sou · H8B383d2 · 2021-01-01 00:00:00 — Artikeln har bl.a. använts av som rättslig grund för att införa före- skrifter i skyddade områden där , och har historiska fiskerättigheter. Havs- och vattenmyndigheten skriver i sin årsredovisning att det finns ett nationellt utrymme att förvalta fisk- och skaldjursbestånd och att reglera svenskt yrkesfiske och fritidsfiske. Det nationella handlingsutrymmet omfattar, med vissa begränsningar, kustområdet i , och Östersjön.222 De nämner inte möjligheten till nationella initiativ i enlighet med artikel 20 i grundförordningen. 17.12.3Förvaltningen av fisk inkluderar många intressen och aktörer inkluderar en stor mängd aktörer. Detta är ett resultat av att förvaltningen av fiskresursen både är en del av havs- och en näringslivsfråga med en utvecklad sek- torsförvaltning. De gemensamt förvaltade bestånden ligger under EU:s kompetens där en stor mängd aktörer behöver involveras i förvaltningen av varje bestånd som t.ex.: –Jordbruks- och fiskerådet –Regionala rådgivande nämner –Regionala fiskerisamarbetet, BALTFISH och Scheveningen 222Havs- och vattenmyndigheten , Årsredovisning 2019. Förvaltning av fisk en del av havsmiljöförvaltningen –Regeringen och (både och ) –Havs- och vattenmyndigheten –SLU Aqua m.fl. –Producentorganisationerna (sex stycken i ). Även förvaltning av de kustnära områdena inkluderar flera aktörer som , , Havs- och vatten- myndigheten, länsstyrelserna, kommuner, fritidsfiskets organisatio- ner, mark- och fiskerättsägare. Fiskresursen används av en stor mängd aktörer bl.a. det storskaliga pelagiska fisket med utvecklade producentorganisationer, det småska- liga kustfisket, privata fiskerättsägare samt av fritidsfisket. Fiskresur- sen är även viktig för turismnäringen längs kusterna, både i form av attraktiva kuststäder och fiskehamnar men även för fisketurism. Detta medför målkonflikter både mellan miljövården och fiskför- valtningen, men även en konkurrens om resursen mellan de som nyttjar den. Den pågår ständiga diskussioner om vem som lämpligen bör ha stort ansvar i förvaltningen och hur deltagandeprocesser som säkerställer allas intressen kan utformas. Exempel här är det tidigare uppdraget till om samförvaltning.223 i blev ett resultat av uppdraget som är aktivt. Även förvaltningen av siklöjan i utvecklades utifrån en tanke om samförvaltning. Havs- och vattenmyndigheten har etablerat fem regionala bered- ningsgrupper för den nationella fiskeregleringen bestående av berörda länsstyrelser samt SLU Aqua och . Beredningsgrup- perna samordnar och prioriterar beställning av vetenskapligt under- lag. De ser över föreskrifter för fiske som beaktar behov, mål och möjligheter inom olika delar av förvaltningen från lokal till inter- nationell nivå. En kartläggning av samrådsstrukturer för fiskförvalt- ingen är påbörjad som blir underlag för att tydliggöra formerna för lokal delaktighet i förvaltningen. 223Fiskeriverket 2006, Regional och lokal samförvaltning av fiske. Förvaltning av fisk en del av havsmiljöförvaltningen 17.12.4 Länsstyrelserna har tagit en mer aktiv roll Nödåtgärderna för torsk i satte fiskförvaltningen på den politiska kartan inte minst hos flera kustlänsstyrelser. Flera länsstyrelser har tagit en ny aktiv roll i att driva fram en mer eko- systembaserad och hållbar fiskförvaltning. Som exempel har lands- hövdingarna i , , och län bjudit in Havs- och vattenmyndigheten och till dialog för att försöka bidra till snabbare införande av åtgärder.224 Länsstyrelserna menar att det behövs ett åtgärdsprogram för att stärka det lokala kustfisket och lokala landningar i södra . Länsstyrelserna anser att det behövs både åtgärder för att kompensera för de negativa effekterna av fiskestoppen 2020 och åtgärder som på stärker möjligheterna för lokalt fiske. De noterar att det är väldigt få åtgärder som går att genomföra med lokala eller regionala beslut vilket de anser viktigt att ta med sig i kommande diskussioner om genomförande av en ekosystembaserad fiskförvaltning. Länsstyrelserna lyfter fram vikten av att använda försiktighets- principen, men även vikten av att behålla hållbara lokala fisken längs kusten. De anser att ett beslut om att inte förändra fiskets bedri- vande är också ett beslut som måste bygga på försiktighetsprincipen. Länsstyrelserna anser att då fiskbestånd helt har förändrat sammansättning med en utslagen toppredator som torsk, måste såväl fiskets bedrivande och beskatt- ningen av bestånden ta en helt ny utgångspunkt. Fisket måste in- riktas för att stötta återhämtning vilket sannolikt innebär förändringar både i hur fisket ska bedrivas och hur olika bestånd ska beskattas. Länsstyrelserna menar att ett rumsligt begränsat fiskestopp på storskaligt pelagiskt fiske till foder och fiskmjöl troligen skulle gynna torsken. De positiva effekterna av matningsförsök på avmagrad torsk med sill tyder på att ökad tillgång till sill kan vara positivt. Ett mot- svarande försök med skarpsill och ev. andra födoslag bör omgående genomföras. 224Länsstyrelserna i län, , län och , Inbjudan till dialog om fisket i södra . Förvaltning av fisk en del av havsmiljöförvaltningen Regionala projekt för skydd av lokala bestånd och naturvård i arbetade tidigt för reglering av nätfiske på grunt vatten under vår och höst för att skydda havsöringen under dess vandring. infördes i förbud mot nätfiske på vatten innanför 3-meterskurvan vilket har gett tydliga resultat i ökade bestånd av havsöring men även av kustlevande harr. Liknande regler har även införts i . i jobbar aktivt tillsammans med läns- styrelserna i , och inom projektet att samordna fiskförvaltning och områdesskydd inom ramen för en marin grön infrastruktur. Motsvarande projekt genom- förs av länsstyrelserna från till . inleddes en diskussion mellan det svenska och åländska fisket samt berörda länsstyrelser och fiskeribyrån på (som är landsskapsregeringens fiskerimyndighet). Visionen är att få till en regional förvaltning med tillträdes- och redskapsbegränsningar samt trålfiskeförbud.225 Länsstyrelserna ansvarar för genomförande av fisketillsynen. Enligt länsstyrelsernas regleringsbrev redovisas insatser för fisketillsynen till Havs- och vattenmyndigheten. Den samlade bedömningen i läns- styrelsernas redovisning är att fisketillsynen behöver förstärkas och att länsstyrelsernas ansvar för fisketillsyn behöver förtydligas.226 17.12.5 Åtgärdsarbetet behöver stärkas universitets Östersjöcentrum har tillsammans med bl.a. flera länsstyrelser och Sportfiskarna tagit fram en underlagsrapport om våtmarker som fiskevårdsåtgärd vid kusten.227 I rapporten har utvärderats effekten av restaurerade våtmarker på fiskreproduktion och kustekosystemet. 225Länsstyrelsen i , Yttrande gällande Havs- och vattenmyndighetens översyn av områden av riksintresse enligt (MB) bestämmelser i 3 kap. 5 §, dnr 101-15351- 2019. 226Havs- och vattenmyndigheten , Årsredovisning 2019. 227Stockholms Universitet Östersjöcentrum 2020, Våtmarker som fiskevårdsåtgärd vid kusten. Rapport 1/2020. Förvaltning av fisk en del av havsmiljöförvaltningen Rapportförfattarna anger att fyra centrala punkter återkom i de diskussioner som fördes om brister i åtgärdsarbetet; otillräcklig sam- ordning, helhetssyn, långsiktighet och uppföljning. Sammanställningen visar på en bristfällig koordinering och uppföljning av det fiskevårdsåtgärder. Det saknas t.ex. en nationell samordning för att samla uppgifter om alla olika åtgärder som har genomförts för att gynna kustfiskbestånden. Länsstyrelsernas databas, i vatten, saknar de flesta projekten och hade enligt Östersjöcentrum begränsat med uppgifter om målarter. Det har även genomförts mycket begränsad uppföljning av åtgärdernas effekt. Endast 16 pro- cent av de våtmarksprojekt som Östersjöcentrum gått igenom har följt upp effekterna genom provtagning både före och efter åtgärden. För att skapa en bättre kunskapsbas för framtida förvaltningsbeslut finns därför ett behov av fler och samordnade mångåriga uppfölj- ningar av åtgärder på såväl yngelproduktion och lokala fiskbestånd som kustekosystemet. För att nå målsättningen om att bevara och nyttja kust och hav på ett hållbart sätt krävs enligt rapportförfattarna att en sektorsöver- skridande ansats utvecklas med en förbättrad integrering av fysisk planering, regionala kustplaner, förvaltning av säl och skarv och åtgär- der inom EU:s miljödirektiv samt stödsystem för landsbygdsutveck- ling, havsfrågor och fiske. Därutöver behövs bättre möjligheter att använda miljölagstiftningen för att initiera miljöförbättrande åtgär- der så att miljömålen kan nås och för att förbättra nyttjandet av resurser. Dagens brist på habitat är ett resultat av tidigare statligt finansierade åtgärder har betydande arealer kustnära sjöar och kustmynnande vattendrag längs den svenska kusten dikats ut och torrlagts för att förbättra förutsättningarna för jord- och skogs- bruk (se figur 17.7). Utdikningar genomfördes ofta med statsbidrag för att öka andelen bördig skogs – och jordbruksmark. Vidare har fiskens vandringsvägar i många vattendrag påverkats negativt genom dämning för vattenkraft. Genom dessa aktiviteter har fiskens rekryteringshabitat försämrats eller försvunnit och vandrings- vägar blivit svår- eller oframkomliga, vilket har minskat eller till och Förvaltning av fisk en del av havsmiljöförvaltningen med slagit ut lokala bestånd. Eftersom ytan lämpliga reproduktions- områden längs kusten är mycket liten relativt tillgången på vuxna fiskars habitat, är mängden lek- och uppväxtområden en grundläg- gande faktor som påverkar mängden vuxen fisk vid kusten. Figur 17.7 Antal sänkta och torrlagda sjöar i Antalet sänkta och torrlagda sjöar i indelade i 10-årsperioder Källa: , Våtmarker som fiskevårdsåtgärd vid kusten, Rapport 1/2020. Anläggande av våtmarker för fiskevård Av underlagsrapporten från Östersjöcentrum framgår att har ungefär 100 våtmarker restaurerats längs svenska ostkusten för att gynna reproduktionen av gädda och abborre. I samma syfte har vandringshinder i kustmynnande vattendrag tagits bort på cirka Det fåtal uppföljningar som har genomförts visar att restaurering av våtmarker har en god potential att bidra till stärkta kustbestånd av gädda och abborre. Detsamma gäller eliminering av vandrings- hinder till kustmynnande vattendrag. Det är dock stor variation i Förvaltning av fisk en del av havsmiljöförvaltningen utfallet av åtgärderna. Resultaten visar på en trend om upp till sex gånger fler gäddyngel och dubbelt så mycket abborryngel i kustvatt- nen utanför våtmarkerna. En studie visar även på lokal ökning av kustgäddbestånden. Det finns inga studier som specifikt har undersökt om åtgärderna kan ge så stark effekt på rovfiskbestån- den att det indirekt påverkar resten av födoväven och ekosystemet. Ett antal studier indikerar att det finns en potential för sådan påverkan. i län och Sportfiskarna var tidiga med att identifiera områden lämpliga för att anlägga eller restaurera våtmarker samt identifiera vandringshinder som borde tas bort för att gynna kustfisk. Åtgärderna har utförts av ett flertal aktörer, huvudsakligen av eller på uppdrag av kommuner, länsstyrelser, privata markägare, stugföreningar, ideella organisationer och stiftelser, samt i några fall universitet. Projektledningen av åtgärdsarbetet har dock drivits av några få aktörer. Exempelvis har Sportfiskarna genomfört 55–60 pro- cent av åtgärderna. Finansiering av projekten har skett med en rad olika medel, främst med bidrag från för lokala naturvårdssatsningar () och åtgärdsprogrammen för hotade arter och naturtyper, Havs- och vattenmyndigheten för lokala vattenvårdsprojekt (LOVA) och särskilda åtgärdsprojekt på anslaget 1:11 Åtgärder för havs- och vattenmiljö samt från från EU:s havs- och fiskeri- fond, EU:s landsbygdsprogram samt slutligen regionala fiskevårds- medel. Även medel från kommuner och stiftelser har bidragit. Finan- sieringen har varierat mellan till strax över elva mil- joner kronor per åtgärdsobjekt, med en genomsnittlig kostnad på . Även om våtmarker kan ge en lokal ökning av mängden fisk anser författarna av underlagsrapporten att fler och kompletterande åt- gärder måste till för att stärka kustens rovfiskbestånd och få positiva ekosystemeffekter. Åtgärderna bör utformas som en del av en tyd- ligt samordnad och långsiktig förvaltning av kust och hav. Förutom en starkare reglering av kustfisket behövs exempelvis bättre skydd av fiskens lek- och uppväxtområden mot exploatering samt fiske- förbud av gädda och abborre nära våtmarkerna och i kustens rekry- teringsområden. Det kan även vara att inrätta fler och tätt fördelade våtmarker och fiskeförbud i områden med god tillgång på hög- kvalitativa uppväxtområden för yngel. Även lokal reduktion av Förvaltning av fisk en del av havsmiljöförvaltningen mängden gråsäl och storskarv kan vara en tänkbar åtgärd, om dessa rovdjur medför hög dödlighet på gädda och abborre vid fiskens repro- duktionslokaler. Det pågående arbetet med att ta bort vandringshinder i kust- mynnande vattendrag förbundna med olika sjösystem kan vara en effektivare metod än våtmarker för att gynna abborre, vilket bör under- sökas vidare. Abborre förekommer i mycket högre mängd än gädda vid kusten och har därmed större potential att påverka sina bytesdjur och, indirekt, lägre nivåer i födoväven. Behov av miljölagstiftning som underlättar Reglerna för markavvattning anses enligt länsstyrelserna, Sportfisket och Östersjöcentrum m.fl. utgöra ett hinder för anläggande av våtmarker och återställande av vandringsvägar samt lekområden och uppväxtområden för fisk.228 Motsvarande problem har lyfts fram av t.ex. åtgärdssamordnarna i arbetet med att anlägga våtmarker för att minska övergödningen. Utredningen om stärkt lokalt åtgärdsarbete har lämnat förslag om att reglerna för markavvattning behöver ses över.229 Sportfiskarna anger att endast av projekten blir genomförda främst på grund av att gamla vattendomar hindrar dagens miljövård. Regelverket inom vatten- och naturvårdslagstiftningen är detsamma oavsett om ett projekt avser en exploatering eller återställning och restaurering. Framför allt lyfts tillstånd för markavvattning upp som ett stort hinder. Markavvattningsföretag har ett underhållsansvar för avvatt- ning på ett sådant sätt att en översvämningsyta inte är möjlig att skapa. finns en stor mängd markavvattningsföretag som är in- aktiva och blockerar nödvändiga åtgärder. Företagen skapades och i syften som inte är aktuella. Många fastighetsägare är inte medvetna om att de är delägare i ett markavvattningsföretag. Den största utgiften vid t.ex. höjning av vattenståndet för att återskapa våtmarker är ofta utredningar om gäll- ande markavvattningsföretag. 228Stockholms Universitet Östersjöcentrum 2020, Våtmarker som fiskevårdsåtgärd vid kusten. Rapport 1/2020. 229SOU 2020:10, Stärkt lokalt åtgärdsarbete – att nå målet Ingen övergödning, betänkande av Utredningen om minskad övergödning genom stärkt lokalt åtgärdsarbete. Förvaltning av fisk en del av havsmiljöförvaltningen Det har också uppkommit problem med att genomföra miljö- förbättrande åtgärder när vandringshinder har identifierats omfattas av urminnes hävd. I andra fall kan även befintligt naturskydd utgöra ett hinder då nyttan för fisk och fisket ibland är underordnad andra miljöaspekter som exempelvis andra arters skydd. Det finns dock motsatt kritik där våtmarksåtgärder för att gynna fisk har gått före intressen att bevara andra arter, exempelvis sällsynta kransalger i avsnörda havsvikar. Det lyfts fram till Miljömålsberedningen att det behövs en över- syn av 11 kap. för att möjliggöra restaureringar av land- skapet närmast kusten. Gamla inaktiva markavvattningsföretag bör inte vara ett hinder för att översvämma historiskt torrlagda områden men som är produktiv jordbruksmark och där åtgärderna inte heller står i konflikt med andra miljömål. Sådana änd- ringar kan även gynna klimatanpassningen genom att skapa över- svämningsytor vid höga flöden. Kommunala och lokala projekt Det finns flera projekt på och lokal nivå för att stärka bestånden av kustfisk längs hela . Projekten drivs ofta i samarbete med ett flertal aktörer bl.a. Sportfiskarna. Ett mycket uppmärksammat projekt är 8-fjordar som hade som ursprunglig målsättning att rädda de sista resterna av lokala botten- levande fiskbestånd, och ett restbestånd av lokalt lekande torsk i fjordområdets inre delar, men som har breddats. Projekt 8-fjordar är ett samarbete mellan , , , och kommun för att förvalta fjordarna öster om och på Sveriges västkust.230 17.12.6 Fiske på nya eller främmande arter Det pågår ett skifte, särskilt i ekosystem, där vissa fisk- bestånd minskar medan andra fiskarter, ofta sådana som gynnas av ett varmare och mer näringsrikt vatten, ökar. Det pågår därför för- sök med att se på möjligheterna att nyttja andra arter, både för att bidra till nya livsmedel, men också för att få ett mer diversifierat fiske Förvaltning av fisk en del av havsmiljöförvaltningen där särskilt kustfisket kan få fler ben att stå på. Ett fiske på kustnära arter kan även bidra till att minska effekter av övergödning. Havs- och vattenmyndigheten pekar på att det är mycket viktigt att ta hänsyn till de faror och risker som finns med att börja söka nya fiskbara arter när andra tagit slut och att en försiktighetsansats behöver tillämpas. Fiskarterna , id och mört trivs i näringsrika havsmiljöer och det finns gott om dessa arter i . Arterna är inte en stor del av svensk matkultur, men konsumeras i andra länder. var först ut att lansera biffar gjorda på , id och mört. är produkterna storsäljare. Det har resulterat i att fosfor har cirkulerats från havet till land i . Den finska stiftelsen initierade en utveckling av detta fisket i genom projektet . Svenska aktörer är , och Race For The Baltic tillsammans med bl.a. SLU Aqua. Fisket inom Baltic Fish bedrivs i och utanför . Målet är att främja ett ekologiskt och ekonomiskt hållbart fiske efter karpfiskar som och id i och på . Det ska ske på marknadsmässiga grunder och gynna det småskaliga kust- fisket. räknar Race For the Baltic med ett fiske på 20– , men ser potentialen för ett hållbart och långsiktigt fiske på mellan 150–, vilket skulle ge ett upptag på mellan fosfor och 4,5 till kväve.231 SLU följer upp bestånds- utvecklingen av arterna. Finska forskare ser en potential att fiska 30– karpfisk i den finska skärgården.232 For the Baltic bidrar Baltic Fish konkret med: 231Beräknat på fosfor och kväve/våtvikt i karpfisk. 232John 2018, Final Report Pilot – challenges, opportunities, suitability for nutrient trading, A Flagship project of the EU Baltic Sea region strategy. Förvaltning av fisk en del av havsmiljöförvaltningen –Diversifiering inom yrkesfisket – ett sätt att ställa om sitt fiske. –Utveckling av fisket för underutnyttjade arter för konsumtion (och id). –Test och utveckling av selektiva redskap (ryssjor). –Samarbetsprojekt fiskare, forskare, myndigheter för hållbart små- skaligt kustnära fiske. –Långsiktigt mål – bidrar med hållbar förändring inom livsmedels- sektorn samt bidrar positivt till välmående. –Positiv effekt för – bidrar till Miljömålet Ingen Över- gödning genom att cirkulera näringsämnen. Utmaningar projektet ser är bl.a. rädsla att äta östersjöfisk. från har testats för dioxiner och PCB:er och ligger långt under gränsvärdena för konsumtion för fisk. En annan utmaning är att det är ett hållbart fiske men som inte faller under MSC-certifier- ing då det är för småskaligt. Fiskarna skriver i stället på ett avtal som specificerar fiskeredskap, tillsyn, selektivitet och bifångst. Avtalet togs fram i samråd med intressenter som inkluderar SLU, Sportfiskarna, tre länsstyrelser, , samt Havs- och vatten- myndigheten och Race For The Baltic. Race For The Baltic certifie- rar att fisket genomförs på ett hållbart sätt. har inkluderats i WWF:s fiskguide. Ytterligare en utmaning är att säkerställa finansiering för fiskare för att testa nya fisken som ofta kan kräva nya redskap. Race för the Baltic har lyft fram till Miljömålsberedningen att LOVA-bidrag även borde kunna gå till stiftelser. De föreslår även att det bör övervägas om statligt bidrag för återföring av näringsämnen kan betalas till kommersiella aktörer. Stillahavsostron både ett hot och en potentiell resurs Stillahavsostronet (Magallana gigas) kom till , när det hämtades för att odlas på franska men har spridit sig snabbt från odlingsområdena och etablerade vilda bestånd – en s.k. Förvaltning av fisk en del av havsmiljöförvaltningen invasiv art.233 Stillahavsostronet står på de nordiska ländernas listor över främmande arter. Magallana Gigas har andra egenskaper än det europeiska ostronet Ostrea Edulis. Det växer snabbt och är nu det ostron som odlas mest i världen. Arten har koloniserat den svenska och spridit sig söderut till . –i de områden de hittar optimala förhållanden – skapa mycket täta bestånd som leder till förändringar i ekosystemet. De kan bidra till förändringar i blåmusselförekomster och därmed lägre födotillgång för de djur som lever av blåmusslor (t.ex. ejder). Det finns därför en oro för att stillahavsostronet kommer att invadera och växa över inhemska bestånd av lokala bestånd av Ostrea edulis. De kan även växa på grunt vatten och bli ett problem för badande.234 Stillahavsostronet är en av världens viktigaste odlings- arter med en årlig produktion på flera miljoner ton. Marknaden är stor, både globalt och lokalt. Invandringen av stillahavsostron till nor- diska kustområden öppnar för etablering av nya verksamhetskoncept. I alla tre skandinaviska länder där stillahavsostron finns har det utvecklats nya former av turism. arrangerar turer för att se naturområden med stillahavsostron, och möjligheter för turister att plocka ostron för egen konsumtion. lyfter fram i sin policy brief att nyttjanderätten på grundvatten är avgörande för möjligheter till företagsutveckling. I är det enligt fiske- lagen,235 markägaren vid strandlinjen som äger förekomst av stilla- havsostron ut från land. Markägaren kan upplåta skörde- tillstånd till kommersiella aktörer. ser att i är äganderätten ett hinder för företagsutveckling och kom- mersiell skörd. 17.13 Överväganden och förslag Enligt regeringens tilläggsuppdrag till Miljömålsberedningen, kan en ekosystembaserad fiskförvaltning vara en integrerad del i uppfyllan- det av de havsanknutna miljökvalitetsmålen och mål 14 i Agenda . 233www.havochvatten.se/hav/fiske--fritid/arter/arter-och-naturtyper/japanskt- jatteostron.html, . 234Nordiska ministerrådet 2019, Policy Brief, Stillahavsostron – en ny nordisk livsmedels- resurs och underlag för turism. 235Bilaga till fiskelagen (1993:787). Förvaltning av fisk en del av havsmiljöförvaltningen Regeringen har även gett Havs- och vattenmyndigheten en tydlig signal i regleringsbrevet att arbetet med genomförande av en ekosystembaserad fiskförvaltning är en integrerad del av havs- . Att tillämpa en ekosystemansats i fisket är även ett krav enligt den gemensamma fiskeripolitiken. Miljömålsberedningen anser därför att frågor som berör hållbar förvaltning av fiskresurserna måste integre- ras i Miljömålsberedningens förslag till strategi för förstärkt åtgärds- arbete för bevarande och hållbart nyttjande av hav och resurser. Majoriteten av de aktörer Miljömålsberedningen har varit i kon- takt med från myndigheter, forskningen, branschen och ideella orga- nisationer anser att det behövs en betydligt bättre integrering av arbetet med hållbar förvaltning av fiskresurserna i övrigt havsmiljö- arbete. Detta ses även som en förutsättning för en ekosystembaserad fiskförvaltning och för att nå de havsanknutna miljökvalitetsmålen. I princip samtliga aktörer anser även att det behövs väsentliga för- ändringar i den befintliga förvaltningsstrukturen för att åstadkomma just en bättre integrering av fisk och havsmiljöförvaltning. Skälen till behovet av förändringar kan dock variera, allt i från att stärka skyd- det för havsmiljön till att trygga ett miljömässigt, ekonomiskt och socialt hållbart yrkesfiske.