sou · H9B381 · 2021-10-19 00:00:00 — De förslag som i den tidigare dricksvattenutredningen på något sätt berör genomförandet av dricksvattendirektiv har utredningen beaktat. De förslag som inte berör någon fråga som får betydelse för genomförandet av dricksvattendirektiv har utredningen fått lämna därhän. Dessa förslag får tas omhand i ett annat sammanhang. En fråga som aktualiserats under utredningens uppdrag är frågan om vattenkvantitet i vattentäkterna och vattenbrist. Det har till utred- ningen gjorts gällande att frågan om vattenkvantitet bör inkluderas i utredningens arbete eftersom det i högsta grad påverkar dricks- vattenkvaliteten och tillgången till ett rent och hälsosamt dricks- vatten. I viss mån berörs denna fråga genom bestämmelserna om vattenläckage dricksvattendirektiv, som får anses vara både en fråga om att värna de vattenresurser som finns och om att upp- rätthålla en god dricksvattenkvalitet. Utredningen har dock inte haft möjlighet att inom sin begränsade utredningstid närmare fördjupa sig i frågor kring vattenkvantitet eller vattenbrist i allmänhet. Inte heller har frågor som rör en effektiv användning av dricksvatten och hur exempelvis användning av dricksvatten för bevattning och fyll- ande av pooler påverkar tillgången till dricksvatten. Utredningen har inte heller haft möjlighet att belysa frågor kopplade till översväm- ningar. Översvämningar kan exempelvis orsaka ledningsbrott och föroreningar av dricksvattentäkter. Utredningen kan inte lämna några förslag som går utöver vad som direkt krävs för att genomföra dricksvattendirektiv i svensk rätt när det gäller dessa frågor. Skydd mot vattenbrist och översväm- 1De förslag som dricksvattenutredning lämnade beskrivs närmare i kapitel 6. ningar är dock viktiga aspekter för en trygg dricksvattenförsörjning men får belysas i ett annat sammanhang. Förhållandet till EU:s ramdirektiv för vatten och till vattenförvaltningen Den riskbaserade metoden som enligt artiklarna 7–10 dricksvattendirektiv ska genomföras i svensk rätt, innehåller när det gäller tillrinningsområdena för uttagspunkter för dricksvatten, ett flertal hänvisningar till EU:s ramdirektiv för vatten2. Syftet med det är att information som samlats in inom ramen för det direktivet ska återanvändas så mycket det går vid riskbedömningen avseende till- rinningsområdena för uttagspunkter för dricksvatten. EU:s ramdirek- tiv för vatten är genomfört i svensk rätt genom och vattenförvaltningsförordningen (2004:660). Det arbete som ska ske enligt och vattenförvaltningsförordningen gällande vatten benämns ofta som vattenförvaltningen. De förslag som utredningen lämnat i fråga om riskbedömningen avseende tillrinningsområdena för uttagspunkter för dricksvatten utgår ifrån hur ramdirektivet är införlivat i svensk rätt. Det ligger inte i utredningens uppdrag att föreslå några förändringar när det gäller vattenförvaltningens organi- sation. Utredningen kan inte heller inom ramen för denna utredning lösa några av de brister som har identifierats vid det praktiska arbetet med EU:s ramdirektiv för vatten, så som bristen på övervakning inom vissa områden. Dessa frågor måste hanteras i annat samman- hang. Den riskbaserade metoden behandlas närmare i kapitel 10. 2Europaparlamentets och rådets direktiv /60/EG av om upprättande av en ram för gemenskapens åtgärder på vattenpolitikens område. 3 Vatten är grunden till allt liv Vatten är en förutsättning för liv på jorden och ingår i ett evigt kretslopp. Vatten har format och fortsätter att forma en stor del av landskapet. Vidare är vatten en förutsättning för världens livs- medelsproduktion och energiproduktion. Brist på vatten kan av dessa anledningar bli orsak till konflikter, både inom och mellan länder. FN:s globala hållbarhetsmål lyfter fram rent vatten och sanitet för alla som ett av de 17 målen inom Agenda 2030 och är sålunda en grundförutsättning för att nå en hållbar utveckling. I detta kapitel beskriver utredningen tillgången till dricksvatten som en mänsklig rättighet och går kortfattat igenom miljö- mål och Agenda 2030. Vidare redogörs kortfattat för några utman- ingar för dricksvattenförsörjningen. 3.1Dricksvatten som en mänsklig rättighet I förslaget till dricksvattendirektiv lyfte Europeiska kom- missionen fram rätten till vatten som en grund för omarbetningen av direktivet. Enligt kommissionen är tillgången till säkert dricks- vatten och sanitet oskiljbart kopplad till rätten till liv och människans värdighet, som erkänns i Europeiska unionens stadga om de grund- läggande rättigheterna, samt till behovet av en skälig levnadsstandard. I sitt svar på det europeiska medborgarinitiativet Right2Water under- strök kommissionen också betydelsen av människorättsdimensionen av tillgång till säkert dricksvatten och åtog sig att se till att denna har en central plats i kommissionens politik.1 1Europeiska kommissionen, 2018, Förslag till och rådets direktiv om kvaliteten på dricksvatten (omarbetning), COM/2017/0753 final. Vatten är grunden till allt liv Kommissionen beskrev också i förslaget hur rätten till säkert dricks- vatten och sanitet har erkänts i internationell rätt under det senaste årtiondet, mest framträdande på FN-nivå. I FN:s generalförsamlings resolution 64/292 erkänns rätten till säkert och rent dricksvatten och sanitet som en mänsklig rättighet som är absolut nödvändig för full livskvalitet och åtnjutande av samtliga mänskliga rättigheter. I slutdokumentet från om hållbar utveckling (Rio+20) bekräftade stats- och regeringscheferna och företrädarna på hög nivå sina åtaganden när det gäller den mänskliga rätten till säkert dricksvatten och sanitet, som ska genomföras stegvis för befolk- ningarna med full respekt för nationell suveränitet. Dessa åtaganden bekräftades 2015 då stats- och regeringscheferna ställde sig bakom mål 6 för hållbar utveckling och tillhörande delmål att ”uppnå allmän och rättvis tillgång till säkert och ekonomiskt över- komligt dricksvatten för alla”. I förslaget hänvisade kommissionen vidare till att på europeisk nivå så har förklarat att tillgången till vatten måste erkännas som en grundläggande mänsklig rättighet eftersom vatten är en förutsättning för liv på jorden och en resurs som mänskligheten måste dela på. EU har också bekräftat att ”alla stater har människorättsskyldigheter avseende tillträde till säkert dricksvatten, vilket måste vara tillgängligt, fysiskt åtkomligt, ekono- miskt överkomligt och av acceptabel kvalitet”. Vid framtagandet av förslaget till dricksvattendirektiv har kommissionen beaktat allt detta. miljömål är riktmärken för det nationella miljöarbetet som visar vägen mot en hållbar utveckling och det som följer av Agenda 2030. Sedan miljömålen beslutades av 1999 har nationella miljömål definierat vilken miljö den svenska poli- tiken ska styra mot. Miljömålen ger till exempel ledning vid tillämp- ningen av och för bedömningen av vad en hållbar ut- veckling innebär. ”Sådana mål kan avse miljökvalitet och kan då ses som en precisering av mål i ett visst avseende.”2 1997/98:45 del 2 s. 8. Vatten är grunden till allt liv Generationsmålet, de 16 miljökvalitetsmålen och etappmålen bildar tillsammans det svenska miljömålssystemet. Det övergripande syftet med miljöarbetet är att till nästa generation lämna över ett samhälle där de stora miljöproblemen är lösta, utan att orsaka ökade miljö- och hälsoproblem utanför gränser. För att visa hur miljö- arbetet går och vad som måste göras finns indikatorer och etappmål som beskriver vad som behöver hända och när.3 Miljömålen med sina preciseringar beskriver vad som är en god miljö i . De är utgångspunkten för olika styrmedel och för hela samhällets arbete med miljöfrågor. Miljökvalitetsmålet God bebyggd miljö innehåller preciseringar som rör bland annat infra- struktur och där vatten- och avloppsförsörjning ingår som en del. Utpekandet och skyddet av nuvarande och framtida vattentäkter inklusive reservvattentäkter ingår därför som en viktig del i den kommunala planeringen. Detta gäller hela vägen från översiktsplaner till detaljplaner. Miljökvalitetsmålet Grundvatten av god kvalitet tar särskilt fasta på grundvattnets användning som dricksvatten. Andra frågor om vatten kommer in i flera av miljökvalitetsmålen. Dricksvattendirektivet är inom EU ett miljödirektiv medan dricks- vatten i i huvudsak regleras som en del av livsmedelslagstift- ningen. Båda synsätten har relevans och visar på att det finns många beröringspunkter mellan miljöfrågor och livsmedelsfrågor. Dricks- vattnet i håller oftast god kvalitet och har på de flesta platser inte varit någon bristvara. har det dock inträffat flera händelser som visar hur viktigt det är att skydda de täkter som förser samhället med dricksvatten och att aktivt arbeta med att säkerställa att dricks- vattnet håller en hög kvalitet. Dricksvatten är vårt viktigaste livs- medel och om det uppstår problem med dricksvattenförsörjningen, kan det få stora konsekvenser för samhället och för medborgarna. 3Sveriges miljömål, 2020, Så fungerar arbetet med miljömål, , hämtat . Vatten är grunden till allt liv 3.3.1Vattenbrist, torka och översvämningar är ett land med i huvudsak god tillgång till vatten och därför är risken för en allvarlig vattenbrist inte lika framträdande här som i många andra länder. Dock finns det undantag och i sydöstra inklusive och har frågor om vattenbrist varit i fokus . och särskilt sedan det varma och torra har risken för vattenbrist blivit påtaglig även på många andra håll i landet.4 Det är inte bara brist på vatten i vatten- täkter som påverkar tillgången till dricksvatten. Även kapacitetsbrist vid hög förbrukning kan medföra att det uppstår en vattenbrist bland annat för hushållen.5 Därutöver kan översvämningar innebära risker för dricksvatten- försörjningen. Själva infrastrukturen för dricksvattenförsörjningen kan skadas vid översvämningar och av rörelser i marken på grund av höga vattennivåer. Översvämningar kan också leda till föroreningar av vattentäkterna eftersom vattenmassorna i många fall för med sig oönskade ämnen. har det tydligt visats att det krävs omfatt- ande insatser i samhället för att öka skyddet både mot torka, vatten- brist och översvämningar. Översvämningarna i , och kostade många liv och orsakade stora skador på infrastrukturen och hela samhällen. Särskilt noterades skador kopp- lade till dricksvatten med bortspolade ledningsnät och förorenade vattentäkter. Även i har det förekom- mit såväl torka som lokala översvämningar. Enligt är det endast i undantagsfall som dricksvattnet i förorenas av sjukdomsframkallande mikro- organismer och därmed kan orsaka hälsoproblem. 4Vattenmyndigheterna, 2020, Samråd förvaltningsperioden –2027, Förslag till delförvaltningsplan med åtgärder mot torka och vattenbrist, atgardsprogram-och-miljokvalitetsnormer-2021-2027/forslag-till-delforvaltningsplan-med- atgarder-mot-torka-och-vattenbrist.html, hämtat . 5Svenskt Vatten, 2021, Vattenbrist, vattenutmaningar/vattenbrist/, hämtat . Som framgår av kapitel 2 har utredningen valt att inte gå djupare in på frågor som rör vattenbrist eller översvämningar i betänkandet. Vatten är grunden till allt liv heten anger att det i för åren 1992–2011 skedde 78 utbrott kopplade till förorenat vatten, med totalt cirka 70 000 smittade. De smittämnen som kan spridas via vatten inkluderar virus, bakterier och parasitära protozoer. Parasiten Cryptosporidium orsakade 2010 och 2011 de i särklass två största dricksvattenburna utbrotten i , i respektive . förväntas riskerna för sjukdomsutbrott orsakade av dricksvatten att öka beroende på att skyfallen kan bli fler och kraftigare. Råvattnet kan då förorenas i högre grad och det kommer att ställas större krav på de mikrobio- logiska barriärerna inom dricksvattenproduktionen.6 PFAS (poly- och perfluorerade alkylsubstanser) är ett samlings- namn för en stor grupp ämnen. Dessa ämnen förekommer inte natur- ligt, utan började framställas . Det finns om- kring 4 700 olika PFAS-ämnen. De mest kända substanserna kallas PFOS och PFOA. PFAS har bland annat använts i kosmetika, impregneringsmedel och medicinteknisk utrustning. Vissa PFAS- ämnen har även använts i mycket stor omfattning i brandskum eftersom det har goda egenskaper för brandbekämpning. PFAS-skum har därför länge använts bland annat i samband med övningsverk- samhet och brandberedskap vid militära och civila flygplatser. De mängder av PFAS människor vanligtvis får i sig via mat och dricksvatten orsakar inte akuta hälsoproblem, men ämnena lagras länge i kroppen. Om man får i sig PFAS skulle det kunna påverka hälsan. Vattentäkter, både ytvatten- och grundvatten- täkter, som ligger i områden där det finns eller har funnits brand- övningsplatser, kan vara eller bli förorenade av PFAS. Samma sak gäller platser där räddningstjänsten släckt bränder med skum som innehåller PFAS.7 Förorenade vattentäkter har visat sig förekomma i , bland annat i vattentäkter som försörjer delar av med omnejd och i . 6Folkhälsomyndigheten, 2015, Sjukdomsutbrott orsakade av dricksvatten – utbrott i – 2011, s. 13. 7Livsmedelsverket, 2021, Pfas – poly- och perfluorerade alkylsubstanser, pfas-poly-och-perfluorerade-alkylsubstanser, hämtat . Vatten är grunden till allt liv 3.3.4Konflikter mellan motstående intressen I mål om tillstånd enligt för uttag av vatten för olika ändamål tas bland annat hänsyn till konkurrerande intressen (se 11 kap. 7 § ). Prövningen sker med utgångspunkt i det övergripande målet om en hållbar utveckling (se 1 kap. 1 § miljö- balken). För att bedöma de miljömässiga konsekvenserna av en tillståndspliktig verksamhet regleras krav på miljökonsekvensbeskriv- ning (MKB). En MKB ställer stora krav på redovisning av olika former av risker för påverkan från den sökta verksamheten. Beroende på riskerna för omgivningen ställs högre eller lägre krav på underlaget. Först om en MKB anses godtagbar, kan det göras en avvägning mellan eventuella motstående intressen och risker. Även om det i det enskilda fallet inte finns ett krav på MKB, kan prövningsmyndig- heten ändå kräva in underlag för att kunna bedöma konsekvenserna av verksamheten. Ett tillstånd för vattenverksamhet kan begränsa uttagsvolymer eller tidsbegränsas, till exempel om det finns osäkerheter beträffande framtida klimatpåverkan, vid konkurrens om vattnet eller vid otill- räcklig grundvattenbildning.8 Vid tillstånd för bortledande av grund- vatten från ett verksamhetsområde (till exempel vid tunneldrivning eller täktverksamhet under grundvattennivån) kan tillståndet inne- hålla villkor som begränsar mängderna vatten som får ledas bort, eller villkor som kräver återledning av vatten.9 Vid tillståndsgivning av vattenverksamhet ges i övrigt olika föreskrifter och villkor för tillståndet som i sin tur beror på vilken typ av verksamhet som avses. Bestämmelser som tar sikte på en avvägning mellan olika intressen finns även bland annat i hushållningsbestämmelser i 3 och 4 kap. Dessa hushållningsbestämmelser är tillämpliga även vid prövning enligt andra lagar, till exempel enligt (2010:900). 8Se till exempel Mark- och avgörande MÖD 2013:39. 9Se till exempel Mark- och avgörande MÖD 2003:100. Nästan 9 av 10 invånare i försörjs med kommunalt dricks- vatten och det är även i första hand kommunerna som är ansvariga för att tillgodose behovet av säkert dricksvatten. Övriga invånare får sitt dricksvatten från till exempel en samfällighetsförening som pro- ducerar dricksvatten eller från enskild dricksvattenbrunn. Kapitlet beskriver hur dricksvattenförsörjningen ser ut i . Inledningsvis finns en översikt av den rättsliga regleringen av dricks- vattenförsörjningen. Därefter beskrivs aktörer och ansvarsfrågor och hur det allmännas ansvar för dricksvattenförsörjning är reglerat. Kapitlet beskriver också översiktligt dricksvattenkedjan, beredning och distribution av dricksvatten. 4.1Rättslig reglering av dricksvattenförsörjningen Reglering av dricksvatten finns i många författningar. I detta avsnitt redogörs översiktligt för var sådan reglering finns. I senare kapitel redogörs mer i detalj för dessa regelverk. genomfördes ett stort arbete med att få fram en tydlig gemensam lagstiftning inom EU om säkra livsmedel och livsmedelskontroll. Den nya lagstiftningen tog ett helhetsgrepp och betraktade livsmedelskedjan som en enhet ”från jord till bord”. Förordning (EG) nr 178/20021 (också kallad EU:s livsmedelslag) innehåller allmänna principer för hur EU och medlemsstaterna ska lagstifta inom livsmedelsområdet. Livsmedel definieras i förord- ningen som alla ämnen eller produkter, oberoende av om de är bearbetade, delvis bearbetade eller obearbetade, som är avsedda eller rimligen kan förväntas att förtäras av människor. Enligt definitionen inbegriper livsmedel vatten från och med den punkt där värdena ska iakttas enligt artikel 6 dricksvattendirektiv2, det vill säga vid tappkranen.3 EU:s livsmedelslagstiftning är således inte tillämp- lig på vatten innan det har nått kranen hos användarna. I skälen till förordningen anges att vatten förtärs direkt eller indirekt liksom övriga livsmedel och bidrar därmed till en konsuments sammanlagda exponering för kemiska, mikrobiologiska och andra främmande ämnen. Eftersom kvaliteten på dricksvatten redan kontrolleras genom dricksvattendirektiv är det dock enligt skälen tillräckligt att beakta vatten i EU:s livsmedelslagstiftning från och med tapp- kranen.4 I svensk rätt finns livsmedelslagen (2006:804), som genomför eller kompletterar de EU-bestämmelser som har samma syfte som lagen och som faller inom den lagens tillämpningsområde. Det finns även en livsmedelsförordning (2006:813). I livsmedelslagen har valt att jämställa vatten med livsmedel från och med den punkt där det tas in i vattenverken som råvatten till den punkt där det tappas från kranar.5 I förarbetena anges att det finns flera skäl till att livs- medelslagen uttryckligen bör omfatta vatten som bereds i vatten- verken. Till exempel att det är viktigt att tillse att vattenhanteringen står under en effektiv kontroll i distributions- kedjan för att upprätthålla en fortsatt god vattenkvalitet. Bedöm- ningen har gjorts att det mest ändamålsenliga sättet att säkerställa detta är att livsmedelslagstiftningen, i tillämpliga delar, omfattar dricksvatten också i tidigare led. Vidare anges i förarbetena att det 1Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 178/2002 av om all- männa principer och krav för livsmedelslagstiftning, om inrättande av Europeiska myndig- heten för livsmedelssäkerhet och om förfaranden i frågor som gäller livsmedelssäkerhet. En närmare beskrivning av förordningen finns i prop. 2005/06:128. 2Rådets direktiv /83/EG av om kvaliteten på dricksvatten. 3Artikel 2 i förordning (EG) nr 178/2002. 4Skäl 6 i förordning (EG) nr 178/2002. 53 § livsmedelslagen. bör vara en och samma myndighet som kontrollerar vattenkvaliteten i hela kedjan.6 dricksvattenföreskrifter7 finns bestämmelser om bland annat faroanalys, beredning och distribution samt kvali- tetskrav. Föreskrifterna genomför dricksvattendirektiv och direktivet om radioaktivitet i dricksvatten8. Livsmedelslagstiftningen beskrivs närmare i bland annat kapitel 10, 11, 12, 13 och 15. Bestämmelserna i lagen (2006:412) om allmänna vattentjänster (vattentjänstlagen) syftar till att säkerställa att vattenförsörjning och avlopp ordnas i ett större sammanhang, om det behövs med hänsyn till skyddet för människors hälsa eller miljön. Med vattenförsörjning avses tillhandahållande av vatten som är lämpligt för normal hushålls- användning. Begreppet vattentjänster omfattar både vattenförsörjning och avlopp (va).9 Lagen reglerar kommunernas skyldigheter och rätts- förhållandet mellan huvudmannen för en allmän va-anläggning, det vill säga den som äger anläggningen, och ägarna till anslutna fastig- heter. Vattentjänstlagen beskrivs närmare i kapitel 13 och 16. Inom miljölagstiftningen finns bestämmelser som på olika sätt rör dricksvatten, bland annat gäller det skydd av vattentäkter och krav på verksamhetsutövare som producerar och tillhandahåller dricks- vatten i olika hänseenden. Alla som bedriver eller avser att bedriva en verksamhet eller vidta en åtgärd (verksamhetsutövare) ska följa de allmänna hänsynsreglerna i 2 kap. . De så kallade hus- hållningsbestämmelserna i 3 och 4 kap. har stor betydelse vid fysisk planering och tillståndsprövning för olika verksamheter. 2005/06:128, s. 193–194. 7Livsmedelsverkets föreskrifter (SLVFS 2001:30) om dricksvatten. 8Rådets direktiv /51/Euratom av om fastställande av krav avseende skydd av allmänhetens hälsa mot radioaktiva ämnen i dricksvatten. 91 och 2 §§ vattentjänstlagen. I 5 kap. och i vattenförvaltningsförordningen (2004:660) finns bestämmelser om miljökvalitetsnormer och vatten- förvaltningen. Regleringen genomför EU:s ramdirektiv för vatten10 i . Bestämmelser i 6 kap. rör krav på miljöbedöm- ningar, det vill säga krav på underlag och samråd för bedömningar beträffande miljöeffekter inför planering eller beslut om vissa verk- samheter och åtgärder. I 7 och 11 kap. finns bestäm- melser som rör skydd av vattentäkter och vattenverksamheter. Reglering av kemikalier finns 14 kap. och tillhörande förordningar. En stor del av kemikalielagstiftningen regleras också i EU-rättsliga akter. innehåller även regler som tar sikte på att myndig- heter i samband med tillståndsprövning av verksamhet, som kan med- föra negativ inverkan på yt- eller grundvatten genom utsläpp eller annan störning, kan föreskriva bestämmelser eller villkor som be- gränsar eller förbjuder negativ påverkan på omgivningen. I samband med anmälan eller annan tillsyn, så kan tillsynsmyndigheten på mot- svarande sätt besluta om utsläppsbegränsningar och andra försiktig- hetsmått genom föreläggande eller förbud. Hur miljölagstiftningen rör dricksvattenförsörjningen beskrivs närmare i bland annat kapitel 10, 11, 12 och 13. Plan- och bygglagstiftningen har också betydelse för dricksvatten- försörjningen. Inom detta rättsområde finns reglering av översikts- planering och detaljplaner, byggnadsverks tekniska egenskaper och byggprodukters lämplighet. Det finns inga harmoniserande bygg- regler på EU-nivå angående vilka krav som kan ställas på byggnader och byggprodukter. Däremot finns det reglering av bedömning och märkning av prestanda av vissa byggprodukter. Vilka produktegen- skaper som är väsentliga i respektive land avgörs av ländernas natio- nella lagstiftning om krav på byggnadsverk. Plan- och bygglagstift- ningen beskrivs närmare i kapitel 10, 12 och 13. 10Europaparlamentets och rådets direktiv /60/EG av om upprättande av en ram för gemenskapens åtgärder på vattenpolitikens område. I detta avsnitt beskrivs hur ansvaret fördelar sig mellan olika aktörer och verksamheter inom dricksvattenförsörjningen. Försörjningen av dricksvatten kan antingen vara allmän, vilket innebär att dricks- vattnet tillhandahålls genom dricksvattenförsörjning, eller enskild, det vill säga att dricksvattnet tillhandahålls genom egen dricks- vattentäkt, exempelvis egen brunn eller via en samfällighet. Kommunen har det övergripande ansvaret för att inom sitt område anordna vattenförsörjning genom allmänna va-anläggningar. Med allmänna va-anläggningar avses va-anläggningar som en kommun har ett rättsligt bestämmande inflytande över och som har ordnats och används för att uppfylla kommunens skyldigheter enligt vattentjänst- lagen.11 En allmän va-anläggning kan bland annat bestå av vattenverk, reservoarer, tryckstegringsstationer och ledningsnät. Den som äger en allmän va-anläggning kallas huvudman. Det kan vara kommunen själv eller en annan aktör som är huvudman, men för att det ska vara fråga om en allmän va-anläggning enligt vattentjänstlagen måste kom- munen ha ett rättsligt bestämmande inflytande över anläggningen. Det behöver inte betyda att kommunen äger anläggningen direkt. Det kan räcka att anläggningen ägs indirekt av kommunen genom en juridisk person som kommunen ensam eller tillsammans med andra kommuner har ett rättsligt bestämmande inflytande över.12