sou · H9B338 · 2021-05-21 00:00:00 — Samma sak gäller en ordningsvakts gripande med stöd av 35 § LUL eller beslag med stöd av 27 kap. 4 § RB. När en ordningsvakt i tjänsten griper någon med stöd av bestäm- melsen i eller lagen med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare gör han eller hon inte detta som envar utan inom ramen för sitt uppdrag att medverka till att upprätthålla allmän ord- ning. Enligt utredningens mening framstår det därför som olämpligt att en ordningsvakt som gör ett envarsgripande (och beslag i sam- band med detta) varken är underkastad straffansvar för tjänstefel eller har ett förhöjt straffskydd mot exempelvis våld eller hot om våld mot tjänsteman. Vidare kan det leda till gränsdragningsproble- matik om vissa delar av en ordningsvakts handlingar anses vara myn- dighetsutövning och andra inte. Utredningen anser, mot bakgrund av vad som anges ovan, att ordningsvakters våldsanvändning alltid bör betraktas som myndighetsutövning. Det är befogat att en ord- ningsvakt omfattas av samma skydd och har samma skyldigheter oav- sett om han eller hon genomför ett gripande eller ett omhänderta- gande eftersom ordningsvakten genom sitt uppdrag agerar i en annan egenskap än envar när han griper en person. För att envarsgripande av ordningsvakter och beslag i samband med detta ska anses vara myndighetsutövning krävs dock en lagändring. Det ena sättet att genomföra detta på är att införa en bestämmelse i lagen om ordningsvakter som har samma innebörd som bestäm- melserna om envarsgripanden i 24 kap. 7 § RB och 35 § LUL samt om beslag enligt 27 kap. 4 § RB. En sådan bestämmelse passar mindre väl in i strukturen i lagen om ordningsvakter. Dessutom framstår det som omotiverat att införa en regel med samma innebörd som befintliga bestämmelser som redan är tillämpliga på envar. Det andra alternativet är att införa en bestämmelse i lagen om ordnings- vakter som anger att en ordningsvakts ingripande med stöd av 24 kap. 7 § andra stycket RB, 27 kap. 4 § RB eller 35 § LUL utgör myndig- hetsutövning. Utredningen har valt det senare alternativet och föreslår således att en sådan bestämmelse införs i lagen om ordningsvakter. 9 Några övriga frågor Förslag: I likhet med vad som gäller enligt den nuvarande lagen om ordningsvakter ska en ordningsvakt inte obehörigen få röja eller utnyttja vad han eller hon på grund av sitt uppdrag har fått veta om en enskilds personliga förhållanden eller förhållanden av betydelse för rikets säkerhet eller för att utreda och lagföra brott. I det allmännas verksamhet ska även fortsättningsvis offent- lighets- och sekretesslagen (2009:400) tillämpas. Ordningsvakter verkar i miljöer och situationer som innebär att de får del av känsliga uppgifter. Det kan till exempel vara fråga om upp- gifter om arbetsmetoder eller personuppgifter rörande enskilda. Enligt 11 § LOV omfattas ordningsvakter därför av tystnadsplikt. Tystnadsplikten innebär att en ordningsvakt inte obehörigen får röja eller utnyttja vad han eller hon på grund av upp- drag har fått veta om enskilds personliga förhållanden eller förhållan- den av betydelse för rikets säkerhet eller för beivrandet av brott. Om ordningsvakten är anställd av eller deltar i en myndighets verksamhet blir ordningsvakten i stället bunden av de sekretessregler som gäller för den verksamheten. Bestämmelser om tystnadsplikt i det allmännas verksamhet finns i offentlighets- och sekretesslagen (2009: 400), OSL. Tystnadsplikten gäller här i viss mån även upp- dragstagare (2 kap. 1 § OSL). Med myndighet avses liksom i reger- ingsformen och tryckfrihetsförordningen de organ som ingår i den offentligrättsliga statliga eller kommunala organisationen. Enligt utredningens mening bör ordningsvakter omfattas av tyst- nadsplikt på samma sätt som . I förslaget till en ny ordnings- vaktsförordning finns bestämmelser om rapporteringsskyldighet som innebär att en ordningsvakt ska vara uppmärksam på och rapportera brott och andra förhållanden till . Bestämmelserna innebär att uppgifter som ordningsvakten fått till sig eller iakttagit kan lämnas till utan att uppgiftslämnandet inne- bär ett brott mot tystnadsplikten. Rapporteringsskyldigheten innebär t.ex. att en ordningsvakt som fått kännedom om att ett barn far illa har möjlighet att rapportera det till (se avsnitt 5.5.3). Förslag: Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot kravet på tillstånd i 3 § lagen om ordningsvakter eller mot ett vill- kor som har meddelats enligt 6 § andra stycket lagen om ord- ningsvakter döms till böter eller fängelse . I ringa fall ska det inte dömas till ansvar. I kapitel 4 i detta betänkande föreslår utredningen att användning av ordningsvakter (med några i lag stadgade undantag) ska kräva att an- vändaren beviljats beslut om tillstånd av . Anled- ningen till förslaget om att användningen ska vara tillståndspliktig är att ordningsvakter har långtgående befogenheter och möjligheter att ingripa mot enskilda personer. Det är således av vikt att ordnings- vakter utför sina uppgifter under ledning och kontroll av Polismyn- digheten. Sådan kontroll försvåras för det fall inte vet var, när eller hur ordningsvakter används. För att förhindra att ordningsvakter används utan tillstånd eller i strid med uppsatta vill- kor föreslår utredningen att sådan användning kriminaliseras. Kon- sekvensen av olovlig användning av ordningsvakter bör enligt utred- ningens mening vara att den som anlitat ordningsvakter döms till böter eller fängelse . Samma sak bär gälla om någon som har tillstånd att använda ordningsvakter bryter mot något av de villkor som det aktuella tillståndet innehåller. Avsikten är dock inte att varje avsteg från uppsatta villkor ska föranleda en straffsank- tion utan så bör ske endast om användningen eller avsteget från upp- ställda villkor skett på ett sätt som framstår som klart olämpligt. I ringa fall ska användaren enligt utredningens mening således inte dömas till ansvar. Förslag: Regeringen eller den myndighet som regeringen bestäm- mer ska få meddela ytterligare föreskrifter om 1.tillstånd att använda ordningsvakter, 2.förordnande av ordningsvakter, 4.ordningsvakters utbildning och utrustning, samt 5.avgifter för utbildning och ärendehandläggning. För den som genomgått väktar- eller skyddsvaktsutbildning får föreskriva en kortare utbildningstid än vad som anges i 14 §. I många delar av betänkandet framgår det att utredningen anser att detaljfrågor kring ordningsvakternas verksamhet och utbildning inte bör regleras i lag eller förordning utan i stället framgå av Polismyn- dighetens föreskrifter. Detta för att bestämmelserna ska vara flexibla och anpassade till rådande läge vid varje givet tillfälle. Utredningen föreslår därför att det i lagen om ordningsvakter tas in en bestäm- melse om bemyndigande enligt vilket regeringen eller den myndig- het som regeringen bestämmer ges möjlighet att meddela ytterligare föreskrifter om tillstånd att använda ordningsvakter, förordnande av ordningsvakter, rapporteringsskyldighet, ordningsvakters utbildning och utrustning samt avgifter för utbildning och ärendehandläggning. Vidare föreslår utredningen att det i förordning tas in en särskild be- stämmelse om bemyndigande för . 9.4Överklagande av beslut enligt ordningsvaktslagen Förslag: beslut enligt denna lag bör även fort- sättningsvis få överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Enligt utredningens mening bör beslut enligt denna lag även fortsättningsvis överklagas till allmän förvaltningsdomstol i första instans. Prövningstillstånd bör krävas vid överklagande till kammarrätten. Regler om prövningstillstånd vid överklagande till kammarrätt finns i 34 a § förvaltningsprocesslagen (1971:291). Kammarrättens avgör- ande kan överklagas till . Bedömning: bör föra statistik rörande ordnings- vaktsförordnanden, ordningsvakternas behörigheter samt genom- förd utbildning. bör dessutom föra statistik över fall där ord- ningsvakter misstänks för brott. Statistiken bör redovisas i årsredovisning. Enligt utredningsdirektiven ska utredningen analysera behovet av statistik över ordningsvaktsförordnanden och ordningsvakternas verk- samhet och om det finns behov lämna förslag på vilka uppgifter som ska samlas in. Vidare ska utredningen ta ställning till om statistiken bör utgöra officiell statistik och vilken myndighet som bör ansvara för statistiken. sammanställde ett digitalt ordnings- vaktsregister. Registret innehåller information om ordningsvakter, deras förordnanden, behörigheter samt genomförd utbildning. Regist- ret gör det även möjligt att ta fram uppgift om antalet aktiva ord- ningsvakter, det vill säga hur många personer som innehar ett giltigt förordnande och hur många som varit förordnande. Vidare visar registret fördelningen mellan män och kvinnor som innehar ordnings- vaktsförordnanden. för även statistik över hur många förordnanden som är återkallade och hur många ordnings- vakter som blivit avstängda. har även uppgifter som tas fram manuellt vad gäller ordningsvakternas utbildning. De uppgifter som enligt egen utsago kan ta fram rela- tivt enkelt är hur många deltagare som genomgått Polismyndighe- tens utbildning och hur många som inte blivit godkända. Vidare kan få fram uppgifter om antalet sökande till testerna inför utbildning, antalet behöriga att göra tester, antalet testade, an- talet godkända efter tester, antalet utbildningsplatser, antalet del- tagare, antalet underkända/godkända, resurstid för genomförandet. Dessa uppgifter är dock inte digitalt sökbara och tar därför en del tid att få fram. Det finns ett stort allmänintresse av att få del av statistik rörande ordningsvakter. Detta intresse rör främst antalet förordnanden, vilka behörigheter ordningsvakterna har samt hur många förordnan- den som återkallats. Det finns dock ingen myndighet som har ansvar för att föra officiell statistik rörande ordningsvakter. Det finns, enligt utredningens mening, ett behov av att vissa upp- gifter kring ordningsvakter samlas in och rapporteras . Upp- gifterna bör sammanställas i exempelvis årsredovisning. Enligt utredningens mening bör även uppgifter om händelser där en ordningsvakt misstänks för brott samlas in centralt. I dessa fall bör det gå att särskilja om händelserna rör brott i tjänsten som ord- ningsvakt eller inte, och vilken typ av brott det är fråga om. För det fall SU kommer att utreda dessa brott bör sådana uppgifter kunna samlas in. Bedömning: Utredningens förslag bör följas upp och utvärderas kontinuerligt och , mer samlat, främst när det gäller förslagen om tillstånd att använda ordningsvakter och utökade befogenheter för ordningsvakter. Syftet med förslagen i detta betänkande är att modernisera och effektivisera regelverket för ordningsvakter och att anpassa det till dagens förhållanden. En fråga som aktualiseras i kommittédirektiven är om ordningsvakter kan utnyttjas på ett bättre sätt för att tillgodose samhällets behov av trygghet och ordning på allmän plats. väcker användningen av ordningsvakter vissa principiella frågor. Ordningsvakter har till uppgift att biträda polisen och att medverka till att upprätthålla allmän ordning och säkerhet. De har också till- delats rätt att använda våld och tvång och att utöva det våldsmonopol som i grunden är statligt. Ordningsvakternas verksamhet måste ske under kontrollerade former och på ett sätt som tillgodoser kraven på att den myndighets- utövning som följer med uppgiften sker på ett rättssäkert och i övrigt korrekt sätt. I betänkandet föreslås bland annat att ordningsvakter ska få an- vändas om det finns ett behov av sådan användning och användningen är ändamålsenlig för att upprätthålla allmän ordning och säkerhet samt främja trygghet på den plats, inom det område eller i den verk- samhet som ansökan avser. Utredningen föreslår också att ordnings- vakter i viss mån ska få utökade befogenheter och fler uppgifter. Detta genom att ordningsvakter ges möjlighet att eftersöka en gripen persons identitet genom kroppsvisitation samt att förverka alkohol av ringa värde. Dessutom ges ordningsvakter möjlighet att under vissa omständigheter transportera en omhändertagen person till vård- inrättning eller arrest. De nu föreslagna ändringarna av regelverket innebär att ordnings- vakter kan komma att användas på fler platser och inom större om- råden än vad som är fallet . Dessutom får ordningsvakterna vissa nya befogenheter som tidigare främst tillkommit polismän. Enligt utredningens bedömning bör förslagen och dess effekter utvärderas när de varit i kraft . Utvärderingen bör inriktas på att undersöka effekterna av förslagen som rör användning av ordningsvakter och ökade befogenheter för ordningsvakter. Inom ramen för en sådan utvärdering bör utveck- lingen när det gäller användningen av ordningsvakter belysas och frågan om vilka tillstånd till användande av ordningsvakter som har sökts och vilka tillstånd som har getts besvaras. Även användningen av villkor vid tillståndsgivningen bör granskas. Vidare bör samverkan mellan och ordningsvakterna belysas. Utvärder- ingen bör därutöver följa upp ordningsvakternas utökade befogen- heter, hur ofta de har använts och om det finns behov av ytterligare utbildning eller andra åtgärder i syfte att förstärka rättssäkerheten. Dessutom bör utvärderingen innehålla en bedömning av huruvida utredningens förslag inneburit att blivit avlastad på sätt som avses i direktiven samt om förslagen lett till att den upp- levda tryggheten ökat på de platser eller inom de områden där ord- ningsvakter har möjlighet att verka. Resultatet av utvärderingen bör utgöra underlag för ställnings- tagande till behovet av justeringar av bestämmelserna och en bedöm- ning av förutsättningarna i övrigt för användningen av ordningsvakter. 10Tillsyn och kontroll av anställda vid auktoriserade bevakningsföretag Bevakningsföretag är företag som yrkesmässigt åtar sig att bedriva bevakning för annans räkning. För att få utföra sådan verksamhet krävs att företaget är auktoriserat av . Frågan om auktorisation av bevakningsföretag och återkallelse av auktorisation prövas av sju särskilt utpekade länsstyrelser som också har ansvar för tillsynen över företagen. All personal i auktoriserade bevakningsföretag ska vara godkänd av . Prövningen avser laglydnad, medborgerlig pålitlig- het samt lämplighet i övrigt för anställning i ett sådant företag. Utredningen har fått till uppgift att överväga vilka krav som ska stäl- las upp för att godkännas för anställning i auktoriserade bevaknings- företag samt hur godkännandeprövningen ska gå till. Utredningen ska särskilt ta ställning till om kravet på medborgerlig pålitlighet med hänvisning till 3 kap. 14 § säkerhetsskyddslagen (2018:585) bör tas bort. Dessutom ska utredningen bedöma om fristen för länsstyrel- sens godkännandeprövning bör tas bort eller ändras. Vidare ska ställ- ningstagande göras till om auktoriserade bevakningsföretag bör ges möjlighet att anställa personer i avvaktan på beslut om godkännande. Slutligen ska utredningen analysera på vilket sätt en kontinuerlig tillsyn och kontroll av anställda vid auktoriserade be- vakningsföretag bör gå till. Tillsyn och kontroll av anställda vid auktoriserade bevakningsföretag var bevakningsföretagens verksamhet inte föremål för någon offentlig reglering. Genom en kungörelse om auktorisation av enskilda bevakningsföretag infördes en möjlighet för enskilda företag, som yrkesmässigt ombesörjde bevakning, att få auktorisa- tion genom beslut av (kungörelsen, 1951:640, om auk- torisation av enskilda bevakningsföretag). Auktorisationsförfarandet, som således var frivilligt, innebar bl.a. krav på att anställd personal vid företaget var godkänd med avseende på laglydnad och medbor- gerlig pålitlighet. Något krav på att väktare skulle ha genomgått viss utbildning ställdes inte. Efter hand ökade dock kraven på att samhället hade insyn i och kontroll av bevakningsföretagens verksamhet för att se till att den bedrevs under betryggande former. Den som anlitade ett bevak- ningsföretag borde ha en garanti för att företaget på ett seriöst sätt fullgjorde uppdraget. En insyn och kontroll från samhällets sida ansågs också kunna hindra att bevakningsföretagen utvecklades till någon form av privata polis- eller bevakningskårer. Genom lagen (1974:191) om bevakningsföretag (omtryckt 1980:588) infördes där- för ett krav på auktorisation för bevakningsföretag. I lagen föreskrevs vidare att all personal hos ett auktoriserat bevakningsföretag ska vara godkänd vid prövning med avseende på laglydnad, medborgerlig pålitlighet och lämplighet i övrigt för anställning i sådant företag. Länsstyrelserna fick därvid till uppgift att genomföra godkännande- prövningen och att besluta om auktorisation och utöva tillsyn. Lagen ersatte kungörelse. 10.3Tidigare ändringar i lagen om bevakningsföretag Lagen om bevakningsföretag, , har ändrats vid nio tillfällen sedan den trädde i kraft. Några av dessa ändringar utgör endast konse- kvensändringar till följd av reformer på andra områden och saknar helt betydelse i detta sammanhang (se prop. 1975:78 om avskaffande av ämbetsansvaret, prop. 1994/95:27 med en reformering av instans- ordningen, prop. 2011/12:31 med ändringar av viss länsstyrelseverk- samhet och prop. 2013/14:110 om en ny polisorganisation). Inom EG (nu EU) antogs 2005 ett direktiv om erkännande av yrkeskvalifikationer. Direktivet innebär att medlemsstaterna har be- Tillsyn och kontroll av anställda vid auktoriserade bevakningsföretag hörighet att tillhandahålla tjänster som förvärvats i en medlemsstat inom EES eller i och ger en person rätt att utöva ett yrke i en annan stat än den där man skaffat sig yrkeskvalifikationen. Direk- tivet har betydelse för väktare och har lett till förändringar i lagen om bevakningsföretag. Genom lagändringar som trädde i kraft genomför- des direktivet i svensk rätt när det gäller väktare (prop. 2008/09:157). Ändringarna innebär att det infördes bestämmelser i fråga om aukto- risation av bevakningsföretag och godkännande av personal hos auk- toriserade bevakningsföretag. Regleringen gäller endast för enskilda personer från en stat inom Europeiska ekonomiska samarbetsom- rådet (EES) eller som tillfälligt utövar verksamhet i . För dessa personer gäller att en förhandsanmälan ska göras till läns- styrelsen och att de efter en sådan anmälan är auktoriserade eller god- kända för den anmälda verksamheten. ska i samband med anmälan kunna göra en förhandskontroll av personens yrkes- kvalifikationer. ändrades reglerna och en generell lag inför- des om erkännande av yrkeskvalifikationer som gäller reglerade yrken i . I vissa fall, bl.a. när det gällde lagen om bevakningsföretag, behölls dock regleringen i de författningar som gäller just dessa verk- samheter (prop. 2015/16:44). För personer med utländska yrkeskvalifikationer som endast ska arbeta tillfälligt i gäller inte bestämmelserna i 4 § BevL. Inte heller gäller de tidsfrister som föreskrivs i förordningen om beva- kningsföretag. 10.3.1Ändringar i lagen om bevakningsföretag 1981 Genom lagstiftning infördes en lag om ordningsvakter. I lagstift- ningsärendet genomfördes förändringar i lagen om bevak- ningsföretag. Bakgrunden till reformen var bl.a. att ordningsvakter och väktare blivit ett allt vanligare inslag i samhällsbilden och att det lett till en osäkerhet hos allmänheten om olika uniformerade kårers ställning och funktion. I den allmänna debatten hade det ifrågasatts om anställningskontrollen och utbildningen av ordningsvakterna och väktarna var tillfredsställande och om tillsynen av deras arbete var tillräcklig (se prop. 1979/80:122 s. 20 f.). När det gäller lagen om be- vakningsföretag gjordes bl.a. följande ändringar. Tillsyn och kontroll av anställda vid auktoriserade bevakningsföretag Definitionen av begreppet bevakningsföretag ändrades för att tyd- liggöra att företag som ägnade sig åt bevakning av enskilda och ord- ningsvaktsföretag (företag som bedrev verksamhet enbart med ord- ningsvakter) också var underkastade kravet på auktorisation. Godkännandeprövningen liksom prövningen av frågan om åter- kallelse av ett godkännande flyttades över från polisen till länsstyrel- serna. Vidare infördes en möjlighet att begränsa ett godkännande i stället för att besluta om återkallelse av det. Bestämmelser om hur tillsynen över bevakningsföretagen ska ut- föras infördes också. 10.3.2Ändringar i lagen om bevakningsföretag 1989 Genom ändringar begränsades möjligheterna att anlita en nyanställd men ännu inte godkänd väktare (prop. 1988/89:63). Tidi- gare gällde att den som fått anställning fick anlitas för arbete i bevak- ningsföretaget så länge han eller hon inte tog befattning med något förhållande som hade betydelse för rikets säkerhet. Genom ändring- en gavs länsstyrelserna möjlighet att i det särskilda fallet förordna att den nyanställde inte fick anlitas till dess frågan om godkännande hade prövats. Genom lagändringarna infördes också en bestämmelse om att beslut att avslå en ansökan om godkännande ska gälla omedel- bart. I dessa delar kom reglerna åter att ändras 2006 (se nedan). Vidare infördes bestämmelser om att ett godkännande skulle åter- kallas när personen i fråga lämnar sin anställning eller sitt uppdrag hos ett auktoriserat bevakningsföretag och inte inom två (numera tre) månader därefter visar att han eller hon fått en ny anställning eller nytt uppdrag hos ett sådant företag. Slutligen infördes ett krav på auktorisation för att få bedriva ut- bildning av väktare och ett krav på särskild auktorisation för att ett bevakningsföretag ska få bedriva livvaktsverksamhet. 10.3.32006 års ändringar i lagen om bevakningsföretag De ändringar som gjordes 2006 byggde på promemorian Ordnings- vakter och väktare (D 2003:50). I departementspromemorian föreslogs att prövningen avseende medborgerlig pålitlighet skulle tas bort vid anställning i bevaknings- Tillsyn och kontroll av anställda vid auktoriserade bevakningsföretag En lämpligare ordning ansågs vara att registerkontroll enligt säkerhetsskyddslagen endast skulle göras beträffande personal vid de bevakningsföretag som har sådana uppdrag som är säkerhetskänsliga eller beträffande personer inom dessa företag som ska ha sådana upp- drag eller ingående kännedom om sådana uppdrag. Kontrollen skulle i stället ske enligt de bestämmelser om registerkontroll som anges i säkerhetsskyddslagen och säkerhetsskyddsförordningen. Den kon- trollen behövde enligt förslaget inte ske i samband med frågan om godkännande för anställning i bevakningsföretag utan skulle kunna göras därefter. Förslagen i denna del ledde inte till lagstiftning. Någon argumentation för det ställningstagandet gjordes inte i propositionen. I lagstiftningsärendet infördes bestämmelser för att strama upp kontrollen av bevakningsföretag (prop. 2005/06:136). Definitionen av bevakningsföretag ändrades så att den uttryck- ligen omfattar den som yrkesmässigt åtar sig att för annans räkning bevaka sedlar, mynt eller annan egendom i samband med transport. Ett beslut om auktorisation av ett bevaknings- eller utbildnings- företag ska inte som vara generellt utan särskilt ange vilket eller vilka slag av verksamheter som företaget får bedriva (s.k. diffe- rentierad auktorisation). Även styrelsesuppleanter ska genomgå godkännandeprövning. Möjligheten att anlita personal i bevakningsföretag, trots att läns- styrelsens kontroll av bl.a. laglydnad och medborgerlig pålitlighet inte har slutförts, togs bort. Som skäl för den sist nämnda ändringen angavs att rutinerna för godkännandeprövningen hade ändrats och att prövningen gick snab- bare. Bestämmelsen om att avslagsbeslut skulle gälla upp- hävdes också eftersom den inte längre behövdes. 10.4Personal i auktoriserade bevakningsföretag Det finns drygt 280 auktoriserade bevakningsföretag i och cirka 35 000 personer är godkända för anställning i dessa företag.1 Anställda i bevakningsföretag utför ofta bevakningsuppgifter, men de kan också utföra många andra uppgifter som inte utgör bevak- ningsverksamhet i traditionell bemärkelse.