sou · H8B383 · 2021-01-01 00:00:00 — , , samt länderna i och har åtagit sig att begränsa utsläppen av långväga transporterade luftföroreningar som svavel, kväveoxider, tungmetaller och flyktiga organiska föreningar. Till konventionen finns åtta olika protokoll. har ratificerat kon- ventionen och samtliga protokoll. Även EU som organisation har anslutit sig till konventionen. Protokollet om försurning, övergödning och marknära ozon (Göteborgsprotokollet) undertecknades 1999 och trädde i kraft . Det är det mest omfattande protokollet och innehåller nationella utsläppstak som ska uppnås till 2020 för svaveldioxid, kväveoxider, flyktiga organiska ämnen, ammoniak och partiklar. Det finns ett stort antal EU-direktiv som har betydelse för över- gödningen. Framför allt är vattendirektivet, havsmiljödirektivet och nitratdirektivet72 viktiga. Även avloppsdirektivet,73 industriutsläpps- direktivet,74 avfallsdirektivet75 och takdirektivet76 är av betydelse. De omnämnda EU-direktiven är införlivade i svensk rätt genom dels bestämmelser i , dels olika förordningar, bl.a. vattenför- valtningsförordningen,77 havsmiljöförordningen78 och förordningen 72Rådets direktiv /676/EEG av om skydd mot att vatten förorenas av nitrater från jordbruket. 73Rådets direktiv /271/EEG av om rening av avloppsvatten från tätbebyggelse. 74Europaparlamentets och Rådets direktiv /75/EU av om industri- utsläpp (samordnade åtgärder för att förebygga och begränsa föroreningar). 75Europaparlamentets och Rådets direktiv /98/EG av om avfall och om upphävande av vissa direktiv. 76Europaparlamentets och Rådets direktiv /2284/EU av om minsk- ning av nationella utsläpp av vissa luftföroreningar. 77Vattenförvaltningsförordningen (2004:660). 78Havsmiljöförordningen (2010:1341). Ingen gödning till havet om miljöhänsyn i jordbruket,79 samt genom olika myndighetsföre- skrifter. Närmare information om EU-direktiv och tillhörande natio- nell författning finns i kapitlet om EU och havsmiljöarbetet. är grunden för majoriteten av bestämmelserna som blir aktuella för övergödningsfrågan. Många av de föreskrifter som gäller jordbruk, industri, avloppsrening osv. har meddelats med stöd av bestämmelser i . Alla lagar och förordningar som är med- delade med stöd av ska tillämpas utifrån balkens syfte tillsammans med de allmänna hänsynsreglerna och reglerna om egen- kontroll. De allmänna hänsynsreglerna 2 kap. , har ett brett till- lämpningsområde och gäller alla som bedriver eller avser att bedriva en verksamhet eller vidta en åtgärd om denna kan innebära skada eller olägenhet för människors hälsa eller miljön. Verksamhetsut- övare kan t.ex. vara en fastighetsägare med ett enskilt avlopp, en lantbrukare, en kommun som är huvudman för ett avloppsrenings- verk, ägaren till en industri m.m. Vad en verksamhetsutövare be- höver vidta för åtgärder eller kunna om sin verksamhet får avgöras i varje enskilt fall, t.ex. inom ramen för en tillståndsprövning, efter vad som är rimligt i förhållande till nytta och kostnad. grundläggande hänsynsregel80 brukar kallas försik- tighetsregeln. Försiktighetsregeln innebär att alla som bedriver eller avser att bedriva en verksamhet eller vidta en åtgärd ska utföra de skyddsåtgärder, iaktta de begränsningar och vidta de försiktighets- mått i övrigt som behövs för att förebygga, hindra eller motverka att verksamheten eller åtgärden medför skada eller olägenhet för män- niskors hälsa eller miljön. 79Förordningen (1998:915) om miljöhänsyn i jordbruket. 802 kap. 3 § . Ingen gödning till havet Dessa försiktighetsmått ska vidtas så snart det finns skäl att anta att en verksamhet eller åtgärd kan medföra skada eller olägenhet för män- niskors hälsa eller miljön. Vilka försiktighetsåtgärder som ska vidtas får avgöras i varje enskilt fall. Rörande kostnaderna för sådana försiktighetsåtgärder har man hänvisat till den allmänna principen om förorenarens betalningsansvar (PPP)som slagits fast i olika internationella överenskommelser och i EU:s unionsfördrag81 och som innebär att den som förorsakar miljö- störningar ska bekosta de åtgärder som behövs för att förebygga eller avhjälpa skador och olägenheter. Miljökvalitetsnormer enligt 5 kap. är särskilt hanterade i kapitlet om Miljökvalitetsnormer. En miljökvalitetsnorm bestämmer en viss miljökvalitet som är godtagbar för ett visst geografiskt område, t.ex. en kustvattenföre- komst. En miljökvalitetsnorm är ingen handlingsregel utan beskriver vad miljön tål utifrån vetenskapliga grunder. Myndigheter och kommuner använder sig av miljökvalitetsnor- merna vid beslutsfattande och myndighetsutövning. Det är också myndigheter och kommuner som har ansvar för att miljökvalitets- normerna följs. Miljökvalitetsnormerna är ett instrument för att nå målen om god ekologisk status i vattendirektivet och god miljö- status i havsmiljödirektivet. De är därför ett viktigt styrmedel för att minska övergödningen och nå miljökvalitetsmålen Hav i balans samt levande kust och skärgård samt Ingen övergödning. Miljökvalitetsnormer av betydelse för övergödning finns fastställda enligt vattenförvaltningsförordningen av vattenmyndigheterna för yt- vattenförekomster och dricksvatten och av Havs och vattenmyndig- heten i enlighet med havsmiljöförordningen för utsjöområden. 81Artikel 194 FEUF. Ingen gödning till havet Miljökvalitetsnormer är inte rättsligt bindande för enskilda. För att den önskade miljökvaliteten ska kunna nås krävs därför att det är möjligt att genomdriva miljökvalitetsnormer och åtgärdsprogram av ansvariga myndigheter. I finns flera rättsliga verktyg som möjliggör prövning och kontroll i det enskilda fallet. I miljö- balken 26–28 kap. finns övergripande bestämmelser om tillsyn. Ansvaret för att miljökraven följs ligger på den som bedriver en verksamhet eller vidtar en åtgärd. Det gäller för all verksamhet av betydelse oavsett om det avser en näringsverksamhet eller en åtgärd som vidtas av en enskild. Staten måste emellertid kontrollera att kra- ven följs. Det är framför allt länsstyrelserna och kommunerna som är tillsynsmyndigheter för de verksamheter som bidrar till övergöd- ningen. Särskilt kommunerna har en central roll i tillsynen av jordbruk, enskilda avlopp och hästgårdar. Vissa verksamheter kräver tillstånd enligt för att få be- drivas. Exempel på tillståndspliktig miljöfarlig verksamhet enligt 6 kap. är att anlägga eller driva vissa slags fabriker, andra inrättningar eller annan miljöfarlig verksamhet, släppa ut avlopps- vatten i mark, vattenområde eller grundvatten eller att släppa ut eller lägga upp fast avfall eller andra fasta ämnen, om detta kan leda till att mark, vattenområde eller grundvatten kan förorenas. Vissa större lantbruk måste ansöka om tillstånd för att få bedriva sin verksamhet. Ett tillstånd för att bedriva djurhållning söks hos och krävs om antalet djur överskrider en viss gräns; t.ex. mer än 400 djurenheter av nötkreatur eller hästar, mer än 40 000 platser för fjäderfän osv.82 Tillståndsbeslutet ger i princip verksamhetsutövaren rätt att ut- föra en viss verksamhet eller att vidta en viss åtgärd på en viss plats. får verksamhetsutövaren en skyldighet att följa tillståndet och dess villkor. Villkoren kan t.ex. styra placeringen, utformningen och driften av verksamheten. Villkoren kan också, vilket är intres- sant ur ett övergödningsperspektiv, vara utformade som begräns- ningsvärden med en gräns för mängden utsläpp, t.ex. kväve till vatten, 822 kap. 1–2 §§ miljöprövningsförordningen (2013:251). Ingen gödning till havet Det kan också handla om vilken teknik som ska användas och hur avfall ska tas om hand. Villkoren kan sägas vara en precisering av allmänna hänsyns- regler. Med markavvattning menas enligt 11 kap. 2 § en åtgärd som utförs för att avvattna mark, när det inte är fråga om avledande av avloppsvatten, eller som utförs för att sänka eller tappa ur ett vatten- område eller för att skydda mot vatten, när syftet med åtgärden är att varaktigt öka en fastighets lämplighet för något visst ändamål. Syftet med markavvattningsföretag har varit att avvattna mark för jord- och skogsbruksändamål. Stora mark- arealer i var för blöta för att kunna fungera som odlingsmark och därför behövde man genomföra omfattande dräneringar för få fram produktiv . I finns det därför grävda eller anlagda diken och drygt 50 000 markavvattningsverk- samheter.83 har fokus flyttats från att avvattna mark till åtgärder för att hålla kvar vatten i landskapet för att öka biologisk mångfald, minska övergödning, underlätta fiskreproduktion och som klimatanpass- ningsåtgärd. Det krävs tillstånd för markavvattning enligt 11 kap. 13 § . I vissa delar av landet råder dessutom markavvatt- ningsförbud och i dessa områden krävs både dispens från förbudet och tillstånd till markavvattning för att få markavvattna.84 berörs ofta markavvattningsföretag när våtmarker ska an- läggas eftersom anläggande av våtmarker strider mot syftet med markavvattningen. Det beror ofta på att de områden där våtmarker för näringsretention eller fiskrekrytering verkligen behövs också är de områden som har varit föremål för omfattande markavvattnings- åtgärder. När en våtmark ska anläggas och ett markavvattnings- företag berörs krävs därför oftast att tillståndet för markavvattnings- företaget omprövas eller att företaget avvecklas. 83Heeb, A. m.fl. 2014, Äga och förvalta diken och andra vattenanläggningar i jordbruksland- skapet, LRF, s. 18. 8411 kap. 14 § och 4 § förordningen (1998:1388) om vattenverksamheter. Förbud gäller i större delen av och för övriga delar av landet beträffande särskilt värde- fulla moss- och myrmarker. Ingen gödning till havet kom 2014 fram till att reglerna om markavvattning och systemet för prövning av markavvattningsverk- samheter har brister. Utredningen konstaterade att regelsystemet är komplicerat och svåröverskådligt för en enskild verksamhetsutövare eller samfällighet och att det dessutom är flera tillstånds- och till- synsmyndigheter inblandade.85 Även Utredningen om stärkt lokalt åtgärdsarbete har föreslagit att reglerna för markavvattning ska ses över. De fann att markav- vattningsföretagen, och de krav på omprövning m.m. som aktuali- seras, kan vara ett stort administrativt hinder vid anläggande av våt- marker, och till och med stå i vägen för att nya våtmarker anläggs.86 Miljömålsberedningen har även erfarit att dagens lagstiftning är ett betydande hinder för fysiska åtgärder för att stärka fiskbestånden i kustnära områden, läs mer om det i kapitlet om förvaltning av fisk. Det kan vara en mycket komplicerad och tidskrävande process att ompröva eller avveckla ett markavvattningsföretag. Exempelvis är det oklart vilka som ansvarar för en markavvatt- ningsanläggning – särskilt om de varit inaktiva – och det kan krävas att mycket tid läggs ned på att lokalisera och kontakta alla medlemmar i samfälligheten.87 Åtgärdsprogram och åtgärdsplaner syftar till att nå målen för havets tillstånd. Åtgärdsprogram tas fram inom vattenförvaltningen och havsmiljöförvaltningen för att nå målen om god ekologisk status respektive god miljöstatus enligt EU-direktiven. Av åtgärdsprogram- men framgår vilka myndigheter som ansvarar för de olika åtgärderna. Åtgärdsprogrammen är inte bindande för enskilda. Enskilda kan dock träffas indirekt av åtgärdsprogrammen i och med att myndig- heter och kommuner genomför åtgärderna i åtgärdsprogrammen, som exempelvis tillståndsprövning och tillsyn mot enskilda verksam- hetsutövare. En omprövning av ett tillstånd kan då t.ex. leda till att den enskilde verksamhetsutövaren måste genomföra förändringar i 85SOU 2014:35, I vått och torrt – förslag till ändrade vattenrättsliga regler, betänkande av . 86SOU 2020:10, Stärkt lokalt åtgärdsarbete – att nå målet Ingen övergödning, betänkande av Utredningen om minskad övergödning genom stärkt lokalt åtgärdsarbete. 87Ekologigruppen 2018, Minskad övergödning: Erfarenheter från lokalt åtgärdsarbete, För- djupad analys av drivkrafter och styrmedel för det lokala åtgärdsarbetet, s. 17. Ingen gödning till havet Åtgärdsprogram beskrivs i kapitlet om Åtgärdspro- gram och åtgärder. Åtgärdsprogrammet inom vattenförvaltningen är avgörande för om preciseringen om god status för näringsämnen och därmed miljö- kvalitetsmålet Ingen övergödning ska kunna nås. Vattenmyndigheterna har fastställt åtgärdsprogram –2021 för de fem vattendistrik- ten. I åtgärdsprogrammen finns de åtgärder som behöver genomföras för att miljökvalitetsnormerna för distriktens vattenförekomster ska kunna följas. Av programmen framgår att höga halter av näringsämnen, bl.a. på grund av utsläpp från jord- och skogsbruk, enskilda avlopp, renings- verk, dagvatten och industrier, är en av orsakerna till att en stor del av vattenförekomsterna inte når en god ekologisk status. Av denna anledning har en rad olika typer av åtgärder för att minska halterna av näringsämnen fastställts. Huvuddelen av dessa återfinns inom jordbruket eller behöver vidtas på jordbruksmark, men det finns även åtgärder riktade mot avloppshantering, industri och näringsreduk- tion i t.ex. sjöar. Efter samråd av åtgärdsprogrammet genomfördes en överprövning av regeringen som beslutade att jordbruksåtgärderna skulle begrän- sas till vad som kan finansieras via befintliga medel i landsbygdspro- grammet.88 Vattenmyndigheterna beräknade då hur mycket åtgärder som skulle kunna finansieras via landsbygdsprogrammet, samt för strukturkalkning även via stöd till lokala vattenvårdsprojekt (LOVA), och hur långt dessa åtgärder skulle räcka för att uppnå god status. Det resulterade i att av vattenförekomsterna fick undantag från god status (med tidsfrist till 2027), och en stor del av åtgärdsgenomförandet flyttades till nästa förvaltningscykel (2021– 2027).89 För jordbruksåtgärderna innebär det att av åt- gärdsbehovet (uttryckt i hektar) ska genomföras till 2021. 88Regeringen 2016, Prövning av vattenmyndigheternas förslag till åtgärdsprogram – 2021 enligt förordningen (2004:660) om förvaltning av kvaliteten på vattenmiljön, Reger- ingsbeslut I:9, , M2015/01776/Nm m.fl. 89Vattenmyndigheterna 2016, Åtgärder mot övergödning för att nå god ekologisk status – underlag till vattenmyndigheternas åtgärdsprogram, Rapport 2016:19. Ingen gödning till havet rande av åtgärdsbehovet har tidsfrist till 2027, och ska därmed genomföras under nästa förvaltningscykel. Nya åtgärdsprogram för vattenförvaltningen 2021–2027 ska be- slutas . Förslag till nya åtgärdsprogram gick ut för samråd den 1 november 2020.90 Lokala åtgärder i jordbruket inom vattenförvaltningen har en viktig roll i genomförandet av vattenförvalt- ningens åtgärdsprogram. Fem åtgärder i de befintliga åtgärdsprogram- men 2016–2021 om övergödning, är direkt riktade till . Tre av åtgärderna handlar om att utveckla kompetensutvecklings- och rådgivningsverksamheten inom ramen för det svenska landsbygds- programmet 2014–2021 och en åtgärd innebär vidareutveckling av vägledning för den egenkontroll som jordbruks- företag ska utföra. I genomförandet av det lokala åtgärdsarbetet är en viktig åtgärd att inom ramen för landsbygdsprogrammet särskilt ska uppmärksamma åtgärderna strukturkalkning, kalkfilterdike, an- passad skyddszon, skyddszon, våtmark fosfordamm, och tvåstegs- diken. Åtgärden ska vara vidtagen senast efter åtgärdspro- grammets fastställande. Vattenmyndigheternas sammanställning av genomförda åtgärder och den interimrapportering som gjordes till EU visar att åt- gärdsgenomförandet är lågt.91 Vid utgången av 2018 hade bara 20 pro- cent av åtgärderna som ska genomföras till 2021 genomförts, i stället för som förväntat hälften. De genomförda åtgärderna utgjorde enbart av det totala åtgärdsbehovet. Registreringen av genom- förda åtgärder är dock begränsad enligt vattenmyndigheterna efter- som det enbart är uppgifter om genomförda åtgärder inom landsbygds- programmet och i våtmarksdatabas som är koordinatsatta och kan sammanställas per vattenförekomst. 90Vattenmyndigheterna 2020, Samråd om förvaltningsplan, åtgärdsprogram och miljökva- litetsnormer 2021–2027, /vattenforvaltning/samrad-om-forvaltningsplan- atgardsprogram- och-miljokvalitetsnormer-2021-2027.html, . 91Vattenmyndigheterna 2019, Sammanställning av kommuners och myndigheters rappor- tering av genomförda åtgärder 2018. Ingen gödning till havet Vattenmyndigheterna har i arbetet med att ta fram förslag till åt- gärdsprogram för tredje cykeln 2021–2027 uppskattat åtgärdsbe- hovet för att nå miljökvalitetsnormerna enligt vattenförvaltnings- förordningen samt de reduktionsbetingen som förväntas beslutas i enlighet med revideringen av Helcoms aktionsplan för Östersjön.92 Bedömningen av åtgärdsbehovet utgår ifrån att åtgärderna genom- förs i övergödningskänsliga områden och placeras på gårdsnivå där de ger störst nytta. De åtgärder som prioriterats av Vattenmyndig- heterna när det gäller att minska läckaget av fosforläckage från jord- bruksmark minskar läckaget med omkring vilket täcker av åtgärdsbehovet inom jordbruket. De prioriterade åtgärderna för kväveläckage uppgår till vilket täcker av åtgärdsbehovet. Tabell 14.2 Storlek och effekt för prioriterade åtgärder för att minska fosfor- och kväveläckage från jordbruksmark under förvaltningscykeln 2021–2027 Fosforåtgärder inland + kust Åtgärdsstorlek hektar/meter Effekt (kilo fosfor) Åtgärdsstorlek hektar/meter Effekt (kilo kväve) Källa: , Metod för påverkanstypen Diffusa källor – Jordbruk, Förslag på åtgärder och miljökvalitetsnormer. 92Vattenmyndigheterna 2020, Metod för påverkanstypen Diffusa källor – Jordbruk, Förslag på åtgärder och miljökvalitetsnormer. Ingen gödning till havet Åtgärdsbehovet är enligt Vattenmyndigheternas bedömning fortsatt så omfattande att det kan uppstå fysiska begränsningar med att genomföra samtliga åtgärder , så som tillgång till ut- rustning, material och projektörer. Vattenmyndigheterna framför att åtgärdsarbetet därför även kan behöva fortsätta i fjärde förvalt- ningscykeln 2027–2033. Enligt havsmiljöförordningen ska Havs- och vattenmyndigheten be- sluta om ett åtgärdsprogram för respektive . Programmet ska innefatta de åtgärder som behövs för att följa miljö- kvalitetsnormerna för havsmiljön i HVMFS 2012:18. Havs- och vattenmyndigheten beslutade om det första åtgärdsprogrammet för havsmiljön 2015.93 Beräkningarna av åtgärdsbehovet för växtnärings- ämnen enligt havsmiljödirektivet utgår från att åtgärderna inom vattendirektivet genomförs. Åtgärderna i havsmiljöförvaltningens åt- gärdsprogram riktas enbart mot internbelastning, blå fångstgrödor och vattenbruk: •Utreda möjligheter att påverka den interna näringsbelastningen. •Utreda möjligheten att finansiellt ersätta nettoupptag av kväve och fosfor ur vattenmiljön genom odling och skörd av blå fång- grödor, samt stimulera tekniker för odling och förädling av så kallade blå fånggrödor. •Stimulera vattenbrukstekniker som inte innebär nettobelastning. Nytt åtgärdsprogram för havsmiljöförvaltningen 2022–2027 ska be- slutas . Förslag till nytt åtgärdsprogram gick ut för sam- råd den 1 november 2020.94 93Havs- och vattenmyndigheten , God havsmiljö 2020 strategi för och 4: Åtgärdsprogram för havsmiljön, Rapport 2015:30. 94Havs- och vattenmyndigheten , strategi för och – Samråd om uppdaterat åtgärdsprogram för havsmiljön i och 2022–2027 enligt havsmiljöförordningen. Ingen gödning till havet Både och Utredningen om stärkt lokalt åtgärdsarbete har slagit fast att det behövs en konkret och ändamålsenlig åtgärdsplanering på en relevant geografisk skala. Utred- ningen om stärkt lokalt åtgärdsarbete lämnade förslag om att kom- munerna ska ta fram lokala åtgärdsplaner för övergödningsrelaterade insatser inom de avrinningsområden som respektive kommun till- hör. Planerna ska komplettera och konkretisera vattenförvaltningens åtgärdsprogram. Utredningen lyfter dock att i det fall Vattenförvalt- ningsutredningens förslag om s.k. operativa planer genomförs kan behovet av mer lokal planering i övergödningsarbetet täckas in i dessa. Flera kommuner jobbar aktivt med en lokal åtgärdsplanering för att komma till rätta med lokala övergödningsproblem. Ett exempel är kommun där kommunfullmäktige har beslutat om en handlingsplan för god vattenstatus 2027. I planen har kommunen bl.a. räknat ut kommunens andel av utsläppsbetinget för att nå aktionsplanen för Östersjön.95 Utredningen om minskad övergödning genom stärkt lokalt åtgärds- arbete lämnade sitt betänkande våren 2020.96 Utredningen hade i uppdrag att föreslå hur övergödningen av kustvatten, sjöar och vatten- drag effektivt kan minska genom stärkt lokalt åtgärdsarbete. Ut- redningen hade även i uppdrag att analysera förutsättningarna för återföring av näringsämnen från kustvatten och sjöar i syfte att minska övergödningen. Utredningens förslag om stärkt lokalt åtgärdsarbete innebar i korthet: 95Kalmar kommun 2020, Handlingsplan för God vattenstatus. 96SOU 2020:10, Stärkt lokalt åtgärdsarbete – att nå målet Ingen övergödning, betänkande av utredningen om minskad övergödning genom stärkt lokalt åtgärdsarbete. Ingen gödning till havet –Kommunerna och åtgärdsarbetet: Kommunerna ska ta fram lokala åtgärdsplaner för övergödningsrelaterade insatser inom de avrin- ningsområden som respektive kommun tillhör. Planerna ska kom- plettera och konkretisera vattenförvaltningens åtgärdsprogram. –Länsstyrelser och kommuner i områden med övergödningspro- blem bör ha en samordningsfunktion mot övergödning. –Havs- och vattenmyndigheten får i uppgift att tillhandahålla en central stödfunktion för lokalt åtgärdsarbete. –Undantag från strandskyddet för vissa vårmarker och dammar: Ett generellt undantag från strandskyddet införs i 7 kap. 16 a § miljö- balken för våtmarker och dammar som har anlagts eller restau- rerats med huvudsakligt syfte att minska näringsbelastningen på den lokala vattenmiljön. –Undantag från biotopskyddet för vissa våtmarker och dammar: Undantag från biotopskyddet införs i bilaga 1 till förordningen om områdesskydd enligt för våtmarker och dammar som har anlagts eller restaurerats med huvudsakligt syfte att minska näringsbelastningen på den lokala vattenmiljön. Utredningen föreslog även tre etappmål som redovisats ovan. De föreslog också en förstärkt uppföljning av LOVA samt att mer statliga pengar avsätts till LOVA-åtgärder. Utredningen om stärkt åtgärdsarbete lade även fram tre förslag till vidare uppdrag och utredningsbehov: –Nya bestämmelser om miljöhänsyn för hästhållare: Regeringen ger i uppdrag att i samarbete med lant- bruksuniversitet ta fram underlag till nya bestämmelser om miljö- hänsyn för hästhållare. –Översyn av reglerna för markavvattning: Regeringen bör se till att reglerna om markavvattningsföretag utreds så att förfarandet kopplat till omprövning och avveckling av markavvattningsföre- tag kan förenklas. –Stöd till näringsupptag från havet: Stöden till upptag av närings- ämnen från havet ska utvecklas i riktning mot resultatbaserade ersättningar. Ingen gödning till havet För perioden –2020 har 20 pilotområden fått i bidrag från Havs- och vattenmyndigheten för att utveckla nya arbetsformer för vattenvården. Arbetet har genomförts på uppdrag av regeringen och finansieras via anslag 1:11 Åtgärder för havs- och vat- tenmiljö. Under fick an- vändas för att utveckla åtgärdsarbetet mot övergödning, vilket bl.a. om- fattade –bidrag till länsstyrelser för åtgärdsarbetet och att underlätta och stödja arbetet med åtgärdssamordning mot övergödning i avrin- ningsområden, –att i pilotområden analysera vilka incitament som krävs för att de åtgärder som behövs mot övergödning ska komma till stånd, i samarbete med och andra berörda aktörer, –arbete med kunskapsinhämtning, kartläggning och uppföljning av insatser mot internbelastning i sjöar och kustvatten samt in- satser för återcirkulering av näringsämnen. Av dessa får högst användas till administration och samordning hos Havs- och vattenmyndigheten.