sou · H9B355 · 2021-07-01 00:00:00 — Argument för att begränsa syste- met till företag med en omsättning som inte överstiger 30 000 kro- nor skulle kunna vara att detta uppskattas omfatta en betydande del av de som är aktiva inom gigekonomin , och att systemet kan medföra en väsentlig förenkling för dessa. Det kan också medföra att fler inkomster överhuvudtaget kommer att redovisas och beskattas, och kan därigenom göra svart verksamhet till vit. En större säkerhet gällande skattekonsekvenserna av transaktioner inom gigekonomin kan också medföra att fler väljer att utföra den typen av tjänster, om än i begränsad omfattning. Jag har dock kommit fram till att en så pass låg omsättningsgräns begränsar kontots tillämpningsområde för mycket. För den som inte redan är näringsidkare kan besparingen i admini- strativ börda antas vara större, eftersom kontot gör det möjligt att bedriva verksamhet i mindre skala utan att behöva ansöka om god- kännande för F-skatt, alternativt genom att utbetalarna inte behöver lämna förenklad arbetsgivardeklaration. Kontomodellen medför också att gränsdragningar mellan olika inkomstslag, vilka främst gäller helt nystartad verksamhet med liten omfattning, inte behöver göras. För den som har större inkomster från gig eller som avser att skala upp sin verksamhet är en gräns på dock mycket låg. Mikroföretagarkontot ska medföra en mjuk infasning i skatte- reglerna. Om kontoinnehavaren nästan direkt når upp till omsättnings- gränsen förefaller kontot snarare komplicera beskattningen genom att företagarna först måste sätta sig in i reglerna för kontot, och kort därefter också i de konventionella skattereglerna. Kontot kommer i så fall snarare att öka den administrativa bördan för nystartade före- tag. Med en omsättningsgräns på blir kontot därför endast användbart för den som utför tjänster inom gigekonomin i mindre omfattning. Kontot kan däremot inte antas förenkla för de som utför tjänster inom gig i lite större omfattning eller främja före- tagande i allmänhet. Det lagda förslaget innebär en högre omsättningsgräns och ett intervall där inkomstskatten är schabloniserad medan mervärdes- skatten ska redovisas och betalas. Eftersom den administrativa bör- dan för att redovisa mervärdesskatt kvarstår är förenklingen dock begränsad för de som redovisar och betalar mervärdesskatt. Samma motverkande effekt riskerar att uppkomma om förslaget inte förenas med lättnader i bokförings- och redovisningsskyldigheten för konto- innehavare. Förslaget flyttar en stor del av den administrativa bördan från kontoinnehavaren till det kontoförande institutet. Det finns stor- driftsfördelar i att hantera skatteregler och andra regelsystem, och att föra över den administrativa bördan från kontoinnehavaren till institutet kan därför förväntas leda till en minskad börda totalt sett. Kontot innebär dock ett avsteg från de nuvarande skattereglerna, och de banker som väljer att tillhandahålla mikroföretagarkonto kommer att behöva bygga upp nya system för att hantera källskatten och överföringen av skatt och information till . Även Skatte- verket kommer att behöva bygga upp system för att hantera inbetal- ningar, fördela egenavgifterna till rätt person och anpassa sitt infor- mationsmaterial. För att det ska vara motiverat att bygga upp sådana system måste målgruppen för kontot och den administrativa bespar- ingen för kontoinnehavarna vara betydande. Vid den föreslagna omsättningsgränsen kan företagande på halv- tid rymmas inom kontot, och kontot är relevant för majoriteten av de som är aktiva inom gigekonomin. Vid en omsättningsgräns på bedömer jag därför att det finns en betydande mål- grupp för systemet. Givet att mervärdesskatt ska redovisas och betalas vid en omsätt- ning blir dock de administrativa vinsterna av syste- met mycket begränsade för verksamheter med en större omsättning. Om bokföringsskyldigheten behålls oförändrad finns det risk för samma urholkning av förslagets administrativa vinster även för de med lägre inkomster. Jag avråder därför från att införa förslaget. Om omsättningsgränsen för mervärdesskatt däremot höjs och syn- kroniseras med den som gäller för mikroföretagarkontot kan detta sammantaget innebära en väsentlig minskning av den administrativa bördan. En sådan höjning av gränsen för mervärdesskatt måste göras generellt, för samtliga företag med omsättning under en viss nivå. En sådan höjning bör dock analyseras vidare, bland annat utifrån effekter på konkurrensen mellan företag över respektive under gränsvärdet samt riskerna för att reglerna kan nyttjas för skatteundandragande. Om gränsen för mervärdesskatt höjs och kraven på bokföring och redovisning dessutom kan sänkas för innehavare av mikroföre- tagarkonto, exempelvis genom att de endast görs bokföringsskyldiga för intäkterna i verksamheten, bedöms förenklingen kunna bli be- tydande. Sammantaget avråder jag således från att införa det förslag till mikro- företagarkonto som beskrivs i kapitel 6–10 såvida förslaget inte kom- bineras med en höjning av omsättningsgränsen för mervärdesskatt till samma nivå som gäller för mikroföretagarkontot. 12.1Förslaget till lag om källskatt på inbetalningar till mikroföretagarkonto I den nya lagen (000:00) om källskatt på inbetalningar till mikro- företagarkonto, förkortad källskattelagen, finns bestämmelser om källskatt på inbetalningar till mikroföretagarkonto. Lagen har utfor- mats med utgångspunkt i den allmänna struktur och disposition som används i lagen (1991:586) om särskild inkomstskatt för utomlands bosatta, förkortad SINK, och lagen (1991:591) om särskild inkomst- skatt för utomlands bosatta artister m.fl., förkortad A-SINK. I paragrafen anges att källskatt på inbetalningar till mikroföretagar- konto ska betalas till staten. Förslaget behandlas i avsnitt 6.2.4. Av paragrafen framgår att termer och uttryck i lagen har samma betydelse som i lagen (000:00) om mikroföretagarkonto, förkortad kontolagen, om inte något annat anges eller framgår av samman- hanget. I den hänvisade kontolagen finns det i 2 § en motsvarande hänvisning till inkomstskattelagen (1999:1229), förkortad IL, och i 3–6 §§ definitioner av vissa centrala begrepp. Hänvisningen till in- komstskattelagen innebär att även termer och uttryck i den nu be- handlade lagen har samma betydelse som i inkomstskattelagen om de också används i kontolagen och inte definieras särskilt där. Förslaget behandlas i avsnitt 6.2.4. Paragrafen innehåller bestämmelser om vem som är skattskyldig för källskatt på inbetalningar till mikroföretagarkonto. Skattskyldig är den som är kontoinnehavare till ett mikroföre- tagarkonto. Med kontoinnehavare avses en fysisk person som har ingått ett avtal om att öppna ett sådant konto och som därför innehar kontot, se 5 § kontolagen och därtill hörande kommentarer. Om avtalet har tagits över av ett dödsbo enligt 10 § kontolagen är döds- boet kontoinnehavare. Förslaget behandlas i avsnitt 6.3. I paragrafen anges vad som utgör skattepliktig inkomst för källskatt på inbetalningar till mikroföretagarkonto. Av första stycket framgår att skattepliktig inkomst är samtliga in- betalningar som görs till ett mikroföretagarkonto. Vilken verksam- het som kontoinnehavaren bedriver har ingen betydelse för skatte- plikten enligt denna lag. Inte heller vilket slags inkomst den aktuella inbetalningen utgör. Det enda som avgör om en inkomst är skatte- pliktig enligt lagen är om den betalas in till ett mikroföretagarkonto. I 5 § finns dock särskilda bestämmelser om skattepliktig inkomst för den som är bosatt utomlands. I stycket lämnas även upplysning om de paragrafer i inkomst- skattelagen där det anges att inkomst som betalas till ett mikro- företagarkonto är undantagen från inkomstbeskattning enligt den lagen. Sådana bestämmelser finns i 11 kap. 49 § och 15 kap. 12 § IL. Det innebär motsatsvis att andra inkomster än de som nämns i de hänvisade lagrummen inte är undantagna från beskattning enligt inkomstskattelagen om de betalas till kontot. därför inte betalas till kontot. Om så ändå sker kommer inkomsten att beskattas två gånger, vilket får lösas med stöd av 54 kap. 8 § SFL. I andra stycket anges att utgifter för att förvärva skattepliktig inkomst inte får dras av. Det är alltså bruttoinbetalningen som är skattepliktig. Kontoinnehavaren medges i stället ett schabloniserat avdrag för utgifter genom nedsättning av skattesatsen. Att utgifter som sammanhänger med inkomster som betalas till ett mikroföre- tagarkonto inte heller får dras av enligt inkomstskattelagen framgår av 12 kap. 3 a § och 16 kap. 38 § IL. Förslagen behandlas i avsnitt 6.4.1 och 6.6. Paragrafen innehåller bestämmelser om skattepliktig inkomst när kontoinnehavaren är bosatt utomlands. Vad som avses med att en fysisk person är bosatt utomlands anges i 3 § kontolagen. Den som är bosatt utomlands kan öppna ett mikroföretagar- konto om personen bedriver eller har för avsikt att bedriva verksam- het från ett fast driftställe i eller har en viss inkomst av tjänst, se 9 § kontolagen. Om personen redan bedriver verksamhet i måste dock den verksamheten avslutas skattemässigt för att den i stället ska kunna beskattas genom kontot, se 8 § kontolagen. Detta får också betydelse för vad som utgör skattepliktig kontoinkomst för en begränsat skattskyldig fysisk person. För den som är begrän- sat skattskyldig består den skattepliktiga inkomsten av två olika typer av inbetalningar. Enligt första stycket första punkten är det så- dana inbetalningar som är hänförliga till den verksamhet som bedrivs från det fasta driftstället. Vad som avses med fast driftställe framgår av andra stycket. Enligt andra punkten är det sådana inbetalningar som utgör inkomst enligt 5 § första stycket 10 SINK (annan in- komst av tjänst än lön och liknande, som förvärvats genom verk- samhet i ). Det gäller dock enbart om den skattskyldige har begärt att bli beskattad enligt inkomstskattelagen och inkomsten inte ska tas upp enligt inkomstskattelagen på grund av att den har betalats till ett mikroföretagarkonto. I andra stycket finns en hänvisning till definitionen av fast drift- ställe i 9 § tredje stycket kontolagen. Förslaget behandlas i avsnitt 6.4.6. I paragrafen anges att den skattepliktiga inkomsten ska minskas om hela eller delar av en inbetalning betalas tillbaka till den som betalat in beloppet. Sådan återbetalning kan till exempel ske i samband med reklamation, efter en felaktig inbetalning eller vid återbetalning av utbetalt belopp enligt lagen (2009:194) om förfarandet vid skatte- reduktion för hushållsarbete eller lagen (2020:1066) om förfarandet vid skattereduktion för installation av grön teknik. Minskningen av den skattepliktiga inkomsten får inte automatiskt någon påverkan på den avdragna källskatten. Den ligger i stället till grund för en an- sökan om att tillgodoföras för högt betalad skatt enligt 13 kap. 9 § eller 54 kap. 7 § skatteförfarandelagen (2011:1244), förkortad SFL. Förslaget behandlas i avsnitt 6.4.2. Paragrafen innehåller bestämmelser om skatte- och avgiftssatser för kontoinnehavare som inte har fyllt vid kalenderårets ingång. Om kontoinnehavaren är ett dödsbo tillämpas den skattesats som gällde för den avlidne under dödsåret, se 10 § kontolagen. I första stycket anges att källskatt på inbetalningar till mikroföre- tagarkonto tas ut av skattepliktig inkomst som under ett kalenderår uppgår till högst . För den del av skatte- pliktig inkomst som överstiger tas källskatt ut med Av andra stycket framgår att egenavgifter ingår i den källskatt som tas ut enligt första stycket. Avgiftssatsen påverkar således inte det skatteavdrag som görs av kontoförande institut. Skatteavdraget görs med den skattesats som följer av första stycket, i detta fall, och egenavgifterna ingår i det avdraget. Egenavgifterna uppgår till ett belopp som motsvarar av den procentsats som anges i 3 kap. 13 § socialavgiftslagen (2000:980), förkortad , multi- plicerat med den skattepliktiga inkomsten. Avgiftssatsen tillämpas av när kontoinnehavaren tillgodoförs sociala avgifter. De egenavgifter som tillgodoförs den skattskyldige består i motsvarande mån, dvs. till , av de delavgifter som anges i 3 kap. 13 § 1–6 . Följande exempel kan åskådliggöra tillämpningen. Anta att en kontoinnehavare haft inbetalningar på kontot om totalt . har inbetalningarna uppgått till vilket medför att skatte- avdrag ska göras eftersom omsättningen inte överstiger . har under månaden löpande gjort skatteavdrag av inbetal- ningarna, totalt . Detta belopp betalas in till och i skattedeklarationen redovisas de belopp som inbetalningarna och skatteavdragen uppgått till för just denna kontoinnehavare . tillgodoför kontoinnehavaren egenavgifter med ((0,1735 × 0,6135) × 3 600). Avgifterna fördelas på de olika delavgifterna (sjukförsäkringsavgift, föräldraförsäkringsavgift, ålderspensionsavgift, efterlevandepensionsavgift, arbetsmarknadsavgift och arbetsskadeavgift) enligt samma fördelningsprincip, dvs. av de procentsatser som följer av 3 kap. 13 § . Förslaget behandlas i avsnitt 6.5, 6.7 och 6.9.1. I paragrafen finns bestämmelser om skatte- och avgiftssatser när kontoinnehavaren vid kalenderårets ingång har fyllt . Om konto- innehavaren är ett dödsbo tillämpas den skattesats som gällde för den avlidne under dödsåret, se 10 § kontolagen. Paragrafen är utformad på motsvarande sätt som 7 §. Av första stycket framgår att källskatt och egenavgifter för sådana skattskyldiga tas ut av skattepliktig inkomst som under ett kalenderår uppgår till högst . För den del av skattepliktig inkomst som överstiger tas källskatt ut . I andra stycket anges att egenavgifter ingår i den källskatt som tas ut enligt första stycket. På samma sätt som i 8 § påverkar egen- avgifterna således inte storleken på det skatteavdrag som ska göras. Eftersom den som har fyllt enbart betalar ålderspensionsavgift är egenavgifterna lägre för denna grupp. Egenavgifterna uppgår till ett belopp som motsvarar av den procentsats som an- ges i 3 kap. 13 § 3 (dvs. ålderspensionsavgiften, ) multiplicerat med den skattepliktiga inkomsten. Avgiftssatsen till- lämpas av när kontoinnehavaren tillgodoförs sociala av- gifter. De egenavgifter som tillgodoförs består i detta fall enbart av ålderspensionsavgift. Förslaget behandlas i avsnitt 6.5, 6.7 och 6.9.3. Paragrafen innehåller bestämmelser om sammanläggning av skatte- pliktig inkomst som betalats till olika konton vid bestämmandet av de skattesatser som anges i 7 och 8 §§. Om den skattskyldige tidigare under kalenderåret har haft ett eller flera andra mikroföretagar- konton som har avslutats ska den skattepliktiga inkomsten på dessa konton beaktas när skattesatserna bestäms. Följande exempel kan visa på effekten. Anta att en skattskyldig har haft ett mikroföretagarkonto som avslutades till vilket det under kalenderårets fyra första månader betalades sammanlagt . Den skattskyldige öppnar ett nytt mikro- företagarkonto och till och med november betalas det in på kontot. Eftersom sammanläggning ska ske av den skattepliktiga inkomsten vid bestämmande av skatte- satsen innebär det att för december månad finns det bara 9 000 kro- nor kvar innan omsättningsgränsen uppnås. För inbetalningar som överstiger ska källskatt tas ut . Det kan noteras att kontoinnehavaren enligt 8 § andra stycket kontolagen vid öppnandet av det andra kontot ska upplysa konto- förande institut om att inbetalningar redan skett till ett mikroföre- tagarkonto med . Förslaget behandlas i avsnitt 7.4.4. I paragrafen anges att det är uppgift att med ledning av de uppgifter som lämnas i en särskild skattedeklaration avskilja och fördela egenavgifter som ingår i källskatten till rätt person med Ansvaret för att tillgodoföra kontoinnehavarna sociala avgifter vilar således på och påverkar inte kontoförande institut. Att också ska beräkna och avskilja allmän pen- sionsavgift följer av 4 a § lagen (1994:1744) om allmän pensionsavgift. Förslaget behandlas i avsnitt 6.9.1. I paragrafen finns bestämmelser om kontoförande instituts skyldig- het att lämna uppgifter till om transaktioner på mikro- företagarkonto. Det är alltså fråga om en uppgiftsskyldighet som går utöver skyldigheten att lämna uppgifter i den särskilda skattedeklara- tionen. är skyldigt att efter begäran från Skatte- verket lämna uppgift om samtliga transaktioner på ett konto som tillhör en viss kontoinnehavare . Vill ha ett kontoutdrag från ett mikroföretagarkonto är det således möjligt att få det, om verket anger vilken kontoinnehavare det gäller och preciserar som utdraget ska avse. Förslaget behandlas i avsnitt 8.6.3. Av paragrafen framgår att bestämmelser om förfarandet i övrigt vid uttag av källskatt på inbetalningar till mikroföretagarkonto finns i skatteförfarandelagen. Den nya lagen träder i kraft och tillämpas första gången på inbetalningar till mikroföretagarkonto som görs efter . 12.2Förslaget till lag om mikroföretagarkonto I den nya lagen finns bestämmelser som rör själva mikroföretagar- kontot. Lagen har utformats med utgångspunkt i den allmänna struk- tur och disposition som används i lagen (2011:1268) om investerings- sparkonto. I första stycket i denna inledande paragraf anges att lagen innehåller bestämmelser om mikroföretagarkonto. Av andra stycket framgår att bestämmelser om beskattning av den som innehar ett mikroföretagarkonto finns i källskattelagen och i inkomstskattelagen. Paragrafen innehåller en allmän bestämmelse om termer och uttryck i lagen. Termer och uttryck ska ha samma betydelse och tillämp- ningsområde som i inkomstskattelagen, om inte något annat anges eller framgår av sammanhanget. I 2 § källskattelagen finns en mot- svarande hänvisning till denna lag, vilket innebär att båda dessa lagar hänvisar till inkomstskattelagen när det gäller betydelsen av termer och uttryck som inte definieras särskilt. Det sagda innebär att termer och uttryck också omfattar motsvarande utländska företeelser om det inte anges eller framgår av sammanhanget att bara svenska före- teelser avses, se 2 kap. 2 § IL. Förslaget behandlas i avsnitt 7.1. Paragrafen innehåller en definition av begreppet utomlands bosatt. Med att en fysisk person är utomlands bosatt avses att personen är begränsat skattskyldig. Vilka som är begränsat skattskyldiga anges i 3 kap. 17 § IL. Begreppet utomlands bosatt definieras på motsvarande sätt i 2 § SINK och 3 § A-SINK. Förslaget behandlas i avsnitt 7.1. I paragrafen definieras mikroföretagarkonto som ett sådant konto som uppfyller villkoren i lagen. Villkor för kontot finns i 7–10 §§. Förslaget behandlas i avsnitt 7.1. Paragrafen innehåller definitionen av begreppet kontoinnehavare. Med kontoinnehavare avses en fysisk person som har ingått ett avtal om mikroföretagarkonto enligt denna lag och som därmed innehar ett sådant konto. Bestämmelser om avtal om mikroföretagarkonto finns i 7–10 §§. Om ett avtal om mikroföretagarkonto har tagits över av ett döds- bo enligt 10 § ska dödsboet anses som kontoinnehavare. Förslaget behandlas i avsnitt 7.1. Paragrafen innehåller bestämmelser om vem som kan vara konto- förande institut. Med kontoförande institut avses ett företag som har tillstånd att bedriva bankrörelse enligt lagen (2004:297) om bank- och finansier- ingsrörelse. Med bankrörelse avses rörelse i vilken det ingår betal- ningsförmedling via generella betalsystem och mottagande av medel som efter uppsägning är tillgängliga för fordringsägaren inom , 1 kap. 3 § lagen om bank- och finansieringsrörelse. Det är således fråga om företag som sysslar med betalningsförmedling och inlåning. Bankrörelse får som huvudregel bara bedrivas efter en till- ståndsprövning. Bestämmelser om ansökan om sådant tillstånd, förut- sättningarna för att få det och själva prövningen finns i 3 kap. lagen om bank- och finansieringsrörelse. som bedriver bankrörelse kan tillhandahålla mikro- företagarkonton. Det finns dock inte någon skyldighet för sådana före- tag att tillhandahålla konton. I lagen används kontoförande institut ofta som en benämning på det företag som faktiskt tillhandahåller och administrerar mikroföretagarkonton. Förslaget behandlas i avsnitt 7.2. I paragrafen finns grundläggande bestämmelser om avtal om mikro- företagarkonto. Att ingå avtal om mikroföretagarkonto är detsamma som att öppna ett konto, och detta uttryckssätt används synonymt i den fortsatta framställningen. Ett avtal om mikroföretagarkonto ingås mellan ett kontoförande institut och en fysisk person. Avtalet ska alltså ha dessa två parter. Vilka företag som kan vara kontoförande institut anges i 6 §. Juri- diska personer kan inte inneha ett mikroföretagarkonto. Bestäm- melsen innebär även att ett konto enbart kan innehas av en person och föras av ett kontoförande institut. Det kan således inte finnas två eller flera kontoinnehavare till ett och samma konto. Att en kontoinnehavare enbart kan ha ett mikroföretagarkonto följer av 8 § första stycket 2. Ett och samma konto kan inte heller administreras av flera kontoförande institut . Avtalet får inte innehålla villkor som är oförenliga med bestämmelserna i denna lag eller käll- skattelagen. Förslaget behandlas i avsnitt 7.3. I paragrafen finns bestämmelser om villkor för att ingå avtal om mikroföretagarkonto. Enligt första stycket ska en fysisk person som vill ingå avtal om mikroföretagarkonto intyga att denne inte bedriver verk- samhet i annan form. Enligt första punkten ska den fysiska personen intyga att denne inte bedriver sådan självständig verksam- het som enligt bestämmelserna i inkomstskattelagen ska tas upp i inkomstslagen tjänst eller näringsverksamhet. Det är alltså fråga om sådan verksamhet vars inkomster kan undantas från beskattning enligt 11 kap. 49 § eller 15 kap. 12 § IL om de betalas till ett mikro- företagarkonto. Enligt andra punkten kan ett nytt konto inte heller kombineras med verksamhet som redan beskattas genom ett annat mikroföretagarkonto. Den blivande kontoinnehavaren ska också en- ligt tredje och fjärde punkten intyga att denne inte är del- ägare i ett handelsbolag eller ett fåmansbolag. Med handelsbolag av- ses även kommanditbolag, i enlighet med hur benämningen används i inkomstskattelagen. Vad som avses med fåmansbolag framgår av 56 kap. 6 § IL. Eftersom det inte uttryckligen anges att det är svenska handelsbolag och fåmansbolag som avses omfattas även utländska motsvarigheter, se 2 kap. 2 § IL. Delägarskap i en i utlandet delägar- beskattad juridisk person samt ett utländskt fåmansbolag kan således inte heller förenas med kontoinnehav. Slutligen ska även den fysiska personen enligt femte punkten intyga att denne inte är godkänd för F-skatt. Av andra stycket framgår att om den fysiska personen under inne- varande kalenderår har haft ett eller flera mikroföretagarkonton som har upphört, ska kontoförande institut upplysas om storleken på den skattepliktiga inkomsten på dessa konton . Denna uppgift används vid bestämmande av skattesatserna enligt 9 § källskatte- lagen. Om det skulle vara så att kontoinnehavaren haft ett konto hos samma kontoförande institut som ska öppna det nya kontot behövs informationen naturligen inte lämnas. I ett sådant fall har institutet redan all den information som behövs för att kunna tillämpa de ovan angivna bestämmelserna om sammanläggning av skattepliktig inkomst. Förslaget behandlas i avsnitt 7.4.2 och 7.4.4. I paragrafen finns bestämmelser om särskilda villkor för att ingå avtal om mikroföretagarkonto när den blivande kontoinnehavaren är bo- satt utomlands. Vad som avses med utomlands bosatt framgår av 3 §. Bestämmelserna i denna paragraf gäller utöver vad som anges i Det innebär att en utomlands bosatt fysisk person inte kan inne- ha ett mikroföretagarkonto om denne är delägare i en utländsk mot- svarighet till handelsbolag eller fåmansbolag. Sådant delägarskap i ett bolag i personens hemland får därmed påverkan på möjligheten att öppna ett konto. Om den utomlands bosatte bedriver motsvarig- heten till en enskild näringsverksamhet i hemlandet kan sådan verk- samhet dock förenas med kontot eftersom den inte ska tas upp enligt inkomstskattelagen, se 8 § första stycket 1.