sou · H9B393 · 2021-11-26 00:00:00 — Planeringsskyldigheten enligt dessa bestämmelser syftar utvidgar alltså inte huvudmännens möjlighet att utbyta information, utan planeringen ska göras med hänsyn till gällande sekretessbestäm- melser. Se till detta prop. 2008/09:193 s. 25. Stöd- och hjälpinsatser av behandlingskaraktär medför inte kostnads- ansvar för den enskilde vårdtagaren. Kommunen får dock, utom beträf- fande barn, ta ut ersättning för uppehället av en person med skadligt bruk eller beroende av alkohol, narkotika eller därmed jämförbara medel som får vård eller behandling i ett hem för vård eller boende eller i ett familjehem. Regeringen meddelar föreskrifter om den högsta ersättning som får tas ut för . För andra stöd- och hjälpinsatser får kom- munen ta ut skälig ersättning. Om ett barn genom socialnämndens försorg får vård i ett annat hem än det egna, är föräldrarna skyldiga att i skälig utsträckning bidra till kommunens kostnader enligt grunder som regeringen föreskriver. får i sådana fall uppbära underhållsbidrag som avser barnet. Bestämmelserna i första stycket gäller inte i fråga om tjänster för vilka avgift har bestämts enligt 2 §. Förslaget behandlas i avsnitt 9.1. Ändringen i första stycket är endast redaktionell som en följd av att begreppet missbruk utmönstras och ändras till skadligt bruk eller beroende. Se även kommentaren till 3 kap. 6 b §. Eftersom regionerna ska ha ansvaret för behandling vid skadligt bruk eller beroende, gäller första meningen i första stycket inte för vuxna personer med skadligt bruk eller beroende. 12 kap. Behandling av uppgifter Om socialnämnden i sin verksamhet iakttagit något som tyder på att nya medel används för skadligt bruk eller beroende eller att ändringar sker i användningsmönstret av kända medel, ska nämnden utan dröjs- mål anmäla detta till . Förslaget behandlas i avsnitt 9.1. Ändringarna är endast redaktionella som en följd av att begreppet missbruk utmönstras. Se även kommentaren till 3 kap. 6 b §. 16 kap. Övriga bestämmelser Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela sådana föreskrifter inom som behövs till skydd för enskil- das liv, personliga säkerhet eller hälsa i verksamhet som avser 1.barn och unga, 3.personer med funktionsnedsättning, 4.personer med skadligt bruk eller beroende, och 5.personer som anges i 5 kap. 11 och 11 a §§. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får också meddela sådana föreskrifter som behövs till skydd för enskildas liv, person- liga säkerhet eller hälsa i verksamhet vid sådana hem som avses i 6 kap. 3 §. Förslaget behandlas i avsnitt 9.1. Ändringen i första stycket 4 är endast redaktionell som en följd av att ordet missbrukare utmönstras och ersätts med personer med skadligt bruk eller beroende. Se även kommentaren till 3 kap. 6 b §. 17.5Förslaget till lag om ändring i lagen (2006:323) om utbyte av sprutor och kanyler I denna lag finns bestämmelser om verksamhet med utbyte av sprutor och kanyler (sprututbytesverksamhet). Syftet med sådan verksamhet är att förebygga spridning av blodburna infektioner samt att främja fysisk och psykisk hälsa hos personer med skadligt bruk eller beroende av narkotika. Det som i lagen sägs om regioner gäller också kommuner som inte ingår i en region. Förslaget behandlas i avsnitt 10.2. Det i första stycket angivna syftet med sprututbytesverksamheten vidgas från att enbart ha omfattat förebyggande av smittspridning av blodburna infektioner till att även syfta till att främja fysisk och psy- kisk hälsa hos personer med skadligt bruk eller beroende av narkotika. Bestämmelsen i andra stycket i gällande lag, att motivera den enskilde för vård och behandling, tas bort. I stället anges i första stycket att ett syfte med verksamheten är att främja fysisk och psykisk hälsa. Det innebär ett ansvar för verksamheterna att erbjuda eller förmedla kontakt med de olika hälso- och sjukvårdsinsatser som den enskilde kan vara i behov av. Stödinsatser som behöver ges för att den enskilde ska ta emot insatserna kan vara motiverande men kan också handla om helt andra insatser, vilka alla omfattas av uppdraget att främja fysisk och psykisk hälsa. Sprututbytesverksamheten blir starkare integ- rerat i hälso- och sjukvården och en stor del av de insatser som ges kommer att vara hälso- och sjukvårdsinsatser. Själva utbytet av sprutor är emellertid alltjämt inte att betrakta som hälso- och sjukvård. Övriga ändringar är redaktionella mot bakgrund av att begreppen missbruk och missbrukare utmönstras ur lagstiftningen på socialtjäns- tens och hälso- och sjukvårdens område. Sprututbytesverksamhet ska bedrivas av regionen Sprututbytesverksamhet ska bedrivas av regioner inom ramen för deras hälso- och sjukvård. Förslaget behandlas i avsnitt 10.2. Ändringen i paragrafen innebär dels att sprututbytesverksam- heten blir obligatorisk för regionerna, dels att tillståndskravet för att bedriva sprututbytesverksamhet tas bort. Eftersom tillståndskravet upphör och verksamheten blir obliga- torisk ändras även rubriken närmast före 2 §. Regionen ska planera för hur sprututbytesverksamheten ska göras till- gänglig och hur den ska främja psykisk och fysisk hälsa hos personer med skadligt bruk eller beroende av narkotika. I planeringen ska regionen samverka med kommuner och andra be- rörda aktörer. Förslaget behandlas i avsnitt 10.2. I första stycket införs ett planeringskrav på regionerna för att öka tillgängligheten. Planeringen ska göras utifrån behoven i befolkningen och målgruppen. Syftet med planeringen är få underlag för bedöm- ningar om hur verksamheten kan göras tillgänglig för alla som behö- ver den. Med fördel kan personer som själva byter sprutor involveras. Det är viktigt att verksamheterna utformas så att personer inte väljer att avstå från besök till exempel därför att de upplever svårigheter av skilda slag såsom stigma eller att de inte har möjlighet att resa för att besöka verksamheten. I behovsbedömningen och planeringen bör också ingå bedöm- ningar av tillgången till andra viktiga insatser som naloxon, utbildning i hur naloxon används, utbildning i hur risker med olika preparat kan bedömas och hur droger kan intas med så liten skadeverkan som möjligt. Även hur tillgången till hälsoundersökningar, hepatitbehand- ling och annan somatisk vård kan tillhandahållas för målgruppen, samt hur fler bland dem som byter sprutor kan slussas in i LARO-behand- ling bör ingå i planeringen. Enligt andra stycket ska regionen, i planeringen, samverka med kommuner och andra berörda aktörer. Villkor för utbyte av sprutor och kanyler En spruta eller en kanyl får lämnas ut av regionen endast om en begag- nad spruta eller kanyl lämnas in. Utlämnande får dock ske om det finns särskilda skäl till varför motsvarande begagnade sprutor och kanyler inte kan lämnas in. Sprutor eller kanyler får lämnas ut endast till den som har fyllt . Utlämnande får ske endast vid personligt besök. Förslaget behandlas i avsnitt 10.2. Bosättningskravet för att få delta i sprututbytesverksamhet i nuvarande lag tas bort. Personer som söker vård på grund av skadligt bruk eller beroende ska omfattas av samma rättigheter som andra patienter. Sjukdomsbördan och överdödligheten för målgruppen är hög. Det i lagen uttalade syftet att minska risken för blodburna infek- tioner och att främja fysisk och psykisk hälsa tillgodoses bäst med lätt- tillgängliga verksamheter utan särskilda krav som utesluter vissa personer. 17.6Förslaget till lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) Sekretess till skydd för uppgift om enskilds personliga förhållanden oavsett i vilket sammanhang uppgiften förekommer Sekretess gäller för uppgift som rör en enskilds hälsa eller sexualliv, så- som uppgifter om sjukdomar, skadligt bruk eller beroende, sexuell lägg- ning, könsbyte, sexualbrott eller annan liknande uppgift, om det måste antas att den enskilde eller någon närstående till denne kommer att lida betydande men om uppgiften röjs. Sekretessen gäller inte för uppgift 1.som avses i 35 kap. 1 § andra stycket andra meningen och 12 § femte stycket, 2.som förekommer i sådant mål eller ärende som anges i 36 kap. 1 §, 3.som tas in i ett beslut. För uppgift i en allmän handling gäller sekretessen i högst . Förslaget behandlas i avsnitt 9.1. Ändringen i första stycket är endast redaktionell. Begreppet miss- bruk ändras till skadligt bruk eller beroende. Syftet är att hälso- och sjukvårdens och verksam- heter ska regleras genom gemensamma och värdeneutrala begrepp. Sekretess till skydd för enskild i verksamhet som avser hälso- och sjukvård, m.m. Sekretessen enligt 1 §, 2 § andra stycket och 3–5 §§ hindrar inte att en uppgift om en enskild eller närstående till denne lämnas från en myn- dighet inom hälso- och sjukvården till en annan sådan myndighet eller till en myndighet inom , om det behövs för att ge den enskilde nödvändig vård, behandling eller annat stöd och denne 1. inte har fyllt , 2.har ett fortgående skadligt bruk eller beroende av alkohol, narko- tika eller flyktiga lösningsmedel, eller 3.vårdas med stöd av lagen (1991:1128) om psykiatrisk tvångsvård eller lagen (1991:1129) om rättspsykiatrisk vård. Detsamma gäller uppgift om en gravid person eller någon närstående till denne, om uppgiften behöver lämnas för en nödvändig insats till skydd för det väntade barnet. Förslaget behandlas i avsnitt 9.1. Ändringen i första stycket 2 är endast redaktionell. Se kommentaren till 21 kap. 1 §. Sekretess till skydd för enskild inom socialtjänst, vid bostadsförmedling, adoption, m.m. Sekretessen enligt 1 § hindrar inte att uppgift om en enskild eller någon närstående till denne lämnas från en myndighet inom till en annan sådan myndighet eller till en myndighet inom hälso- och sjuk- vården, om det behövs för att ge den enskilde nödvändig vård, behand- ling eller annat stöd och denne 1.inte har fyllt , 2.har ett fortgående skadligt bruk eller beroende av alkohol, narko- tika eller flyktiga lösningsmedel, eller 3.vårdas med stöd av lagen (1991:1128) om psykiatrisk tvångsvård eller lagen (1991:1129) om rättspsykiatrisk vård. Detsamma gäller uppgift om en gravid person eller någon närstående till denne, om uppgiften behöver lämnas för en nödvändig insats till skydd för det väntade barnet. Förslaget behandlas i avsnitt 9.1. Ändringarna i första stycket 2 är endast redaktionell. Se kommen- taren till 21 kap. 1 §. 17.7Förslaget till lag om ändring i patientsäkerhetslagen (2010:659) Skyldigheter för hälso- och sjukvårdspersonal m.fl. Hälso- och sjukvårdspersonalen ska i frågor som rör barn som far illa eller riskerar att fara illa samverka med samhällsorgan, organisationer och andra som berörs. I fråga om utlämnande av uppgifter gäller de be- gränsningar som följer av 12–14 §§ och av offentlighets- och sekretess- lagen (2009:400). Hälso- och sjukvårdspersonalen ska särskilt beakta ett barns behov av information, råd och stöd om barnets förälder eller någon annan vuxen som barnet varaktigt bor tillsammans med 1.har en psykisk störning eller en psykisk funktionsnedsättning, 2.har en allvarlig fysisk sjukdom eller skada, 3.har ett skadligt bruk eller beroende av alkohol eller något annat beroendeframkallande medel, eller 4.utsätter eller har utsatt barnet eller en närstående till barnet för våld eller andra övergrepp. Detsamma gäller om barnets förälder eller någon annan vuxen som barnet varaktigt bor tillsammans med oväntat avlider. Bestämmelser om skyldighet att anmäla till socialnämnden att ett barn kan behöva nämndens skydd finns i 14 kap. 1 § socialtjänstlagen (2001:453). Förslaget behandlas i avsnitt 9.1. Ändringen i andra stycket 3 är endast redaktionell och en följd av begreppet missbruk ändras till skadligt bruk eller beroende. Syftet är att hälso- och sjukvårdens och verksamheter ska regleras genom gemensamma och värdeneutrala begrepp. 17.8Förslaget till lag om ändring i patientlagen (2014:821) Fast vårdkontakt och individuell planering Patientens behov av trygghet, kontinuitet och säkerhet ska tillgodoses. Olika insatser för patienten ska samordnas på ett ändamålsenligt sätt. Insatser till personer med skadligt bruk eller beroende av alkohol, narkotika, andra beroendeframkallande medel eller spel om pengar ska ges samordnat med annan psykiatrisk vård. Bestämmelsen i andra stycket är ny och behandlas i avsnitt 9.2.2. I 8 kap. 11 § hälso- och sjukvårdslagen (2017:30), förkortad HSL, framgår att regionen ska erbjuda personer med skadligt bruk eller beroende den vård som han eller hon behöver och att vården ska orga- niseras så att den ges samordnat med annan psykiatrisk vård. I förevarande bestämmelse erinras om att insatser till personer med skadligt bruk och beroende ska ges samordnat med annan psykia- trisk vård. Se vidare kommentaren till 8 kap. 11 § HSL. 17.9Förslaget till lag om ändring i hälso- och sjukvårdslagen (2017:30) Ett barns behov av information, råd och stöd ska särskilt beaktas om bar- nets förälder eller någon annan vuxen som barnet varaktigt bor till- sammans med 1.har en psykisk störning eller en psykisk funktionsnedsättning, 2.har en allvarlig fysisk sjukdom eller skada, 3.har ett skadligt bruk eller beroende av alkohol, annat beroende- framkallande medel eller spel om pengar, eller 4.utsätter eller har utsatt barnet eller en närstående till barnet för våld eller andra övergrepp. Detsamma gäller om barnets förälder eller någon annan vuxen som barnet varaktigt bor tillsammans med oväntat avlider. Förslaget behandlas i avsnitt 9.1. Ändringen i första stycket 3 är endast redaktionell och en följd av att begreppet missbruk utmönstras och ändras till skadligt bruk eller beroende. Syftet är att hälso- och sjukvårdens och verk- samheter ska regleras genom gemensamma och värdeneutrala begrepp. 7 kap. Organisation, planering och samverkan I lagen (0000:00) om samordnad vård- och stödverksamhet finns be- stämmelser om regionens skyldighet att gemensamt med kommunerna bedriva en sådan verksamhet. Förslaget behandlas i kapitel 11. Paragrafen är ny och är endast en erinran om regionens skyldighet att gemensamt med kommunerna bedriva en samordnad vård- och stödverksamhet enligt den särskilda lagen. 8 kap. Ansvar att erbjuda hälso- och sjukvård Regionen ska erbjuda personer med skadligt bruk eller beroende av alko- hol, narkotika, andra beroendeframkallande medel, läkemedel, dopnings- medel eller spel om pengar den vård som han eller hon behöver. Vården ska organiseras så att den ges samordnat med annan psykiatrisk vård. Förslaget behandlas i kapitel 9. Paragrafen är ny och är en erinran om hälso- och sjukvårdens ansvar för behandling vid skadligt bruk och beroende och innebär inte ett nytt åtagande. Innebörden av begreppen alkohol, narkotika, andra beroendefram- kallande medel, läkemedel, dopningsmedel är densamma som i 16 kap. 3 §. Av förarbetena till den bestämmelsen framgår att exempel på andra beroendeframkallande medel är vissa flyktiga lösningsmedel, såsom thinner och lim. Ett beroendeframkallande medel kan också vara sådan vara som omfattas av lagen (1999:42) om förbud mot vissa hälsofar- liga varor under förutsättning att en sådan vara är beroendeframkal- lande. Det kan också dyka upp nya medel som kan vara beroendeframkallande. När det gäller läkemedel och dopningsmedel omfattas alla sådana medel av paragrafen oavsett om de är beroende- framkallande eller inte. Se regeringens proposition 2012/13:77 s. 50. Se även kommentaren till 6 kap. 1 § patientlagen (2014:821). Regionen ska erbjuda en god hälso- och sjukvård åt den som vistas i ett sådant hem för vård eller boende som avses i 6 kap. 1 § socialtjänstlagen (2001:453). Regionen ska, efter underrättelse enligt 6 kap. 1 a § socialtjänstlagen, tillsammans med kommunen, upprätta en individuell plan enligt 16 kap. 4 §, om det inte är uppenbart obehövligt. Planen ska vara upprättad efter underrättelse enligt 6 kap. 1 a § socialtjänstlagen. Regionen svarar för att det av planen framgår vilka hälso- och sjuk- vårdsinsatser som den enskilde är i behov av, hur de ska genomföras och följas upp. Paragrafen är ny och behandlas i avsnitt 9.4. I första stycket regleras regionens skyldighet att erbjuda en god hälso- och sjukvård åt den som vistas i sådana hem för vård eller boende som avses i 6 kap. 1 § socialtjänstlagen (2001:453). Hälso- och sjukvårdsinsatserna kan tillgodoses av regionen, alternativt kan regionen avtala om och ersätta en annan region, privat vårdgivare eller HVB-hemmet för sådana insatser. Det är dock alltid regionen som ansvarar för att insatserna ges och för uppföljningen av den upprättade vårdplanen. Enligt andra stycket ska regionen, efter underrättelse från kom- munen, upprätta en individuell plan enligt 16 kap. 4 §, om det inte är uppenbart obehövligt. Med uppenbart obehövligt avses till exempel att det redan finns en aktuell individuell plan eller att både de inblandade huvudmännen och den enskilde själv anser att hälso- och sjukvårds- insatser inte behövs. Det kan också vara uppenbart obehövligt om den enskilde inte samtycker till hälso- och sjukvårdsinsatser. sen avses ge uttryck för att det endast blir i ett mycket fåtal fall som en individuell plan inte upprättas. Planen ska vara upprättad efter underrättelse om beslut om vistelse i hem för vård eller boende. Det ankommer, enligt tredje stycket, på regionen att se till att det av den individuella planen framgår vilka hälso- och sjukvårdsinsatser den enskilde behöver och redovisa hur dessa ska genomföras och följas upp. Om regionen inte uppfyller sina skyldigheter enligt tredje stycket kan regionen bli ersättningsskyldig i enlighet med 16 kap. 4 a §. Se även kommentaren till 16 kap. 4 a §. Regionen ska ingå en överenskommelse med kommunen om ett sam- arbete i fråga om 1.personer med psykisk funktionsnedsättning, 2.personer med skadligt bruk eller beroende av alkohol, narkotika, andra beroendeframkallande medel, läkemedel, dopningsmedel eller spel om pengar, och 3.barn och unga som vårdas utanför det egna hemmet. Om det är möjligt bör organisationer som företräder dessa personer eller deras närstående ges möjlighet att lämna synpunkter på innehållet i överenskommelsen. Förslaget behandlas i avsnitt 9. Ändringen i första stycket 2 är endast redaktionell och en följd av att begreppet missbruk ändras till skadligt bruk eller beroende. Se även kommentaren till 5 kap. 7 §. Om regionen inte fullgjort sina åtaganden enligt 8 kap. 12 § tredje stycket, ska regionen, om inte annat avtalats, lämna ersättning till kommunen. Ersättning ska lämnas med ett belopp som motsvarar av genomsnittskostnaden i riket för ett vårddygn i hem för vård eller boende till dess regionen fullgjort sina åtaganden i 8 kap. 12 § tredje stycket, eller till dess placeringen upphör. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får med- dela föreskrifter om den ersättning som avses i första stycket. Paragrafen är ny och behandlas i avsnitt 9.4. Bestämmelsen i första stycket innebär att om regionen inte svarar för att den enskildes hälso- och sjukvårdsbehov framgår av den indivi- duella planen, liksom hur insatserna ska genomföras och följas upp, blir regionen ersättningsskyldig till kommunen, om inget annat avtalats. Bestämmelsen syftar främst till att tydligt peka ut regionernas ansvar för hälso- och sjukvård också under en HVB-placering. Regioner och kommuner kan komma överens om hur hälso- och sjukvårds- behovet vid HVB-placeringar ska tillgodoses vilket också kan inne- bära att ersättningsansvaret kan avtalas bort eller regleras på annat sätt. En överenskommelse om hälso- och sjukvård vid HVB-placeringar och ersättningsfrågor kan integreras i sådana överenskommelser som regioner och kommuner ska ingå om samarbete i fråga om personer med skadligt bruk och beroende enligt 5 kap. 9 a § socialtjänstlagen (2001:453 respektive 16 kap. 3 §. För barn och unga kan den också integreras i sådana överenskommelser som regioner och kommuner ska ingå om samarbete i fråga om barn och unga som vårdas utanför det egna hemmet enligt 5 kap. 1 d § SoL respektive 16 kap. 3 §. Enligt andra stycket ska ersättning lämnas med ett schablonbelopp av den genomsnittliga dygnskostnaden för HVB- placeringar, som placeringen pågår eller fram till dess att regionen fullgjort sina åtaganden enligt 8 kap. 12 § tredje stycket. I tredje stycket bemyndigas regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om ersättningen enligt första stycket. Underrättelseskyldighet i fråga om skadligt bruk eller beroende Om en nämnd som utövar ledning enligt 7 kap. 1 § eller 11 kap. 1 § i sin verksamhet iakttagit något som tyder på att nya medel används för skadligt bruk eller beroende eller att ändringar sker i användnings- mönstret av kända medel, ska nämnden utan dröjsmål anmäla detta till . Förslaget behandlas i avsnitt 9.1. Rubriken närmast före paragrafen ändras. Ändringarna i rubriken och i paragrafen är endast redaktionella och en följd av att begreppet missbruk utmönstras och ändras till skadligt bruk eller beroende. Se även kommentaren till 5 kap. 7 §. 17.10Förslaget till förordning om ändring i socialtjänstförordningen (2001:937) 3 kap. Vård utanför det egna hemmet Med hem för vård eller boende avses ett hem inom som, i förening med boende, ger stöd och hjälp som utvecklar den boendes resur- ser och förmåga att leva ett självständigt liv. Om ett sådant hem drivs av ett bolag, en förening, en samfällighet, en stiftelse eller en enskild individ krävs dessutom att verksamheten bedrivs yrkesmässigt. Enligt 8 kap. 12 § hälso- och sjukvårdslagen (2017:30) och 6 kap. 1 § socialtjänstlagen (2001:453) svarar regionen för den hälso- och sjukvård som ges till boende i ett sådant hem. Som hem för vård eller boende räknas inte sådana särskilda boende- former som avses i 5 kap. 5 § andra och tredje styckena eller 5 kap. 7 § tredje stycket socialtjänstlagen (2001:453). Förslaget behandlas i avsnitt 9.4. Ändringen av definitionen av hem för vård eller boende i första stycket är en följd av att behandling av skadligt bruk och beroende är hälso- och sjukvård som regionen ansvarar för. Definitionen ändras därför så att den utgår ifrån kärnuppdrag. De insatser som avses med stöd och hjälp kan till exempel vara psykosocialt stöd, manualbaserade program med fokus på social färdig- hetsträning och självständighet, aktiviteter i dagliga livet (ADL), nät- verksarbete, stöd i myndighetskontakter och planering av det fort- satta stödet i öppna former. Av stor betydelse är själva miljön i sig, som ska bidra till trygghet, drogfrihet och stabilitet på ett sätt som inte bedöms vara möjligt där den enskilde normalt vistas. När det gäller barn är möjligheter till en fungerande skolgång av avgörande betydelse, men också andra insatser som stödjer barnets utveckling och ger skydd och trygghet utifrån vad som är bäst för honom eller henne. Även olika nätverksinsatser kan ingå. HVB i privat regi får enligt vårt förslag liksom nu bara bedrivas efter att beviljat tillstånd till verksamheten. Avgörande för att beviljas tillstånd bör vara om verksamheten erbjuder stöd och hjälp som utvecklar den boendes resurser och förmåga att leva ett självstän- digt liv enligt en tydlig struktur och med tillräcklig kvalitet. Det behö- ver också stå klart att hemmet erbjuder en miljö som är trygg, säker och respekterar den enskildes rätt till självbestämmande och integritet. Bestämmelsen i andra stycket är ny och är en erinran om att det är regionen som svarar för hälso- och sjukvård vid hem för vård eller boende. Verksamheten ska bedrivas i fortlöpande samarbete med den social- nämnd som har det sammanhållande ansvaret för att den enskilde får det stöd och den hjälp som han eller hon behöver och med den region som ansvarar för god hälso- och sjukvård. Förslaget behandlas i kapitel 9 och är en följd av att regionen ska er- bjuda en god hälso- och sjukvård åt den som vistas i sådant hem för vård eller boende som avses i 6 kap. 1 § socialtjänstlagen (2001:453).