sou · H9B317 · 2021-03-31 00:00:00 — Utredningens förslag: Bestämmelserna i 2 kap. 2 § första stycket om näringsidkarens informationsskyldighet innan ett avtal ingås ändras på följande sätt. Näringsidkaren ska, utöver information om sin e-postadress, även informera konsumenten om andra medel för kommunika- tion via internet som näringsidkaren tillhandahåller och som gör det möjligt för konsumenten att bevara uppgifter i en läsbar och varaktig form. Om näringsidkaren agerar för någon annans räk- ning ska motsvarande uppgifter lämnas för den näringsidkaren (punkten 1). Näringsidkaren ska informera om ifall priset har personanpas- sats på grund av automatiserat beslutsfattande (punkten 4). Näringsidkaren ska informera om funktionen hos en vara med digitala delar, digitalt innehåll eller en digital tjänst, inbegripet tekniska skyddsåtgärder (punkten 19). Näringsidkaren ska, i den utsträckning denne känner till eller rimligen kan förväntas känna till det, informera om kompatibilitet och driftskompatibilitet mellan varor med digitala delar, digitalt innehåll och digitala tjänster (punkten 20). Utredningens bedömning: Det finns inte behov av lagändringar med anledning av att det i konsumenträttighetsdirektivet införs en bestämmelse om att näringsidkaren ska informera om att det finns en rättslig garanti om avtalsenlighet, inte bara för varor, utan även för digitalt innehåll och digitala tjänster. Moderniserade bestämmelser om distansavtal och avtal utanför affärslokaler I artikel 6 i konsumenträttighetsdirektivet finns bestämmelser om vilken information som näringsidkaren ska ge konsumenten innan ett avtal ingås. Artikel 6.1 c har ändrats på det sättet att ordet fax- nummer har utgått. Vidare har ett tillägg gjorts om att näringsidkare som utöver e-post tillhandahåller andra medel för kommunikation via internet och som garanterar att konsumenten kan lagra korre- spondens med denne på ett varaktigt medium, ska informera om dessa. Bestämmelsen syftar till att konsumenten enkelt ska kunna identifiera och kontakta näringsidkaren. Direktivbestämmelsen har genomförts i 2 kap. 2 § första stycket punkten 1 i . Enligt punkten 1 ska näringsidkaren, innan ett av- tal ingås ge konsumenten information om sitt namn, organisations- nummer, telefonnummer och telefaxnummer samt sin adress och e-postadress, och, om näringsidkaren agerar för någon annans räk- ning, dennes motsvarande uppgifter. Utredningen konstaterar att kravet på att näringsidkaren ska in- formera om telefaxnummer nu behöver tas bort från den nämnda bestämmelsen i och att ett tillägg behöver göras avseende andra medel för kommunikation via internet än e-post. I direktivet används begreppet varaktigt medium. I tidigare lagstiftningssammanhang har det bedömts lämpligare att i lagtexten använda uttrycket i en läsbar och varaktig form (se t.ex. formuleringarna i 2 kap. 3 a § andra stycket och 2 kap. 4 § andra stycket).10 Uttrycket varaktigt medium före- kommer därför inte i lagen. De båda begreppen har dock samma inne- börd. I enlighet med detta föreslår utredningen att uttrycket i en läs- bar och varaktig form används även i den nu aktuella bestämmelsen. I artikel 6 i direktivet har införts en ny bestämmelse (artikel 6.1 ea) som innebär att näringsidkaren, om tillämpligt, ska informera om att priset har personanpassats på grundval av automatiskt beslutsfattande. Bakgrunden till bestämmelsen är att näringsidkare kan person- anpassa priset på sina erbjudanden till specifika konsumenter eller specifika grupper av konsumenter baserat på automatiserat besluts- fattande och profilering av konsumentbeteende, som ger närings- 2004/05:13 s. 44 f. och prop. 2013/14:15 s. 36. Moderniserade bestämmelser om distansavtal och avtal utanför affärslokaler idkarna möjlighet att bedöma konsumenternas köpkraft. Konsu- menterna bör därför tydligt informeras när det pris som anges har personanpassats på grundval av automatiserat beslutsfattande, så att de kan ta hänsyn till eventuella risker när de fattar sitt köpbeslut. En bestämmelse med motsvarande informationskrav bör införas i . Utredningen föreslår att bestämmelsen införs i en ny punkt 4 i 2 kap. 2 § första stycket. 7.4.3Information om att det finns en rättslig garanti Enligt artikel 6.1 l i direktivet ska näringsidkaren påminna konsu- menten om att det finns en rättslig garanti om avtalsenlighet för varorna. Bestämmelsen har ändrats på det sättet att näringsidkaren även ska påminna om att det finns en rättslig garanti om avtals- enlighet för digitalt innehåll och digitala tjänster. I 2 kap. 2 § finns inte någon särskild bestämmelse som ut- tryckligen nämner begreppet rättsliga garantier. I samband med genom- förandet av direktivet infördes dock ett informationskrav som tog sikte på den rätt som konsumenten har att reklamera enligt lag (punkten 8). Vidare infördes ett informationskrav rörande garantier eller liknande utfästelser (punkten 12). Med anledning av vissa syn- punkter från kommissionen om genomförandet av direktivet och att det saknades en definition av begreppet garanti har informations- kravet i punkten 12 förtydligats så att det nu framgår att information ska ges om åtaganden från näringsidkaren eller tillverkaren om att, utöver vad som följer av lag, betala tillbaka det som betalats för varan, byta ut eller reparera den eller utföra någon form av service på den, ifall varan inte överensstämmer med uppgifter som lämnats i utfästelser eller marknadsföring eller om det finns andra avvikelser från uppgifter som lämnats på ett sådant sätt. I samband med lag- ändringen konstaterades att begreppet rättsliga garantier inte defi- nieras i direktivet och att det inte används i svensk förmögenhets- rättslig lagstiftning men att det – till skillnad från kommersiella garantier – förefaller ta sikte på rättigheter och skyldigheter som följer av lag (se prop. 2019/20:63 s. 30). Enligt utredningens bedömning bör slutsatsen kunna dras att uttrycket rättslig garanti avser den rätt som en konsument har enligt lag att åberopa ett fel i en vara, digitalt innehåll eller en digital tjänst, Moderniserade bestämmelser om distansavtal och avtal utanför affärslokaler rätten att reklamera. Det är alltså fråga om informationskravet i punkten 8. Bestämmelsen är utformad på ett sådant sätt att den gäller alla avtal som omfattas av lagens tillämpningsområde dvs. såväl köp av varor som digitalt innehåll och digitala tjänster. Utredningen bedömer därför att det inte finns behov av några lag- ändringar med anledning av den nya lydelsen i direktivet. 7.4.4Information om funktionalitet, kompatibilitet och driftskompatibilitet Enligt artikel 6.1 r i direktivet ska näringsidkaren ge information om funktionen, inklusive användning av tekniska skyddsåtgärder för digi- talt innehåll. Enligt artikel 6.1 s ska information ges om det digitala innehållets relevanta driftskompatibilitet med maskin- och program- vara enligt vad näringsidkaren känner till eller rimligen kan förväntas ha känt till. Informationskraven i de båda bestämmelserna har utvidgats till att även gälla varor med digitala delar och digitala tjänster. Enligt artikel 6.1 s ska näringsidkaren nu också informera om relevant kom- patibilitet och driftskompatibilitet mellan varor med digitala delar, digitalt innehåll och digitala tjänster, enligt vad näringsidkaren känner till eller rimligen kan förväntas ha känt till. I direktivet har införts definitioner av begreppen funktionalitet, kompatibilitet och driftskompatibilitet. Det hänvisas till definitio- ner av samma begrepp i direktivet om tillhandahållande av digitalt innehåll och digitala tjänster. I 2 kap. 2 § första stycket 18 finns en bestämmelse om näringsidkarens skyldighet att informera om funktionen hos digitalt innehåll. Bestämmelsen innebär att närings- idkaren innan avtal ingås ska informera om funktionen hos digitalt innehåll, inbegripet tekniska skyddsåtgärder, och, i den utsträckning näringsidkaren känner till eller rimligen kan förväntas känna till det, vilken maskin- och programvara som krävs för att använda det digi- tala innehållet. Med anledning av de nya direktivbestämmelserna behöver infor- mationskravet om funktionaliteten hos digitalt innehåll utvidgas så att det även gäller varor med digitalt innehåll och digitala tjänster. Som redogjorts för i avsnitt 7.3 har det i direktivet införts en defi- nition av funktionalitet. Enligt utredningens bedömning tillför den knappast något i sak när det gäller förståelsen av bestämmelsen. Moderniserade bestämmelser om distansavtal och avtal utanför affärslokaler redningen bedömer alltså att det inte finns behov av att införa en definition av begreppet funktionalitet i lagen. I syfte att göra regleringen överskådlig bör det utvidgade infor- mationskravet i fråga om kompatibiliteten och driftskompatibiliteten införas i en ny egen punkt. Det bör utformas i nära anslutning till direktivtexten. Som framgår av avsnitt 7.3 föreslår utredningen att begreppen kompatibilitet och driftskompatibilitet definieras i lagen. 7.5Avtal som ingås på en marknadsplats online Utredningens förslag: Innan ett avtal ingås på en marknadsplats online ska den näringsidkare som tillhandahåller marknadsplat- sen ge konsumenten information om 1.de kriterier som främst bestämmer rankningen av de erbjudan- den som presenteras vid en sökning och deras betydelse jäm- fört med andra kriterier, 2.huruvida den som erbjuder en vara, en tjänst eller digitalt inne- håll är näringsidkare eller inte, baserat på dennes uppgift om det, 3.ifall den som erbjuder en vara, en tjänst eller digitalt innehåll inte är näringsidkare, att bestämmelserna i denna lag och andra konsumentskyddande lagar inte gäller, och 4.i tillämpliga fall, hur förpliktelserna enligt avtalet är uppdelade mellan den som erbjuder en vara, en tjänst eller digitalt inne- håll och den som tillhandahåller marknadsplatsen. Informationen ska ges klart och begripligt och på ett sätt som är anpassat till det medel för distanskommunikation som används. Informationen om de kriterier som främst bestämmer rankningen av erbjudanden ska ges i ett särskilt avsnitt i onlinegränssnittet och vara direkt och lätt tillgänglig från den plats där sökresultaten presenteras. Moderniserade bestämmelser om distansavtal och avtal utanför affärslokaler 7.5.1Något om marknadsplatser online En marknadsplats online är en så kallad onlinebaserad förmedlings- tjänst. används i stället uttrycket digital marknadsplats eller e-marknadsplats. På en marknadsplats online ingår det företag som tillhandahåller marknadsplatsen avtal med företag och andra som vill sälja varor eller tjänster på marknadsplatsen. Konsumenter kan köpa varor och tjänster av dessa. Marknadsplatsens uppgift är att koppla samman köpare och säljare och att möjliggöra transaktioner mellan självständiga parter. Den hjälper konsumenter att sortera och pre- sentera produkter som erbjuds. Marknadsplatser online har blivit en växande form av e-handel. Utvecklingen har skapat nya möjligheter för företag att nå konsumenter. Leverantören av marknadsplatsen kan ibland fun- gera som en ren mellanhand mellan säljaren och köparen. Det kan dock också vara så att leverantören av marknadsplatsen är aktiv under försäljningsprocessen och även säljer produkter i eget namn. Företaget kan t.ex. tillhandahålla marknadsföring, lagring och leve- rans av produkter, betalningslösningar, leveranstjänster och tar hand om returer, kundvård och klagomål.11 Som exempel på marknadsplatser online som är globala kan näm- nas Amazon, AliExpress, E-bay och Wish. Blocket och är exempel på svenska marknadsplatser. Genom och rådets förordning (EU) 2019/1150 av om främjande av rättvisa villkor och transparens för företagsanvändare av onlinebaserade förmedlingstjänster (EU:s plattformsförordning), har informationskrav införts för leverantörer av onlinebaserade förmedlingstjänster, dvs. bland annat leverantörer av marknadsplatser online. Informationskraven i förordningen gäller i förhållande till de företag som erbjuder varor och tjänster på mark- nadsplatserna. Syftet med förordningen är att företag som erbjuder varor och tjänster på marknadsplatsen ska erbjudas ändamålsenlig transparens, rättvisa villkor och effektiva möjligheter till prövning. 11För en närmare beskrivning av marknadsplatser online, se (2019): Digitala marknadsplatser och e-handelsplattformar, Rapport. Moderniserade bestämmelser om distansavtal och avtal utanför affärslokaler I konsumenträttighetsdirektivet har införts en ny artikel, 6 a, med särskilda informationskrav för avtal som ingås på marknadsplatser online. Bakgrunden är att när konsumenter erbjuds produkter på marknadsplatser online är både den som tillhandahåller marknads- platsen och den som säljer produkten delaktiga i tillhandahållandet av den förhandsinformation som ska ges innan avtal ingås. Det kan vara svårt för konsumenter att förstå vem som är deras avtalspart och hur deras rättigheter och skyldigheter påverkas. EU:s plattforms- förordning innehåller inte några särskilda informationskrav till för- mån för konsumenter som köper produkter på marknadsplatserna. Det finns därför behov av kompletterande informationskrav (skäl 24 i ändringsdirektivet). En marknadsplats online definieras i direktivet som en tjänst som använder programvara inbegripet en webbplats, en del av en webb- plats eller en applikation, som administreras av en näringsidkare eller för dennas räkning, som ger konsumenter möjlighet att ingå distans- avtal med andra näringsidkare eller konsumenter.12 En leverantör av en marknadsplats online definieras som en näringsidkare som till- handahåller en marknadsplats online till konsumenter. (Se artikel 2.17 och 18). Enligt den nya artikel 6 a ska leverantören av marknadsplatsen online, innan en konsument blir bunden av ett distansavtal eller ett motsvarande erbjudande på en marknadsplats online, utan att det påverkar tillämpningen av direktiv /29/EG, klart och tydligt, och på ett sätt som är lämpligt för medlet för distanskommunikation, ge konsumenten information om följande: a)Allmän information, som tillhandahålls i ett särskilt avsnitt av onlinegränssnittet och är direkt och enkelt tillgänglig från den sida där sökresultaten presenteras, om de huvudparametrar som bestämmer rankningen, enligt definitionen i artikel 2.1 m i direktiv /29/EG, av erbjudanden som presenteras för konsumenten till följd av sökningen och dessa parametrars relativa betydelse jämfört med andra parametrar. 12Definitionen av marknadsplats online har formulerats mer teknikneutralt än i Europaparla- mentets och rådets förordning (EU) nr 524/2013 av om tvistlösning online vid konsumenttvister och om ändring av förordning (EG) nr 2006/2004 och direktiv /22/EG (förordningen om tvistlösning online vid konsumenttvister) (EUT L 165, , s. 1) och och rådets direktiv (EU) 2016/1148 av om åtgärder för en hög gemensam nivå på säkerhet i nätverks- och informationssystem i hela unionen (EUT L 194, , s. 1). Moderniserade bestämmelser om distansavtal och avtal utanför affärslokaler b)Huruvida den tredje part som erbjuder varorna, tjänsterna eller det digitala innehållet är näringsidkare eller inte, på grundval av den tredje partens förklaring till leverantören av marknadsplatsen online. c)När den tredje part som erbjuder varorna, tjänsterna eller det digi- tala innehållet inte är en näringsidkare, att konsumenträttigheterna enligt unionens konsumentskyddslagstiftning inte är tillämpliga på avtalet. d)I tillämpliga fall, hur skyldigheterna enligt avtalet är uppdelade mellan den tredje part som erbjuder varorna, tjänsterna eller det digitala innehållet och leverantören av marknadsplatsen online; denna informa- tion påverkar inte det ansvar som leverantören av marknadsplatsen on- line eller tredjepartsnäringsidkaren har när det gäller avtalet enligt annan unionsrätt eller nationell rätt. Av artikeln framgår att medlemsstaterna, utan att det påverkar tillämp- ningen av direktiv /31/EG13, får införa ytterligare informations- krav för leverantörer av marknadsplatser online. Sådana bestämmelser ska vara proportionella, icke-diskriminerande och motiverade med hänsyn till konsumentskyddet. 7.5.3Nya informationskrav för avtal som ingås på en marknadsplats online De nya informationskraven för leverantörer av marknadsplatser on- line bör lämpligen genomföras i en egen ny paragraf, 2 b §, i andra kapitlet . I syfte att säkerställa en enhetlig tillämpning inom unionen bör informationskraven utformas i nära anslutning till direktivtexten. Bestämmelserna bör formuleras så att de riktar sig till den näringsidkare som tillhandahåller marknadsplatsen. Detta ligger i linje med direktivets definition av begreppet leverantör av en marknadsplats online och innebär att det inte behöver införas någon särskild definition av detta begrepp i lagen (se avsnitt 7.3). I avsnitt 5.4 och 5.5 föreslår utredningen att det även i MFL in- förs informationskrav om rankning och huruvida den som erbjuder en produkt på en marknadsplats online är näringsidkare. Det är i dessa avseenden fråga om en viss överlappning i regleringen. Även de bakomliggande direktiven är dock utformade så. I artikel 6 a i konsumenträttighetsdirektivet framhålls att informationskraven där gäller utan att det påverkar tillämpningen av direktiv /29/EG. Med hänsyn till hur direktiven är utformade och i syfte att undvika 13Europaparlamentets och rådets direktiv /31/EG av om vissa rättsliga aspekter på informationssamhällets tjänster, särskilt elektronisk handel, på den inre marknaden. Moderniserade bestämmelser om distansavtal och avtal utanför affärslokaler oklarhet anser utredningen att informationskraven i konsument- rättighetsdirektivet i sin helhet bör komma till uttryck i . Utredningen bedömer att det inte finns skäl att utnyttja möjlig- heten i direktivet att införa ytterligare informationskrav utöver de som regleras i direktivet. Informationskraven i direktivet bedöms vara tillräckliga för att tillgodose konsumenternas behov av informa- tion vid avtal som ingås på en marknadsplats online. Bestämmelserna i direktivet om hur informationen ska ges bör lämpligen genomföras genom ändringar i 3 § . Av paragrafens första stycke framgår att information enligt 2 och 2 a §§ ska ges klart och begripligt och på ett sätt som är anpassat till det medel för distans- kommunikation som används. Den bestämmelsen bör även göras tillämplig i fråga om det nya informationskravet som riktar sig till den näringsidkare som tillhandahåller en marknadsplats online. I para- grafen bör vidare läggas till en bestämmelse om att informationen om de kriterier som främst bestämmer rankningen av erbjudanden ska ges i ett särskilt avsnitt i onlinegränssnittet och vara direkt och lätt tillgänglig från den plats där sökresultaten presenteras (jfr utred- ningens överväganden i avsnitt 5.5 om informationskravet gällande rankning i MFL). 7.6Tjänster som börjar utföras under ångerfristen Utredningens bedömning: Det finns inte behov av några lagänd- ringar med anledning av tilläggen i konsumenträttighetsdirektivet om tjänster som börjar utföras under ångerfristen. I artikel 7 och 8 i konsumenträttighetsdirektivet finns vissa bestäm- melser om ingående av distansavtal och avtal utanför affärslokaler. Artikel 7.3 och 8.8 tar sikte på tillhandahållandet av tjänster eller leverans av vatten, gas eller el i de fall när försäljningen inte sker i en begränsad volym eller en fastställd kvantitet. Om konsumenten vill att utförandet av tjänsten eller leveransen ska inledas redan under ångerfristen ska näringsidkaren kräva att konsumenten kommer in med en uttrycklig begäran om det. Vid avtal utanför affärslokaler ska begäran ges på ett varaktigt medium. Bestämmelserna bör läsas tillsammans med artikel 14.3 som regle- rar konsumentens skyldigheter vid frånträde av avtal. Moderniserade bestämmelser om distansavtal och avtal utanför affärslokaler menten utövar sin ångerrätt efter att ha lämnat in en begäran i enlighet med artiklarna 7.3 eller 8.8 ska konsumenten betala närings- idkaren ett belopp som står i proportion till omfattningen av de tjänster som tillhandahållits fram till dess att konsumenten under- rättar näringsidkaren om att han utövar sin ångerrätt. Det finns även ett samband med artikel 16.1 som innebär att ångerrätten inte gäller för avtal om tillhandahållande av en tjänst sedan tjänsten fullständigt utförts, såvida tjänsten har börjat utföras med konsumentens uttryck- liga samtycke och konsumenten medgett att ångerrätten går förlorad efter det att näringsidkaren fullgjort avtalet. Genom ändringsdirektivet har det förtydligats att artiklarna 7.3 och 8.8 gäller avtal som innebär en betalningsförpliktelse för konsu- menten. Vidare har tillagts att näringsidkaren ska begära att konsu- menten medger att konsumentens ångerrätt går förlorad efter det att näringsidkaren fullständigt utfört avtalet. Ändringarna innebär att bestämmelserna nu stämmer bättre överens med det nämnda undan- taget från ångerrätten i artikel 16.1 och konsumentens skyldigheter vid frånträde av avtalet i artikel 14.3. Vid genomförandet av konsumenträttighetsdirektivet infördes i inte någon särskild bestämmelse om vad näringsidkaren ska kräva när en tjänst m.m. inleds under ångerfristen. Av 2 kap. 11 § 1 framgår dock att ångerrätten inte gäller för avtal som avser en tjänst som har fullgjorts, om konsumenten uttryckligen har samtyckt till att tjänsten börjar utföras och gått med på att det inte finns någon ångerrätt när tjänsten har fullgjorts. I 2 kap. 15 § 3 och 4 regleras vad konsumenten ska ersätta näringsidkaren för vid utövande av ånger- rätten. Enligt punkten 3 ska konsumenten ersätta näringsidkaren med en proportionell andel av det avtalade priset, i den mån priset är skä- ligt, för en tjänst som delvis utförts innan konsumenten utövade ångerrätten, under förutsättning att konsumenten uttryckligen, och i fråga om avtal utanför affärslokaler i en handling eller i någon annan läsbar och varaktig form,14 har begärt att tjänsten skulle börja utföras under ångerfristen, och näringsidkaren har gett konsumenten infor- mation enligt 2 § första stycket 9 och 11 på det sätt som anges i 3 § eller 5 § första stycket. 14Kravet på att begäran skulle lämnas i en handling eller i någon annan läsbar och varaktig form tillades efter det att kommissionen ifrågasatt genomförandet av direktivet i denna del, se prop. 2019/20:63 s. 36 f. Moderniserade bestämmelser om distansavtal och avtal utanför affärslokaler I punkten 4 finns en motsvarande bestämmelse för avtal om vatten, gas eller el, när försäljningen inte skett i en begränsad volym eller en fastställd kvantitet, eller fjärrvärme, där leveransen påbörjats innan konsumenten utövade ångerrätten. Som har beskrivits framgår det av regleringen i att närings- idkaren måste kräva att konsumenten uttryckligen begär att tjänsten ska börja utföras, för att ha rätt till en andel av priset för en tjänst som delvis utförts om konsumenten ångrar avtalet innan ångerfristen löpt ut. Vidare förutsätter en tillämpning av undantaget från ånger- rätten för tjänster som har fullgjorts att konsumenten har medgett att det inte finns någon ångerrätt. Som framgår av avsnitt 7.9 föreslår utredningen att det i bestämmelsen görs ett tillägg om att detta endast ska gälla för tjänster som innebär en betalningsförpliktelse för konsumenten. Enligt utredningens bedömning innebär detta att svensk rätt lever upp till direktivets krav, även i förhållande till de ändringar som införs genom ändringsdirektivet. Det behövs inga ytterligare lagändringar med anledning av ändringarna i direktivet om tjänster som börjar utföras under ångerfristen. 7.7Näringsidkarens skyldighet att ge konsumenten ett standardformulär för utövande av ångerrätten Utredningens bedömning: Det finns inte behov av några lagänd- ringar med anledning av ändringarna i konsumenträttighetsdirektivet om näringsidkarens skyldighet att ge konsumenten ett standard- formulär för utövande av ångerrätten.