sou · H9B353 · 2021-06-23 00:00:00 — 21NJA 2013 s. 613 ”Bunge-målet” och dom i t.ex. mål C‑404/09 ”Alto-Sil”. Den kommunala tillstyrkan av vindkraft knytande fråga är den om artskyddet för enskilda arter, som delvis följer av samma EU-direktiv som reglerna om Natura 2000-område, men som också har nationell rättslig grund. Dessa bestämmelser finns i artskyddsförordningen (2007:845). Tillämpningen av artskydds- förordningens bestämmelser har varit föremål för mycket debatt, i synnerhet gällande skogsbruket,22 men i relation till nya vindkrafts- projekt får praxis sägas vara förhållandevis stabil. I och med att någon prövning enligt inte längre sker är allmänhetens och miljöorganisationers möjligheter att påverka tillståndsprocessen begränsade till regler för det. Det innebär dels att berörd allmänhet ska ges möjlighet att delta i avgränsningssamrådet, dels att tillståndsbeslutet kan överklagas av den det går emot eller av miljöskyddsorganisationer. Det är oklart om bygglov trots undantaget för själva vindkraft- parken ändå kan krävas för transformatorstationer, upplag eller bygg- nader som hör till en vindkraftspark, även om många verkar anta att så är fallet.23 För en vindkraftspark som ska anslutas till det allmänna elnätet kan det också krävas nätkoncession för linje enligt ellagen (1997:757) med tillhörande miljöprövning, men såväl ledningar inom parken som från parken till en transformatorstation kan vara undantagna från koncessionsplikten genom förordningen (2007:215) om undan- tag från kravet på nätkoncession enligt ellagen.24 Värt att nämna i detta sammanhang är att dri- ver ett överträdelseärende mot avseende bristfälligt genom- förande av det så kallade MKB-direktivet 2011/92/EU, vilket kan komma att leda till ändringar i den svenska miljöprövningslagstift- ningen.25 22Se t.ex. MÖD 2018:18 för genomgång av problematiken vid pågående verksamhet. 23Se t.ex. sökandebolagets antagande i MÖD M 1064-15 där det anfört inför miljöprövnings- delegationen att bygglov för en byggnad på området ska sökas separat eller MÖD M 1859-14 där kommunen i sitt yttrande påminner sökandebolaget om att bygglov krävs för bodar och vissa teknikanläggningar. 24Se t.ex. MÖD 2018:5. 25Kommissionens promemoria INF/20/1212 och regeringens skrivelse 2019/20:115, bil. 2, s. 148. Den kommunala tillstyrkan av vindkraft Genomgången ovan av hur miljöprövningen går till avser en- bart vindkraft på svensk mark. Havsbaserad vindkraft hanteras enligt delvis andra regler, särskilt om den placeras utanför svenskt territo- rialvatten. Det finns fem aktiva vindkraftparker till havs. För vindkraftparker till havs, på svenskt territorialvatten, och i sjöar krävs tillstånd för vattenverksamhet enligt 11 kap. . Ansökan görs då vid mark- och miljödomstol och inte hos länssty- relse. tillstyrkan krävs också. tillstyrkan krävs inte för en verksamhet till havs utanför det svenska territoriet, eftersom dessa vindkraftsparker inte behöver tillstånd enligt . Bygglov eller detaljplan krävs heller inte, eftersom det utanför svenskt territorium inte finns några kommuner. För en vindkraftpark inom den svenska ekonomiska zonen krävs tillstånd av regeringen enligt 5 § lagen (1992:1140) om eko- nomiska zon. Vid prövningen ska 2–4 kap., 5 kap. 3 § samt 16 kap. 5§ tillämpas och en miljökonsekvensbeskrivning ska tas fram enligt 6 a § lagen om ekonomiska zon. Vad gäller undersökningar av havsbotten och nedläggning av kablar krävs till- stånd enligt 2 b och 3 §§ lagen (1966:314) om kontinentalsockeln. gäller även utanför territorialgränsen för verk- samheter som omfattas av kontinentalsockellagen (2 a §) och vid prövning av tillstånd enligt lagen ska 2 kap. och 5 kap. 3–5 §§ miljö- balken tillämpas. Även reglerna om Natura 2000-tillstånd i 7 kap. ska tillämpas, enligt 3 a § kontinentalsockellagen. Om verksamheten kan antas medföra betydande miljöpåverkan, vilket ska bedömas enligt 6 kap. , ska en specifik miljöbedöm- ning göras. 3.5Miljöprövningen av andra elproduktionsanläggningar Tillstånd krävs enligt för miljöfarliga verksamheter om regeringen meddelat föreskrifter om tillståndsplikt, 9 kap. 6 § miljö- balken. Begreppet miljöfarlig verksamhet är brett och omfattar an- Den kommunala tillstyrkan av vindkraft vändning av mark, byggnader eller anläggningar på så sätt att dessa fasta störningskällor orsakar utsläpp, förorening eller olägenheter för omgivningen i sådan utsträckning att det åtminstone föreligger risk för negativ påverkan, 9 kap. 1 § . I stort sett vilken typ av utsläpp eller olägenhet som helst räcker för att en anläggning ska utgöra miljöfarlig verksamhet, såsom utsläpp av växthusgaser el- ler påverkan på landskapsbilden.26 Miljöprövningsförordningen regle- rar i vilken utsträckning tillstånd krävs för en specifik verksamhetstyp. För verksamheter som innebär någon form av arbeten i vatten krävs normalt tillstånd till vattenverksamhet enligt 11 kap. . Vissa verksamheter kräver enbart anmälan, 19 § förordningen (1998:1388) om vissa vattenverksamheter. Kärnkraftverk prövas enligt lagen (1984:3) om kärnteknisk verksamhet. Kommunerna får reglera användningen av mark- och vattenom- råden inom kommunen genom detaljplaner, 4 kap. 1 § . En detaljplan ska tas fram bland annat när nya bygglovs- pliktiga byggnadsverk ska uppföras och byggnadsverket eller dess användning får betydande inverkan på omgivningen eller om det råder stor efterfrågan på mark för bebyggelse i området, 4 kap. 2 § . Värt att notera att betydande inverkan på om- givningen är ett lägre ställt krav än betydande miljö- påverkan och att ett projekt som når upp till det senare därför alltid bör förutsätta detaljplan om övriga förutsättningar är uppfyllda.27 Bygglov krävs som huvudregel för uppförande, tillbyggnad eller änd- ring av byggnader, 9 kap. 2 § . Enligt plan- och byggförordningen (2011:338) krävs också bygglov för vissa anlägg- ningar som inte är byggnader i lagens mening, exempelvis upplag, cisterner, vindkraftverk och transformatorstationer. Vindkraftverk som har tillstånd enligt omfattas inte av bygglovskravet. Även verksamheter som inte förutsätter bygglov eller detaljplan kan stoppas av en detaljplan eller områdesbestämmelser, på så vis att en verksamhet som kräver tillstånd enligt inte får tillåtas i strid med detaljplan eller områdesbestämmelser, enligt 2 kap. 6 § 3 stycket . 1997/98:45, del II, s. 108 samt , och , , Den svenska miljörätten, Iustus förlag, digital version hämtad från , s. 256 f, (cit. ”/”). 1992/93:60, s. 22. Den kommunala tillstyrkan av vindkraft Prövningen av miljötillstånd eller tillstånd för vattenverksamhet kan också inkludera frågor om exempelvis dispens från reservatsfö- reskrifter, dispens från strandskydd, tillstånd till verksamhet eller åt- gärd som på ett betydande sätt kan påverka ett Natura 2000-områdes miljöer. Utgångspunkten är att en samordnad prövning kan och ska ske för hela verksamheten av samtliga tillstånd och dispenser enligt miljöbalken.28 Om ett beslut enligt också krävs kan det samordnas med prövningen enligt i vart fall i högre instans.29 3.5.2Prövning av de olika kraftslagen Elproduktionen i utgörs i huvudsak av vattenkraft, kärn- kraft, vindkraft och kraftvärme. Solkraften växer snabbt, men är än så länge marginell.30 Kärnkraft prövas alltså enligt en särskild lag, även om den hänvi- sar till vissa kapitel och bestämmelser i . Utöver det krävs tillstånd av regeringen enligt , samt bygglov och ibland detaljplan för de byggnader som uppförs. Vattenkraftverk kräver tillstånd för vattenverksamhet enligt . Prövningen liknar den som gäller för miljöfarliga verk- samheter enligt men vissa speciella regler finns i form av exempelvis skydd av fiskebestånd och krav om att verksamheten ska utföras så att den inte försvårar annan framtida verksamhet i samma vattentillgång. Dessutom finns särskilda bestämmelser avseende vat- tenkraftverk som bedrivs utan stöd av tillstånd i eller genom dom eller beslut som inte är äldre än . Vattenkraft- verk prövas av mark- och miljödomstol som första instans. Vatten- kraftverk förutsätter normalt inte i sig något beslut enligt , men tillhörande byggnader och transformatorstationer kräver bygglov och verksamheten får inte lokaliseras så att den står i strid med detaljplan. Kommunen kan enligt 17 kap. 4 a § 12 låta re- geringen förbehålla sig prövning av vattenkraftverk med installerad effekt. Liksom gäller för kärnkraften så byggs i princip ingen ny vattenkraft i , men en omfattande över- 2009/10:215, s. 84. 30Energiläget 2020, , , s. 12. Den kommunala tillstyrkan av vindkraft syn av befintliga verksamheter pågår31 och återinvesteringar i dem, inklusive utbyggnader, förekommer. omfattas av tillståndsplikt eller anmälningsplikt enligt beroende på vilket bränsle som används och hur stor effekt anläggningen har. Första instans för prövningen kan där- för vara mark- och miljödomstol, miljöprövningsdelegation, eller nämnd (anmälan) beroende på anläggningens omfatt- ning. Ett kraftvärmeverk är normalt beläget i en byggnad som kräver bygglov. förläggs som regel i närheten till samlad bebyggelse och alltså i detaljplanelagt område och även i annat fall får åtminstone annat än väldigt små anläggningar en sådan påverkan på sin omgivning att detaljplan bör krävas. För stora kraftvärmeverk, i tillförd effekt, har kommunen en form av ve- torätt för de fall regeringen förbehållit sig prövning på eget eller kom- munfullmäktiges initiativ, enligt 17 kap. 4 a och 6 §§ . En rad industriverksamheter omfattas av vetorätten, men enbart kraft- värmen är relevant här genom sin elproduktion. Solkraftverk omfattas inte av krav på tillstånds- eller anmälnings- plikt enligt och inte heller av bygglovskrav enligt . Bygglov kan dock krävas för kringanläggningar. Upplag och transformatorstationer kräver bygglov. Kommunen har också möjlighet att genom detaljplan reglera markanvändningen på ett sådant sätt att solkraftverk inte kan anläggas var som helst. Sammanfattningsvis är prövningen av olika typer av elproduk- tionsanläggningar både likartad och särskild. Likartad såtillvida att prövningen sker i enlighet med och, i lite olika utsträck- ning, och att systematiken i de två regelverken därför gäller för alla anläggningar (med visst undantag för kärnkraf- ten). är prövningen särskild för varje typ av anläggning ef- tersom det finns särregler och därför att själva uppbyggnaden av både och leder till att lagarna får olika effekter för olika anläggningstyper. 31Regeringen beslutade att anta Statens energimyndighets, svenska kraftnäts och Havs- och vattenmyndighetens förslag till nationell plan för ompröv- ning av vattenkraft, dnr M2019/01769/Nm m.fl. Den kommunala tillstyrkan av vindkraft Av 1 kap. 1 § regeringsformen framgår att den svenska folkstyrelsen förverkligas genom ett parlamentariskt statsskick och genom kom- munalt självstyre. En inskränkning av det kommunala självstyret ska enligt 8 kap. 2 § göras genom lag och enligt 14 kap. 3 § regeringsfor- men bör inskränkningar vara proportionerliga. Det kommunala självstyret är sålunda nära sammanbundet med och ett sätt att genomföra folkstyret i Sverige.32 Syftet med självsty- ret är att ge medborgarna inflytande över angelägenheter som berör dem särskilt, med hänsyn till lokala förhållanden,33 det vill säga en form av decentralisering av makten. Vad det kommunala självstyret består i och hur det förhåller sig till statsmakten är omstritt. Själv- styret är en grundpelare i det svenska statsskicket, men kommunerna förväntas följa beslut som staten tagit.34 Ett skäl till att självstyret inte är mer preciserat än vad det är i regeringsformen är att det ska kunna ändras i takt med samhällsutvecklingen.35 Det är inte självklart i den juridiska litteraturen om självstyret omfattar en- bart det som inte regleras med särskild lag eller om det även omfattar det så kallade obligatoriska, särskild reglerade, området (se särskilt nedan om planmonopolet).36 Det utrymme kommunerna har att fatta beslut ges dels av olika lagar med uppdrag till kommunerna, dels genom 14 kap. 2 § reger- ingsformen och 2 kap. 1 § kommunallagen där det sägs att kommu- ner själva får ha hand om angelägenheter av allmänt intresse som har anknytning till kommunens eller regionens område eller deras med- lemmar. Kommunens självstyre begränsas av 2 kap. 2 § kommunal- lagen till att gälla bara sådant som inte någon annan kommun, region eller staten ska ha hand om. Inskränkningar av det kommunala självstyret bör alltså inte gå ut- över vad som är nödvändigt. Vad som sägs i förarbetena är att hu- vudsyftet med bestämmelsen i 14 kap. 3 § regeringsformen är att man i beredningen av förslag tydligt väger in påverkan på det kom- 32Isberg, och , , Grundlagarna, Juridik, version 3A, hämtad , kommentar till 1 kap. 1 § regeringsformen, (cit. ”/”). 1973:90, s. 188. 34Warnling , , och , , , Statsrättens grunder, e-bok, , 2018, version 6, s. 47. 35Isberg/, kommentar till 1 kap. 1 § regeringsformen. 36Jfr , , Kommunalrättens grunder, , 7:1 u., 2016, , s. 26 (cit. ””) med det material som hänvisas till i noterna närmast ovan. Den kommunala tillstyrkan av vindkraft munala självstyret, men att det slutligen är upp till att av- göra om proportionalitetskravet är uppfyllt och att någon lagpröv- ning av det inte ska kunna göras i efterhand.37 Att inte uttryckligen förbjuda oproportionerliga inskränkningar av det kommunala själv- styret kan förstås ses främst som ett sätt att möjliggöra just sådana inskränkningar,38 men ett huvudsyfte kan också ha varit att undvika en överföring av makt från den folkvalda till domstolarna och deras lagprövning.39 Även inskränkningar på det obligatoriska, särskilt lagreglerade, området omfattas av reglerna om inskränkningar av det kommunala självstyret. Det är förhållandevis tydligt , sedan 14 kap. 2 § in- fördes i regeringsformen, men gällde även dessförinnan.40 Utöver den nationella regleringen har också ratificerat den europeiska konventionen om självstyrelse.41 Kon- ventionen stadgar inledningsvis bland annat att undertecknande sta- ter är övertygade om att det är på lokal nivå som medborgares rätt att delta i skötseln av de offentliga angelägenheterna kan utövas mest direkt och att kommuner med ett verkligt ansvar kan åstadkomma en effektiv förvaltning som ligger nära medborgaren. Med kommu- nal självstyrelse menas enligt konventionens art. 2 kommunernas rätt och möjlighet att inom lagens gränser reglera och sköta en vä- sentlig del av de offentliga angelägenheterna i den lokala befolkning- ens intresse. I art. 4.3 sägs att offentliga uppgifter normalt i första hand ska utövas av myndigheter som ligger så nära medborgaren som möjligt. I den svenska proposition där föreslås godkänna ratifikationen framhöll regeringen genomgående att ord- ning mötte kraven i konventionen.42 2009/10:80, s. 213. 38Nergelius tycks mena det och är mycket kritisk till bestämmelsen: Nergelius, , Svensk statsrätt, , u. 4:1, 2018, , s. 362 f, (cit. ”Nergelius”). 39Eka, , och statsrätten, (festskrift), s. 374. Se dock , , Ändrad grundlagsreglering av den kommunala självstyrelsen – Hur gick det sen?, Allmänt och enskilt – offentlig rätt i omvandling; till s. 97– 108, , 2013, , s. 103 som ifrågasätter om ändringen lyckats. 40Se t.ex. prop. 1991/92:170 bil. 1, s. 162, och lagrådets yttrande som bilaga till bet. 1991/92:UbU22. 1988/89:119, SÖ 1989:34. 1988/89:119, s. 9–13. Den kommunala tillstyrkan av vindkraft Kommunerna har som huvudregel ensamrätt på att anta planer och bestämma om planläggning ska ske eller inte.43 Planmonopolet är ett viktigt uttryck för det kommunala självstyret44 och det har länge, i vart fall , varit kommunerna (städerna) och inte privata markägare som haft att bestämma över hur mark ska användas i tät- bebyggt område och även i glesbygd.45 Ungefär som kommunernas ställning i planeringen på landsbygden stärktes utökades också de statliga möjligheterna att in- gripa i planeringen, exempelvis för att underlätta för storskaliga in- dustrietableringar eller skydda friluftslivet.46 Planmonopolet är en del av kommunernas obligatoriska uppgifter, alltså uppgifter som styrs genom olika speciallagar.47 Kommunen har alltså såväl skyldighet som ensamrätt att styra över användningen av mark inom kommunens gränser, och kan låta bli att agera.48 Ensamrätten begränsas emellertid på olika sätt, dels genom de regler som finns i för vad en detalj- plan ska innehålla och hur den ska utformas, dels genom undantag i samma lag från bygglovsplikt eller detaljplaneplikt såsom för så kal- lade attefallshus och för vindkraftparker, 9 kap. 3 § (motsatsvis) och 9 kap. 4 § . Ensamrätten begränsas också av ex- empelvis statliga utpekanden av riksintresseområden enligt 3 och 4 kap. miljöbalken.49 Slutligen finns möjligheten för staten att på eget initiativ se till att kommunens beslut ändras om kommunen inte tar tillräcklig hänsyn till exempelvis de utpekanden av riksintressen som staten gjort. kan på eget initiativ överpröva ett beslut att anta, ändra eller upphäva detaljplan, och i vissa fall bygglov, enligt 11 kap. 10 och 12 §§ . Det gäller bland annat om riksintressen inte beaktats eller miljökvalitetsnormer inte efterlevts. NJA 2016 s. 868, p. 2017/18:266, s. 42. verkar dock tvärtom enbart se det som ett utökande av kommunernas kompetens till något som de annars inte skulle få ägna sig åt, , s. 181 f. 45Tobé, , Det kommunala planmonopolet, Civibus et rei publicæ: festskrift till på , , Kungl. Vetenskapssam- hällets i Handlingar 8, s. 484, (cit. ”Tobé”). 46Stenseke, , Hållbarhetsaspekter i den fysiska planeringen, Samhällsplaneringens teori och praktik, s. 86–96, Liber, , 2020, s. 87. 47För genomgång se SOU 2020:8, s. 119 ff. 48Jfr SOU 2019:9, s. 43. 49Kommunerna måste ta hänsyn till dessa i sin planering, jfr 11 kap. 10 § 2 st. 1 PBL. Den kommunala tillstyrkan av vindkraft Att får möjlighet att bedöma en detaljplans förenlighet med utpekade riksintressen har visat sig i praxis vara mycket vik- tigt.50 En än mer ingripande åtgärd, det enda sättet att påtvinga en kommun en ny detaljplan, är ett så kallat planföreläggande enligt 11 kap. 15–16 §§ . Regeringen kan då förelägga kommunen att ändra, anta eller upphäva en detaljplan eller områdes- bestämmelser, eller att låta ta fram förslag till reger- ingen på kommunens bekostnad om kommunen vägrar. Regeringens möjligheter att på detta sätt tvinga fram en ny detaljplan var större förr, och gäller bara för att se till att riksintressen tillgodoses eller att markanvändning som angår flera kommuner kan samordnas.51 Bestämmelserna om planföreläggande har i sin nuvarande form () ännu inte tillämpats mot en kommun, men blotta hotet kan ha lett till att kommuner ändrat sig i den av staten önskade riktningen.52 3.7Effekterna av införandet av den kommunala tillstyrkan Konsekvenserna av införandet av den kommunala tillstyrkan, såsom de förutsågs bli, beskrevs i propositionen vid införandet.53 När nu har gått sedan införandet finns förutsättningar att be- skriva effekterna såsom de faktiskt blev. Ett flertal aktörer har försökt fånga effekterna av den kommunala tillstyrkan. Utredningar och rapporter har tagits fram av statliga myndigheter, regionala aktörer, branschorganisationer och andra. Regelverket som införde tillstyrkan är väldigt kort – en bestämmelse i – och har inte kompletterats med några regler avseende hur bestämmelsen ska tillämpas. Bristen på tillämp- ningsregler och praxis försvårar när det gäller att undersöka vilka konsekvenser regeln lett till. MÖD 2020:3 där efter det att en detaljplan överklagats av två företag pekade ut det ena företagets verksamhet som varande av riksintresse, vilket föranledde ett upphävande av detaljplanen för att säkerställa att fick möjlighet att väga det nya riksintresseutpekandet mot ett redan befintligt och överväga om detaljplanen skulle överprövas. 1985/86:1, s. 351. 52Didón, m.fl., , digital version, Juridik, kommentar till 15–16 §§, hämtad från , (cit. ”Didón m.fl.”). 2008/09:146, s. 48 ff. Den kommunala tillstyrkan av vindkraft Införandet av den kommunala tillstyrkan av vindkraft i 16 kap. 4 § gjordes för att kompensera för förlusten av inflytande genom plan- och bygglagen.54 tillstyrkan bedömdes av regeringen medföra en viss men godtagbar inskränkning i kommu- nens självstyre. Inskränkningen förväntades bestå i en mer begrän- sad möjlighet för kommunen att förfoga över sitt planmonopol.55 Det är svårt att se att den kommunala självstyrelsen inskränktes i någon egentlig mening av förslaget, eftersom kommunen behöll sin rätt att stoppa vindkraft, i vissa avseenden till och med i högre ut- sträckning än tidigare i och med att möjligheten till statligt ingri- pande för att värna bland annat riksintressen minskade. Miljö- och jordbruksutskottet menade dock att det innebar en viss begräns- ning.56 Lagrådet uttalade sig inte över avskaffandet av detaljplane- och bygglovskravet för vindkraftparker eller om införandet av kom- munal tillstyrkan. Kommunens hantering och resursanvändning Det kan ta från det att frågan om tillstyrkan för en vind- kraftsetablering ställs till dess att kommunen tar beslut i frågan. Långa handläggningstider blir möjliga tack vare att dagens regelverk inte reglerar vare sig någon tidsgräns för kommunens hantering av ären- det eller vem som ska ta beslutet för kommunens räkning. Att ärenden drar ut bidrar enligt utredningen till att det lättare bildas en lokal opinion, som är nästan undantagslöst negativ, i frågan. Underlag till vägledning visar att framför allt vindkraftsprojektörer upplever att vissa kommuner gör en egen form av miljöprövning inför beslut om tillstyr- kan. Det är en bild som utredningen under arbetets gång fått bekräf- tad ett flertal gånger. Detta går stick i stäv med intentionerna av in- förandet av tillstyrkan vars syfte var att kompensera för borttagandet av den kommunala prövningen enligt plan- och bygg- 2008/09:146, s. 39 f. 2008/09:146, s. 49. 2008/09:MJU27, s. 12. Den kommunala tillstyrkan av vindkraft lagen för tillståndspliktiga vindkraftsanläggningar och bidra till den förväntade effektiviseringen av regelverket. Även om markanvändning i vindkraftsfallet rimligen kan sägas omfatta påverkan från vindkraftsanläggningen på kringliggande verk- samheter genom anläggningens höjd så innebär det inte att kom- munen förväntas väga in exempelvis påverkan på naturvärden i beslut om tillstyrkan. Frågor som rör omgivningspåverkan prövas senare av tillståndsgivande myndighet. Det är också utredningens uppfattning att dagens oreglerade si- tuation leder till att kommuner ofta begär in tämligen omfattande underlag inför sitt beslut om tillstyrkan. Detta medför ytterligare tidsåtgång och att vindkraftsprojektörer behöver lägga resurser på att ta fram mer underlag innan de vet om ett projekt kan bli möjligt. Det medför också att kommunen använder mer resurser än vad som behövs och kan anses ineffektivt ur ett samhällsperspektiv. Utredningen har också stött på exempel där kommuner tar beslut om tillstyrkan på befintliga underlag och då kan det ske både snabbt och effektivt. Ofta har kommunen då utgått från sin översiktsplan. Den kommunala tillstyrkan innebär att behovet av att ta fram en detaljplan och senare bygglov försvunnit och det innebär minskad belastning på de kommunala planeringsfunktionerna. Utredningen anser att det varierar stort hur mycket resurser en enskild kommun använder för att hantera dagens regelverk och att det beror på hur kommunen väljer att hantera en fråga om tillstyr- kan. Utredningens uppfattning är vidare att kommunernas samlade resursåtgång för att hantera tillståndspliktiga vindkraftsetableringar inte skiljer sig på något avgörande sätt från tidigare ordning.