sou · H9B389 · 2021-11-02 00:00:00 — Som exempel kan nämnas förbud mot större folksamlingar, förbud eller restriktioner när det gäller tillgång till offentliga in- stitutioner, kyrkor och äldreboenden, samt restriktioner för kollek- tivtrafik.116 De långtgående ändringarna i epidemilagen har kritiserats, fram- för allt för att lagstiftningsprocessen har gått för snabbt, att det sed- vanliga remissförfarandet inte följts och att bestämmelserna inte övervägts och motiverats i tillräcklig utsträckning. Den danska ut- redningsgruppen som på uppdrag av utrett hantering av covid-19-pandemin, gjorde bedömningen att det sak- nats tillräcklig uppmärksamhet på alla de aspekter som ger upphov till juridiska överväganden. Vidare har utredningsgruppen anfört att de ändringar som infördes endast i mycket begrän- sad omfattning innehåller rättssäkerhetsgarantier.117 I den nya epidemilagen är beslutsfattandet alltjämt centraliserat och de nya smittskyddsåtgärderna kvarstår. Avslutningsvis kan näm- nas att det redan före pandemin fanns vissa straffbestämmelser vid överträdelser av lagen. 4.2Vilka ansvarar för smittskyddet? hade tillsammans med Smittskyddsinstitu- tet det centrala ansvaret inom smittskyddet. 115Folketinget (2021), Håndteringen af covid-19 i – Rapport afgivet af den af Folke- tingets Udvalg for Forretningsordenen nedsatte udredningsgruppe vedr. Håndteringen af covid-19. 116Folketinget (2021), Håndteringen af covid-19 i – Rapport afgivet af den af Folke- tingets Udvalg for Forretningsordenen nedsatte udredningsgruppe vedr. Håndteringen af covid-19, och m.fl., Covid-19 and Emergency laws in , SvJT 2020. 117Folketinget (2021), Håndteringen af covid-19 i – Rapport afgivet af den af Folke- tingets Udvalg for Forretningsordenen nedsatte udredningsgruppe vedr. Håndteringen af covid-19. bildades genom en sammanslagning av dåvarande och Statens folkhälsoinstitut.118 överfördes vissa delar av verksamhet, bl.a. miljöhälsa och miljö- och folkhälsorapportering, till den nya myndigheten. Bil- dandet av en ny myndighet för folkhälsofrågor ingick som det tredje steget i en process för att skapa en ny myndighetsstruktur inom hälso- och sjukvården och . Det samordnade ansvaret för smittskyddsområdet och ansvaret för de myndighetsuppgifter som följer av smittskyddslagen m.m., som då hanterades av Social- styrelsen, övertogs dock inte av förrän i ett fjärde steg den 1 juli 2015.119 ena föregångare, , inrättades . Den verksamhet som bedrevs vid hade dock en längre historia och hade genomgått flera förändringar. Ursprungligen hade verksamhe- ten sina rötter i Statsmedicinska anstalten, som startade sin verksam- het 1909, och därefter (), vars verksamhet pågick . Vid SBL bedrevs för- utom epidemiologisk och diagnostisk verksamhet även produktion av vacciner. De epidemiologiska och diagnostiska uppgifterna över- togs sedan av Smittskyddsinstitutet.120 var central förvaltningsmyndighet med uppgift att bevaka det epidemiologiska läget i fråga om smittsamma sjukdomar bland människor och främja skyddet mot sådana sjuk- domar. följde och analyserade det epidemio- logiska läget nationellt och internationellt och medverkade till att skyddet mot sådana sjukdomar upprätthölls och förstärktes. Insti- tutet lämnade information om det epidemiologiska läget till Social- styrelsen och andra berörda och föreslog åtgärder. bedrev även forskning, metodutveckling och utbildning inom smittskyddsområdet och stod som centralt expertorgan till förfogande för att mot avgift utföra diagnostik av unik natur (dvs. diagnostik av sällsynta sjukdomar eller smittämnen som kräver spe- ciell utrustning eller metodik). Institutet hade i smittskyddsfrågor vidare en central roll i de internationella kontakterna och represen- terade i WHO och EU. Bevakningen av infektionsläget base- 2012/13:116, SOU 2012:33, Ds 2012:49. 2014/15:1, utg.omr. 9, s. 71 f. och 75 ff., bet. 2014/15:SoU1, rskr. 2014/15:71 och Ds 2014:9. 120SOU 2009:55 s. 97. rades till stor del på rapportering enligt smittskyddslagen. Utifrån denna bevakning och genom utredningar av utbrott kunde ge expertråd och underlag till ansvariga inom smitt- skyddet. Institutet samverkade även med bl.a. infektionskliniker, mikrobiologiska laboratorier och smittskyddsläkare.121 hade sin tyngdpunkt i ett kvalificerat forsknings- och utvecklingsarbete inom smittskyddsområdet och verksamheten bedrevs i nära samarbete med (), ett samarbete som påbörjats redan på SBL:s tid. hade tre tjänster med professorsställning vid SBL omvandlats till professurer vid KI i syfte att förstärka forskningspotentialen inom smittskyddsområdet vid myndigheten och vidareutveckla resur- serna. Professurerna var förenade med tjänst som avdelningsföre- ståndare vid SBL. Ytterligare tre professurer förenade med tjänst vid inrättades vid KI. Donationsprofessurerna in- nebar att professorstjänsterna på KI tillsattes på vetenskapliga meri- ter och finansierades genom Smittskyddsinstitutet.122 Smittskydds- institutets personalstyrka ökade från drygt 200 anställda 2001 till ca 370 anställda 2009. hade både en lokal- och personalmässig samordning med KI.123 andra föregångare, , inrättades 1992 med uppgift att förebygga sjukdomar och annan ohälsa och att främja en god hälsa för alla. om- bildades och myndighetens namn ändrades då till Statens folk- hälsoinstitut (FHI). Förändringen syftade till att folkhälsofrågorna skulle angripas mer samlat och att institutet skulle bistå regeringen i större utsträckning med beslutsunderlag i form av sektorsövergri- pande uppföljningar, utvärderingar och andra analyser. Vidare skulle institutet vara en resurs i form av ett nationellt i förhållande till kommuner, landsting och andra myndigheter i folk- hälsofrågor.124 2003/04:30 s. 169 f. 2009/10:123 s. 7 och SOU 2009:55 s. 146. 123SOU 2009:55 s. 97 f. 2000/01:99. Översyn av ansvarsfördelningen inom smittskyddsområdet – ansvaret kvar på och ombildning av , som tillsattes 2008, ansåg att dåvarande ansvarsfördelning var oklar, främst till följd av det breddade uppdrag som fick genom smittskyddslagen 2004 då myndig- heten fick ett övergripande ansvar för smittskyddsfrågorna (utöver tillsyn och normering fick myndigheten även ansvar för samordning, uppföljning och utveckling). Det mer expertinriktade Smittskydds- institutets huvuduppgifter var epidemiologisk övervakning och ana- lys, nationellt laboratorieansvar och forskning. Utredningen före- slog att en ny smittskyddsmyndighet skulle bildas.125 Regeringen ansåg dock att de utmaningar som fanns inom smitt- skyddsområdet långsiktigt bäst kunde hanteras genom utveckling av den befintliga myndighetsstrukturen och förtydligande av myndig- heternas uppgifter. Regeringen ville undvika en uppsplittring av smittskyddsområdet beroende på om åtgärderna vidtogs med stöd av smittskyddslagen, hälso- och sjukvårdslagen eller med stöd av annan lagstiftning inom hälso- och sjukvårdens område.126 Det nat- ionella ansvaret på smittskyddsområdet fick därför ligga kvar på och myndighetens uppgifter enligt smittskyddslagen och lagen (2006:1570) om internationella hot mot människors hälsa förändrades inte. I uppdrag ingick även att vara an- svarig för beredskapsplaneringen inom smittskyddsområdet och för vissa frågor som rörde försörjning av läkemedel och vaccin. Däremot ansåg regeringen att skulle om- bildas. Detta skedde 2010 då fick ett bredare och mer folkhälsoinriktat uppdrag med tonvikt på kunskapsupp- byggnad och kunskapsstyrning. Regeringen ansåg att det fanns be- hov av att i högre grad analysera hur beteendevetenskapliga och sociala aspekter inverkar på olika frågeställningar inom smittskydds- området samt att även borde ha till uppgift att analysera hur omvärldsförändringar påverkar förutsättningarna för smittskyddet i landet. Regeringen ansåg vidare att den starka forsk- ningsinriktning som fått hade varit mycket framgångsrik men att myndighetsuppgifterna hade fått stå tillbaka, 2009/10:123 s. 9 ff. och 19 f. särskilt epidemiologisk övervakning och analys som var en av myn- dighetens huvuduppgifter.127 Enligt hade och andra uppgifter som prioriterades högt av landsting och kommuner inte avsatt mer än ca en tredjedel av myndighetens resurser.128 Regeringen menade därför att behövde förändras i riktning mot en förvaltnings- myndighet med kapacitet och skyldighet att förse regeringen och berörda myndigheter med kunskaps- och beslutsunderlag av god kvalitet. Inriktningen på och omfattningen av forskningen vid myn- digheten ändrades därför och begränsades till sådan forskning som var nödvändig för myndighetens övriga myndighetsuppdrag. Det organisatoriska samarbetet med bl.a. donationsprofessurer vid KI upphörde.129 Stora delar av forskningsverksamheten överfördes till KI medan uppgifter kring hiv/aids-prevention m.m. överfördes till från Socialstyrelsen.130 I Smittskyddsinstitu- tets uppgifter ingick därefter att ta fram kunskaps- och beslutsun- derlag, svara för epidemiologisk övervakning och annan kunskaps- uppbyggnad och ha ett nationellt laboratorieansvar för den diagno- stik som behövdes inom smittskyddsområdet. Ny för folkhälsofrågor bildas hade alltså , och uppgifter med anknytning till smittskydd och folk- hälsa. Regeringen gav 2011 Statens vård- och omsorgsutredning i uppdrag att se över den statliga ansvarsfördelningen och samord- ningen av kunskapsstyrningen inom hälso- och sjukvården, social- tjänsten och smittskydds- och folkhälsoområdet. Utredningen skulle bl.a. lämna förslag på hur myndighetsstrukturen kunde effek- tiviseras.131 Utredningen ansåg att systemet stod inför en rad utma- ningar och pekade på behovet av en minskning av antalet myndig- heter för att uppnå en effektivare verksamhet och en effektivare 2009/10:123 s. 23 ff. 128SOU 2009:55 s. 147. 2009/10:123 s. 23 ff. och 47 ff. 130SOU 2012:33 s. 111 f. styrning från regeringens sida. Utredningen föreslog att myndig- hetsstrukturen skulle ändras i sin helhet vid ett och samma tillfälle.132 Förändringar kom dock att ske stegvis. Som ett tredje steg i denna utveckling behandlades frågan om en mer samlad myndighets- struktur inom folkhälsoområdet.133 Detta resulterade som tidigare nämnts i en ny myndighet för folkhälsofrågor – Folkhälsomyndig- heten – som övertog de uppgifter som FHI och Smittskyddsinsti- tutet tidigare ansvarat för liksom uppgifter inom bl.a. områdena folk- och miljöhälsorapportering. Förändringen var tänkt att ge bättre förutsättningar att angripa folkhälsofrågorna sam- lat och integrerat och utveckla formerna för ett kunskapsstöd som skulle leda till att effektiva och verksamhetsnära metoder fick prak- tiskt genomslag hos de ansvariga huvudmännen.134 Vissa andra om- råden ansågs dock kräva fortsatt analys, bl.a. gränsdragningen mellan och den nya i frågor rörande ansvar för smittskyddsfrågor överförs till Regeringen ansåg att ansvarsfördelningen mellan och var otydlig. Man pekade på att uppdrag hade ändrats i och med att över- tagit ansvaret för tillsynen på området. Bildandet av en ny bredare som hade ansvar för bl.a. olika förvaltnings- uppgifter och som hade erfarenhet av föreskriftsarbete innebar att myndigheten hade kapacitet att ansvara för expertkunskap, norme- ring och förvaltningsuppgifter inom smittskyddet. ansågs därför inte längre vara den självklara förvaltningsmyndig- heten för smittskyddet.136 Regeringen menade att för att samhällets smittskydd ska fungera effektivt ställs höga krav på en välfungerande samverkan och för det krävs att ansvarsfördelningen mellan de olika aktörerna är tydlig. Man ansåg att områdets komplexitet ställde särskilda krav på en tydlig och renodlad ansvarsfördelning på statlig nivå och att ansvaret 2012/13:116, bet. 2012/13:SoU27, rskr. 2012/13:280. 2012/13:116 s. 49. 2014/15:1, utg.omr. 9, s. 75 ff. skulle samlas på . En sådan lösning skulle leda till ökad tydlighet gentemot verksamhetsutövarna, effektivare ar- betssätt inom myndigheterna och minskad risk för dubbelarbete. Eftersom tillgången till kompetens på området var begränsad skulle ett samlat ansvar även ge bättre förutsättningar att bygga upp en långsiktigt hållbar organisation. uppdrag ansågs där- med också kunna renodlas.137 Det sista steget i förändringsarbetet bestod således bl.a. i att ge ett samlat ansvar för smitt- skyddsfrågorna. Det innebar att blev förvalt- ningsmyndighet för smittskyddet med ansvar för normering, för- valtningsuppgifter och beredskap inom området. En principiell ut- gångspunkt för den föreslagna ansvarsfördelningen var att Folk- hälsomyndigheten skulle ha ansvar för uppgifter som i huvudsak rörde befolkningsskydd medan skulle ha det huvud- sakliga ansvaret för vård och behandling av och insatser till enskilda. Som en konsekvens av denna ansvarsfördelning tog Folkhälsomyn- digheten över uppdrag att vara nationell kontakt- punkt enligt WHO:s internationella hälsoreglemente enligt lagen om skydd mot internationella hot mot människors hälsa.138 ligger alltså det nationella ansvaret för folkhälsofrågor, inklu- sive smittskyddsfrågor, på . Myndigheten ska enligt sin instruktion verka för god folkhälsa, utvärdera effekterna av metoder och strategier på folkhälsoområdet, följa hälsoläget i befolkningen och faktorer som påverkar detta, genom kunskapsupp- byggnad och kunskapsspridning främja hälsa och förebygga sjuk- domar och skador samt verka för ett effektivt smittskydd. Verk- samheten ska stå på vetenskaplig grund och särskild vikt ska fästas vid de grupper som löper störst risk att drabbas av ohälsa.139 2014/15:1, utg.omr. 9, s. 75 ff. 138Ds 2014:9 s. 8 och 121 f., prop. 2014/15:1, utg.omr. 1391 § förordningen (2013:1020) med instruktion för . Myndigheten ska bl.a. samordna, följa och utveckla smittskyddet på nationell nivå.140 Den ska vidare särskilt bl.a. •följa och analysera beteende- och omvärldsförändringar av bety- delse för smittskyddet och hur sådana förändringar påverkar förutsättningarna för smittskyddet i landet,141 •följa och analysera utvecklingen av smittsamma sjukdomar och skyddet mot dessa nationellt och internationellt, analysera kon- sekvenserna av denna utveckling för samhället och den enskilde samt utvärdera effekterna av vaccinationer och andra smitt- skyddsåtgärder inom hälso- och sjukvården och andra berörda samhällssektorer,142 och •till () ge underlag för be- slut om rekommendationer för resor till länder där det kan finnas risk för spridning av smittsamma sjukdomar.143 Myndigheten får även bedriva viss uppdrags- och forskningsverk- samhet144 och har ansvar för viss tillståndsgivning och tillsyn.145 Den har också i uppgift att ge ut föreskrifter och allmänna råd inom bl.a. smittskyddsområdet.146 Det finns vidare bestämmelser om myndighetens ansvar vid beredskap.147 Myndigheten ska bl.a. övervaka planläggningen av smittskyddets beredskap och inom sitt ansvarsområde ta initiativ till åtgärder som skyddar befolkningen mot smittsamma sjukdomar och andra allvarliga hälsohot i kris och under höjd beredskap. Den ska samordna beredskap mot allvarliga hälsohot enligt lagen om skydd mot internationella hot mot människors hälsa. Myndigheten har även uppgifter och är bevakningsansvarig myndighet enligt för- ordningen (2015:1052) om krisberedskap och bevakningsansvariga myndigheters åtgärder vid höjd beredskap och förordningen (2015:1053) om totalförsvar och höjd beredskap. Myndigheten ska vidare på regeringens uppdrag samordna förberedelserna för försörj- 1402 § förordningen (2013:1020) med instruktion för . 1413 § 2 förordningen (2013:1020) med instruktion för . 1423 § 6 förordningen (2013:1020) med instruktion för . 1433 § 16 förordningen (2013:1020) med instruktion för . 1444 § förordningen (2013:1020) med instruktion för . 1455–7 §§ förordningen (2013:1020) med instruktion för . 146Föreskrifterna ges ut i avseende hälso- och sjukvård, socialtjänst, läkemedel, folkhälsa m.m. (HSLF-FS). 1478–12 §§ förordningen (2013:1020) med instruktion för . ningen med läkemedel inför allvarliga utbrott av smittsamma sjuk- domar.148 Utöver dessa uppgifter ska myndigheten även bistå myndigheter, regioner, kommuner och organisationer med expertstöd vid konsta- terade eller misstänkta utbrott av allvarliga smittsamma sjukdomar och vid analys av risker och behov av förebyggande åtgärder, samt upprätthålla den laboratorieberedskap som behövs och tillhandahålla mikrobiologiska laboratorieundersökningar som är av unik natur eller som av andra skäl inte utförs av andra laboratorier.149 Det finns även bestämmelser om myndighetens befogenheter rörande internationella krishanteringsinsatser.150 Myndigheten ska tillhandahålla ett säkerhetslaboratorium, upprätthålla diagnostisk beredskap och utföra mikrobiologiska laboratorieundersökningar och bedriva omvärldsbevakning av sådana högsmittsamma ämnen som utgör särskild fara för människors hälsa samt upprätthålla för- mågan att stödja andra myndigheter med kompetens inom biosäker- het.151 Av instruktionen framgår även myndighetens ansvar och upp- gifter i EU-arbetet och annat internationellt samarbete.152 Myndig- heten ska följa och aktivt medverka i folkhälsoarbetet inom EU och internationellt. Innan myndigheten deltar i detta arbete ska myndig- heten underrätta regeringen om saken och avvakta dess instruktion- er. är nationell kontakt mot EU och WHO för arbetet med gränsöverskridande hälsohot. Myndigheten anger att den kontinuerligt följer och bevakar det epidemiologiska läget internationellt och analyserar konsekvenserna för svenska intressen. Vid större internationella utbrott följer myndigheten händelseut- vecklingen och håller sig uppdaterad om rekommendationer från WHO och den europeiska smittskyddsmyndigheten samt från andra aktörer som t.ex. arbete med kunskapsspridning ska planeras och genomföras i samverkan med andra berörda myndigheter så att informationen till allmänheten är samordnad.154 1489 § förordningen (2013:1020) med instruktion för . 14910 § förordningen (2013:1020) med instruktion för . 15011 § förordningen (2013:1020) med instruktion för . 15112 § förordningen (2013:1020) med instruktion för . 15213–17 §§ förordningen (2013:1020) med instruktion för . 153Folkhälsomyndigheten (2020), Årsredovisning 2019. 15420 § förordningen (2013:1020) med instruktion för . är en enrådighetsmyndighet som lyder under Socialdepartementet.155 Det innebär att den leds av en myn- dighetschef som ensam ansvarar för verksamheten inför regeringen. verksamhet leds av generaldirektören (f.n. ) som är myndighetschef. Myndigheten har vidare ett insynsråd med högst tio ledamöter som utses av regeringen.156 Enligt myndighetens arbetsordning157 ska det vid myndigheten även finnas en statsepidemiolog () och biträdande statsepidemiologer som utses av generaldirek- tören. I uppdraget som statsepidemiolog ingår att samordna arbetet med att övergripande följa och analysera utvecklingen av smitt- samma sjukdomar och skyddet mot dessa nationellt och internation- ellt, analysera konsekvenserna av denna utveckling för samhället och den enskilde och andra smittskyddsåtgärder inom hälso- och sjuk- vården och andra berörda samhällssektorer. I organisation ingår avdelningar och en- heter som har ansvar för olika verksamhetsområden och som täcker allt från myndighetens övergripande arbete med uppföljning, analys och prognoser av folkhälsan till att ta fram kunskapsunderlag i fråga om matvanor, friluftsliv, uppväxtvillkor och hälsosamt åldrande.158 4.2.3Folkhälsomyndighetens motsvarigheter i , och I detta avsnitt redogör vi på en övergripande nivå för de nordiska grannländernas motsvarigheter till . I kapi- tel 5 går vi närmare in på den pandemiberedskap som fanns i myn- digheterna i dessa länder före pandemin och i avsnitt 4.1.6 har vi läm- nat en mycket kort beskrivning av deras motsvarigheter till vår sven- ska smittskyddslag. 155Folkhälsomyndigheten (2020), Årsredovisning 2019. 15622 § förordningen (2013:1020) med instruktion för . Ledamöterna var vid utgången av 2019 , , , , , , , och . Per- , och var ledamöter fram till och med , , Årsredovisning 2020. 1577 § arbetsordning. 158Uppgifter hämtade från (besökt ). Hälso- och omsorgsdepartementet (Helse- og omsorgsdepartemen- tet) har det överordnade ansvaret för smittskyddet samt bered- skapen inom hälso- och omsorgsområdet i . Under departe- mentet sorterar Hälsodirektoratet (Helsedirektoratet) som är ett nationellt förvaltningsorgan med brett ansvar som ger råd, verk- ställer beslutad politik och förvaltar regelverket inom hälso- och omsorgssektorn. Hälsodirektoratet har ansvar för den nationella beredskapen inom hälso- och omsorgsområdet och departementet kan till myndigheten delegera ansvaret för nationell samordning inom hälso- och omsorgssektorn (vilket har skett under pandemin) och ansvaret för att verkställa nödvändiga beslut i samband med kris. Hälsodirektoratet ska genom råd, vägledning, information och beslut bidra till att tillgodose befolkningens behov i samband med smittsamma sjukdomar. Hälsodirektoratet ska inhämta kunskap från (Folkehelseinstituttet) och lägga denna kunskap till grund för sina bedömningar.159 , även det underställt Hälso- och omsorgs- departementet, är en nationell smittskyddsmyndighet och kun- hälso- och omsorgssektorn inklusive folk- hälsoområdet. I ansvarsområdet ingår att övervaka det nationella epidemiologiska läget och delta i bevakningen av det internationella läget, utföra analyser samt bedriva forskning på smittskyddsområ- det. Institutet bistår med expertkunskap och ger råd, vägledning och information till kommuner, fylkeskommuner, statliga institutioner, vårdpersonal och allmänheten om smittsamma sjukdomar, smitt- skydd och val av smittskyddsåtgärder. har också ansvar för att säkra vaccinförsörjning och nationell vaccinberedskap. Det ansvarar även för att samordna beredskapen hos medicinska mikrobiologiska laboratorier och har ett nationellt beredskapslabo- ratorium. är i normala fall sidoställt med Hälso- direktoratet, men i en krissituation underställs institutet rektoratet som samordnande organ. ska bistå Hälsodirektoratet med expertkunskap vid beredskap och kriser.160 159NOU 2021:6, Myndighetenes håndtering av koronapandemien. Rapport fra Koronakommi- sjonen, . 160NOU 2021:6, Myndighetenes håndtering av koronapandemien. Rapport fra Koronakommi- sjonen, , och och , og covid-19-krisen (bilaga 3 I finns vidare nationella samarbetsorgan (samhandlings- organer). mot biologiska händelser (Bered- skapsutvalget for biologiske hendelser), BUB, är ett samordnande organ för kriser som har sitt ursprung i biologiska smittämnen. BUB är sammansatt av myndigheter, däribland Hälsodirektoratet och , och nationella funktioner med ansvar för att vid s.k. biologiska händelser skydda liv, hälsa, miljö och andra viktiga samhällsintressen. BUB ska bl.a. inhämta kunskap för att ha bästa möjliga översikt över situationen, göra prognoser, samordna insatser samt samordna information till myndigheter, allmänhet och medier. BUB har tillgång till rådgivare från en rad verksamheter som har kompetens och resurser i krishantering. Pandemi- och epidemikom- mittén (Pandemi- og Epidemikomitéen) är ett rådgivande organ till Hälsodirektoratet och . Kommittén består av personer med kompetens på smittskyddsberedskap och ska ge råd avseende pandemihantering och säkra att olika aktörer samarbetar och utbyter information med varandra.161 Den norska Koronakommisjonen har i sin utvärdering av an- svarsfördelningen och samarbetet mellan Hälsodirektoratet och funnit att de båda myndigheterna haft ett om- fattande och gott samarbete under pandemin, men att ansvarsfördel- ningen mellan dem i viss mån varit oklar. Den renodling av rollerna som förvaltnings- respektive kunskapsorgan som skett , som bl.a. innebär att Hälsodirektoratet ska ge råd med utgångs- punkt i sin roll som myndighetsorgan och att ska ge råd i sin roll som kunskapsproducent, hade enligt den norska kommissionen inte blivit tillräckligt inarbetad då covid-19-pande- min kom till .