sou · H9B394 · 2021-12-01 00:00:00 — Diskrimineringsgrunderna är här inte uttryckta på samma sätt som i DL, t.ex. anger DL i 1 kap. 1 § även kön och funktionsned- sättning. Det finns därmed en bristande korrespondens mellan den civilrättsliga regleringen i DL och den straffrättsliga, vilket gör att det straffrättsliga skyddet mot trakasserier och sexuella trakasserier i DL:s mening inte kan sägas vara heltäckande. Bakgrund om arbetstagares skydd mot trakasserier och hot Den straffrättsliga bestämmelsen har varit i kraft , även före DL:s tillkomst. Bestämmelsen har dock varit omdiskuterad, bl.a. har framförts att bestämmelsen är ineffektiv och att antalet lagföringar är få. En utredning (dvs. före DL:s tillkomst) med uppdrag att se över bestämmelsen fann att bestämmelsen var förenad med omfattande bevissvårigheter, eftersom åklagaren måste styrka att ett avgörande skäl för den diskriminerande handlingen har varit diskrimineringsgrunden, t.ex. sexuell läggning. Det kunde en- ligt utredningen sällan gå att utesluta att ett annat skäl varit avgör- ande för gärningen. Dock ansågs det inte lämpligt att inom ramen för det straffrättsliga systemet, försöka råda bot på detta problem genom att sänka beviskravet eller laborera med olika modeller för bevis- bördans placering. Utredningen ansåg att det fanns goda skäl för att överväga att upphäva straffbestämmelsen om olaga diskriminering när det tillskapats ett effektivt civilrättsligt diskrimineringsförbud.78 Regeringen delade dock i propositionen till DL inte den bedöm- ningen, utan menade att det fanns flera fördelar med ett förbud mot olaga diskriminering i straffrättslig form. Kriminalisering skulle ut- göra en markering av att det offentliga ser kampen mot dis- kriminering som en gemensam angelägenhet. En hållning, där diskri- minering bekämpas framför allt via skadestånd eller motsvarande ersättningsformer i civilmål, skulle kunna uppfattas som att staten inte ser arbetet mot diskriminering som en prioriterad uppgift.79 Däremot angav regeringen att den avsåg att återkomma till frågan om en översyn av bestämmelsen i ett annat sammanhang i syfte att få till en straffbestämmelse som är utformad så att polis och åklagare har en rimlig möjlighet att få till stånd ett rättssäkert och hållbart underlag för åtal.80 Så har dock inte skett. Det som är kriminaliserat är som framgått bl.a. näringsidkares dis- kriminering av t.ex. kunder. Vårt uppdrag avser den motsatta situa- tionen, trakasserier från tredje man som t.ex. kunder. Regleringen om- fattar inte det område vi ska utreda, se dock vidare även avsnitt 9.4.2. Brottet hets mot folkgrupp är beskrivet i avsnitt 4.5.5. Som fram- går där anges i 16 kap. 8 § BrB att den som i ett uttalande eller i ett annat meddelande som sprids hotar eller uttrycker missaktning för en folkgrupp eller en annan sådan grupp av personer med anspelning 78SOU 2001:39, Ett effektivt diskrimineringsförbud – Om olaga diskriminering och begreppen ras och sexuell läggning, s. 12–13. 2007/08:95, Ett starkare skydd mot diskriminering, s. 89–90. 2007/08:95, Ett starkare skydd mot diskriminering, s. 90. Bakgrund om arbetstagares skydd mot trakasserier och hot på ras, hudfärg, nationellt eller etniskt ursprung, trosbekännelse, sex- uell läggning eller könsöverskridande identitet eller uttryck, döms för hets mot folkgrupp till fängelse i högst eller, om brottet är ringa, till böter. Inte heller i denna straffrättsliga paragraf korrespon- derar de angivna diskrimineringsgrunderna med DL:s, jämför vad som anförts ovan om olaga diskriminering. Som framgår förutsätts för kriminalisering att uttalandet eller meddelandet sprids. Innebörden av spridning är här att det är till- räckligt att ett fåtal människor nås av meddelandet, som t.ex. upp- gifter på internet. Yttranden inom den helt privata sfären omfattas emellertid inte av bestämmelsen.81 Genom en dom från HD är det för muntliga uttalanden klarlagt att spridningskravet är uppfyllt om uttalandet fälldes inför en folksamling på ett sätt som är ägnat att uppfattas av denna. I vad mån de i folksamlingen ingående personerna också lyssnat och tillgodogjort sig innehållet i uttalandet påverkar inte ansvarsfrågan. I det målet var det visat att uttalandet på en buss från en person till dennes kamrat, som kunde höras av tre andra per- soner som satt närmast inte uppfyllde kravet på en folksamling och uttalandet utgjorde därmed inte hets mot folkgrupp.82 Vårt uppdrag avser trakasserier mot arbetstagare från t.ex. kun- der. Om detta sker i form av kränkande uttalanden har dessa typiskt sett inte skett med något spridningssyfte utan är i stället riktade direkt till den som utsatts, se avsnitt 8.6. kan sådana uttal- anden i praktiken även uppfattas av flera andra, t.ex. av andra arbet- stagare, men det föreligger knappast i normalfallet en spridning till en folksamling. En slutsats är därför att kriminaliseringen av hets mot folkgrupp som huvudregel inte ger ett skydd för anställda mot trakasserier från tredje man. I 5 kap. BrB regleras brotten om ärekränkning. 1 § handlar om förtal och 2 § om grovt förtal. Dessa brott tar sikte på att uppgift lämnas till någon annan än den uppgiften avser. Brottet är att anse som fullbordat så snart uppgiften har kommit till tredje mans känne- dom.83 Därmed skulle inte heller kriminaliseringen av förtal ge ett skydd mot trakasserier från tredje man. 5 kap. 3 § BrB avser brottet förolämpning. Det anges att den som, i annat fall än som avses i 1 eller 2 §, riktar beskyllning, nedsättande , Karnovs kommentar till BrB 16 kap. 8 §. 82NJA 1999 s. 702. 83M Bexar, Karnovs kommentar till BrB 5 kap. 1 §. Bakgrund om arbetstagares skydd mot trakasserier och hot uttalande eller förödmjukande beteende mot någon annan döms, om gärningen är ägnad att kränka den andres självkänsla eller värdighet, för förolämpning till böter. Om brottet är grovt, döms till böter eller fängelse . Enligt förarbetena kan det handla om att genom ord eller andra beteenden – som tecken, gester, imitationer och andra handlingar – ge uttryck för ett budskap som kan vara kränkande för någon annans självkänsla eller värdighet. Inte allt som syftar till att förarga eller reta upp någon omfattas, utan straffansvar förutsätter att den an- gripne blir träffad på ett mer personligt plan. Det kan t.ex. vara fråga om kränkande uttalanden som anspelar på någons etniska ursprung, sexuella läggning, könstillhörighet eller på något funktionshinder eller särpräglat drag i utseendet.84 Talan i brottmål förs som huvudregel av åklagaren. För ärekränk- ningsbrotten gäller dock att de som huvudregel bara får åtalas av målsäganden själv. Härifrån gäller i sin tur vissa undantag, bl.a. gäller för förolämpning med anspelning på ras, hudfärg, nationellt eller etniskt ursprung, trosbekännelse, sexuell läggning eller könsöver- skridande identitet eller uttryck att åklagaren får väcka åtal om detta kan anses påkallat från allmän synpunkt. Så är fallet när det finns ett klart samhällsintresse i att brottet beivras, t.ex. om en brottstyp tar sig särskilt grova uttryck eller får en stor utbredning i samhället. En förutsättning är att det inte hand- lar om brott av endast mindre allvarlig karaktär. Vid bedömningen ska hänsyn tas till om en enskild person har drabbats mycket hårt utifrån den ärekränkande uppgiftens karaktär och den spridning som uppgiften har fått. Även det förhållandet att brottet har riktat sig mot en ung person kan ha betydelse.85 En slutsats är att brottet förolämpning bör kunna anses omfatta samma situationer som det som avses med trakasserier utifrån diskri- mineringsgrunderna mot arbetstagare från tredje man. Utifrån det som anförts bör t.ex. en kunds nedlåtande uttalanden i form av skälls- ord utifrån etnicitet eller könsord till en kvinnlig anställd kunna om- fattas. Här finns således ett straffrättsligt skydd mot handlingar som kan karakteriseras som trakasserier enligt DL. 2016/17:222, Ett starkt straffrättsligt skydd för den personliga integriteten s. 101 och s. 72–73. 2013/14:47, Några ändringar på tryck – och yttrandefrihetens område, s. 38. Bakgrund om arbetstagares skydd mot trakasserier och hot Det som dock skulle kunna vara en nackdel med detta skydd är att målsäganden själv skulle behöva föra sin talan i domstol mot en misstänkt, eftersom åklagaren bara ska föra talan i vissa fall, inte t.ex. vid förolämpningar av mindre allvarlig karaktär. Huruvida bestämmelsen är tillräckligt effektiv kan därför diskuteras. I debatten framkommer dock uppgifter om att t.ex. en apotekskedja polisanmäler kunder som uttrycker sig rasistiskt mot anställda och att en kund dömts för förolämpning till dagsböter.86 I 4 kap. 7 § BrB är ofredande kriminaliserat. Det anges att den som fysiskt antastar någon annan eller utsätter någon annan för störande kontakter eller annat hänsynslöst agerande döms, om gärningen är ägnad att kränka den utsattes frid på ett kännbart sätt, för ofredande till böter eller fängelse i högst . Bestämmelsen är ett straffrättsligt skydd för den personliga integ- riteten. Inte samtliga gärningar som kan uppfattas som ovälkomna, otrevliga eller obehagliga omfattas av straffansvar, skyddet är begrän- sat till gärningar som mer påtagligt kan störa, orsaka obehag eller oro. Paragrafen tar som framgår av ordalydelsen sikte på fysiskt antas- tande eller störande kontakter. Med störande kontakter avses upp- repande och störande kontakter som kan ha effekt på t.ex. nattsömn eller arbete. Vidare omfattas andra hänsynslösa ageranden, som t.ex. att allvarligt skrämma eller störa någon genom t.ex. höga ljud eller pyroteknik.87 Mer tveksamt är det om enstaka hatiska yttranden utgör ett ofredande. Enstaka sådana yttranden är kriminaliserade genom brottet förolämpning och om det handlar om ett sexuellt budskap genom brottet sexuellt ofredande, se nedan. Undantagsvis skulle dock uttalanden om grova och detaljerade kränkningar av sexualiserad eller våldsam natur kunna vara ett ofredande, särskilt om yttrandet riktar sig mot en särskilt sårbar person.88 En slutsats är att brottet ofredande inte som huvudregel ger ett straffrättsligt skydd mot trakasserier utifrån diskrimineringsgrunderna i DL om det inte handlar om grova uttalanden av våldsam eller sex- ualiserad natur, särskilt mot en sårbar person. Paragrafen täcker som framgått som huvudregel inte enstaka yttranden utan tar i stället i huvudsak sikte mot fysiska antastande och störande kontakter. 86Sveriges television nyheter, /nyheter/inrikes/rasism-mot-apoteksanstallda-ett- vaxande-problem, inhämtat , uppdaterat . 2016/17:222, Ett starkt straffrättsligt skydd för den personliga integriteten s. 60–62. 2016/17:222, Ett starkt straffrättsligt skydd för den personliga integriteten s. 62–64. Bakgrund om arbetstagares skydd mot trakasserier och hot emot ger paragrafen ett skydd mot sexuella trakasserier i DL:s mening, se avsnitt 8.3.2. En sammantagen slutsats är att de trakasserier mot arbetstagare utifrån diskrimineringsgrunderna i DL som i praktiken främst är aktu- ella är som huvudregel enbart kriminaliserade i BrB genom brottet förolämpning. Brottet ligger som huvudregel inte under allmänt åtal, vilket betyder att målsäganden själv måste driva åtalet i domstol för att en domstolsprövning ska ske. Skyddet kan därmed inte sägas vara heltäckande och effektivt, något vi återkommer till i kap. 9. Sexuella trakasserier innebär enligt DL som framgått ett uppträd- ande av sexuell natur som kränker någons värdighet. På samma sätt som för trakasserier avses ett handlande som innebär ett missgyn- nande i form av skada eller obehag som kränker den enskildes vär- dighet och det kan vara verbalt eller fysiskt. Eftersom definitionen är vid kan sexuella trakasserier enligt DL i teorin även omfatta brott som t.ex. våldtäkt. I praktiken handlar det dock oftast om andra typer av handlande. I förarbetena anges som exempel ovälkomna för- slag eller påtryckningar om sexuell samvaro som att visa pornogra- fiska bilder eller oönskad fysisk kontakt som beröring, klappande, nypande eller strykningar, se 8.1.1. Vi kommer att i vår fortsatta analys att utgå från det. Termen sexuella trakasserier saknas i BrB, men det finns ett helt kapitel om sexualbrott i 6 kap. BrB. Straffbelagt är bl.a. våldtäkt, sexuella övergrepp, köp av sexuell tjänst och koppleri. Den bestäm- melse som närmast anknyter till sexuella trakasserier enligt DL är dock 6 kap. 10 §, där sexuellt ofredande är kriminaliserat. Här regleras i första hand handlingar mot barn, men av andra stycket följer att den som blottar sig för någon annan på ett sätt som är ägnat att väcka obehag eller annars genom ord eller handlande ofredar en person på ett sätt som är ägnat att kränka personens sexuella integritet döms till böter eller fängelse i högst . En förutsättning är att brottet inte faller under någon annan paragraf i kapitlet, t.ex. är att betrakta som ett sexuellt övergrepp, då används i stället den paragrafen. Bakgrund om arbetstagares skydd mot trakasserier och hot Som framgår av paragrafens ordalydelse innebär sexuellt ofre- dande uttalanden eller handlingar som är ägnade att kränka någons sexuella integritet. Endast vissa kvalificerade uttalanden eller hand- lingar omfattas, de ska ha en tydlig sexuell inriktning och det kan t.ex. avse handlingar som att en person sexuellt berör en annan persons bröst eller könsorgan.89 Det kan också bestå av t.ex. sexuella åtbör- der, användning av könsord i tal eller skrift, förevisning av bilder rörande sexuallivet, sexuella kontakter per telefon eller e-post. Sam- tidigt bedöms användning av könsord och andra sexuella yttranden ofta inte som sexuellt ofredande utan som en svordom eller ett mer allmänt kränkande tillmäle.90 Kravet på tydlig sexuell inriktning betyder att fall av ofredande genom ord eller handlande som gärningsmannen begår av andra skäl, t.ex. för att se hur ett offer reagerar eller för att rent allmänt kränka eller skada ett offer alltså faller utanför bestämmelsen. Sådana fall kan i vissa fall hanteras som ett ofredande enligt 4 kap. 7 § BrB eller förolämpning enligt 5 kap. BrB. Vi har ovan under rubriken trakasserier redovisat vad brottet ofredande innefattar. Vi drog då slutsatsen att brottet sällan bör ha relevans för trakasserier utifrån diskrimineringsgrunderna i DL, men att det omfattar vissa handlingar som är sexuella trakasserier i DL:s mening. Av förarbetena till brottet ofredande följer att paragrafen reglerar trakasserier som inte är att betrakta som sexuellt ofredande, t.ex. att antasta med klappar. Det ska vara en kännbar fridskränkning och dessutom krävs det att gärningen kan anses ge uttryck för hän- synslöshet.91 I ett rättsfall har HD prövat gränsdragningsfrågor av- seende de båda brotten. I målet var det fråga om en 50-årig man som strukit en 15-årig flickas vader och knä utanpå kläderna båda satt i en soffa. HD bedömde att gärningen inte var att betrakta som sexuellt ofredande, eftersom handlingen inte haft den tydliga sex- uella inriktningen eller prägel som krävs för straffansvar enligt den paragrafen. De utgjorde inte heller en sådan fridskränkning som krävs för att handlandet ska utgöra ofredande. 2004/05:45, En ny sexualbrottslagstiftning, s. 149 och prop. 2012/13:111, En skärpt sexualbrottslagstiftning, s. 53–55. 90N Jareborg, m.fl. Brotten mot person och förmögenhetsbrotten, , version 2, s. 129–130. 1992/93:141 om ändring i m.m., s. 32. 92NJA 2018 s. 443. Bakgrund om arbetstagares skydd mot trakasserier och hot En slutsats skulle kunna vara att de handlingar som främst torde vara aktuella som sexuella trakasserier i DL:s mening i huvudsak är kriminaliserade i BrB antingen som sexuellt ofredande eller som ofred- ande. Sexuella trakasserier enligt DL är t.ex. ovälkomna förslag eller påtryckningar om sexuell samvaro som att visa pornografiska bilder eller oönskad fysisk kontakt som beröring, klappande, nypande eller strykningar. visar HD-domen att vissa typer av strykningar som skulle kunna anses utgöra sexuella trakasserier enligt DL inte är kriminaliserade. Å andra sidan förutsätter sexuella trakasserier enligt DL även ett missgynnande i form av skada eller obehag som kränker den enskildes värdighet, så skillnaden bör vara liten. När det gäller fysiskt antastande framstår det som om det som utgör sexuella trakasserier enligt DL även är kriminali- serat. För verbala handlingar framstår exemplen som anges för DL om sexuella trakasserier som påtryckningar om sexuell samvaro som förevisande av pornografiska bilder kunna utgöra sexuellt ofredande. Hot är inte självständigt reglerat i DL, men kan, som vi anfört under avsnitt 8.1.1, under vissa särskilda förutsättningar utgöra trakasse- rier eller sexuella trakasserier i den lagens mening. Som framgår av avsnitt 8.2 finns det i arbetsmiljölagstiftningen uttrycklig reglering mot hot om våld mot arbetstagare från tredje man. I BrB är hot kriminaliserat i 4 kap. 5 §. Av paragrafen följer att den som hotar någon annan med brottslig gärning på ett sätt som är ägnat att hos den hotade framkalla allvarlig rädsla för egen eller annans säkerhet till person, egendom, frihet eller frid, döms för olaga hot till böter eller fängelse i högst . Om brottet är grovt döms till lägst 9 månaders och högst fängelse. Som framgår av ordalydelsen är endast hot om brottslig gärning kriminaliserad, andra hot faller utanför. Detta hot ska framkalla all- varlig rädsla. För att ett hot ska vara ägnat att framkalla allvarlig rädsla krävs normalt att det är ett brott som inte är helt lindrigt.93 Det om- fattar t.ex. hot om olika våldsbrott, men även t.ex. hot om spridning 2016/17:222, Ett starkt straffrättsligt skydd för den personliga integriteten s. 93. Bakgrund om arbetstagares skydd mot trakasserier och hot av integritetskänsliga bilder. Sådan spridning är nämligen en brotts- lig gärning, det är kriminaliserat i 4 kap. 6 c § BrB.94 Utredningens uppdrag är att klarlägga om bestämmelserna i och arbetsmiljölagstiftningen i tillräcklig utsträckning ger skydd mot tra- kasserier, sexuella trakasserier och hot eller om det finns behov av ytterligare åtgärder. Vid den bedömningen är det även av intresse att undersöka om det finns en reglering som ger ett sådant skydd i BrB. I den utsträckning det saknas kriminalisering skulle det t.ex. kunna förstärka behovet av åtgärder i DL eller annorstädes. Vi har funnit flera brott i BrB som skulle kunna vara relevanta för det som i praktiken oftast uppfattas som trakasserier enligt DL. Dessa är olaga diskriminering, hets mot folkgrupp, förtal, förolämpning och ofredande. Brottet olaga diskriminering täcker diskriminering från närings- idkare m.m. mot t.ex. kunder. Eftersom vårt uppdrag avser den om- vända situationen – att t.ex. kunder trakasserar anställda i en affär – har vi ansett att bestämmelsen inte ger något skydd mot den typ av trakasserier som vi här diskuterar. Hets mot folkgrupp förutsätter en spridning, vilket för muntliga uttalanden innebär att de ska ha fällts inför en folksamling av något slag. De situationer där trakasserier mot arbetstagare uppkommer handlar i grunden oftast om direkta kränkningar av arbetstagaren. Agerandet kan ibland kunna uppfattas av andra arbetstagare, men kan i normalfallet knappast anses spridas. Inte heller detta brott framstår därför i huvudsak som relevant för det skydd vi undersöker. Även kriminaliseringen av förtal tar sikte på uppgift som lämnas till någon annan än den beskyllde och saknar därmed också oftast betydelse för skyddet mot trakasserier. Brottet ofredande reglerar fysiskt antastande och kan därför utgöra ett skydd mot sexuella trakasserier, se nedan. Enstaka yttranden om- fattas däremot bara undantagsvis och ska det handla om grova och detaljerade kränkningar av sexualiserad och våldsam natur. En slut- sats är därför att inte heller ofredande som huvudregel ger anställda 2016/17:222, Ett starkt straffrättsligt skydd för den personliga integriteten s. 53 och s. 93–94. Bakgrund om arbetstagares skydd mot trakasserier och hot ett straffrättsligt skydd mot trakasserier utifrån diskriminerings- grunderna i DL. Slutligen finns dock brottet förolämpning. Det kriminaliserar be- skyllning, nedsättande uttalande eller förödmjukande beteende som är ägnad att kränka den andres självkänsla eller värdighet. I för- arbetena anges särskilt att det kan handla om kränkande uttalanden som anspelar t.ex. på någons etniska ursprung eller könstillhörighet. Vår slutsats är att detta brott bör kunna anses ge ett skydd mot trakasserier visavi arbetstagare från tredje man. Utredningens slutsats är därmed att det finns ett straffrättsligt skydd mot trakasserier som drabbar arbetstagare från tredje man, men som huvudregel endast genom brottet förolämpning. En nack- del med detta skydd, från den drabbades synvinkel, är att brottet som huvudregel inte ligger under allmänt åtal, vilket betyder att skulle den enskilde själv behöva föra sin talan. En sammantagen slutsats för trakasserier är därmed att skyddet genom BrB är ganska svagt. När det gäller sådana handlingar som utgör sexuella trakasserier enligt DL är vår slutsats att dessa i huvudsak är kriminaliserade genom antingen brottet sexuellt ofredande eller som ofredande. Grövre slag av oönskade fysiska kontakter utgör sexuellt ofredande, medan andra typer av oönskad beröring kan vara ofredande. När det gäller fysiskt antastande framstår det därför som om BrB ger ett skydd. Även ver- bala trakasserier med tydlig sexuell inriktning skulle kunna vara ett sexuellt ofredande. Den sammantagna slutsatsen avseende sexuella trakasserier är därför att BrB som huvudregel ger ett skydd. När det slutligen gäller hot är endast vissa allvarligare typer av hot kriminaliserat genom bestämmelsen om olaga hot i BrB. Det avser hot om brottslig gärning, som är ägnat att framkalla allvarlig rädsla. Det innebär att det i normalfallet inte bör kunna avse hot om lindri- gare brott. Exempelvis skulle hot om våldsbrott eller hot om sprid- ning av integritetskänsliga bilder kunna utgöra ett olaga hot. Bakgrund om arbetstagares skydd mot trakasserier och hot 8.4Sammanfattning av utredningens slutsatser om den rättsliga regleringen Regleringen i DL för området arbetsliv innebär att trakasserier och sexuella trakasserier från arbetsgivaren och den som i arbetsgivarens ställe har rätt att besluta täcks av diskrimineringsförbudet, medan trakasserier och sexuella trakasserier från arbetstagare eller därmed jämställda ger arbetsgivaren en utrednings- och åtgärdsskyldighet. Utanför såväl diskrimineringsförbudet som utrednings- och åt- gärdsskyldigheten i DL faller trakasserier och sexuella trakasserier mot arbetstagare/jämställda som utförs av tredje man som t.ex. kunder eller brukare. Det saknas i DL inom området arbetsliv också bestämmelser som i dessa fall innebär ansvar för någon annan än arbetsgivaren. Vidare är det utredningens slutsats att det är osäkert om trakas- serier från tredje man omfattas av arbetsgivarens skyldigheter att vidta aktiva åtgärder och att det mesta talar emot en sådan tolkning. Hot regleras inte självständigt i DL, men kan under vissa om- ständigheter utgöra trakasserier eller sexuella trakasserier. Arbetsmiljölagstiftningens bestämmelser lägger ett ansvar för hela arbetsmiljön på arbetsgivaren. I detta ligger ett skydd mot sådana saker som trakasserier och hot från tredje man. Vidare omfattar metod- föreskrifterna om det systematiska arbetsmiljöarbetet också arbets- miljön i dess helhet. Avsaknaden av klara sakföreskrifter för kränk- ningar som trakasserier och sexuella trakasserier innebär dock en otydlighet om vilka specifika skyldigheter arbetsgivaren har för att motverka sådana handlingar från t.ex. kunder. Skälet är att det är i sakföreskrifterna som skyldigheter om vad som krävs och hur arbets- miljöförhållandena ska vara brukar anges. Det finns visserligen sakföre- skrifter om kränkande särbehandling, som kan anses omfatta trakas- serier och sexuella trakasserier, men det är osäkert om föreskrifterna avser handlingar som begås av tredje man.