sou · H9B333 · 2021-05-11 00:00:00 — Eftersom det är den avlagda examen som ligger till grund för behörigheten att undervisa i förskoleklassen anser utredningen att möjligheten att omfattas av bestämmelsen bör begränsas ytterligare och endast gälla de förskol- lärare som vid reformens genomförande har avlagt examen. Förskol- lärare som har en nyare examen eller får en senare anställning omfat- tas således inte av bestämmelserna. I förskoleklassen arbetar förskollärare med i huvudsak exa- mina års examensordningar (se kapitel 4, tabell 4.4). Många har alltså erfarenhet av undervisning i förskola och förskoleklass. Utredningen anser därför att det finns skäl att över- väga att dessa förskollärare med ett visst antal års erfarenhet av arbete i förskoleklassen bör ges en möjlighet att komplettera sin utbildning med en kortare behörighetsgivande fortbildning (se avsnitt 6.4.2). För att omfattas av en sådan ny bestämmelse om behörighet be- dömer utredningen att förskolläraren bör ha undervisat i förskole- klassen i minst fem läsår . Av statistiken fram- går att av de drygt 5 000 förskollärare som var anställda för arbete i förskoleklassen så var den genomsnittliga anställningstiden (se kapitel 4, tabell 4.10). Det betyder att ett stort antal för- skollärare kommer att kunna omfattas av den föreslagna bestämmel- sen och att den samlade kompetensen hos förskollärarna som har mångårig erfarenhet av undervisningen i förskoleklassen huvudsak- ligen bör kunna tas tillvara. Erfarenhet av att arbeta i nya årskurs 1 under den övergångsperiod som utredningen föreslår i avsnitt 6.2.2 bör också kunna tillgodoräknas för behörighet. Erfarenheten som ska kunna tillgodoräknas bör därför finnas innan förskolläraren ansöker om kompletterande behörighet enligt föreslagen bestämmelse, dock , då den tillfälliga behörigheten i årskurs 1 föreslås upphöra. Utredningen kan konstatera att det kan uppstå organisatoriska svårigheter om förskollärare enbart är behöriga att som lärare under- visa i enstaka ämnen i lågstadiet. För att komma ifråga för den före- slagna bestämmelsen bör förskolläraren ha undervisat i kunskapsområ- Behörighet, behörighetsgivande utbildning och kompetensutveckling den enligt den del av läroplan som rör förskoleklassen och dessa kunskapsområden har en klar koppling till ämnen. Det finns därför skäl som talar för att behörig- heten bör vara mer vidsträckt än enstaka ämnen. Därutöver är det viktigt att se till att nya årskurs 1 blir en integrerad del av övriga låg- stadiet för att därmed främja kontinuitet för eleverna. Förskolläraren bör därför kunna följa med eleverna under flera årskurser och inte enbart vara lärare i årskurs 1. Utredningen bedömer mot den bak- grunden att behörigheten bör gälla i alla ämnen som framgår av timplanen för lågstadiet, men inte omfatta mer än årskurs 1 och 2. Behörigheteten bör vara begränsad på detta sätt dels mot bakgrund av att förskollärarnas erfarenhet som regel enbart avser undervisning i förskoleklassen, dels mot bakgrund av den behörighetsgivande utbildningens längd som utredningen föreslår i avsnitt 6.4.2. Sammantaget föreslår utredningen att en förskollärare, som har avlagt en behörighetsgivande examen och som har en anställning i förskoleklassen före och som dessutom har under- visat i förskoleklassen eller nya årskurs 1 under fem läsår före ansökan om komplettering av legitimation inkommit till , dock , ska kunna bli behörig att undervisa som lärare i alla ämnen, i årskurs 1 och 2, om förskolläraren har slutfört en behörighetsgivande utbildning enligt förordning (2021:151) om fortbildning för förskollärare, se vidare avsnitt 6.4.2 och 6.4.4. Förskolläraren bör också omfattas om han eller hon har fullgjort en utbildning som motsvarar den behörighets- givande utbildningen som utredningen föreslår. erbjuder, med start , en fortbildningsinsats för förskollärare som bör kunna motsvara den fortbildning som utredningen föreslår (se vidare avsnitt 6.4.2). Eftersom syftet med den föreslagna bestämmelsen är att möjlig- göra behörighet i lågstadiet för de förskollärare som arbetar i förskole- klassen bör behörighet som kan uppnås enligt utredningens förslag inte leda till att andra bestämmelser om kompletterande be- hörighet blir tillämpliga i behörighetsförordningen (jfr 2 kap. 3 a §). Syftet är inte att berörda förskollärare ska kunna utöka sin behörig- het till andra årskurser eller stadier än de som omfattas av utredning- ens förslag. Behörighet, behörighetsgivande utbildning och kompetensutveckling 6.3.2Erfarenhet och kompletterande utbildning ska ge behörighet i årskurs 1 och 2 i grundsärskolan Förslag: En förskollärare som har avlagt en behörighetsgivande examen, har en anställning i förskoleklassen och som dessutom har undervisat i förskoleklassen eller nya årskurs 1 under minst fem läsår före ansökan om komplettering av legitimation inkommit till Skol- verket, dock , ska vara behörig att som lärare undervisa i årskurs 1 och 2 i grundsärskolan om han eller hon, 1.har kompletterat sin behörighetsgivande examen med en full- gjord behörighetsgivande utbildning enligt förordning (2021:151) om statsbidrag för fortbildning av förskollärare eller en utbildning som motsvarar en sådan, och 2.avlagt en speciallärarexamen med specialisering mot utvecklings- störning. En förskollärare som har avlagt en behörighetsgivande examen, en speciallärarexamen med specialisering mot utvecklingsstörning och har en anställning i grundsärskolan ska vara behörig att som lärare undervisa i årskurs 1och 2 i grundsär- skolan om 1.han eller hon har undervisat i träningsskolan under minst fem läsår före ansökan om komplettering av legitimation inkommit till , dock , och 2.han eller hon har kompletterat sin behörighetsgivande examen med en fullgjord behörighetsgivande utbildning enligt förord- ning (2021:151) om statsbidrag för fortbildning av förskol- lärare eller en utbildning som motsvarar en sådan. Behörigheten ska inte kunna ligga till grund för tillämpning av andra bestämmelser om kompletterande behörighet i behörighetsförord- ningen. Behörighet, behörighetsgivande utbildning och kompetensutveckling Skälen för utredningens förslag I grundsärskolan går elever som har en intellektuell funktionsned- sättning eller elever som har fått en betydande och bestående begåv- ningsmässig funktionsnedsättning på grund av en hjärnskada och som bedöms inte kunna nå kunskapskrav. Utbildningen och undervisningen i grundsärskolan ska vara anpassad efter elevernas behov och förutsättningar. I grundsärskolan läser eleverna ämnen, men om skolan bedömer att en elev inte kan tillgodogöra sig hela eller delar av utbildningen i grundsärskolans ämnen, kan eleven i stället läsa ämnesområden. Det är också möjligt att läsa en kombination av ämnen och ämnesområden. Undervisningen i grundsärskolan följer grundsärskolans läroplan och kursplanerna är anpassade för eleverna som går i grundsärskolan, framför allt när det gäller de teoretiska delarna. Det är mycket viktigt att alla elever har tillgång till kvalificerade och kompetenta lärare med legitimation och behörighet. Elever med funktionsnedsättningar behöver dessutom ha tillgång till en kompe- tens utöver den som lärare får i den ordinarie lärarutbildningen. För att bedriva undervisning i grundsärskolan krävs därför specialpeda- gogisk kompetens i form av en speciallärarexamen med specialiser- ing mot utvecklingsstörning, utöver en lärarexamen avsedd för arbete i vissa årskurser och ämnen. Utredningen gör bedömningen att kravet på speciallärarexamen fortsatt måste upprätthållas för att en lärare ska vara behörig att undervisa i grundsärskolan. Utredningen har dock i föregående avsnitt 6.3.1 föreslagit att för- skollärare som arbetar i förskoleklassen vid reformens genomförande under vissa förutsättningar ska få en möjlighet att bli behöriga att undervisa i alla ämnen i årskurs 1 och 2 i och same- skolan. Utredningen har när det gäller dessa skolformer ovan bedömt att det är av stor vikt att den kompetens och erfarenhet som förskol- lärarna i förskoleklassen har, tas tillvara. Den bedömningen gör sig även gällande för grundsärskolan eftersom det inom förskoleklassen finns elever som tillhör grundsärskolan målgrupp. Det finns därför skäl för att förskollärare, under samma förutsättningar som anges i avsnitt 6.3.1, ska ha möjlighet att bli behöriga att undervisa i års- kurs 1 och 2 om förskolläraren också har avlagt en speciallärarexamen specialiserad mot utvecklingsstörning. Behörighet, behörighetsgivande utbildning och kompetensutveckling Utredningen har i avsnitt 6.2.3 bedömt att det finns skäl att till- varata den kompetens och erfarenhet som förskollärare med behö- righet för undervisning i ämnesområden i träningsskolan har. Även denna grupp bör därför få möjlighet att bli behöriga för undervisning i ämnen i grundsärskolans årskurs 1 och 2, under förutsättning att för- skolläraren har arbetat inom träningsskolan under minst fem läsår. 6.3.3Erfarenhet och kompletterande utbildning ska ge behörighet i årskurs 1 och 2 i specialskolan Förslag: En förskollärare som har avlagt en behörighetsgivande examen, har en anställning i förskoleklassen och som har undervisat i förskoleklassen eller nya årskurs 1 under minst fem läsår före ansökan om komplettering av legitimation inkommit till , dock , ska vara behörig att som lärare undervisa elever som är hörselskadade, döva eller har en grav språkstörning utan ytterligare funktionsnedsättning i årskurs 1 och 2 i special- skolan om han eller hon har kompletterat sin behörighetsgivande examen med fullgjord behörighetsgivande utbildning enligt för- ordning (2021:151) om statsbidrag för fortbildning av förskol- lärare eller en utbildning som motsvarar en sådan. Behörigheten ska inte kunna ligga till grund för tillämpning av andra bestämmelser om kompletterande behörighet i behörighets- förordningen. Skälen för utredningens förslag Elever som tillhör specialskolans målgrupp läser som huvudregel samma ämnen som i . Skolformens elevgrupp har dock olika behov och förutsättningar och eleverna kan därför i vissa fall läsa enligt olika kursplaner. Det finns t.ex. särskilda kursplaner i engelska och svenska för döva och hörselskadade elever, respektive för döva och hörselskadade elever med utvecklingsstörning. Alla elever som är döva eller hörselskadade får dessutom undervisning i svenskt teckenspråk och för övriga elever gäller att ämnet svenska ersätter teckenspråk, om eleverna inte har behov av teckenspråk. Behörighet, behörighetsgivande utbildning och kompetensutveckling som är döva eller hörselskadade läser ämnet svenska och svenskt teckenspråk parallellt. Elever med utvecklingsstörning läser normalt enligt grundsär- skolans kursplaner, förutom då vissa anpassade kursplaner behövs för döva eller hörselskadade elever med utvecklingsstörning. finns bestämmelser i behörighetsförordningen som innebär att en lärare är behörig att undervisa elever som är hörsel- skadade, döva eller har en grav språkstörning, utan ytterligare funk- tionsnedsättning, i motsvarande årskurser och ämnen i vilka lärarens utbildning ger behörighet att undervisa i, i . I motiven till ändringen anförs att dåvarande ordning med krav på speciallärar- examen utöver grundlärarexamen, innebar en stor personalomsätt- ning som ökar riskerna för att eleverna inte får en sammanhållen undervisning (U2018/02429/S, s. 15). Det anges vidare att det är den samlade kompetensen som lärare, elevhälsa och speciallärare med olika specialiseringar har som bäst kan möta de behov som elever med hör- selnedsättning, dövhet eller grav språkstörning har. Däremot menar man att det är väsentligt att lärare som undervisar elever med mer än en funktionsnedsättning har en speciallärarutbildning (s. 14). I de förskoleklasser som finns på specialskolans skolenheter arbetar ett mindre antal förskollärare och de har erfarenhet och kompetens av undervisning av elever som tillhör specialskolans målgrupp enligt gällande styrdokument för förskoleklassen. Det finns också kompe- tens i form av goda teckenspråkskunskaper. Utredningen har i avsnit- ten ovan när det gäller , sameskolan och grundsärskolan bedömt att det är av stor vikt att den kompetens och erfarenhet som förskollärarna i förskoleklassen har, tas tillvara. Den bedömningen gör sig även gällande för specialskolan. Elevantalet i specialskolan ökar och /2021 är elevanta- let 721 elever. Av dessa elever har enligt officiella statistik 410elever hörselnedsättning eller dövhet, 276 grav språkstörning och 35av eleverna har mer än en funktionsnedsättning. Majoriteten av eleverna i specialskolan har alltså en funktionsnedsättning; hörsel- nedsättning, dövhet eller grav språkstörning. För elever som har en hörselnedsättning eller dövhet har specialskolan tvåspråkig under- visning i teckenspråksmiljö och kommunikationen sker primärt på svenskt teckenspråk. För elever med grav språkstörning är språk- svårigheter det primära och undervisning bedrivs i en anpassad lär- miljö utifrån elevens individuella behov. Dessa elever har behov av Behörighet, behörighetsgivande utbildning och kompetensutveckling ett gott kommunikativt stöd och kompetenta lärare. För att eleverna ska få en god undervisning krävs en blandning av olika speciallärare, lärare med behörighet att undervisa i olika ämnen, rätt kommuni- kativt stöd och kompetensutvecklingsinsatser för lärarna (s. 15). Utredningen kan konstatera att lärare med behörighet att under- visa i olika ämnen, utan att ha en speciallärarexamen, fyller en viktig funktion i undervisningen av specialskolans elever som är hörselskadade, döva eller har en grav språkstörning, utan ytterligare funktionsnedsättning. Utredningen kan vidare konstatera att det är en mycket begränsad grupp elever som har fler funktionsnedsättningar, där kravet på speciallärarexamen bör upprätthållas. För att undervisa majoriteten av eleverna i specialskolan är dock en ämnesbehörighet tillräcklig. Utredningen anser att samma bedömning som gjorts om förskol- lärarnas kompetens och erfarenhet i avsnitt 6.3.1. gällande grund- skolan och sameskolan gör sig gällande för specialskolan. Det bör därför vara möjligt för förskollärare som har avlagt en behörighets- givande examen och som har en anställning i förskoleklassen före och som dessutom har undervisat i förskoleklassen eller nya årskurs 1 under fem läsår före ansökan om komplettering av legitimation inkommit till , dock , ska kunna bli behörig att undervisa elever som är hörselskadade, döva eller har en grav språkstörning, utan ytterli- gare funktionsnedsättning, i alla ämnen i specialskolans årskurs 1 och 2.Denna behörighet ska förskollärarna få om förskolläraren har slut- fört en behörighetsgivande fortbildning enligt förordning (2021:151) om statsbidrag för fortbildning av förskollärare eller en utbildning som motsvarar en sådan (se vidare avsnitt 6.4.4). Behörighet, behörighetsgivande utbildning och kompetensutveckling 6.3.4Kompletterande utbildning ska ge behörighet i ämnen i årskurs 1–4 i och sameskolan Förslag: En förskollärare som har avlagt en behörighetsgivande examen och är anställd i förskoleklassen ska vara behörig att som lärare undervisa i ett eller flera ämnen i och sameskolans årskurser 1–4, om 1.han eller hon har kompletterat sin behörighetsgivande examen med fullgjord högskoleutbildning i ett eller flera ämnen, 2.högskoleutbildningen har en omfattning i varje ämne som minst motsvarar den lägsta omfattning som kan anses ha krävts för ämnet i någon av de lärarexamina med inriktning mot årskur- ser som motsvarar årskurs 1–4 och som är äldre än gällande behörighetsgivande examen, dock inte äldre än en behörig- hetsgivande examen som kunde avläggas , och 3.han eller hon genom högskoleutbildningen har fått sådana ämneskunskaper i vart och ett av detta eller dessa ämnen som ihuvudsak kan anses ha krävts för den lärarexamen som avses En sådan förskollärare ska vara behörig att undervisa i det eller de ämnen som omfattas av den kompletterande högskoleutbildningen. Behörigheten ska inte kunna ligga till grund för tillämpning av andra bestämmelser om kompletterande behörighet i behörig- hetsförordningen. Skälen för utredningens förslag Utredningen föreslår i avsnitt 6.3.1–3 att förskollärare som har erfarenhet av undervisning i förskoleklassen ska få möjlighet att läsa en behörighetsgivande fortbildning för att få behörighet att undervisa i alla ämnen i årskurs 1 och 2. Det innebär att förskollärare som har mindre än erfarenhet av undervisning i förskole- klassen eller nya årskurs 1 inte omfattas av samma möjlighet. Vid reformens genomförande kommer det att finnas en andel förskol- lärare som inte har hunnit arbeta i förskoleklassen. Utred- ningen anser att det även bör finnas en möjlighet för dessa förskol- Behörighet, behörighetsgivande utbildning och kompetensutveckling lärare att läsa en kompletterande utbildning för att bli behöriga att undervisa i det nya lågstadiet. En utgångspunkt för utredningen är att upprätthålla legitimations- och behörighetsreformens intentioner och en möjlighet för förskol- lärare att undervisa i innebär ett avsteg från regelstruk- turen. är det av väsentlig betydelse att säkerställa att det finns behöriga lärare som kan undervisa i det nya lågstadiet och att barn och elever får möta kompetenta och behöriga lärare. En möj- lighet för förskollärare att komplettera sin utbildning för att bli behörig att undervisa i skolan, utöver den möjlighet som utredningen före- slagit i avsnitt 6.3.1–3, bör därför enbart vara möjligt för en begränsad grupp förskollärare. Det finns ett antal förskollärare som är behöriga och arbetar i förskoleklassen och de kommer att stå utan behörighet att under- visa sexåringar, trots att de har en anställning för just detta. Det finns således skäl att avgränsa en behörighetsbestämmelse till just denna grupp förskollärare. En möjlighet till kompletterande behörighet bör därför som huvudregel enbart gälla förskollärare som är anställda för att undervisa i förskoleklassen. Dessutom bör regeln begränsas till att gälla den förskollärare som tagit sin examen före ett visst datum, för att säkerställa att förskollärarna är behöriga för undervisningen i förskoleklassen Detta innebär att endast de behöriga förskollärare som är verksamma i förskoleklassen när reformen genomförs bör få en möjlighet att komplettera sin behörighet. Dessa personer bör då också i de flesta fall ha en viss erfarenhet av undervisning i förskole- klassen eftersom förskollärarna enligt statistiken (se kapitel 4, tabell 4.10) i genomsnitt har erfarenhet. Förskollärare som har en nyare examen eller får anställning senare än det angivna datu- met bör inte omfattas av bestämmelserna. Utifrån att och motsvarande skolformer är stadie- indelade och regelstrukturen i kursplaner och timplaner utgår från detta är det rimligt att det också finns en möjlighet för förskollärare att läsa kompletterande utbildning som ger möjlighet till behörighet i hela lågstadiet. Det finns också fördelar för såväl elever som huvud- män att lärare har behörighet att undervisa i hela lågstadiet När det gäller hur sådan behörighet ska kunna uppnås anser utred- ningen att det finns starka skäl att göra på liknande sätt som bestäm- melsen i 2 kap. 48 § behörighetsförordningen. En bedömning av behörighet enligt den bestämmelsen går till så att läraren eller för- Behörighet, behörighetsgivande utbildning och kompetensutveckling skolläraren får sina kompletterande högskolestudier bedömda genom en i förväg bestämd poängnyckel.6 Denna poängnyckel utgår från en lägsta omfattning av högskolepoäng som personen i fråga ska ha till- ägnat sig genom studier. Eftersom bestämmelsen i 2 kap. 48 § avser den som har en äldre examen utgår bestämmelsen från den lägsta poängomfattningen i en äldre examen. De förskollärare som kan komma ifråga för en kompletterande utbildning enligt utredningens bedömning, har i huvudsak examina års och examensordningar. Av den statistik som utredningen redovisar i kapitel 4, tabell 4.4 framgår att de allra flesta, 5 214 personer, har en utbildning års examensordning. Utredningen anser därför att den kompletterande utbildning som ska krävas för behörighet bör utgå från den lägsta poängomfattningen i en äldre lärarexamen med inriktning mot lågstadiet och inte från gällande grundlärarexamen i bilaga 2 högskoleförordningen. Den poängomfattning i varje ämne som bör ge vägledning är således vad som i en äldre examen krävdes för behörighet att undervisa i ett enskilt ämne i lågstadiet. Utredningen bedömer det som rimligt att en förskollärare för att bli behörig läser kurser i behörighetsgivande ämnen på högskolenivå och kursernas omfattning bör motsvara den minsta omfattningen i en äldre examen. En förutsättning för behörig- het bör dock vara att förskolläraren också har förvärvat kunskaper i det eller de ämnen som i huvudsak krävts för den äldre examen, dvs. studierna bör inte enbart vara av viss omfattning utan också utgöras av ett visst innehåll. Detta bör i sådant fall ge förskolläraren möjlig- het att nå behörighet att undervisa i ett eller flera ämnen i grund- skolans årskurs 1–4. Sammanfattningsvis föreslår utredningen att för- skollärare ska kunna komplettera sin behörighet i enlighet med detta. Den fortbildning som ger förskollärare behörighet enligt de före- slagna bestämmelserna i avsnitt 6.3.1–3 bör även kunna ligga till grund för behörighet enligt nu föreslagen bestämmelse. Det skulle för den enskilda förskolläraren kunna innebära att han eller hon först kompletterar med fortbildning för att bli behörig i årskurs 1 och 2 och vid ett annat tillfälle bygger på kompletteringen med ytterlige högskolestudier som tillsammans ger behörighet i årskurs 1–4 i ett eller flera ämnen. 6Poängnyckel för lägsta poängomfattning för ämnen inom äldre lärarexamina. Behörighet, behörighetsgivande utbildning och kompetensutveckling Eftersom syftet med den föreslagna bestämmelsen är att möjlig- göra behörighet i lågstadiet för de förskollärare som arbetar i förskole- klassen bör behörighet som kan uppnås enligt utredningens förslag inte leda till att andra bestämmelser om kompletterande be- hörighet blir tillämpliga i behörighetsförordningen (jfr 2 kap. 3 a §). Syftet är inte att berörda förskollärare ska kunna utöka sin behörig- het till andra årskurser eller stadier än de som omfattas av utredning- ens förslag. 6.3.5Kompletterande utbildning och behörighet i ämnen i årskurs 1–4 i grundsärskolan Förslag: En förskollärare som har kompletterat sin behörighets- givande examen enligt de förutsättningar som anges i 6.3.4 och som dessutom har avlagt en speciallärarexamen med specialisering mot utvecklingsstörning ska vara behörig att som lärare undervisa i ett eller flera ämnen i grundsärskolans årskurs 1–4. Även en förskollärare som är behörig och anställd för under- visning i träningsskolan ska vara behörig att som lärare undervisa i ett eller flera ämnen i grundsärskolans årskurs 1–4 efter en sådan komplettering. En sådan förskollärare ska vara behörig att undervisa i det eller de ämnen som omfattas av den kompletterande högskoleutbildningen. Behörigheten ska inte ligga till grund för tillämpning av andra bestämmelser om kompletterande behörighet i behörighetsförord- ningen. Skälen för utredningens förslag Utredningen föreslår i avsnitt 6.3.3 att förskollärare som har erfarenhet av undervisning i förskoleklassen och som läst en behö- righetsgivande utbildning samt avlägger en speciallärarexamen med specialisering mot utvecklingsstörning får behörighet att undervisa i alla ämnen i årskurs 1 och 2. Förslaget innebär att den som har mindre än erfarenhet, inte kommer att omfattas av utredningens för- slag. Utredningen anser, som nämnts ovan, att det även bör finnas en möjlighet för de förskollärare som har arbetat mindre än fem år Behörighet, behörighetsgivande utbildning och kompetensutveckling att läsa en kompletterande utbildning för att bli behöriga att under- visa i det nya lågstadiet i grundsärskolan.