sou · H9B392 · 2021-11-30 00:00:00 — Bestämmelsen är, såvitt gäller personer som är intagna i en kriminal- vårdsanstalt, tillämplig endast i de fall där den intagne dömts till fäng- else . För att eftersöka någon som avvikit från en anstalt 1983/84:111 s. 135 f. Se även och , Polislagen, En kommentar (15 feb- ruari 2021, version 14, ), kommentaren till 23 §. 1983/84:111, s. 126 och 129 samt och , Polislagen, En kommentar (, version 14, ), kommentaren till 20 §. Polisens befogenheter enligt polislagen krävs det vidare att personen i fråga kan antas utgöra en allvarlig fara för någon annans liv eller hälsa eller för rikets säkerhet. Det kan exempelvis vara fallet om den intagne har dömts för ett allvarligt brott. Vad gäller personer som har avvikit från en sjukvårdsinrättning krävs för tillämpning av bestämmelsen att det med hänsyn till omständig- heterna finns särskilda skäl att anta att personen i fråga utgör en all- varlig fara för annans liv eller hälsa eller för rikets säkerhet. Det kan t.ex. vara fallet om den avvikne för avvikandet befann sig i ett allvarligt sjukdomstillstånd.10 Beslut om åtgärder enligt paragrafen ska enligt tredje stycket fattas av eller Säkerhetspolisen. Endast om fara är i dröjs- mål får en polisman själv besluta om åtgärden. I fjärde stycket erinras om att polislagens bestämmelser inte är tillämpliga i de fall som om- fattas av . Husrannsakan i fordon och båtar för att söka efter vapen eller andra farliga föremål (20 a §) Möjligheten att enligt 20 a § polislagen göra husrannsakan i fordon för att söka efter vapen och andra farliga föremål infördes . Det hade då uppmärksammats att kriminella allt oftare förvarade och transporterade vapen i fordon, bl.a. för att minska risken för polis- ingripanden.11 Paragrafens tillämpningsområde har senare utvidgats och omfattar nu även båtar. Paragrafen reglerar husrannsakan i fordon och båtar i förebyggande syfte och korresponderar i huvudsak med 19 § andra stycket 1 polis- lagen, som reglerar kroppsvisitation i samma syfte (se ovan). Den möj- liggör för en polisman att i den utsträckning det behövs genomsöka ett fordon eller en båt efter vapen eller andra farliga föremål, om det med hänsyn till omständigheterna kan antas att ett sådant föremål kan påträffas och förklaras förverkat enligt 36 kap. 3 § . 1990/91:129 s. 17 f. samt och , Polislagen, En kommentar (, version 14, ), kommentaren till 20 §. 2005/06:113 Ökad kontroll av vapen s. 20. Polisens befogenheter enligt polislagen Polisens befogenhet att genomföra husrannsakan med stöd av bestämmelsen kräver inte att det finns någon misstanke om brott. Av förarbetena framgår dock att det måste finnas någon konkret omstän- dighet som ger objektivt stöd för antagandet att det i fordonet finns vapen eller andra farliga föremål. Bestämmelsen har utformats så att den inte ska möjliggöra en praktisk tillämpning som av allmänheten kan uppfattas som ett utslag av trakasserier från polisens sida.12 Husrannsakan och liknande undersökningar i nödliknande situationer (21 §) I 21 § polislagen regleras polisens möjligheter att göra husrannsakan i nödliknande situationer. Paragrafen ger polisen befogenhet att tränga in i stängda utrymmen där det finns anledning att anta att någon har avlidit eller är medvetslös eller annars oförmögen att tillkalla hjälp. En sådan åtgärd får också vidtas när det är nödvändigt för efterspa- ning av någon som är försvunnen om denne kan antas behöva hjälp. Vissa nödsituationer omfattas inte av paragrafen. Polisen kan då behöva falla tillbaka på bestämmelsen om nöd i 24 kap. 4 § brotts- balken. Det gäller t.ex. när polisen tränger sig in i ett stängt utrymme för att hindra någon från att begå självmord.13 Stoppande av fordon (22 §) I 22 § polislagen ges en polisman rätt att stoppa fordon i vissa syften. Bestämmelsen infördes med anledning av att polisens befog- enhet att stoppa fordon inte var lagreglerad utan enbart tolkningsvis kunde utläsas ur andra bestämmelser.14 Den ger polismän rätt att stoppa fordon bl.a. om det behövs för att med laga stöd ingripa mot någon som färdas i fordonet genom att beröva honom eller henne friheten eller för att utföra kroppsvisitation, samt för att genomföra husrannsakan i fordonet. 1983/84:111 s. 125 och 129. 1996/97:175 Ändringar i polislagen m.m. s. 59. Polisens befogenheter enligt polislagen Särskilda befogenheter i den skyddande och förebyggande verksamheten (23 §) I 23 § polislagen regleras vissa särskilda befogenheter i den skyd- dande och förebyggande verksamheten. Om det av särskilda skäl kan anses föreligga en risk för att något brott, som innebär allvarlig fara för liv eller hälsa eller för omfattande förstörelse av egendom, kom- mer att förövas på en viss plats får en polisman enligt 23 § första stycket vidta vissa åtgärder i syfte att avvärja brottet eller bereda skydd mot det. Bestämmelsen omfattar bl.a. en rätt för polisen att bereda sig tillträde till hus, rum eller annat ställe för att söka efter exempel- vis sprängämnen eller andra farliga föremål. Om det finns allvarlig risk för brott som avses i paragrafen får polisen även kroppsvisitera personer som uppehåller sig på platsen för att söka efter farliga före- mål (23 § andra stycket). Paragrafen kräver att det finns risk för brott av en särskild typ, nämligen brott som innebär allvarlig fara för liv eller hälsa eller för omfattande förstörelse av egendom. Exempel som anges i förarbetena är att ett anonymt meddelande lämnas om att en bomb har placerats på viss plats, eller att polisen får anledning att misstänka att våldsamma angrepp planeras mot en främmande statschef på besök i . Brottsrisken behöver inte vara kvalificerad, vilket hänger ihop med att bombhot ofta kan presumeras vara falska.15 Däremot ska effekterna av brottet vara allvarliga, om det skulle fullbordas. Paragrafen tillåter inte åtgärder i allmänt förebyggande syfte utan det måste gå att peka på att det på grund av särskilda omständigheter föreligger en viss risk. Vid tillämpning av bestämmelsen får propor- tionalitetsprincipen stor betydelse – ett ingripande måste alltid till sin beskaffenhet, styrka, omfattning och varaktighet stå i rimligt förhål- lande till den fara som hotar eller föreligger. För att avvärja en all- varlig fara mot människors liv och hälsa anses mer långtgående in- grepp än annars vara tillåtna.16 En åtgärd ska enligt bestämmelsen genomföras i anslutning till den plats där det befarade brottet tros komma att förövas. Åtgärden måste alltså ha en nära geografisk anknytning till den plats där brottet tros komma att förövas. Bestämmelsen ger inte stöd för att stänga av en viss plats på grund av risk för att ett brott kan komma att begås på någon annan plats.17 1983/84:111 s. 134 och 136. 2008/09:131 Utvidgat avlägsnande vid ordningsstörningar s. 19 samt och , Polislagen, En kommentar (, version 14, ), kommentaren till 23 §. Polisens befogenheter enligt polislagen I samband med allvarliga störningar av den allmänna ordningen eller säkerheten, eller vid risk för sådana störningar, får Polismyndig- heten, om det är nödvändigt för att ordningen eller säkerheten ska kunna upprätthållas, förbjuda tillträde till ett visst område eller ut- rymme samt anvisa deltagare i en folksamling att följa en viss väg (24 §). Beslut om nu nämnda åtgärder får fattas av en enskild polisman endast i brådskande fall. I propositionen Nya regler om husrannsakan för att söka efter vapen och andra farliga föremål (prop. 2020/21:216) föreslås införandet av en ny bestämmelse i polislagen. Enligt den föreslagna bestämmelsen ska en polisman få bereda sig tillträde till ett gemensamt utrymme i eller i anslutning till ett flerbostadshus i den utsträckning det behövs för att söka efter vapen eller andra farliga föremål, om det med hänsyn till omständigheterna kan antas att ett sådant föremål kan påträffas och förklaras förverkat enligt 36 kap. 3 § . Huvudregeln är att beslut fattas av och endast i brådskande fall får beslutet tas av en enskild polisman på fältet. Med stöd av bestämmelsen får gemensamma utrymmen genom- sökas, exempelvis tvättstugor, cykelrum, trappuppgångar och garage. Enskilda utrymmen, t.ex. bostadslägenheter eller privat förråd, om- fattas inte. Gemensamma utrymmen i anslutning till flerbostadshus kan bl.a. vara utrymmen i separata byggnader samt områden utom- hus, t.ex. gårdsplaner. Det måste enligt förslaget finnas någon konkret omständighet som ger objektivt stöd för antagandet att ett vapen eller annat farligt före- mål kan komma att påträffas genom den vidtagna åtgärden. Att befogenheten bygger på en tillämpning av 36 kap. 3 § brotts- balken innebär att den gäller i situationer där risken typiskt sett fram- står som stor att det slags föremål som får eftersökas, dvs. vapen eller andra farliga föremål, ska komma till användning vid våldsbrott. Även vid en mer allmän situation inom ett visst område eller på en viss plats, t.ex. om det förekommer upprepad allvarlig våldsanvändning mellan kriminella grupperingar, kan risken anses kvalificerad på det sätt som krävs. Ett ingripande ska dock även i sådana situationer kunna moti- veras i det enskilda fallet. Polisens befogenheter enligt polislagen Syftet med den föreslagna bestämmelsen är att ge polisen bättre möjligheter att förhindra att vapen och andra farliga föremål används vid våldsbrott som skjutningar och sprängningar. 6.6Särskilt om uppgifter från transportföretag Med anledning av inträde i EU 1995 upphörde i princip gräns- formaliteterna mellan och de övriga EU-staterna. Detta fick till följd att kontrollen av såväl varor som personer som kom in i landet minskade. Som kompensatorisk åtgärd införde därför 1996 en möjlighet för tullen att i den brottsbekämpande verksam- heten inhämta uppgifter från transportörer i fråga om bl.a. passagerare. Syftet var att uppnå en bättre träffsäkerhet i kontrollverksamheten med mindre störning i den legala trafiken över gränserna. fick polisen motsvarande rätt. Inom ramen för sin underrättelseverksamhet har och Säkerhetspolisen således rätt att från transportföretag begära upp- gifter om ankommande och avgående transporter, samt uppgifter om passagerare som avser namn, resrutt, bagage, medpassagerare och sättet för betalning och bokning. Uppgifterna kan sedan användas för att exempelvis identifiera hot mot samhället, kartlägga och lära sig strukturen av en viss organiserad brottslighet och upptäcka och av- bryta pågående brottsliga aktiviteter.18 Det krävs inte att det föreligger någon misstanke om brott, men det förutsätts att uppgifterna kan antas ha betydelse för den brottsbekämpande verksamheten. Regler- ingen finns i 25 och 26 §§ polislagen. Uppgifter bör inte begäras ut för att bekämpa rena bagatellbrott. Detta följer redan av proportionali- tetsprincipen i 8 §.19 Lufttrafikföretag som omfattas av skyldigheten att överföra upp- gifter enligt lagen (2018:1180) om flygpassageraruppgifter i brotts- bekämpningen är endast skyldiga att lämna uppgifter i enlighet med det nu sagda om de behövs i verksamhet som rör nationell säkerhet. Denna begränsning i polislagen har att göra med att lufttrafikföretag i regel har en generell skyldighet att lämna flygpassageraruppgifter till enligt den nämnda lagen (se även avsnitt 9.12). 1996/97:175 s. 67, jfr prop. 1995/96:166 Tullens befogenheter vid den inre gränsen avsnitt 10. 1996/97:175 s. 68. Polisens befogenheter enligt polislagen När denna skyldighet föreligger finns ingen skyldighet enligt polis- lagens bestämmelser. Uppgifterna kan lämnas på så sätt att de görs läsbara genom termi- nalåtkomst. Härmed avses detsamma som normalt benämns direktåtkomst, vilket innebär att myndigheterna har möjlighet att söka direkt i trafikföretagens databaser. och Säkerhets- polisen får dock ta del av uppgifterna på detta sätt endast i den om- fattning och som behövs för att kontrollera aktuella transporter (26 § polislagen). behandling av de inhämtade personuppgifterna regleras i lagen (2018:1693) om polisens behandling av personuppgifter på brottsdatalagens område. Bestämmelserna redovisas närmare i av- snitt 9.6. saknar en allmän rätt att kontrollera personers identitet. Utan att detta framgår av lag får en polisman dock, om det är nödvändigt för att en tjänsteuppgift ska kunna fullgöras, tillfråga en person om hans eller hennes namn och hemvist. En sådan för- frågan anses inte i sig utgöra något intrång i någon grundlagsskyddad fri- eller rättighet.20 I de fall personen inte svarar eller lämnar vad som kan antas vara oriktiga uppgifter krävs dock lagstöd för att kon- trollera uppgifterna vidare. Rätt till sådan kontroll föreligger i vissa fall enligt polislagen. Av 14 § polislagen följer att om en okänd person anträffas av en polisman och det finns särskild anledning att anta att han eller hon är efterspanad eller efterlyst och med stöd av lag ska berövas friheten, får personen omhändertas för identifiering, s.k. polisiering. Detta för- utsätter givetvis att personen vägrar att lämna uppgift om sin identi- tet eller att det finns anledning anta att lämnad uppgift är oriktig. En särskild anledning att anta att någon är efterspanad eller efterlyst kan vara att personens utseende stämmer överens med ett uppgivet sig- nalement på den efterlyste.21 Enligt 19 § polislagen kan en polisman, om det är nödvändigt, ge- nomföra en kroppsvisitation i syfte att fastställa en persons identitet 20Berggren och , Polislagen, En kommentar (, version 14, ), kom- mentaren till 14 §. 1983/84:111 s. 103. Polisens befogenheter enligt polislagen i samband med ett gripande, omhändertagande eller avlägsnande som utförs med stöd i lag. Det kan t.ex. bli aktuellt när någon som har omhändertagits enligt lagen (1976:511) om omhändertagande av beru- sade personer m.m. ska. föras till en vårdinrättning eller till sin bostad. Identitetskontroll kan också förekomma i samband med fordons- stopp enligt 22 § 4 polislagen, vid t.ex. olika slags trafikkontroller. Rätten att kontrollera identitet följer då av annan lagstiftning. Den som kör ett fordon har enligt 3 kap. 15 § körkortslagen (1998:488) skyldighet att på begäran överlämna körkort eller identitetshand- lingar för kontroll till bl.a. polisen. Av 27 § polislagen framgår att det ska föras protokoll över ingri- panden som innebär att någon avvisas, avlägsnas, omhändertas eller grips. Protokoll ska också föras över husrannsakan och liknande åt- gärder enligt polislagen samt vid omhändertagande av föremål. Av protokollet ska det framgå vem eller vilka som ingripandet riktat sig mot. Bestämmelsen gäller även vid sådana åtgärder där någon rätt till identitetskontroll inte följer av lagen, t.ex. vid tillämpning av 19 § andra stycket och 20 a § polislagen (kroppsvisitation och husrann- sakan i vissa fall i förebyggande syfte). Enligt författningskommentaren till 27 § bör polisen alltid sträva efter att få fram identitetsuppgifter i samband med ett ingripande. Bestämmelsen medger dock ingen generell rätt att kroppsvisitera eller göra husrannsakan hos någon i syfte att fastställa dennes identitet.22 Det kan här nämnas att det inom ramen för en förundersökning finns särskilda möjligheter att utreda identiteten på misstänkta per- soner. Således kan den som är misstänkt för brott gripas, anhållas och häktas om personen är okänd och vägrar uppge namn och hemvist, eller om personens uppgift om detta kan antas vara osann (se 24 kap. 2, 3, 6 och 7 §§ ). Identitetskontroll sker också i samband med gränskontroll samt vid sådana inre utlänningskontroller som utförs med stöd av 9 kap. 9 § utlänningslagen. Rätt att kontrollera identitet kan föreligga även enligt annan lag. Skyddslagen (2010:305) är ett exempel på detta. 1996/97:175 s. 83. Bestämmelser om befogenheter finns bl.a. i Europaparla- mentets och rådets förordning (EU) nr 952/2013 av om fastställande av en tullkodex för unionen (tullkodex), tullagen (2016:253), tullförordningen (2016:287), lagen (1996:701) om Tull- verkets befogenheter vid gräns mot ett annat land inom Europeiska unionen (inregränslagen), lagen (2000:1225) om straff för smuggling och lagen (2008:322) om och befogenheter att ingripa mot rattfylleribrott. Därutöver ges tulltjänstemän i vissa fall samma rätt som tillkom- mer polismän att agera, och i viss författning föreskrivs även en skyl- dighet för att bistå andra myndigheter i deras verksamhet. Exempelvis är myndigheten skyldig att hjälpa vid kontroll av personer enligt EU:s gränskodex. När sådana kontroller utförs har tulltjänstemän i regel samma befogenheter som en polis- man vad gäller rätten att utföra kroppsvisitation, ta fotografi och finger- avtryck och också omhänderta personer (se 9–10 kap. utlännings- lagen, 2005:716). Under migrationsvågen hjälpte till med denna typ av kontroller, men annars förekommer detta sällan. Nedan redovisas några bestämmelser av särskilt intresse för utred- ningen. 7.1.1Befogenheter vid yttre gräns Syftet med tullkontrollen är att kontrollera om anmälningsskyldig- heten och andra villkor för in- och utförsel är uppfyllda samt att för- hindra undandragande av tull, skatt och andra avgifter. kontroll får en tulltjänsteman kontrollera transportmedel, bagage, containrar etc. En tullkontroll är en administrativ åtgärd som inte kräver misstanke om brott. Vid gräns mot annat EU-land får en kon- troll inte göras slumpmässigt, denna begränsning gäller inte vid den yttre gränsen. Kontrollverksamheten baseras på riskbedömningar och under- rättelseuppslag från myndighetens underrättelseverksamhet. I under- rättelseverksamheten har myndigheten bl.a. tillgång till s.k. manifest från rederier och andra transportbolag med uppgifter om boknings- uppgifter om ankommande gods m.m., samt tillgång till passagerar- uppgifter från flyg genom information. I kontrollverksamheten använder myndigheten även sökhundar, kamerabevakning och mobil skannerutrustning för att selektera de objekt som tas ut för tullkontroll. Tullagen innehåller precis som polislagen (1984:387) en allmän proportionalitetsprincip som gäller för tullkontroller. Således stadgas i 4 kap. 1 § att ett beslut om en kontrollåtgärd enligt tullagstiftningen får fattas endast om skälen för åtgärden uppväger det intrång eller men i övrigt som åtgärden innebär för den enskilde. I sin kontrollverksamhet har tulltjänstemän vid genomförandet av vissa närmare angivna åtgärder – däribland omhändertagande av varor, stannade av fordon och avstängning av områden – rätt att ut- öva våld eller tvång. Dock endast i den utsträckning andra medel är otillräckliga och det med hänsyn till omständigheterna är försvarligt. En förare av eller en befälhavare på ett transportmedel som om- fattas av tullövervakning, exempelvis ett transportmedel ombord på vilket det finns varor som omfattas av tullövervakning, ska stanna på uppmaning av en tulltjänsteman (4 kap. 11 §). Även en annan person än föraren eller befälhavaren ska stanna på tulltjänstemannens upp- maning, som i dessa fall endast får ges om det finns anledning att anta att personen i fråga är anmälningsskyldig enligt tullagstiftningen. En sådan uppmaning till föraren av ett fordon får enligt 4 kap. 12 § ges när 1. fordonet finns –i trakterna vid landgräns mot ett tredjeland, –i trakterna vid Sveriges kuster, –i närheten av eller inom en anläggning för tillfällig lagring, ett tullager eller en frizon, eller –i närheten av eller inom en hamn, en flygplats eller ett annat område som har trafikförbindelser med ett tredjeland, 2.om tulltjänstemannen har anledning att anta att varor som står under tullövervakning transporteras med fordonet, eller 3.när fordonet är försett med interimsskyltar eller registreringsskyltar från ett tredjeland. En uppmaning till annan än förare eller befälhavare får riktas endast till en person som anträffas på en plats enligt första stycket 1. Med uttrycket ”i trakterna vid” avses en zon inåt land längs Sveriges kuster. Vad som avses med ”i närheten av” tullager, hamnar, flygplatser m.m. går enligt uttalanden i lagens för- arbeten inte att definiera lika tydligt, men det är fråga om ett område som är såväl tidsmässigt som geografiskt begränsat. Den geografiska begränsningen kan enligt förarbetena t.ex. innebära att personen i fråga inte får befinna sig längre bort från en flygplats än att det med stor sannolikhet kan antas att personen kommer från flygplatsen.1 befogenheter i dessa delar sträcker sig således längre än att gälla just vid gränspassagen eller i dess omedelbara närhet. har vidare enligt bestämmelser i 4 kap. rätt att om- händerta registreringsbevis eller liknande handlingar avseende ett trans- portmedel som omfattas av tullövervakning, samt att preja ett fartyg, om det behövs för att möjliggöra kontroll och övervakning av import eller export av varor. får också under vissa förhållanden föra ett fartyg till en plats inom det svenska tullområdet. Vidare före- ligger rätt att tillfälligt stänga av områden där transportmedel lossas eller lastas eller passagerare går ombord på eller lämnar transport- medel. I undantagsfall får också uppehålla tåg eller hindra flygtrafik. För bl.a. kontroll av att deklarations- och uppgiftsskyldighet en- ligt tullagstiftningen har fullgjorts får undersöka transport- medel och andra utrymmen där varor kan förvaras, tullager, områden i hamnar eller på flygplatser där varor som står under tullövervakning förvaras och även lokaler inom sådana områden. får även undersöka bagage och liknande som medförs av en resande till eller från EU:s tullområde eller annan person som uppmanats att stanna enligt lagens bestämmelser (4 kap. 16 §). För sådan kontroll får tull- tjänsteman även undersöka och i vissa fall öppna postförsändelser 2015/16:79 En ny tullag s. 186 f. såsom paket, brev och liknande (4 kap. 19–23 §§). I fråga om kropps- visitation hänvisar 4 kap. 16 § andra stycket tullagen till bestämmel- ser om detta i lagen om straff för smuggling. och ska medverka i Tull- verkets kontrollverksamhet enligt tullagen. Vid sådan medverkan gäller det som enligt tullagen gäller för tjänstemän även för polisman eller kustbevakningstjänsteman (4 kap. 3 §). 7.1.2Befogenheter vid inre gräns Den s.k. inregränslagen innehåller bestämmelser om be- fogenheter vid införsel eller utförsel av varor över gräns mot ett annat land inom Europeiska unionen. Lagen gäller kontrollen av vissa i lagens 3 § särskilt uppräknade varor, bl.a. krigsmateriel, narko- tika, vapen, explosiva varor, vissa alkoholhaltiga drycker, vissa djur och barnpornografi. Lagen föreskriver en anmälningsplikt för sådana varor som förs in i eller ut ur landet och som omfattas av ett förbud mot eller villkor för införsel som inte är uppfyllt, samt varor som förs in eller ut med stöd av tillstånd som meddelats på grund av en oriktig eller uteläm- nad uppgift (4 §). Vissa varor ska under alla förhållanden anmälas. För att kunna kontrollera att förbud eller villkor som gäller för in- och utförsel har iakttagits samt för kontroll av bl.a. anmälnings- skyldigheten har tulltjänstemän rätt att undersöka transportmedel, containrar och andra utrymmen där varor kan förvaras vid införsel från eller utförsel till ett annat EU-land. Rätt föreligger också att undersöka bagage som medförs av en resande mellan EU-länder eller den som annars kan anmanas att stanna enligt lagens bestämmelser (7 §). Var och en är enligt lagens 5 § skyldig att stanna på en tulltjänste- mans anmaning. Sådan anmaning får ges dels –den som i samband med inresa till från ett annat EU-land eller vid utresa från till ett sådant land befinner sig i omedelbar närhet av gränspassage, om det behövs för att möjliggöra sådan kontroll som avses i 7 §, dels –den som anträffas i trakterna invid landgräns mot ett annat EU-land, eller kuster, eller i närheten av eller inom flygplats eller annat område som har direkt trafikförbindelse med ett annat EU-land, om det finns anledning anta att han medför en vara som omfattas av lagens tillämpningsområde, och att han inte fullgjort sin anmälningsskyldighet.