sou · H9B368 · 2021-08-25 00:00:00 — antog en konvention mot gränsöverskridande organiserad brottslighet (Palermokonventionen). Enligt instrumenten, som har stora likheter med varandra, kan organiserad brottslighet i form av kriminella organisationer sägas ta sikte på gärningar begångna inom en strukturerad sammanslutning av tre personer eller fler som handlar i samförstånd i syfte att begå ett eller flera brott som kan föranleda fängelse eller mer för att direkt eller indirekt uppnå ekonomisk eller annan materiell . 16Inom EU tillämpas även en lista över elva kriterier som kan användas för att definiera be- greppet organiserad brottslighet. Enligt EU:s definitionsmodell måste minst sex av kriterierna vara uppfyllda för att det ska vara fråga om organiserad brottslighet – och bland dem är de kriterier med nummer 1, 3, 5 och 11 obligatoriska. Enligt de elva kriterierna ska det vara fråga om: 1. samarbete mellan fler än två personer, 2. egna tilldelade uppgifter åt var och en, 3. lång eller obegränsad utsträckning i tiden, 4. någon form av disciplin och kontroll, 5. misstanke om allvarliga kriminella handlingar, 6. verksamhet på internationell nivå, 7. användande av våld eller andra metoder för hot, 8. användande av kommersiella eller affärsmässiga strukturer, 9.deltagande i penningtvätt, 10. otillbörlig påverkan på politik, medier, offentlig förvaltning, rättsliga myndigheter eller ekonomin, och 11. strävan efter och/eller makt. Se t.ex. ovannämnda rambeslut /841/RIF. 17Se bl.a. prop. 2002/03:146 tillträde till konvention mot gräns- överskridande organiserad brottslighet och prop. 2010/11:76 Genomförande av rådets ram- beslut om kampen mot organiserad brottslighet. 18Se t.ex. prop. 2015/16:113 Bättre straffrättsliga verktyg mot organiserad brottslighet s. 31. sorters konstellationer av brottsliga aktörer, allt från hierarkiska och formaliserade organisationer till lösare grupper. Ett exempel som visar på den bredd som ligger i begreppet är följande definition som används i en rapport från : ”Med kriminella nätverk avses kriminellas aktörers samverkan i brott. Nätverken kan vara beständiga eller tillfälliga. De skiljer sig även åt avseende organisationsgrad, hierarki och antal individer”.19 Ett annat exempel är Brås användning av begreppet kriminella nätverk och grupperingar som sägs omfatta ”såväl självmarkerande grupperingar som mer löst sammansatta nätverk av människor som begår vinningsbrott tillsam- mans”.20 Begreppet är alltså inte särskilt precist. Olika sorters nätverk, grupper och strukturer Inom forskningen finns många olika definitioner av kriminella nät- verk. Nätverken kan skilja sig åt avseende exempelvis strukturer, hierarkier, formella regler, aktiviteter, geografiska platser, speciali- serade roller samt antalet individer. Gemensamt är att den kriminella verksamheten bygger på samarbete mellan flera personer och bedrivs på ett vinstdrivande sätt. Aspekter som rekrytering, interna och externa konflikter, tillgång till och hantering av skjutvapen samt förmåga till otillåten påverkan kan skilja sig väsentligt mellan olika typer av nätverk och grupper.21 För att underlätta analysen av den kriminella miljön har Brå i en av sina rapporter skapat fyra övergripande grupp- och nätverkskategorier (självdefinierade grupper, externdefinierade grupper, icke-namngivna grupper och projektbaserade konstellationer) samt ett antal under- kategorier till dessa (mc-gäng, stadsdels- och förortsbaserade grupper, familje- och släktbaserade nätverk och grupper baserade på gemen- samt ursprung och/eller gemensamma erfarenheter). Uppgifterna i det följande utgår i huvudsak från denna rapport.22 19Polismyndigheten (2017) s. 6. 20Brå 2020:4 s. 20. 21Brå 2019:10, Tystnadskulturer, s. 2, och Brå 2016:12, Kriminella nätverk och grupperingar – Polisers bild av maktstrukturer och marknader, s. 20. 22Se Brå 2016:12 s. 9–11 och 28–37. Självdefinierade grupper omfattar grupper som själva lyfter fram sin grupptillhörighet i form av namn, attribut och medlemskap. Mc- gängen utgör det främsta exemplet på sådana grupper. Externdefinierade grupper är grupper som inte själva beskriver sin grupptillhörighet genom namn, symboler och attribut. I stället till- delas de namn, antingen av Polisen eller av medierna. Till denna kategori räknas exempelvis stadsdels- och förortsbaserade grupper som tilldelats namn utifrån, samt vissa familje- och släktbaserade nätverk. Icke-namngivna grupper är ett samlingsnamn för olika typer av rela- tionsbaserade nätverk som varken har ett självtilldelat eller externt tilldelat namn. De har en lösare kontur än självdefi- nierade grupper, även om det i vissa fall kan finnas ett starkare lojali- tetsband mellan individerna. Exempel på icke-namngivna grupper är vissa stadsdels- och förortsbaserade grupper, som bygger på att de inblandade individerna bor i samma bostadsområde, samt vissa familje- och släktbaserade nätverk. Såväl externdefinierade som icke namngivna grupper kan även baseras på t.ex. ett gemensamt ursprung eller gemensamma erfarenheter. Projektbaserade konstellationer är projektgrupper som sätts ihop för att bedriva en vinstdrivande kriminell verksamhet, t.ex. narko- tikasmuggling, storskaliga stölder eller omfattande bedrägerier. Kon- stellationerna består ofta av en eller flera projektledare samt flera medarbetare, vilka kan komma från självdefinierade grupper, extern- definierade grupper och icke-namngivna grupper. Vad gäller de underkategorier av grupper som nämnts ovan kan till en början konstateras att mc-gäng är den sorts gruppering som oftast kategoriseras som självdefinierade. Men även andra grupper som har gett sig själva ett namn omfattas av denna kategori. För mc-gängen är processen fram till ett fullvärdigt medlemskap ofta relativt lång och kan pågå . Det är vanligt med en rekryteringstrappa med olika steg som vanligtvis måste passeras innan fullvärdigt medlems- kap kan komma i fråga. Vissa grupper beskrivs ha en affärsidé där det ledande skiktet tjänar pengar på medlemmarnas avgifter. För att ytterligare öka ledarnas vinster kan medlemmar även bötfällas för upplevda oförrätter. Till följd av affärsupplägget har dessa grupper en mer offensiv rekrytering än övriga grupper (se vidare avsnitt 3.5). Medlemmar i de självdefinierade grupperna sägs ofta ha egna agendor, och syftet med medlemskapet är att tjäna pengar. Trots anknytningen till gruppen är varje person alltså oftast sin egen och kan göra kriminella affärer eller genomföra projekt med personer inom eller utanför den grupp som personen tillhör. För att hålla ihop grupperna tillämpas hierarkier och kollektiva regler. För denna grupp är det kollektiva skrämselkapitalet centralt, vilket grup- pernas symboler tjänar som en påminnelse om. Medlemmarna kan dra särskild fördel av gruppens skrämselkapital om de i enskild regi gör kriminella affärer. Stadsdels- och förortsbaserade grupper/lokala kriminella nätverk Gemensamt för stadsdels- och förortsbaserade grupper är att med- lemmarna har kopplingar till ett gemensamt bostadsområde, och att de ofta har växt upp tillsammans och ingått i samma umgängeskrets sedan de var barn. Denna typ av relationsbaserade nätverk kan vara särskilt starka för ungdomar och ta formen av kompisgäng. De involverade personerna känner varandra och har gemen- samma intressen. Bilden är att det sällan sker någon aktiv rekrytering till sådana grupper. Det är snarare så att vissa personer gradvis glider in i kriminalitet som en följd av att de bor i ett visst område och befinner sig i en miljö med kriminellt aktiva personer i närheten, varvid äldre kriminella kan fungerar som förebilder för yngre per- soner (se vidare avsnitt 3.5). Grupperna har i regel inte lika struk- turerade beslutsvägar som inom mc-gängen, utan besluten tas ofta på individnivå. Stadsdels- och förortsbaserade grupper använder sällan något gruppnamn, symboler eller attribut. I stället händer det att de omnämns med namn som myntats av Polisen eller medierna. Dessa sorters grupper benämns ibland även som lokala kriminella nätverk eller territoriella nätverk. Begreppen synes alltså avse i huvud- sak samma sak som stadsdels- och förortsbaserade grupper och gemensamt för dessa nätverk är, utöver att de oftast beskrivs som lösa till sin struktur, den koppling som i regel finns till utsatta områden (se vidare avsnitt 3.3.3).23 Vid våra kontakter med har bl.a. beskrivits att de personer som ingår i den här typen av grupper ofta inte betraktar sig själva som medlemmar i ett gäng eller en organisation utan som vänner eller ”bröder” som gör affärer eller ”business” ihop. har det under arbetets gång framkommit uppgifter om grupper som får anses falla inom denna kategori av kriminella nätverk och som har en högre organisationsgrad, t.ex. med krav på medlemsavgifter. Det är alltså svårt att inordna alla konstellationer inom denna kate- gori under en gemensam definition. Familje- och släktbaserade nätverk Som namnet antyder består familje- och släktbaserade nätverk av per- soner som delar släktskap med varandra. Starka familje- och släkt- traditioner kan utgöra grunden till maktstrukturer, lojalitetsband och förtroende. Typiskt sett behöver det inte vara fråga om kärnfamiljer och nära släktingar. I stället kan i många fall familje- och släktbanden sträcka sig långt och omfatta många personer. används beteck- ningen (kriminella) klaner för att markera att det rör sig om en vid skara och att nätverken härrör från länder med s.k. klansamhällen. Medlemmarna i familje- och släktbaserade nätverk kan sägas födas in i nätverket och i takt med att personerna blir äldre och får mer erfarenhet kan de successivt tilldelas större ansvar (se vidare av- snitt 3.5). Inte heller familje- och släktbaserade grupper beskriver vanligtvis sin grupp genom namn eller olika attribut. I likhet med de stadsdels- och förortsbaserade grupperna kan de antingen tilldelas 23Polismyndigheten m.fl. (2019) s. 21 och 27, (2019a), Kriminella nätverk inom den organiserade brottsligheten i polisregion , s. 7 f. Se även Kriminalvården (2019), Vägen ut ur gänget, Om manligheter, broderskap och svikna förhoppningar, s. 39. ett namn av Polisen eller medierna, eller så har de inget namn. Enligt våra kontakter med är dessa nätverk vanligare i vissa delar av landet än andra, och finns bl.a. i och , samt drivs inte bara av ekonomisk utan även av en ambition att kontrollera de områden där de förekommer.24 Gemensamt ursprung och/eller gemensamma erfarenheter Grupper som baseras på ett gemensamt ursprung och/eller gemen- samma tidigare erfarenheter kan t.ex. avse personer som har samverkat i en projektbaserad konstellation och på så sätt lärt känna varandra väl, eller kan ha tillbringat tillsammans på anstalt (s.k. fängelsegäng). Det kan också handla om att individerna har ett ursprung i andra länder och har band till samma ort, land eller geo- grafiska region – sådana konstellationer omnämns ibland som etniska nätverk. Överlappning och samarbete mellan grupper Den redovisade indelningen i olika sorters nätverk kan vara värdefull på så sätt att den ger en överblick som underlättar förståelsen av den kriminella miljöns olika grupperingar. De kategorier av grupper som identifieras utifrån t.ex. bostadsområde, släktband eller gemensam bakgrund behöver dock inte ha vattentäta skott mellan sig, snarare har de en starkt överlappande karaktär. Dessutom kan en person ofta ingå i mer än en grupp och inom ramen för t.ex. projekt- baserad brottslighet kan representanter för flera olika sorters grup- per förekomma.25 Det har även beskrivits för oss att samarbeten mellan olika grup- per kan förekomma. Sammantaget låter sig verkligheten alltså inte alltid kategoriseras så enkelt som ovan. 24Se även Acta Publica, Rapport 2020:07, Klanerna. 25Brå 2016:12 s. 36. Våldskapitalet är en gemensam nämnare Även om det finns skillnader mellan de olika sorters kriminella nät- verk som har beskrivits ovan är våldskapitalet (ibland även kallat skrämselkapital) en beståndsdel som genomsyrar dem alla, vilket fram- kommer i olika rapporter samt även har bekräftats i våra kontakter med och Brå m.fl. Våldskapitalet spelar en central roll oavsett om det handlar om konflikter inom grupper och nätverk, konflikter med andra grupper och nätverk eller vinstdrivande brotts- lighet. Det minskar behovet för en individ eller gruppering att använda påtryckningsmedel som direkta hot och våld och underlättar utpress- ning och annan otillåten påverkan. Uttalade hot eller våldshandlingar kan bli överflödiga, ibland räcker det att förövaren eller förövarna visar upp sig eller kommer med subtila antydningar för att skrämma en person.26 Allt lösare sammansatta grupper – men undantag finns Ett annat generellt konstaterande är att det av tillgängliga rapporter kan utläsas att brotten inom allvarlig och organiserad brottslighet till stor del begås utanför formaliserade nätverksstrukturer. Sam- verkan mellan kriminella aktörer beskrivs som bredare än förut och lojaliteter som mindre varaktiga. Många kriminella nätverk är alltså löst sammansatta och rörligheten är stor inom och mellan nätverken. En och samma person kan dessutom vara kopplad till flera nätverk och aktörerna är ofta multikriminella. Syftet med många kriminella nätverk och grupperingar sägs sällan vara att fungera som en kriminell organisation, i betydelsen att brottsligheten utförs av gruppens med- lemmar tillsammans och i en viss bestämd ordning. I stället är det de enskilda individerna som ser fördelar, såsom trygghet och kontakter, med att ingå i en gruppering. I vissa fall handlar det emellertid om sköra situationsbundna allianser.27 finns det som sagt exempel på att även sådana krimi- nella nätverk i utsatta områden som oftast beskrivs som löst sam- 26Brå 2016:12 s. 37, Brå 2018:6, Relationen till rättsväsendet i socialt utsatta områden, s. 67 och Kriminalvården (2019) s. 57 f. 27Polismyndigheten (2017), sammanfattningen, (2019a) s. 6 f. och Brå 2016:12 s. 21 och 127 f. Även i Polisens analys av kommunikation på Encrochat dras slutsatsen att den kriminella samverkan är mer gränslös och utbredd än tidigare, se (2021), Lärdomar av Encrochat – Analysprojekt , s. 7. mansatta kan uppvisa en högre grad av struktur, organisation och planering. 3.3.2Användningen av våld bland kriminella nätverk Historiskt har det förekommit flera större konflikter mellan olika mc-gäng när någon ny aktör försökt etablera sig. pågick vad som kallats det stora mellan olika klubbar. Som en följd av de dramatiska händelserna kring kon- flikterna framstod mc-gängen som de mest våld- samma kriminella grupperna i . Även har dödligt våld och grova våldsbrott kopplats till denna sfär. har beskrivit för oss hur dessa gäng kopplats till bl.a. sprängningar. Mc-gängen pekas dock inte ut som drivande i den våldsutveckling som beskrivits i avsnitt 3.2, varken i rapporter eller vid våra olika kontakter med Polisen m.fl. De framhålls i allmänhet som struktu- rerade i den meningen att beslut om att ta till våld i en konflikt- situation måste sanktioneras på ledningsnivå. Där övervägs vilka konsekvenser våldsanvändningen kan få för klubben i stort. Själv- definierade grupper som är nybildade eller befinner sig i en etabler- ingsfas beskrivs dock som mer benägna att ta till våld än redan etablerade grupper, eftersom de har ett behov av att bygga upp sitt kollektiva våldskapital och bli respekterade i den kriminella miljön.28 Stadsdels- och förortsbaserade grupper/lokala kriminella nätverk Den typ av dödligt våld i den kriminella miljön som har ökat framstår enligt bl.a. Brå i stället i stor utsträckning härröra från vad som bl.a. benämns som förorts- och stadsdelsbaserade grup- per. Också rapporter från t.ex. pekar på ett allt grövre våld mellan individer med koppling till kriminella nätverk i utsatta områden, vilka sägs vara dominerande när det gäller våld i samband med narkotikabrott. Denna bild har bekräftats av våra kon- takter med företrädare för och Brå. Utmärkande för nätverken är att de sällan har en formaliserad organisationsstruk- 28Brå 2016:12 s. 46 f. och Brå 2020:4 s. 12 f. tur som t.ex. mc-gängen (se avsnitt 3.3.1). I stället byggs de ofta upp kring en eller flera tongivande aktörer och andra personer är mer löst knutna till gruppen snarare än genom uttalade medlemskap. Indivi- derna i grupperna beskrivs generellt som mer händelsestyrda och spontana i sin våldsanvändning. Den lösa organisationsformen inver- kar på gruppernas våldsamhet i den meningen att olika beslut om våldsanvändning är relativt decentraliserade och kan fattas på individ- nivå. Detta innebär att tröskeln till våldsanvändning i vissa fall kan vara mycket låg. När en konflikt väl uppstått beskrivs det som att det inte är lätt att backa utan att förlora trovärdighet. I de fall flera tongivande aktörer leder en grupp kan det också medföra att dubbla lojaliteter uppstår och att ledarskap utmanas, sprickor bildas och att nya konstellationer kommer och går. Detta är också en grogrund för interna konflikter som kan utlösa dödligt våld.29 I en Brå-studie baserad på intervjuer med personer som själva har erfarenhet av skjutvapenvåld åskådliggörs hur man kan se på relatio- ner och samarbeten i denna sorts kriminella miljö. Dessa beskrivs ofta i termer av vänskap och lojalitet. Betydelsen av att ha vuxit upp tillsammans betonas; relationerna tycks ofta ha tagit form utanför den kriminella miljön. Många motsätter sig tanken att de skulle ha varit del av etablerade, stabila samarbeten. De identifierar sig inte som formella nätverk eller gäng, och inte heller framstår detta som ett eftersträvansvärt ideal. Med andra ord premieras vänskap och gemensam historia framför gemensamma regler och symboler. Efter- som intervjupersonerna främst ingår i konstellationer baserade på vänskap och gemensam uppväxt, framträder inga tydligt dragna gränser för var en konstellation börjar och en annan slutar. Enligt Brå är det övergripande intrycket att den kriminella miljö som inter- vjupersonerna beskriver är mindre organiserad och relativt instabil. Det sägs även att en brottshandling i detta sammanhang inte behöver vara knuten till en gruppering, utan snarare till en enskild person, varför det kan vara missvisande att avgränsa relationerna mellan de berörda kriminella till särskilda grupperingar.30 29Brå 2020:4 s. 13 f., (2017) s. 10 och m.fl. (2019) s. 21 och 27. 30Intervjuerna har främst skett med personer med anknytning till områden som kännetecknas av ett socioekonomiskt utanförskap, eftersom tidigare studier visar på en högre förekomst av skjutningar i sådana områden. Studiens huvudfokus anges därmed avse den del av den krimi- nella miljön som består av vad som beskrivs som nätverk eller stadsdels- och förortsbaserade grupper. Se Brå 2019:3 s. 7, 19 och 34 ff. Se vidare avsnitt 3.3.3 där vi lämnar en fördjupad bild över kon- flikterna i denna del av den kriminella miljön. Familje- och släktbaserade nätverk Till beskrivningen bör även läggas familje- och släktbaserade nät- verk. Många av dessa s.k. klaner anses ha lätt för att ta till grovt våld och pekas ibland ut i samband med våld kopplat till t.ex. narkotika- brottslighet. Några av nätverkens kärnor beskrivs också vara genom- syrade av föreställningen att oförrätter måste besvaras för att gruppen ska upprätthålla sin heder och respekt. Konsekvensen blir att även mycket triviala konflikter kan resultera i allvarligt våld och användning av skjutvapen. framhålls att det har uppstått en alternativ rättsordning inom denna sfär, där vissa personer till följd av makt (och ibland religion) fått en medlande funktion i vissa konflikter. Man kan där förhandla om konflikten och frias eller fäl- las. Exempelvis kan ”domslut” om att betala ”böter” meddelas.31 Enligt våra kontakter med står dessa nätverk, jämfört med de stadsdels- och förortsbaserade grupperna, för en mindre del av det våld och den brottsutveckling som beskrivits i avsnitt 3.2. De har dock beskrivits som kapabla till mycket grovt våld av Polisen och utpekas även som kopplade till skjutningar, spräng- ningar och dödligt våld. uppges de vara organiserade och såsom beskrivits, använda sig av medling vilket kan vara en orsak till att de inte uppfattas vara lika snabba att ta till våld.32 3.3.3En beskrivning av konflikterna och deras orsaker m.m. Orsakerna till kriminella uppgörelser och konflikter är inte helt enkla att sammanfatta. Motiven varierar och konflikterna kan vara både externa och interna ur ett grupperspektiv. De kan också i olika grad vara relaterade främst till individer, men växa till gruppnivå beroende på kopplingar till kriminella nätverk. I det följande ges en beskrivning av sådana konflikter som kan kopplas till kriminella 31Brå 2016:4 s. 78, Brå 2020:4 s. 13 f. och m.fl. (2019) s. 21. 32Se även Acta Publica Rapport 2020:07 s. 9. Vårt fokus ligger särskilt på sådana, ofta löst sammansatta nätverk, i utsatta områden som främst anses ligga bakom de senaste årens våldsutveckling, dvs. stadsdels- och förortsbaserade grupper/ lokala kriminella nätverk (se avsnitt 3.3.1 och 3.3.2). Både skjutningar och sprängningar, men även annat allvarligt våld, förekommer inom ramen för konflikterna. Det beskrivs i rapporter att skjutvapen i regel används när avsikten är att döda. Det sägs även att upplever att tröskeln att använda skjutvapen är lägre än tidigare och att konflikterna har eskalerat från att man tidigare sköt i benet för att markera och skrämma till att det i högre utsträckning skjuts för att döda, vilket är en trend som särskilt ses i storstadsområdena. Sprängningar används i stället oftast för att förmedla en markering eller ett hot inom ramen för en kon- flikt (men sker också i utpressningssyfte), vilket bl.a. indikeras av att tillvägagångssättet främst används mot egendom och mindre ofta direkt mot någon individ i form av personvåld.33 Bilden av hur skjutningar och sprängningar används har i huvud- sak bekräftats genom våra kontakter med och Brå, även om det framkommit att sprängningar ibland även används som ett medel för dödligt våld. När beslut om våldsaktioner tas inom den kriminella miljön är det vanligt att uppdraget går till någon längre ner i hierarkin. Det är således ofta individer i de lägre skikten eller yngre våldsbenägna personer som utövar våldet (se även avsnitt 3.5.4).34 Även enligt våra kontakter med förekommer det att det dödliga våldet utförs på beställning, snarare än att den individ som ligger bakom själv utövar våldet. Samma bild ges i Polisens analys av kommunikationen på Encrochat (en krypterad informationstjänst som användes av kriminella), av vilken det fram- går att distansen mellan anstiftare och utförare kan försvåra lag- föringen av sådana brott.35 33Polismyndigheten (2017a) s. 26 f. och (2019a) s. 11. 34Brå 2016:12 s. 77 ff. och m.fl. (2019) s. 21. 35Polismyndigheten (2021) s. 14. Konflikter mellan olika kriminella grupper kan röra narkotika, för- säljningsområden och pengar. De kan också ha sin upprinnelse i mer personliga konflikter mellan enskilda medlemmar, som sedan ut- vecklas till fullskaliga konflikter mellan grupperna de tillhör. Kon- flikterna kan alltså röra både mer affärsmässiga saker, t.ex. obetalda skulder eller andra fordringar, och förhållanden av mer privat karak- tär, såsom flickvänner eller vissa beteenden som upplevts som krän- kande. Även utländsk forskning visar att konflikter i gängmiljö som leder till dödligt våld kan ha sitt ursprung i mycket olika samman- hang och motiv. Ofta omtalas s.k. gängkrig i medierna, och ibland även av Polisen, som en strid om revir eller marknadsandelar. Vissa studier talar emellertid för att det är ovanligt med konflikter mellan grupper om marknadsandelar och att endast en mindre del av kon- flikterna kan kopplas ihop med revirstrider. De skjutningar som sker har av Brå snarare bedömts till stor del handla om individrelaterade konflikter som uppstår till följd av upplevda kränkningar och oför- rätter.