sou · H9B317 · 2021-03-31 00:00:00 — Över- vägandena finns i avsnitt 7.5. Med marknadsplats online avses en tjänst som använder program- vara – inbegripet en webbplats, en del av en webbplats eller en applikation – som administreras av en näringsidkare eller för dennes räkning, och som gör det möjligt för konsumenter att ingå distans- avtal med andra näringsidkare eller konsumenter (se definitionen i 1 kap. 2 §). Informationsskyldigheten i paragrafen riktar sig till den närings- idkare som tillhandahåller marknadsplatsen (i ändringsdirektivet be- nämnd leverantör av en marknadsplats online, se definitionen av detta uttryck i artikel 2 e). Till skillnad från regleringen i 2 kap. 2 § är det alltså inte nödvändigtvis den näringsidkare som ingår avtalet med konsumenten som ska ge informationen. Avtalet med konsu- menten ingås som regel med någon annan än den näringsidkare som tillhandahåller marknadsplatsen. Informationsskyldigheten gäller bara avtal som ingås på en mark- nadsplats online. Den gäller inte för förmedlare av prisjämförelseverk- tyg som ger konsumenter möjlighet att söka efter andra leverantörers erbjudanden. Den gäller inte heller sökmotorer enligt definitionen i artikel 2.6 i förordning (EU) 2019/1150 (den s.k. plattformsförord- ningen). Informationen i paragrafen ska ges innan ett avtal ingås. Liksom när det gäller informationsskyldigheten enligt 2 kap. 2 § innebär det att informationen ska ges innan konsumenten gör sin beställning. I punkten 1 finns ett informationskrav som gäller vid sökningar efter varor och tjänster på en marknadsplats online. Information ska ges om de kriterier som främst bestämmer rankningen av erbjudan- den som presenteras och deras betydelse jämfört med andra kriterier. Begreppet rankning definieras i 3 § MFL som den relativa position som en näringsidkare tilldelar produkter så som de presenteras, organiseras eller vidarebefordras, oberoende av vilka tekniska medel som används för sådan presentation, organisation eller vidarebefordran. Begreppet har samma betydelse i detta sammanhang. Rankningen av varor och tjänster kan göras utifrån olika kriterier såsom pris, datumet då ett erbjudande presenterades första gången, värderingar av en produkt eller produktens popularitet. Det kan också vara så att en näringsidkare betalar för att få en högre rankning av sina produkter. Indirekt betalning kan innebära att en närings- idkare godtar ytterligare skyldigheter i förhållande till den som till- handahåller sökfunktionen. Det kan också vara fråga om en ökad provision per transaktion eller olika ersättningssystem som specifikt ger en högre rankning (se skäl 20–22 i ändringsdirektivet). Näringsidkaren som tillhandahåller marknadsplatsen online behö- ver inte i detalj redovisa hur rankningsmekanismen fungerar, utan det är tillräckligt med en allmän beskrivning av de kriterier som främst bestämmer rankningen, dvs. de kriterier som enskilt eller tillsammans är mest betydelsefulla vid bestämmandet av rankningen (i direktivet används begreppet huvudparameter). För varje sådant kriterium ska anges vilken relativ betydelse det har jämfört med andra kriterier. Beskrivningen behöver inte presenteras på ett anpassat sätt för varje enskild sökning. (Se skäl 21–23 i ändringsdirektivet, jfr även transpa- renskraven vid rankning i den s.k. plattformsförordningen). Ett motsvarande informationskrav finns i den föreslagna 12 b § MFL, som inte endast gäller för marknadsplatser online utan har ett bredare tillämpningsområde. Bestämmelsen i punkten 2 innebär att en näringsidkare som till- handahåller en marknadsplats online ska ge konsumenten informa- tion om huruvida den som erbjuder en produkt på marknadsplatsen är näringsidkare eller inte, baserat på dennes uppgift om det. Den näringsidkare som tillhandahåller marknadsplatsen online har alltså rätt att utgå från uppgifter om detta som säljaren lämnar och är inte skyldig att särskilt kontrollera säljarens rättsliga status. har i mål C-105/17 gett viss vägledning i fråga om begreppet näringsidkare i detta sammanhang. Ett motsvarande informationskrav gäller i samband med köperbju- danden på en marknadsplats online enligt den föreslagna 12 a § MFL. Informationskravet i punkten 3 tar sikte på det fallet att säljaren av en vara eller tjänst på marknadsplatsen online inte är näringsidkare. Den som tillhandahåller marknadsplatsen online ska då informera konsumenten om att bestämmelserna i lagen och andra konsument- skyddande lagar inte gäller. Enligt punkten 4 ska den som tillhandahåller marknadsplatsen i tillämpliga fall informera konsumenten om hur förpliktelserna enligt ett avtal är uppdelade mellan den som erbjuder en vara, en tjänst eller digitalt innehåll och den som tillhandahåller marknadsplatsen. Det ska tydligt framgå vem som är ansvarig för att säkerställa konsu- mentens rättigheter enligt lag. Vilken information som ska lämnas beror på avtalsarrangemangen mellan den som tillhandahåller mark- nadsplatsen online och de som erbjuder produkter på marknads- Ifall den som erbjuder en produkt ensam ansvarar för att säkerställa konsumenträttigheterna ska konsumenten informeras om detta. Om det i stället är så att den som tillhandahåller marknads- platsen har ett visst ansvar i förhållande till konsumenten, ska detta framgå. Det kan t.ex. vara så att tillhandahållaren av marknadsplatsen ansvarar för leveransen av varor till konsumenten eller för återbetal- ning och kontakter med konsumenten i samband med utövande av ångerrätten (skäl 27 i ändringsdirektivet). I fråga om distansavtal ska informationen enligt 2, 2 a och 2 b §§ ges klart och begripligt och på ett sätt som är anpassat till det medel för distanskommunikation som används. I fråga om informationen en- ligt 2 och 2 a §§ ska särskild hänsyn ska tas till behoven hos under- åriga och andra särskilt utsatta personer. Om avtalet ska ingås genom ett sådant medel för distanskommu- nikation som gör att information endast kan ges i begränsad omfatt- ning eller , ska åtminstone information enligt 2 § första stycket 1, i fråga om näringsidkarens namn och organisations- nummer, 2–5, 16 och 18 ges med hjälp av det kommunikationsmedlet. Om det finns en ångerrätt, ska information enligt 2 § första stycket 10 också ges med hjälp av kommunikationsmedlet. Övrig information enligt 2 § första stycket och 2 a § ska ges på något annat lämpligt sätt i enlighet med kraven i första stycket i denna paragraf. Om avtalet ska ingås på näringsidkarens webbplats, ska konsu- menten särskilt uppmärksammas på innehållet i den information som ges enligt 2 § första stycket 2–5 och 16–18. Informationen i 2 b § 1 ska ges i ett särskilt avsnitt i onlinegräns- snittet och vara direkt och lätt tillgänglig från den plats där sökresultaten presenteras. I paragrafen regleras hur informationen enligt 2, 2 a och 2 b §§ ska lämnas inför ingående av distansavtal. Ändringen genomför delar av den nya artikel 6 a i direktiv /83/EU. Övervägandena finns i av- snitt 7.5. Ändringen i första stycket innebär att bestämmelsen även gäller informationskravet i 2 b §, dvs. för avtal som ingås på en marknads- Bestämmelsen riktar sig till den näringsidkare som till- handahåller marknadsplatsen. När det gäller informationen enligt 2 och 2 a §§ ska särskild hänsyn tas till behoven hos underåriga och andra särskilt utsatta personer. Ändringarna i andra och tredje styckena har gjorts till följd av den ändrade numreringen av bestämmelserna i 2 kap. 2 §. Fjärde stycket är nytt och tar sikte på informationskravet i 2 b § 1. Det handlar alltså om avtal som ingås på en marknadsplats online. Enligt 2 b § 1 ska den näringsidkare som tillhandahåller marknads- platsen informera om de kriterier som främst bestämmer rankningen av erbjudanden som presenteras vid en sökning och deras betydelse jämfört med andra kriterier. Denna information ska ges i ett särskilt avsnitt i onlinegränssnittet och vara direkt och lätt tillgänglig från den plats där sökresultaten presenteras. Uttrycket onlinegränssnitt förekommer även i bl.a. förordning (EU) 2017/2394, den s.k. konsumentskyddsförordningen. I artikel 3.15 definieras uttrycket onlinegränssnitt som programvara, inbegripet en webbplats, en del av en webbplats eller en applikation, som admi- nistreras av en näringsidkare eller för dennes räkning och som tjänar till att ge konsumenterna tillgång till näringsidkarens varor eller tjänster. Uttrycket har samma innebörd i detta sammanhang. Informations- kravet innebär att konsumenten t.ex. via en länk på näringsidkarens webbsida, direkt ska kunna klicka sig vidare till en webbsida där informationen finns. Informationen ska vara lätt att hitta och att ta till sig för en genomsnittlig konsument. Om näringsidkaren inte ger information i enlighet med 2–5 §§, ska marknadsföringslagen (2008:486) tillämpas. Sådan information ska anses vara väsentlig enligt 10 § tredje stycket marknadsföringslagen. I paragrafen regleras vilka påföljder som kan komma ifråga för en näringsidkare som inte uppfyller informationskraven i 2–5 §§. Ändringen, som genomför den nya lydelsen av artikel 24 i direk- tiv 2011/83/EU, innebär att överträdelser av de angivna bestäm- melserna kan leda till utdömande av marknadsstörningsavgift. Över- vägandena finns i avsnitt 9.3. Om näringsidkaren inte före avtalets ingående och på det sätt som anges i 3 § eller 5 § första stycket har gett sådan information om tillkommande kostnader som anges i 2 § första stycket 5, är konsu- menten inte skyldig att betala dessa kostnader. I paragrafen anges en civilrättslig följd av att näringsidkaren i visst avseende inte uppfyllt lagens informationskrav. Ändringen har gjorts till följd av den ändrade numreringen av bestämmelserna i 2 kap. 2 §. Övervägandena finns i avsnitt 7.4. Ångerrätten gäller inte för avtal som 1.avser en tjänst som har fullgjorts och, ifall avtalet innebär en betalningsförpliktelse för konsumenten, om konsumenten uttryckligen har samtyckt till att tjänsten börjar utföras och gått med på att det inte finns någon ångerrätt när tjänsten har fullgjorts, 2.avser en vara eller tjänst vars pris beror på sådana svängningar på marknaden som näringsidkaren inte kan påverka och som kan inträffa under ångerfristen, 3.avser en vara som har tillverkats enligt konsumentens anvis- ningar eller som annars har fått en tydlig personlig prägel, 4.avser en vara som snabbt kan försämras eller bli för gammal, 5.avser en vara som med bruten försegling inte lämpligen kan återlämnas på grund av hälso- eller hygienskäl och förseglingen har brutits av konsumenten, 6.avser en vara som till sin natur är sådan att den efter leverans sammanblandas med en annan vara på så sätt att varorna inte kan skiljas från varandra, 7.avser alkoholhaltig dryck till ett bestämt pris, när leverans inte kan ske och värdet på drycken vid leveransen beror på sådana svängningar på marknaden som näringsidkaren inte kan påverka, 8.avser en förseglad ljud- eller bildupptagning eller ett förseglat datorprogram och förseglingen har brutits av konsumenten, 9.avser lösnummer av en tidning eller en tidskrift, 10.ingås vid en auktion, om det är möjligt att delta i auktionen även på ett annat sätt än genom att använda ett medel för distans- kommunikation, 11.avser tillhandahållande av digitalt innehåll som levereras på något annat sätt än på ett fysiskt medium om tillhandahållandet på- börjats och, ifall avtalet innebär en betalningsförpliktelse för konsumen- ten, konsumenten uttryckligen har samtyckt till detta och gått med på att det därigenom inte finns någon ångerrätt, samt näringsidkaren gett en bekräftelse på avtalet enligt 4 § eller en kopia av avtalet eller en bekräftelse på avtalet enligt 5 § andra stycket, 12.avser kulturevenemang, idrottsevenemang eller någon annan liknande fritidsaktivitet, servering, catering eller någon annan lik- nande tjänst, inkvartering, varutransport eller biluthyrning, om närings- idkaren ska tillhandahålla tjänsten på en bestämd dag eller , eller 13.avser en brådskande reparations- eller underhållsåtgärd vid ett besök i konsumentens bostad, om besöket äger rum på konsumentens initiativ och uttryckliga begäran och reparations- eller underhålls- åtgärden omfattas av konsumentens begäran eller har ett direkt sam- band med denna. 14.avser en tjänst som har fullgjorts, om konsumenten uttryckligen har begärt ett besök från näringsidkaren i syfte att utföra reparations- åtgärder och uttryckligen har samtyckt till att tjänsten börjar utföras. I paragrafen anges situationer där konsumenten inte har någon ånger- rätt. Undantagen från ångerrätten i punkterna 1 och 11 har ändrats. Dessutom har ett nytt undantag införts (punkten 14). Ändringarna genomför den nya lydelsen av artikel 16 i direktiv /83/EU. Övervägandena finns i avsnitt 7.9. Ändringen i punkten 1 tar sikte på avtal om utförande av digitala tjänster som inte innebär en betalningsskyldighet för konsumenten utan där konsumenten i stället tillhandahåller sina personuppgifter. Av 2 kap. 1 § andra stycket framgår att dessa avtal omfattas av kapitlets tillämpningsområde. Vid ett sådant avtal förlorar konsumenten sin ångerrätt om tjänsten har fullgjorts under ångerfristen. Ifall ett avtal om utförande av en tjänst innebär en betalningsförpliktelse för kon- sumenten, gäller undantaget från ångerrätten endast om de förutsätt- ningar som anges i bestämmelsen föreligger. Konsumenten måste alltså dels uttryckligen ha samtyckt till att tjänsten börjar utföras, dels ha gått med på att det inte finns någon ångerrätt när tjänsten har fullgjorts. I punkten 11 finns ett undantag från ångerrätten för avtal om tillhandahållande av digitalt innehåll som levereras på något annat sätt än på ett fysiskt medium (t.ex. strömning eller nedladdning). Ändringen innebär att konsumenten saknar ångerrätt från och med den tidpunkt då tillhandahållandet av det digitala innehållet eller tjäns- ten påbörjas. Det kan t.ex. vara så att konsumenten har getts möjlig- het att ta del av en film eller en e-bok. har konsumenten kvar sin ångerrätt. För avtal som innebär en betalningsskyldighet för konsumenten gäller enligt bestämmelsen även vissa andra förutsättningar för undan- taget från ångerrätten. För det första ska konsumenten uttryckligen ha samtyckt till att tillhandahållandet påbörjas. Samtycket ska ha lämnats på förhand. Annars har det ingen verkan. Begreppet uttryck- ligt samtycke förekommer på andra ställen i lagen och har samma innebörd här som i lagen i övrigt. För det andra ska konsumenten ha gått med på att det därigenom inte finns någon ångerrätt. Konsu- menten ska alltså ha avstått från sin ångerrätt. För det tredje förut- sätts att näringsidkaren har gett en bekräftelse på avtalet enligt 4 § eller en kopia av avtalet eller en bekräftelse på avtalet enligt 5 § andra stycket. Vid distansavtal ska bekräftelsen alltså ha getts i en handling eller i någon annan läsbar och varaktig form som är tillgänglig för konsumenten och innehålla den information enligt 2 § som inte redan har getts i sådan form. Vid avtal utanför affärslokaler ska näringsidkaren ha gett konsumenten en kopia av det undertecknade avtalet eller en bekräftelse på avtalet. Kopian eller bekräftelsen ska ges i en handling eller, om konsumenten samtycker till det, i en annan läsbar och varaktig form som är tillgänglig för konsumenten. Såväl vid distansavtal som vid avtal utanför affärslokaler ska det framgå av bekräftelsen att konsumenten har gått med på att det inte finns någon ångerrätt. Ifall förutsättningarna för undantaget från ångerrätten inte skulle föreligga i ett enskilt fall har konsumenten kvar sin ångerrätt. De nämnda tre förutsättningarna för undantaget från ångerrätten gäller inte för avtal som inte innebär en betalningsskyldighet för konsumenten. Det handlar alltså om avtal där konsumenten i stället tillhandahåller sina personuppgifter. Av 2 kap. 1 § andra stycket fram- går att sådana avtal i vissa fall omfattas av kapitlets tillämpnings- Även i dessa fall förutsätter undantaget från ångerrätten dock att tillhandahållandet av det digitala innehållet har påbörjats. Bestämmelsen i punkten 14 gäller tjänster som har fullgjorts när konsumenten uttryckligen har begärt ett besök från näringsidkaren i syfte att utföra reparationsåtgärder. Det kan t.ex. vara så att kon- sumenten har kontaktat näringsidkaren per telefon eller har beställt ett besök på näringsidkarens webbplats. Om besöket sker på närings- idkarens initiativ gäller i stället undantaget från ångerrätten i punk- ten 1. Konsumentens begäran om ett besök behöver inte ha avsett just den tjänst som kom att utföras utan den kan ha varit mera gene- rell. Att tjänsten har fullgjorts innebär att näringsidkaren ska ha ut- fört prestationen i sin helhet. Den ska helt och fullt ha avslutats. har konsumenten kvar sin ångerrätt. Undantaget från ångerrätten förutsätter att konsumenten uttryck- ligen har samtyckt till att tjänsten börjar utföras. Begreppet uttryck- ligt samtycke förekommer på andra ställen i lagen och har samma innebörd här som i lagen i övrigt. Samtycket ska ha getts på förhand. Annars har det ingen verkan. Till skillnad från undantaget i punkten 1 krävs det inte att konsu- menten har gått med på att det inte finns någon ångerrätt när tjäns- ten har fullgjorts. Näringsidkaren behöver alltså inte tänka på att kräva att konsumenten avstår från ångerrätten. Bestämmelsen har på detta sätt ett bredare tillämpningsområde än undantaget i punkten 1. I punkten 13 finns ett liknande undantag från ångerrätten för bråds- kande reparations- eller underhållsåtgärder. Undantaget i punkten 13 förutsätter dock inte att tjänsten har fullgjorts. Vid avtal om överlåtelse eller upplåtelse av en vara börjar ångerfristen löpa den dag då konsumenten får varan i sin besittning. Vid avtal om en tjänst börjar ångerfristen löpa den dag då avtalet ingås. Om avtalet avser flera varor eller en vara som består av flera delar, börjar ångerfristen löpa den dag då konsumenten får den sista varan respektive den sista delen av varan i sin besittning. I fråga om regel- bunden leverans av varor börjar ångerfristen dock löpa när konsumenten får varorna från den första leveransen i sin besittning. I fråga om avtal om leverans av vatten, gas eller el, när försälj- ningen inte sker i en begränsad volym eller en fastställd kvantitet, och i fråga om avtal om leverans av fjärrvärme, börjar ångerfristen löpa den dag då avtalet ingås. Detsamma gäller i fråga om avtal om digitalt innehåll som levereras på något annat sätt än på ett fysiskt medium. Ångerfristen enligt första–tredje styckena börjar aldrig löpa förrän konsumenten har fått information om ångerrätten enligt 2 § första stycket 10 på det sätt som anges i 3 § eller 5 § första stycket. Rätten att ångra sig upphör dock senast efter det att ångerfristen skulle ha löpt ut om information hade getts på föreskrivet sätt. I paragrafen regleras när ångerfristen börjar löpa i fråga om olika avtalstyper. Övervägandena finns i avsnitt 7.4. Ändringen i fjärde stycket har gjorts till följd av den ändrade num- reringen av bestämmelserna i 2 kap. 2 §. Om konsumenten utövar sin ångerrätt, ska konsumenten utan onödigt dröjsmål och senast på egen bekostnad lämna eller sända tillbaka varan till näringsidkaren. Om näringsidkaren har gått med på att stå för kostnaden för återsändande av varan eller inte har gett konsumenten information enligt 2 § första stycket 11 på det sätt som anges i 3 § eller 5 § första stycket, ska kostnaden bäras av närings- idkaren. Första stycket gäller inte, om näringsidkaren har erbjudit sig att hämta varan eller, vid avtal utanför affärslokaler, varan levererats till konsumentens bostad när avtalet ingicks och inte lämpligen kan åter- sändas med post. I sådana fall ska näringsidkaren på egen bekostnad hämta varan. I paragrafen regleras frågan om återsändande av varan när konsu- menten utövar sin ångerrätt. Övervägandena finns i avsnitt 7.4. Änd- ringen i första stycket har gjorts till följd av den ändrade numreringen av bestämmelserna i 2 kap. 2 §. Om konsumenten utövar sin ångerrätt avseende ett avtal om tillhanda- hållande av digitalt innehåll eller en digital tjänst, ska konsumenten av- stå från att använda det digitala innehållet eller den digitala tjänsten och från att göra detta tillgängligt för annan. Paragrafen är ny och reglerar konsumentens skyldigheter när denne utövar sin ångerrätt. Paragrafen genomför den nya lydelsen i arti- kel 14.2 a i direktiv /83/EU. Övervägandena finns i avsnitt 7.10. Konsumenten är skyldig att avstå från att använda det digitala innehållet eller den digitala tjänsten och från att göra detta tillgäng- ligt om avtalet ångras. Någon sanktion för det fall konsumenten bryter mot sin skyldighet anges inte i lagen. Ett sätt att säkerställa att skyldigheten har fullgjorts kan vara att det digitala innehållet och varje användbar kopia raderas. I fråga om näringsidkarens skyldigheter avseende konsumentens person- uppgifter gäller och rådets förordning (EU) 2016/679 av om skydd för fysiska personer med avseende på be- handling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter och om upphävande av direktiv /46/EG (allmän dataskyddsförordning). Paragrafen är ny och innehåller en upplysning om att den angivna förordningen reglerar skyldigheter för näringsidkaren med avseende på konsumentens personuppgifter. Paragrafen genomför den nya arti- kel 13.4 i direktiv /83/EU. Övervägandena finns i avsnitt 7.10. Om konsumenten utövar sin ångerrätt avseende ett avtal om tillhanda- hållande av digitalt innehåll eller en digital tjänst, får näringsidkaren inte använda sådant annat innehåll än personuppgifter som har till- handahållits eller skapats av konsumenten vid dennes användning av det digitala innehållet eller den digitala tjänsten. Sådan användning får dock förekomma om innehållet 1.inte har något annat användningsområde än det som tillhanda- hålls av näringsidkaren, 2.endast rör konsumentens verksamhet vid dennes användning av det digitala innehåll eller den digitala tjänst som tillhandahålls av närings- idkaren, 3.har aggregerats med andra uppgifter av näringsidkaren och det inte är möjligt eller endast med oproportionella ansträngningar går att dela upp innehållet, eller 4.har genererats gemensamt med andra och innehållet kan användas av andra konsumenter. På konsumentens begäran ska näringsidkaren tillgängliggöra sådant innehåll som avses i första stycket för konsumenten, utom i de fall som sägs i andra stycket 1–3. Innehållet ska tillgängliggöras utan kostnad inom skälig tid och i ett allmänt använt maskinläsbart format. Paragrafen, som är ny, reglerar när näringsidkaren – sedan konsumenten ångrat avtalet – får använda visst innehåll som har tillhandahållits eller skapats av konsumenten och näringsidkarens skyldighet att till- gängliggöra innehållet för konsumenten. Paragrafen genomför de nya punkterna 5–7 i artikel 13 i direktiv /83/EU. Övervägandena finns i avsnitt 7.10. Vid användning av det digitala innehåll eller den digitala tjänst som näringsidkaren tillhandahåller kan konsumenten skapa eller till- handahålla innehåll. När avtalet ångras får näringsidkaren – frånsett personuppgifter som inte regleras i denna paragraf – inte använda så- dant innehåll annat än under vissa förutsättningar. Till exempel kan det vid vissa typer av dataspel skapas innehåll som konsumenten bara har användning för vid spelandet eller som har skapats gemensamt med andra konsumenter, som vid framtagandet av olika miljöer i ett dataspel. Näringsidkaren kan då ha ett intresse av att få använda loggar och statistik över konsumentens användning av tjänsten. I första och andra styckena regleras i vilka situationer näringsidkaren får använda det innehåll som konsumenten har skapat. På konsumen- tens begäran har näringsidkaren en skyldighet att tillgängliggöra visst innehåll på det sätt som är särskilt föreskrivet i tredje stycket.