sou · H9B333 · 2021-05-11 00:00:00 — Utredningen har i avsnitt 5.1 föreslagit att förskoleklassen ska upp- höra och i stället ska och motsvarande skolformer utökas med en ny årskurs 1. Utredningen har vidare i avsnitt 5.2.2 föreslagit att eleverna i nya årskurs 1 ska få undervisning i ämnen i enlighet Lågstadiet ska utökas med en ny årskurs 1 med och motsvarande skolformers läroplaner. Det här innebär, enligt utredningens bedömning, att eleverna i nya årskurs 1 i viss utsträckning kommer att mötas av en mer skolliknande miljö än den som finns i nuvarande förskoleklass, även om utredningen starkt betonat att förskoleklassens pedagogik och arbetssätt ska ha sin givna plats i undervisningen det första läsåret. Det är därför sär- skilt viktigt att barnen i förskolan förbereds för den kommande skolgången och att mottagande skola får möjlighet att möta varje ny elev utifrån de individuella behov och förutsättningar som eleven har. Detta förutsätter att förskolan eller den pedagogiska omsorgen och skolan samverkar och att den avlämnande förskolan eller verk- samheten informerar om det enskilda barnets förutsättningar och behov. Även i forskningen understryks vikten av att undervisningen i skolan tar vid där den tidigare utbildningen slutar och att informa- tion om barnet överlämnas så att fortsatt undervisning kan anpassas utifrån barnets förutsättningar. Det är viktigt att bestämmelserna om sekretess och tystnadsplikt inte innebär hinder för att en sådan överlämning av information från förskolan eller den pedagogisk omsorgen till skolan ska kunna ske. Utredningen bedömer att nuvarande skrivningar om samverkan i läro- planen för förskolan och och motsvarande skolformer inte har fått tillräcklig genomslagskraft. Enbart sådana läro- plansskrivningar bedöms inte garantera att den information som behövs för att barnet ska få ett bra mottagande i skolans nya års- kurs 1 också lämnas över. Det finns därför skäl att överväga en mot- svarande bestämmelse om överlämning av uppgifter vid övergångar mellan förskola eller pedagogisk omsorg enligt 25 kap. skollagen och skola, som gäller förskoleklassen, , grundsärskolan, specialskolan, sameskolan och gymnasie- och gymnasiesärskolan (se 3 kap. 12 j § skollagen). Som anges i motiven till 3 kap. 12 j § skollagen bör det vara bar- nens behov av en överlämning som ska styra om en överlämning ska göras och vilka uppgifter som ska överlämnas till den nya skolenhe- ten. (jfr prop. 2017/18:183 s. 60). Detta är särskilt viktigt när infor- mation ska gå från förskola eller pedagogisk omsorg, som omfattas av ett starkt sekretesskydd, till skolan. Inför en överlämning bör således avlämnande enhet göra en bedömning av om en överlämning av uppgifter överhuvudtaget behövs. De barn som är i behov av sär- skilt stöd i förskolan är en särskilt sårbar grupp när det gäller över- Lågstadiet ska utökas med en ny årskurs 1 gången till skolan varför det i princip alltid, när det gäller dessa elever, bör vara angeläget att en överlämning av information görs så att den mottagande skolenheten redan i inledningen av elevens skol- gång kan sätta in de stödåtgärder som eleven behöver. Det kan också finnas barn som av olika skäl behöver särskild utmaning och stimu- lans i utbildningen. Också dessa barn behöver ofta en överlämning så att den mottagande skolenheten kan ta vid och se till att eleven får förutsättningar att nå ännu längre i sin kunskapsutveckling. Det kan t.ex. handla om information om elevens kunskapsutveckling och vad förskolan har gjort för att stimulera denna. I likhet med vad som anges i motiven till nuvarande bestämmelse i 3 kap. 12 j § skollagen anser utredningen att det är viktigt att den avlämnande förskolan eller verksamheten gör en noggrann bedöm- ning av vilka uppgifter som är lämpliga att lämna över till den nya skolan och att det endast bör lämnas över sådana uppgifter som är relevanta för att underlätta elevens mottagande och fortsatta skol- gång (jfr prop. 2017/18:183 s.53 ff.). Det bör, som nämnts ovan, framför allt handla om vilka stödinsatser barnet har behov av och uppgifter om hur förskolan eller den pedagogiska omsorgen särskilt har arbetat med att stimulera eleven utifrån elevens kunskapsutveck- ling. Bedömningen av vilka uppgifter som är relevanta att överlämna behöver oftast göras i samråd med barnets vårdnadshavare. Det är angeläget att det finns ett förtroendefullt samarbete mellan förskolan eller den pedagogiska omsorgen, skolan och barnets vårdnadshavare. Detta är oftast en förutsättning för att övergången ska bli lyckad för barnet. Det kan likväl förekomma att vårdnadshavare motsätter sig en sådan informationsöverföring mellan avlämnande förskola och mottagande skola. Om det råder sekretess eller tystnadsplikt mellan avlämnande förskola eller pedagogisk omsorg och mottagande skola kan inte informationen lämnas över med mindre än att det finns en uttrycklig bestämmelse som bryter sekretessen och tystnadsplikten i den situationen. Det kan finnas olika skäl till att vårdnadshavare inte anser att upp- gifter om barnet ska överlämnas till den mottagande skolan. De kan exempelvis bedöma att uppgifter om ett barns svårigheter skulle kunna bidra till en negativ uppfattning om barnet i skolan, eller inte dela de bedömningar om barnets behov som gjorts i förskolan eller den peda- gogiska omsorgen. Familjen kan befinna sig i en utsatt situation med Lågstadiet ska utökas med en ny årskurs 1 t.ex. skyddad identitet som kan skapa oro för ökade risker med informationsöverföring. Barn har rätt till skydd för sitt privatliv och ska också skyddas från att på olika sätt komma till skada. Barns rätt att komma till tals och få uttrycka sin mening i frågor som berör dem måste beaktas. Uppgifter som kan bli aktuella att informera om kan gälla t.ex. funk- tionsnedsättningar, och barn med funktionsnedsättningar har särskilda rättigheter. innebär rätten till utbildning att barn och elever ska ges goda förutsättningar och få det stöd de behöver för att kunna tillgodogöra sig utbildningen.7 Som anförts ovan anser utredningen att bara sådana uppgifter om barnet ska lämnas över som kan behövas för att underlätta övergången för barnet. Det är av stor vikt att berörd personal gör en noggrann bedömning av barnets bästa vid överlämnande av uppgifter. Sådana bedömningar måste göras vid övergångar inom och mellan flera skolformer, eftersom skyldigheten att överlämna nödvändig information har ansetts viktig ur ett elevperspektiv. Samma skäl bör gälla för barn i förskolan som ska påbörja sin skolgång i annan skol- form. Mot bakgrund av detta anser utredningen att bestämmelsen om överlämnande av sådan information som behövs för att under- lätta en övergång till en skolenhet bör utformas så att den blir en sådan uppgiftsskyldighet som enligt 10 kap. 2 och 28 § OSL gör det möjligt för en förskola med offentlig huvudman att lämna uppgifter till en skola med annan huvudman utan att inhämta samtycke. På motsvarande sätt gör en sådan uttrycklig uppgiftsskyldighet att det inte blir ett obehörigt röjande av uppgifter när en fristående förskola lämnar över uppgifter om barnet. Utredningen föreslår därför att när ett barn i förskolan övergår från förskola eller pedagogisk omsorg enligt 25 kap. skollagen till en grundskola, grundsärskola, specialskola eller sameskola, ska den för- skoleenhet eller verksamhet som barnet lämnar överlämna sådana 7Det framgår av regeringsformen att alla barn som omfattas av den allmänna skolplikten har rätt till kostnadsfri grundläggande utbildning i allmän skola (2 kap. 18 § regeringsformen). Av skollagen följer att skolplikten ska börja fullgöras i förskoleklassen, , grundsär- skolan, specialskolan eller sameskolan (7 kap. 4 § skollagen). Alla elever ska ges den ledning och stimulans som de behöver i sitt lärande och sin personliga utveckling för att de utifrån sina egna förutsättningar ska kunna utvecklas så långt som möjligt enligt utbildningens mål (3 kap. 3§ skollagen). Om det kan befaras att en elev inte kommer att nå de kunskapskrav som minst ska uppnås ska eleven ges stöd i form av extra anpassningar inom ramen för den ordinarie undervisningssituationen eller, efter en utredning, särskilt stöd (3 kap. 5 och 8 §§ skollagen). Lågstadiet ska utökas med en ny årskurs 1 uppgifter om barnet till den mottagande skolenheten som behövs för att underlätta övergången för barnet. Förslag: ska ges i uppdrag att lämna förslag till revi- derade läroplaner för förskolan, , grundsärskolan, specialskolan och sameskolan i de delar som avser övergång och samverkan. bör också överväga att utarbeta stödmaterial som rör övergången mellan förskola och skola samt fritidshem. Stöd- materialet bör riktas till personal i berörda skolformer och verk- samheter, inklusive personal i pedagogisk omsorg. Skälen för utredningens förslag Av förskolans läroplan avsnitt 2.5 framgår att förskolan ska samverka på ett förtroendefullt sätt med förskoleklassen, skolan och fritids- hemmet för att stödja barnens utveckling och lärande i ett långsiktigt perspektiv. I läroplanen finns också riktlinjer om att förskolläraren ska ansvara för att, i samverkan med förskollärare och lärare i för- skoleklassen, skolan och fritidshemmet, utbyta kunskaper och erfar- enheter samt information om innehållet i utbildningen för att skapa sammanhang, kontinuitet och progression i barnens utveckling och lärande, och – vid övergångar – särskilt uppmärksamma barn i behov av särskilt stöd i sin utveckling. Motsvarande skrivningar finns i läroplanen för , grund- särskolan, specialskolan och sameskolan. Inför övergångar ska de berörda skolformerna och fritidshemmet utbyta kunskaper, erfarenheter och information om innehållet i ut- bildningen för att skapa sammanhang, kontinuitet och progression i barnens utveckling och lärande. Dessutom anges att det ska finnas samarbetsformer som syftar till att förbereda barnen och deras vård- nadshavare inför övergångar från förskolan till förskoleklassen, skolan och fritidshemmet. Eftersom utredningen i avsnitt 5.1 har föreslagit att förskole- klassen ska upphöra som skolform bör läroplanerna revideras i nu Lågstadiet ska utökas med en ny årskurs 1 En slutsats som Ackesjö och Person drar i sin forskningsöversikt är att det är viktigt med övergångsaktiviteter så att barn får tid att anpassa sig till den nya skolmiljön (se bilaga 3, samt avsnitt 4.4). Det beskrivs handla såväl om förberedande besök så att barnen får lära känna den nya miljön och möta den blivande läraren, som om aktiviteter som ger barnen möjlighet att utveckla de sociala och praktiska förmågor som förväntas i samband med skolstart. Utredningen bedömer mot den bakgrunden att det finns skäl att utveckla skrivningarna om övergångar mellan förskola och de obliga- toriska skolformerna i läroplanerna. bör ges i uppdrag att lämna förslag till sådana revideringar. Det kan t.ex. handla om ut- vecklade skrivningar rörande övergångsaktiviteter. Vidare bör överväga att utarbeta stödmaterial som rör övergången mellan förskola och skola samt fritidshem. Stödmaterialet bör riktas till personal i berörda skolformer och verksamheter, inklu- sive personal i pedagogisk omsorg. Det kan t.ex. handla om stöd gäl- lande överlämningen av information i fråga om vilka uppgifter som kan vara aktuella (se avsnitt 5.4.3) men också exempel på övergångs- aktiviteter. 5.5Överväganden gällande vissa andra bestämmelser Förslag: Bestämmelserna om modersmålsundervisning i grund- skolan, grundsärskolan, specialskolan och sameskolan ska gälla för nya årskurs 1. Skälen för utredningens förslag Barn till etniska, religiösa eller språkliga minoriteter eller urfolk har enligt rätt till sitt språk, sin kultur och sin religion (artikel 30). Rätt till nationella minoritetsspråk finns också enligt språklagen (2009:600). Enligt gällande bestämmelser har en elev som har en vårdnadshavare med ett annat modersmål än svenska rätt till modersmålsundervisning i detta språk under vissa förutsättningar i och motsvarande skolformer (10 kap. 7 §, 11 kap. 10 §, 12 kap. 7 § och 13 kap. 7 § skollagen). En elev som tillhör någon av de Lågstadiet ska utökas med en ny årskurs 1 nationella minoriteterna ska erbjudas modersmålsundervisning i ele- vens nationella minoritetsspråk. Modersmålsundervisning får anord- nas som språkval inom och specialskolan, som elevens val, inom ramen för skolans val, eller utanför den garanterade under- visningstiden (5 kap. 8 § skolförordningen). De allra flesta eleverna får sin modersmålsundervisning utanför den garanterade undervis- ningstiden (SOU 2019:18 s. 207). Om modersmåls-undervisning ges utanför den garanterade undervisningstiden har huvudmannen skyl- dighet att erbjuda sådan undervisning sammanlagt högst sju läsår under elevens skoltid (5 kap. 11 § första stycket skolförordningen. Denna begränsning gäller dock inte nationella minoritetsspråk eller nordiska språk (andra stycket samma paragraf). Deltagandet i moders- målsundervisning är frivilligt för eleverna. När det gäller modersmål i förskoleklassen gäller att förskoleklas- sen ska medverka till att elever med annat modersmål än svenska får möjlighet att utveckla både det svenska språket och sitt modersmål (9 kap. 10 § skollagen). Bestämmelsen innebär en skyldighet för huvudmannen att erbjuda stöd för utveckling av elevens modersmål och inte en skyldighet att erbjuda modersmålsundervisning på det sätt som gäller för elever i (prop. 2009/10:165 s. 361). I förarbetena anges vidare att det i första hand ska vara en pedago- gisk fråga för förskoleklassen och att i varje förskoleklass där det finns elever med annat modersmål än svenska, eller som hör till någon av de nationella minoriteterna, ska aktiviteter, arbetssätt, miljö och material anpassas efter elevernas behov. Bestämmelsen i förskole- klassen har motsvarande lydelse som förskolan eftersom det är i den skolformen som förskoleklassen har sin pedagogiska grund. Mot bakgrund av att bestämmelserna skiljer sig mellan förskole- klassen och och motsvarande skolformer, finns det skäl för utredningen att överväga om nya årskurs 1 ska omfattas av grund- skolans och motsvarande skolformers bestämmelser. Det internationella forskningsunderlaget ligger till grund för att man i förespråkar betydelsen av modersmålsundervisning. Det finns t.ex. forskning som visar att färdigheter i det ena språket har ett samband med färdigheter i det andra språket (Se t.ex. sam- manställning i SOU 2019:18, För flerspråkighet, kunskapsutveckling och inkludering, Modersmålsundervisning och studiehandledning på modersmål). I en rapport från framkommer att elever som var berättigade till modersmålsundervisning och deltog i under- Lågstadiet ska utökas med en ny årskurs 1 visningen i fick högre betygsgenomsnitt i slutet av års- kurs 9 jämfört med elever som var berättigade till modersmålsunder- visning men valde att inte delta i undervisningen. Vidare visade rap- porten att elevernas betyg stärktes med antalet år som de deltog i undervisning, dvs. elever som hade deltagit i modersmålsundervis- ning genom hela fick genomsnittligt högre betyg än de elever som deltagit i färre antal år (2008). Utredningen kan därför konstatera att det är mycket som talar för att moders- målsundervisning ger elever bättre förutsättningar att uppnå högre resultat i skolan. Det saknas detaljerad statistik på individnivå om elever som på- börjar och fullföljer modersmålsundervisning och det saknas forsk- ning där elevens deltagande tydligt har analyserats i relation till bak- grundsfaktorer som t.ex. ålder. I den tidigare refererade utredningen om modersmålsundervisning och studiehandledning på modersmål (SOU 2019:18) redovisas ett mönster där yngre elever, upp till års- kurs 5–6, tenderar att i större utsträckning delta i modersmålsunder- visning än elever i högstadiet. För den som är berättigad till modersmålsundervisning är del- tagandet, som nämnts, frivilligt. Det är därmed upp till eleven och elevens vårdnadshavare att avgöra om eleven ska delta i den under- visning som anordnas. Elever som inte önskar att delta i moders- målsundervisning i de lägre årskurserna är inte förhindrade att påbörja sådan undervisning. Elever som tidigt deltar i modersmålsundervisning kan också välja att avsluta deltagandet om det exempelvis blir för betungande för eleven. Utredningens förslag innebär att modersmålsstöd i förskoleklassen ersätts av ämnes- undervisning i modersmålet i nya årskurs 1, i de fall eleven och elevens vårdnadshavare önskar sådan undervisning. Kvaliteten på moders- målsstödet i förskola och förskoleklass kan variera, bl.a. eftersom det saknas närmare reglering om vad stödet innebär. Det finns därför brister i likvärdigheten i modersmålsstödet. Utredningens bedöm- ning är därför att det sammantaget främst blir till fördel för eleverna i nya årskurs 1 att omfattas av samma rätt till modersmålsundervis- ning som gäller i de obligatoriska skolformerna . Eftersom moders- målsundervisning enligt forskningen har en positiv inverkan på elever- nas studieresultat är det rimligt att eleverna ges samma möjlighet att påbörja undervisning i sitt modersmål, oavsett i vilken årskurs de går. Att yngre elever i högre grad deltar i modersmålsundervisning Lågstadiet ska utökas med en ny årskurs 1 än äldre talar ytterligare för att rätten till modersmålsundervisning bör vara formulerad på samma sätt för nya årskurs 1 som övriga års- kurser. För barn som tillhör de nationella minoriteterna, eller har ett annat nordiskt språk som modersmål, innebär förslaget en utökad rätt till modersmålsundervisning. Eftersom huvudmannen är skyldig att erbjuda dem modersmålsundervisning under alla årskurser, oav- sett om undervisningen sker utanför den garanterade undervisnings- tiden, så kommer dessa elever att ges möjlighet till modersmåls- undervisning . En sådan förstärkning av rätten till modersmålsundervisning bör ha positiva effekter för eleverna och ligga i linje med de särskilda rättigheter som följer av artikel 30 i . När de gäller de nationella minoritetsspråken bör en utökning av rätten till modersmålsundervisning också kunna bidra till en förstärkt revitalisering av språken. För barn som saknar grund- läggande kunskaper i sitt nationella minoritetsspråk kan det finnas begränsade möjligheter att lära sig språket utanför skolan. För dessa barn kan därför av modersmålsundervisning göra skillnad. Tidig språkinlärning kan också möjliggöra att barnen tidigare kan delta i olika sammanhang som förutsätter kunskaper i språket. Möj- ligheter till ännu språkundervisning i ett nationellt minoritets- språk kan också medföra att fler elever har nått en högre kunskaps- nivå i språket när de lämnar skolan. Förslag: De bestämmelser i 3 kap. skollagen om särskilt stöd som gäller för , grundsärskolan, specialskolan och same- skolan ska gälla för nya årskurs 1. Skälen för utredningens förslag Enligt har alla barn rätt till utbildning och en grundläggande princip i skollagen är att barn och elever ska ges stöd och stimulans så att de utvecklas så långt som möjligt och en strävan ska vara att uppväga skillnader i barnens och elevernas förutsättningar att tillgodogöra sig utbildningen (1 kap. 4 § skollagen). Lågstadiet ska utökas med en ny årskurs 1 elever ska vidare ges den ledning och stimulans som de behöver i sitt lärande och i sin personliga utveckling för att utifrån sina behov och förutsättningar kunna utvecklas så långt som möjligt enligt utbild- ningens mål. Avgörande för att alla elever ska få möjlighet att nå målen för utbildningen är att extra anpassningar och särskilt stöd ges till de elever som av olika anledningar har svårt att nå målen för utbildningen. För och övriga obligatoriska skolformer gäller att eleven ska ges särskilt stöd i den omfattning som behövs för att eleven ska ha möjlighet att nå de kunskapskrav som minst ska uppnås (3 kap. 10 § skollagen). Eleverna i förskoleklass kan behöva stöd i förskoleklassen för att förebygga svårigheter för dem att uppnå skolans mål och därför har även dessa elever rätt till särskilt stöd (prop.2009/10:165 s. 287). Vidare gäller att den kartläggning som ska göras i förskoleklassen inom ramen för garantin för tidiga stödinsatser (3 kap. 4 § skollagen) sker i förhållande till kunskapskraven i . Även bestäm- melserna om extra anpassningar (3 kap. 5 § skollagen) och utredning om särskilt stöd (3 kap. 7 § skollagen) utgår ifrån de kunskapskrav som minst ska uppnås. I allmänna råd med kommentarer gällande arbete med extra anpassningar, särskilt stöd och åtgärdspro- gram anges t.ex. att en bedömning av elevens behov av extra anpass- ningar och särskilt stöd i förskoleklassen utgår från hur eleven ut- vecklas i riktning mot de kunskapskrav som senare kommer att ställas i den aktuella obligatoriska skolformen (SKOLFS 2014:40). Det kan alltså konstateras att kunskapskraven är styrande för hur det särskilda stödet utformas i förskoleklassen. Förskoleklassen om- fattas dock inte av gällande bestämmelse om att det särskilda stödet ska ges på det sätt och i den omfattning som behövs för att eleven ska ha möjlighet att nå de kunskapskrav som minst ska uppnås (3 kap. 10 § skollagen). Det är viktigt att insatser i form av särskilt stöd ges och att detta görs i förhållande till kunskapskraven inom respektive skolform. Av den anledningen bedömer utredningen att nya årskurs 1 bör omfattas av bestämmelserna om särskilt stöd i 3 kap. skollagen, som gäller , grundsärskolan, special- skolan och sameskolan. Lågstadiet ska utökas med en ny årskurs 1 Enskild undervisning, särskild undervisningsgrupp och anpassad studiegång I och motsvarande skolformer får det särskilda stödet ges som enskild undervisning eller särskild undervisningsgrupp samt som anpassad studiegång (3 kap. 11 och 12 §§ skollagen). Dessa åt- gärder får inte ges i förskoleklassen och det finns därför skäl att överväga om dessa åtgärder ska få ges i nya årskurs 1. Stödinsatser ska i första hand ges i den gemenskap eller grupp där eleven vanligtvis ingår. För att det ska vara aktuellt att ge stöd i form av enskild undervisning eller särskild undervisningsgrupp ska det föreligga särskilda skäl. Enligt förarbetena kan särskilda skäl för ett sådant beslut ha att göra med möjligheten att skapa bättre förut- sättningar att pedagogiskt hantera elevens stödbehov. Vidare ska en placering i särskild undervisningsgrupp ses som en lösning när alter- nativet att låta eleven gå kvar i den ordinarie undervisningsgruppen har prövats (prop. 2009/10:165 s. 293). När det gäller anpassad studie- gång innebär det att skolan gör avvikelser för en enskild elev från den timplan, den undervisningstid eller de ämnen och de mål som gäller för utbildningen. Ett beslut om anpassad studiegång måste alltid en- ligt föregås av noggranna överväganden, eftersom det kan innebära att eleven lämnar skolan utan fullständig utbildning och utan behörighet till gymnasieskolans nationella program (SKOLFS 2014:40). Anpassad studiegång är därför den mest ingripande stödåtgärden för eleven och denna åtgärd används vanligen först när andra stödinsatser inte ger den hjälp som eleven behöver. Vid val av stödinsatser för eleven måste en noggrann prövning av barnets bästa göras. Det gäller särskilt om stödinsatsen även skulle kunna innebära nackdelar för eleven. Enskild undervisning, särskild undervisningsgrupp och anpassad studiegång är stödinsatser som bör ges först när andra insatser har prövats men inte gett önskat resultat. Dessa mer ingripande stödinsatser bedöms därför som regel inte vara vanliga i den tidigaste årskursen. Det är dock viktigt för såväl den enskilda eleven som skolan att stödinsatser får ges utifrån elevens behov och att eleven genom insatsen ges möjlighet att nå de kunskapskrav som minst ska uppnås. Repertoaren av insatser bör därför inte be- gränsas för den första årskursen. För att eleverna ska ges likvärdiga förutsättningar att uppnå kunskapskraven inom skolformerna är det dessutom väsentligt att regelverket kring särskilt stöd omfattar hela Lågstadiet ska utökas med en ny årskurs 1