) läst tillsammans med arti- kel 1.2 c) konvention och de uttalanden som görs i punkt 50 i den förklarande rapporten skulle en tolkning av artikel 2.2 konvention kunna vara att det inte är tillåtet för konventionsstaterna att införa villkor om t.ex. frånvaro av allvarlig brottslighet för stats- lösa barn födda i en konventionsstat. Oavsett om den tolkningen är korrekt eller inte anser utredningen att sannolikheten för att ett barn ska ha hunnit dömas för brott mot statens säkerhet, eller för något brott, till fängelse eller mera är mycket liten. Mot den bak- grunden anser utredningen att det inte ska ställas något krav i 6 § med- borgarskapslagen på frånvaro av brottslighet på statslösa barn födda i . För att anmälningsbestämmelserna ska vara konsekventa i det här hänseendet anser utredningen att det inte heller ska ställas något sådant krav på dem som är statslösa födda i som omfattas av 8 § med- borgarskapslagen, dvs. de som fyllt 18 men inte . 47Europarådet (1997). Explanatory Report to Convention on Nationality, punkt 50. Ett krav på hederligt levnadssätt i anmälningsärenden 7.9Den uppgivna identiteten ska vara riktig Bedömning: Utredningens förslag om krav på frånvaro av allvarlig brottslighet m.m. förutsätter kännedom om identiteten hos den som anmälan avser. Förslag: Alla bestämmelser i lagen om svenskt medborgarskap där det föreslås att det ska införas krav på frånvaro av allvarlig brottslighet m.m., ska kompletteras med ett krav på att det görs sannolikt att den uppgivna identiteten avseende dem som fyllt är riktig. Frågan om krav på identitet skulle införas i anmälningsärenden över- vägdes i förarbetena till medborgarskapslag.48 Det som då diskuterades var krav på styrkt identitet.