sou · H9B368 · 2021-08-25 00:00:00 — att han eller hon har möjlighet att styra över vad andra personer i sammanslutningen gör. Till denna krets hör dels den som har ett inflytande över samman- slutningens verksamhet i kraft av sin formella ställning, dels den som 2015/16:113 Bättre straffrättsliga verktyg mot organiserad brottslighet s. 66 f. Våldsbrott, brott mot frihet och frid m.m. utan att ha en formell position i sammanslutningen faktiskt utövar ledningen av hela eller delar av verksamheten. Bedömningen av om en person har ett bestämmande inflytande görs utifrån omständig- heterna i det enskilda fallet. De sammanslutningar som avses inbe- griper såväl olika former av juridiska personer som andra typer av grupperingar och nätverk. Det måste dock handla om personer som samverkar under en inte helt obetydlig tidsperiod. Det finns inget krav på att sammanslutningen är att hänföra till den organiserade brottsligheten eller annars är kriminell. Bestämmelsen infördes dock mot bakgrund av det ansågs finnas skäl att utvidga skyldigheten för ledande personer inom den organi- serade brottsligheten att ingripa mot brott. I sammanhanget anför- des bl.a. att det inom den organiserade brottsligheten förekommer grupperingar som är strukturerade och ordnade enligt ett hierarkiskt mönster med bl.a. en utpekad ledare. Trots att en ledare med en makt- position i en sådan gruppering kan styra över verksamheten i gruppen konstaterades det med utgångspunkt i hur det straffrättsliga ansvaret är konstruerat, vara svårt att direkt knyta personen till sådana kon- kreta brottsliga gärningar som förekommer i, och kan sägas vara huvudsyftet för, verksamheten. En sådan persons pas- sivitet i förhållande till att brott begås ansågs vara ett beteende som inte är acceptabelt från samhällets sida. För att man ska kunna tala om att en person har underlåtit att förhindra ett visst brott förutsätts att personen hade kunnat för- hindra detsamma. Det krävs också att det relevanta brottet ska vara begånget inom ramen för sammanslutningen. Det sistnämnda inne- bär att gärningen ska ha anknytning till sammanslutningens verk- samhet. Enligt förarbetena torde t.ex. ett mord som begås inom ramen för en uppgörelse mellan kriminella gäng regelmässigt ha en sådan anknytning till gängets verksamhet att ansvar kan bli aktuellt.8 Bestämmelsen gäller endast i de fall det är särskilt föreskrivet, vilket framgår genom en hänvisning till paragrafens första stycke. An- svar förutsätter alltså på samma sätt som de flesta osjälvständiga brotts- former att det finns ett särskilt stadgande som anger att brottsformen är kriminaliserad i relation till en viss brottstyp. Underlåtenhet att för- hindra brott i sammanslutningar är alltså straffbelagt endast beträff- ande vissa typer av brott (jfr skyldigheten för föräldrar m.fl. att förhindra brott, se avsnitt 9.2.5). I förevarande sammanhang kan s. 52 ff. och 96 ff. Våldsbrott, brott mot frihet och frid m.m. som exempel nämnas mord, dråp, grov och synnerligen grov miss- handel, människorov, rån och grovt rån samt allmänfarlig ödeläggelse. I sådana fall får dömas för underlåtenhet att förhindra brottet enligt vad som är föreskrivet för den som medverkat endast i mindre mån. Frågan om straff ska alltså bedömas efter de grunder som anges i 23 kap. 5 § . Högre straff än fängelse får dock inte dömas ut. Vidare är det en förutsättning för ansvar att gärningen har fortskridit så långt att den är straffbar och att brottet kan för- hindras utan fara för den handlande eller för någon annan (23 kap. 6 § fjärde stycket ). Ansvarsfrihet bör bl.a. kunna vara aktuellt om det föreligger konkreta hot om allvarliga repressalier mot den handlingspliktige eller någon annan.9 8.3En skärpt straffrättslig reglering mot brottslighet innebärande hot och våld m.m. i kriminella nätverk Bedömning: Det finns behov av en strängare straffrättslig lag- stiftning mot brott som begås i kriminella nätverk och vid krimi- nella uppgörelser. En sådan skärpning bör i huvudsak röra allvar- ligare brott som innefattar våld eller hot, samt viss närliggande brottslighet, och ske genom lagändringar avseende skärpta straff- skalor, utvidgade eller nya kvalifikationsgrunder samt särskilda straffskärpningsgrunder. Som vi konstaterat i föregående kapitel är vårt arbete till stor del inriktat på brottslighet som utövas i kriminella nätverk vilka är löst sammansatta och förekommer i utsatta områden (se avsnitt 7.2). Från denna utgångspunkt har vi funnit att det finns anledning att överväga skärpningar av den straffrättsliga lagsstiftning som aktua- liseras vid brott med anknytning till sådana, men även andra, våld- samma kriminella nätverk (se avsnitt 7.3). Förutom narkotikabrotts- lighet, i vilken del vi har ett särskilt uppdrag (se kap. 10), avser våra överväganden främst brottslighet som består i eller innefattar våld Våldsbrott, brott mot frihet och frid m.m. eller hot (se avsnitt 7.4). I det följande kommer vi löpande att utveckla det närmare reformbehovet och inriktningen på vårt arbete i denna del. Straffskalor, kvalifikationsgrunder och särskilda straffskärpningsgrunder Av våra direktiv följer att ska vi överväga om sådana brott som före- kommer i kriminella nätverk bör förses med skärpta straffskalor och med nya eller justerade kvalifikationsgrunder. Uppdraget lägger sär- skilt vikt vid brott som kännetecknar kriminella uppgörelser. Efter- som många kriminella nätverk är löst sammansatta har vi även fått i uppdrag att överväga en utvidgning av tillämpningsområdet för den särskilda straffskärpningsgrunden i 29 kap. 2 § 6 av- seende brottslighet som utövats i organiserad form. Vi ska också över- väga om bestämmelsen bör ändras så att den kan tillämpas vid brott som är ett uttryck för eller utgör ett led i en kriminell uppgörelse. Vi instämmer i att det är dessa slags åtgärder som ska övervägas för att åstadkomma en effektivare och skärpt straffrättslig reaktion mot brottslighet i kriminella nätverk. De överväganden som följer i detta kapitel kommer således att koncentreras till lagförslag med en sådan inriktning. Vid bedömningen av vad som är en lämplig avvägning av förslag på åtgärder i skärpande riktning måste hänsyn tas till den sammantagna effekten av betänkandets olika förslag. De åtgärder som föreslås i det följande, och i betänkandets övriga kapitel, kan alltså inte ses som isolerade sinsemellan – avsikten är att de tillsammans ska åstad- komma en strängare straffrättslig reglering i förhållande till krimi- nella nätverk (se även avsnitt 13.2 och 13.3.5). Våldsbrott, brott mot frihet och frid m.m. Vi har identifierat en rad allvarliga brott innefattande våld och hot som typiska eller förekommande, eller som kännetecknande för kriminella uppgörelser, inom den kategori av kriminella nätverk som är av sär- skilt intresse för vårt arbete. Denna brottslighet är även relevant för andra typer av kriminella nätverk som mc-gäng och släkt- och familje- baserade nätverk. Som beskrivits (se avsnitt 3.3.5 och 7.4) handlar det bl.a. om: •Grövre former av misshandel •Allmänfarlig ödeläggelse (som måste nämnas i sammanhanget, trots att det i egentlig mening inte är fråga om brottslighet som i sig består i hot eller våld). Det är alltså denna typ av brottslighet som bör omfattas av våra över- väganden. Som vi redogjort för bör andra områden inom straffrätten som visserligen också är av betydelse i sammanhanget, men setts över utifrån en motsvarande problembeskrivning eller där utred- ningsarbete pågått parallellt, lämnas utanför betänkandet. Det gäller vapenbrott, brott mot lagen (2010:1011) om brandfarliga och explo- siva varor och övergrepp i rättssak (se avsnitt 7.4.4). Vi återkommer i det följande till den närmare avgränsningen. 8.4.1Skärpta straffskalor som ett sätt att åstadkomma en höjd straffnivå Det är i första hand genom straffskalorna som lagstiftaren kan ange hur allvarligt den ser på sådan brottslighet som förekommer i krimi- nella nätverk. Straffskalan för respektive brottstyp utgör också den Våldsbrott, brott mot frihet och frid m.m. ram inom vilken domstolen har att bestämma straffet i det enskilda fallet. Skärpta straffskalor är därför den åtgärd som i första hand bör övervägas för att möta den problembild som vi har identifierat. 8.4.2Vilka brottstyper bör omfattas? Som följer av avsnitt 7.4 och 8.3 avser våra överväganden i denna del brott som består i våld eller hot eller där sådan brottslighet utgör ett led i vinningsbrottslighet. Allvarlig brottslighet som rån och grov utpressning är central i sammanhanget, men även grövre former av brott som består i våld eller hot, såsom grov respektive synnerligen grov misshandel, grovt olaga hot och grovt olaga tvång. För mindre allvarliga varianter av dessa brottstyper, dvs. av nor- malgraden eller ringa brott, finns det inte lika tydliga skäl för en höjd straffnivå som en åtgärd riktad mot kriminella nätverk. Det är främst de grova brottstyperna, eller brott som redan i normalgradsfall är allvarliga, som har framträtt som relevanta inom ramen för vårt arbete (se avsnitt 3.3.5). Som framgår i det följande kommer våra förslag dock även påverka straffnivån för vissa normalgradsbrott. Till den kategori av brott som har nämnts här hör även olaga frihetsberövande. Denna brottstyp, som inte behöver innehålla hot eller våld, har dock inte framhållits som betydelsefull vid vår kart- läggning av brott i kriminella nätverk och kommer därför inte att behandlas. Vissa brott av betydelse i sammanhanget har så stränga straffskalor att de enligt vår bedömning inte behöver omfattas av övervägandena i detta avsnitt. Det gäller bl.a. för människorov och allmänfarlig ödeläggelse, för vilka andra åtgärder än skärpta straff- skalor är mer angelägna. Samma sak gäller straffskalan för mord, vil- ken dessutom har övervägts (se avsnitt 4.2.9). Straffskalorna för dessa brott lämnas fortsättningsvis utanför framställningen i detta avsnitt, tillsammans med straffskalan för dråp. Om ändringar av straffskalan för dråp ska övervägas bör det inte ske isolerat inom ramen för vårt uppdrag. Några tungt vägande skäl för att föreslå ändringar av straffet för dråp har för övrigt inte framkommit under vårt arbete. Vi kommer alltså inte föreslå några ändringar av straff- skalorna för dessa brott, trots att de kan sägas vara kännetecknande för den brottsliga verksamhet som vi inriktar oss på. Våldsbrott, brott mot frihet och frid m.m. ningen för mord, dråp, människorov och allmänfarlig ödeläggelse berörs dock av andra förslag i detta kapitel (se avsnitt 8.5 och 8.6). Sammanfattningsvis tar våra överväganden om skärpta straff- skalor sikte på följande brottstyper: •Grov misshandel och synnerligen grov misshandel •Rån och grovt rån 8.4.3Inledande utgångspunkter för hur straffskalorna ska skärpas Minimistraffet är särskilt viktigt När en straffskala ska skärpas kan det åstadkommas genom en höj- ning av minimum eller maximum, eller både och. I praktiken har dock höjningar av straffmaximum en begränsad effekt på straffmät- ningen. En viktigare utgångspunkt, och det mest omedelbara sättet att höja straffnivån för en brottstyp, är i stället straffskalans mini- mum (se även avsnitt 6.4.1). Det lämpligaste sättet att genom straff- skaleändringar betona allvaret hos sådana brott som förekommer i kriminella nätverk är därför att höja straffminimum för respektive brott som nämnts ovan, när det är motiverat. Frågan är då hur stora höjningarna av minimistraffen i förekom- mande fall bör vara. Det är knappast möjligt att fastställa vad som är en adekvat straffskärpning för en enskild brottstyp utifrån ett effek- tivitetsperspektiv. I stället är det brottets allvar som ska vara styran- de för om ett behov av en förhöjd straffnivå föreligger (se av- snitt 6.2.4, 6.3.1 och 6.6). Synen på hur allvarlig en brottstyp är kan förändras till följd av samhällsutvecklingen. Utgångspunk- ten bör därför vara att åstadkomma en viss straffvärdemässig upp- gradering där detta bedöms motiverat utifrån den inhämtade pro- Våldsbrott, brott mot frihet och frid m.m. Storleken på höjningarna bör stå i relation till den befintliga straffskalan och i regel inte ske i alltför stora steg. Mot denna bakgrund bör de höjningar av minimistraffen som kan komma i fråga som utgångspunkt vara för brott vars nuvarande minimistraff är nio månaders fängelse och för brott vars nuvarande minimistraff är fängelse men under- stiger . Vid högre straffminimum bör en kraftigare höjning kunna komma i fråga. En liknande modell för uppräkning har an- vänts tidigare och det finns som utgångspunkt inte skäl att nu an- lägga något annat synsätt vad gäller den brottslighet som behandlas i detta kapitel (i andra sammanhang och vid lägre straffminimum kan det dock finnas skäl för en annan bedömning, se avsnitt 10.6.2 av- seende narkotikaförsäljning).10 För det fall maximistraffet i något fall framstår som undervär- derat, i förhållande till brottstypens allvar i de allvarligaste fallen eller jämfört med andra brott, kan en höjning även i det avseendet komma i fråga. När det gäller maximistraff är det dessutom så att en skärp- ning av minimistraffet för ett grovt brott kan medföra att maximi- straffet för normalgraden av samma brott behöver höjas. Detta för att en önskvärd överlappning mellan straffskalorna för brott av nor- malgraden och grovt brott ska kunna bibehållas. Som framgått i avsnitt 6.3.3 förekommer en sådan överlappning vid de allra flesta gradindelade brott och är nödvändig för att faktorer som påverkar straffvärdet eller straffmätningen i övrigt, men inte gradindelningen, ska kunna beaktas. Därför kommer även straffmaximum för vissa brott av normalgraden behandlas när det föranleds av ett skärpt straffminimum för en grov brottstyp. När det övervägs vilken höjning som kan komma i fråga för respek- tive enskild brottstyp måste det givetvis också göras en jämförelse med straffskalan för andra brottstyper på motsvarande nivå. Detta för att säkerställa att kraven på proportionalitet och ekvivalens i tillräcklig grad upprätthålls inom straffsystemet. Vid bedömningen av om en skärpt straffskala kan motiveras behöver det även beaktas att brott som är vanligt förekommande i kriminella nätverk också kan före- komma i sammanhang utan någon sådan anknytning. 2016/17:108 Straffskalorna för vissa allvarliga våldsbrott s. 29. Våldsbrott, brott mot frihet och frid m.m. 8.4.4Straffskalorna för grov misshandel och synnerligen grov misshandel Bedömning: Straffskalorna för grov misshandel och synnerligen grov misshandel bör inte ändras. Vad som avses med begreppet misshandel framgår av 3 kap. 5 § , som reglerar brottstyperna misshandel och ringa miss- handel. I 6 § i samma kapitel behandlas de båda svårare graderna av misshandel, som utgörs av grov misshandel och synnerligen grov misshandel. Som misshandel ska enligt 5 § anses att någon tillfogar en annan person kroppsskada, sjukdom eller smärta. Att försätta någon i vanmakt eller i ett annat sådant tillstånd utgör också miss- handel. Med kroppsskada avses inte bara sår, svullnader, benbrott, led- skador och andra för sammanhanget typiska skador utan också funk- tionsrubbningar av skilda slag, som förlamningar eller skador på syn eller hörsel. Även annat bör kunna omfattas av begreppet skada, t.ex. att raka håret av en person. Sjukdom inbegriper inte bara kroppslig sjukdom utan också psykisk sjukdom och psykisk invaliditet. Med smärta avses ett fysiskt lidande som inte är alltför obetydligt. Vanmakt innebär oförmåga till kroppslig kontroll, t.ex. medvetslöshet eller sömn. Vid bedömningen av om en misshandel är grov ska det enligt 3 kap 6 § första stycket särskilt beaktas om gärningen var livsfarlig eller om gärningspersonen tillfogat offret svår kropps- skada eller allvarlig sjukdom eller annars visat särskild hänsynslöshet eller råhet. På motsvarande sätt ska det enligt andra stycket, vid be- dömning av om brottet ska anses utgöra synnerligen grov misshandel, särskilt beaktas om kroppsskadan är bestående eller om gärningen har orsakat synnerligt lidande eller om gärningspersonen har visat synner- lig hänsynslöshet. Straffskalan för synnerligen grov misshandel löper från fängelse i fem till . För grov misshandel är straffet fängelse i lägst och och högst . För misshandel döms till fängelse i högst eller, om brottet är ringa, till böter eller fängelse . Våldsbrott, brott mot frihet och frid m.m. Totalt anmäldes 83 240 olika former av misshandelsbrott enligt Brås statistik, vilket var en minskning jämfört med . Nedgången kan ha varit ett utslag av coronapandemin, som medfört ett minskat offentligt socialt liv.11 anmäl- des runt 84 600 olika former av misshandelsbrott, vilket var en ök- ning jämfört med . har de anmälda misshandelsbrotten legat mellan cirka 80 400 och 89 500 brott och den lägsta nivån uppmättes 2013. var antalet anmälda misshandelsbrott färre än 2011. Vad gäller det totala antalet fall av anmäld misshandel har några större förändringar således inte skett . I statistiken över lagföringar är kategorin misshandel (inklusive ringa misshandel) vanligare som huvudbrott än grov misshandel och synnerligen grov misshandel. avsåg 4 337 lagföringsbeslut misshandel, 556 grov misshandel och 10 synnerligen grov misshan- del. Siffrorna var snarlika och fördelade sig på 4 094, 519 respektive 19 lagföringsbeslut. Detsamma gäller då 4 140 lagföringsbeslut avsåg misshandel, 574 grov misshandel och 17 syn- nerligen grov misshandel. Den självdeklarerade utsattheten för våld sjönk – 2015, men har därefter ökat något.12 Antalet personer som vårdas inom slutenvården för övergrepp av annan person har dock minskat successivt enligt statistik, vilket tyder på att grövre former av våld har minskat. Det gäller dock inte för kniv- och skottskador, som i stället ökat markant under 2010-talet.13 Straffskalorna bör inte ändras Som beskrivits är våld centralt för hur sådana grupper som vår utred- ning inriktar sig på fungerar (se bl.a. avsnitt 3.3.1, 3.3.5 och 7.4.2). De kriminella nätverkens våldskapital byggs upp genom våldsbrott vilka inte begränsar sig till dödligt våld med hjälp av t.ex. skjutvapen. Våldet kan också bestå i misshandel av mer vanligt slag. Brotten kan begås internt inom grupperna som bestraffning, men även riktas 11www.bra.se/om-bra/nytt-fran-bra/arkiv/nyheter/2021-01-21-anmalda-brott-fortsatta- indikationer-pa-konsekvenser-av-pandemin-i-december.html. 12Brå 2020:8, Nationella trygghetsundersökningen 2020, s. 47 f. 13Brå 4/2019, Kortanalys om brottsutvecklingen, s. 24 f. Våldsbrott, brott mot frihet och frid m.m. externt mot rivaliserande kriminella eller mot personer utanför denna miljö som påtryckningsmedel. Grövre former av misshandel har inom ramen för vårt arbete nämnts som förekommande inom våldsamma kriminella nätverk och särskilt pekats ut i våra direktiv. Frågan är om det mot denna bakgrund finns skäl att skärpa straff- skalorna. Det finns tecken på att det dödliga våldet inom de krimi- nella nätverken blivit mer vanligt, men inget stöd för att misshan- delsbrotten generellt har ökat i antal eller blivit grövre. Misshandel är vidare en mycket vanligt förekommande brottskategori i sam- hället i övrigt. Det finns inte något underlag för att utgå från annat än att de allra flesta fall av grov misshandel sker utan någon koppling till kriminella nätverk. En skärpning av straffskalan för denna brotts- typ skulle alltså i första hand träffa den majoritet av fall som inte har något med den kriminella miljön att göra och omfatta bl.a. våld i nära relation och alkoholrelaterat våld. Kvalifikationsgrunderna för grovt brott är heller inte utformade på ett sådant sätt att de tar sikte på omständigheter som särskilt förekommer vid brott i kriminella nät- verk. Detta talar mot en straffskärpning, i vart fall inom ramen för vårt uppdrag. Mot denna bedömning kan det i och för sig resas invändningar. Bland annat mot bakgrund av att kniv- och skjutvapenvåldet synes ha ökat. Användningen av knivar och liknande föremål vid vålds- brott är dock inte begränsad till kriminella nätverk. För skjutvapen- våld är kopplingen till olika kriminella grupper och gäng i och för sig stark. I de fall skjutvapen förekommer vid våldsanvändning bör det dock oftast handla om brott som mord och mordförsök, snarare än misshandel genom skjutningar i syfte att endast orsaka skada. Enligt vad som framkommit i vårt arbete är den senare typen av gärningar mindre vanliga. I de allra flesta fall av misshandel utövas våldet utan hjälp av kni- var eller skjutvapen, och när sådana väl används finns det utrymme att beakta hur våldet genomförs samt hur pass allvarligt det är inom ramen för de befintliga straffskalorna. I sammanhanget kan också hänvisas till tidigare och pågående lagstiftningsarbete som är inriktat mot skjutvapen och knivar i sig. Straffen för olaga innehav av skjut- vapen har skärpts i flera omgångar i närtid (se avsnitt 4.2.4) och vad gäller frågan om strängare straff för brott mot knivlagen har en pro- Våldsbrott, brott mot frihet och frid m.m. memoria tagits fram inom och skickats ut på remiss (remisstiden går ut ).14 Att höja minimistraffet för grov misshandel generellt är således svårt att motivera utifrån vårt uppdrag. En höjning till fängelse i lägst (se våra inledande utgångspunkter avseende möjliga höjningar i avsnitt 8.4.3) skulle även innebära att minimistraffet för grov miss- handel blir detsamma som det som gäller för våldtäkt, vilket kan ifrågasättas.15 Även om sistnämnda minimistraff skulle höjas till i enlighet med det förslag som har lämnats av sexualbrottsutredning16, framstår en skärpning av straffskalan för grov misshandel sammantaget inte som en väl underbyggd åtgärd mot brott i kriminella nätverk. Inom ramen för vårt uppdrag finns det alltså inte tillräckliga skäl att föreslå en skärpning av straffet för grov misshandel. Detsamma gäller för synnerligen grov misshandel, som har en ingripande straffskala. Det bör fram- hållas att de nuvarande straffskalorna, med upp till fängelse för synnerligen grovt brott, sammantaget ger utrymme för en ade- kvat straffmätning. Om straffskalorna för grov misshandel och synnerligen grov miss- handel ska skärpas bör det sammanfattningsvis ske med hänvisning till brottstypens allvar på ett allmänt plan. En sådan översyn gjordes och det inte har framkommit tillräckliga skäl för att föreslå en höjning som går utöver den som gjordes då.17 Brottstyperna omfattas dock av andra förslag som vi lägger fram, se avsnitt 8.6 nedan av vilket det följer att en kraftig höjning indirekt föreslås för misshandelsbrottslighet i vissa situationer (se även kap. 12 beträffande frågan om en presumtion för häktning för grov misshandel). 14Promemoria, Skärpta straff för knivbrott, dnr Ju2021/01955. 2016/17:108 s. 35. 16SOU 2021:43 Ett förstärkt skydd mot sexuella kränkningar. 2016/17:108 s. 34 ff. Våldsbrott, brott mot frihet och frid m.m. 8.4.5Straffskalan för grovt olaga tvång Förslag: Minimistraffet för grovt olaga tvång höjs från fängelse till fängelse . tvång är enligt 4 kap. 4 § att genom våld eller vissa slag av hot tvinga en annan person att göra, tåla eller underlåta något. Straffet är böter eller fängelse i högst . För straffbarhet förutsätts närmare bestämt att tvånget sker genom misshandel eller annars med våld eller genom hot om brottslig gärning. Tvånget kan emellertid också utövas genom hot att åtala eller ange annan för brott eller genom hot att lämna ett menligt meddelande om någon annan. Såvitt gäller de två senare kategorierna av hot förutsätts för straffansvar att tvånget är otillbörligt. Vid bedömning av om brottet utgör grovt olaga tvång ska särskilt beaktas om gärningen har inne- fattat våld av allvarligt slag eller har innefattat hot som påtagligt har förstärkts med hjälp av vapen, sprängämne eller vapenattrapp eller genom anspelning på ett våldskapital eller som annars har varit av allvarligt slag, eller om gärningen annars har varit av särskilt hänsyns- lös eller farlig art. Straffet för grovt olaga tvång är fängelse i lägst och högst .