sou · H9B369 · 2021-08-20 00:00:00 — Medan arbetsförmåge- och arbetsmarknadsbegreppet, liksom för- säkringens medicinska grund, är densamma för aktivitetsersättning och sjukersättning, gäller olika varaktighetskriterier i försäkringarna. 2007/08 :136, s. 67 och 88. 3633 kap. 10 § SFB. 2007/08:136, s. 88. Rätten till aktivitetsersättning – regelverk och handläggning Till skillnad från vad som gäller för sjukersättning kan aktivitets- ersättning alltså beviljas för en långvarig, men inte stadigvarande, ned- sättning av arbetsförmågan. I lagtexten formuleras kravet på varak- tighetsbedömningen som att ”nedsättningen kan antas bestå under ”.38 I lagtexten ställs, till skillnad från vad som gäller för sjukersätt- ning, inga krav på att rehabiliteringsmöjligheterna ska vara uttömda för att en försäkrad ska ha rätt till aktivitetsersättning. Inte heller finns något krav på att rehabiliteringsåtgärder ska ha prövats. Om det däremot är klarlagt att arbetsförmågan är nedsatt med minst en fjärdedel och rehabiliteringsinsatser är en förutsättning för att den försäkrade ska kunna få arbetsförmåga i ett förvärvsarbete men dessa beräknas ta än har denne inte rätt till aktivitets- ersättning eftersom varaktighetskriteriet i så fall inte är uppfyllt. Det krävs inte att samma grad av nedsättning av arbetsförmågan ska föreligga . Det räcker således att ett antagande enligt 33 kap. 5 § SFB om minst en fjärdedels nedsättning av arbets- förmågan under kan göras. Graden av nedsättning kan således variera under de 12 månaderna.39 I bevishänseende utgör uttrycket ”kan antas” generellt ett av de lägre beviskraven. Frågan om beviskravet och vad formuleringen ska antas innebära för styrkan på prognosen om nedsatt arbetsförmåga har emellertid inte berörts mer specifikt i rättspraxis. I de fall en försäkrad redan har ersättning och det står klart att arbetsförmågan kommer att vara fortsatt nedsatt kan i vissa situationer förlänga en pågående period med aktivitetsersättning för än . Förläng- ning av den pågående perioden görs i dessa fall utifrån de uppgifter som låg till grund för det ursprungliga beslutet. Detta kan vara aktuellt i situationer där den försäkrade deltar i eller har planering om deltagande i arbetslivsinriktad rehabilitering, alternativt att medi- cinsk behandling eller rehabilitering, konvalescens eller läkning pågår eller är planerad.40 3833 kap. 7 § SFB. 39Jfr HFD 2011 ref. 27. 40Försäkringskassan, Vägledning 2013:2 version 9, s. 31. Rätten till aktivitetsersättning – regelverk och handläggning Olika nivåer av aktivitetsersättning I likhet med vad som gäller för sjukersättning kan fyra olika nivåer beviljas med hänsyn till arbetsförmågans nedsättning: hel, tre fjärde- dels, halv och en fjärdedels aktivitetsersättning.41 Till skillnad från vad som gäller vid sjukpenning ersätts den för- säkrade inte utifrån sjukpenninggrundad inkomst utan inkomstunder- laget baseras i stället på en så kallad antagandeinkomst och kan be- viljas som inkomstrelaterad ersättning eller garantiersättning, eller som en blandning av båda formerna.42 Hel aktivitetsersättning lämnas när den försäkrades arbetsförmåga är helt eller i det närmaste helt nedsatt. Det ska då handla om en betydande funktionsnedsättning för att den försäkrade ska bedömas helt sakna arbetsförmåga.43 Uttrycket ”helt eller i det närmaste helt nedsatt” är menat att uttrycka samma nedre gräns i fråga om graden av nedsättning som det mer teoretiska ”sju åttondelar”.44 Även om det i ett enskilt fall anses möjligt att fastställa att en individ har en återstående arbetsförmåga av mycket liten omfattning måste då också tas hänsyn till vilka de reella möjligheterna är att utföra förvärvs- arbete med användande av en sådan marginell arbetsförmåga.45 Av motivuttalanden i anslutning till att den äldre motsvarigheten fjärdedels förtidspension infördes framgår att möjligheten till den ersättningsgraden borde tillämpas med restriktivitet. För att en så – relativt sett – liten nedsättning av arbetsförmågan som en fjärdedel ska kunna konstateras föreligga ställs höga krav på att det finns ett klart samband mellan de medicinska faktorerna och nedsättningen av den försäkrades arbetsförmåga.46 Sedan reglerna om aktivitetsersättningen trädde i kraft har endast i ett fåtal avgöranden berört denna ersättningsform. Vid bedömningar som avser nedsatt 4133 kap. 9 § SFB. 4234–35 kap. SFB. 2007/08:136, s. 67. 1997/98:111, s. 69. 1997/98:111, s. 48. 1992/93:31, s. 65 och 83, jfr även HFD 2011 ref. 63 I–III. Rätten till aktivitetsersättning – regelverk och handläggning arbetsförmåga och arbetsmarknadsbegreppet är även avgöranden som avser sjukersättning tillämpliga, se närmare avsnitt 5.2. HFD 2011 ref. 27 – behöver arbetsförmågan vara nedsatt i samma omfattning under för att ersättning ska kunna beviljas? I målet hade beslutat att bevilja den försäkrade halv aktivitetsersättning för en period . Be- slutet motiverades med att arbetsförmågan var nedsatt till hälften men inte med mer än hälften . konstaterade att det av aktuella bestämmelser framgår att en försäkrad har rätt till aktivitetsersätt- ning om arbetsförmågan på grund av sjukdom är nedsatt med minst en fjärdedel under och att ersättningen utges allt efter arbetsförmågans nedsättning som hel, tre fjärdedels, halv eller en fjärde- dels förmån. Det går däremot inte att utläsa något krav på att ned- sättningen till en viss nivå ska kunna antas bestå under . Något hinder mot att bevilja aktivitetsersättning enligt olika nivåer under en och samma ersättningsperiod finns därför inte så länge arbetsförmågan är nedsatt med minst en fjärdedel under . Handläggning och utredning av rätt till aktivitetsersättning för ned- satt arbetsförmåga följer i princip samma modell som utredning av rätt till sjukersättning, se avsnitt 5.3 om handläggning av ärenden om sjukersättning. Till skillnad från sjukersättning är dock aktivitetsersättning alltid tidsbegränsad och målet är att den försäkrade efter en period med aktivitetsersättning ska ha fått eller återfått arbetsförmåga och kunna förvärvsarbeta. För att uppnå detta ska försäkrade som har medicinska förutsättningar för det bl.a. genomgå rehabiliteringsinsatser under tid med ersättning. Vissa av dessa insatser administreras via en struk- turerad rehabiliteringssamverkan mellan , också kallat förstärkt samarbete. Rätten till aktivitetsersättning – regelverk och handläggning Det förstärkta samarbetet mellan Arbetsförmedlingen och Arbetsförmedlingen och har en gemen- sam process som beskriver ett överenskommet arbetssätt för myn- digheternas rehabiliteringssamverkan. Syftet med denna myndighets- gemensamma process för arbetslivsinriktad rehabilitering är att ge förutsättningar för ett väl fungerande samarbete med ett enhetligt arbetssätt. Processen inleds när har identifierat ett sannolikt behov av arbetslivsinriktad rehabilitering och möter indi- viden för att förbereda en gemensam kartläggning och tar slut när det förstärkta samarbetet avslutas eller avbryts. Detta samarbete om- fattar bl.a. personer som får aktivitetsersättning för nedsatt arbets- förmåga. Se avsnitt 19.1.3 för mer information om detta rehabiliter- ingssamarbete samt kapitel 18–21 för mer information om arbets- livsinriktad rehabilitering enligt socialförsäkringsbalken. 11Rätten till aktivitetsersättning – problemanalys I kapitel 6 om rätten till sjukersättning, diskuterades vilka frågor som utgör huvudproblemen med dagens regelverk. Flera av de aspekter som är aktuella för sjukersättningen gör sig gällande även för aktivi- tetsersättningen. I direktiven anges att för att ett beslut om avslag på en ansökan om sjukersättning eller aktivitetsersättning ska uppfattas som rim- ligt när den försäkrade har arbetsförmåga i ett för denna anpassat arbete måste det vara realistiskt att denne kan få ett sådant lämpligt arbete inom en rimlig tid. Direktiven nämner även att (RiR 2018:9) uppmärksammat den diskrepans som finns mellan vad reglerna anger som krav för att beviljas sjukersättning och aktivitets- ersättning och de försäkrades möjligheter att försörja sig på arbets- marknaden. Ett ytterligare problem rör stabiliteten i tillämpningen. Andelen avslag på ansökningar har varierat stort trots ett oförändrat regelverk. Stora variationer riskerar att påverka tilltron till försäkringen negativt. I vart och ett av dessa fall finns det tänkbara förklaringar, externa och interna. De externa förklaringarna är sådana som ligger utanför det aktuella regelverket eller tillämpningen. Det kan till exempel handla om demografiska förändringar, förändringar i folkhälsan eller att arbetsmarknaden har förändrats. De interna förklaringarna är sådana som handlar om reglernas innehåll och konstruktion, dess tillämpning av ansvariga myndigheter eller om samarbete mellan myndigheter. Rätten till aktivitetsersättning – problemanalys 11.1Aktivitetsersättningens utveckling över tid I detta avsnitt ges en beskrivning av hur antalet ersättningstagare utvecklats i aktivitetsersättningen –2019. Beskriv- ningen görs genomgående efter ålder, kön och diagnos. Här görs ingen analys av orsakerna bakom den utveckling som framgår, varia- tionen i utvecklingen berörs i avsnitt 11.2. Avsnittet är uppdelat i två separata delar eftersom de är viktiga att hålla isär sett till analys- och problemformuleringsperspektiv: Dels beskrivs utveckling av det totala antalet ersättningstagare, dels utveck- lingen av inflödet och utflödet ur försäkringen. En viktig faktor när variationen i aktivitetsersättningen ska ana- lyseras är att ersättningsformen inkluderar såväl aktivitetsersättning vid nedsatt arbetsförmåga som aktivitetsersättning för förlängd skol- gång. Redovisad statistik inkluderar ofta även ersättning för förlängd skolgång, vilket blir missvisande i relation till sjukersättningen. Eftersom aktivitetsersättning för förlängd skolgång inte kräver ned- satt arbetsförmåga blir diskussionen om arbetsmarknadsbegrepp, varaktighet m.m. inte tillämplig för denna ersättningsform. Utred- ningen har inte uppfattat kommittédirektivet som att även aktivi- tetsersättning vid förlängd skolgång ska utredas. Utredningen vill därför poängtera att när aktivitetsersättning fortsatt diskuteras handlar det om aktivitetsersättning vid nedsatt arbetsförmåga om inget annat anges. Samtliga figurer avser även denna grupp om inget annat anges. 11.1.1Antal personer med aktivitetsersättning Antal individer som erhöll aktivitetsersättning uppgick till knappt 30 000 personer. Det är en markant ökning i förhåll- ande till de omkring 5 500 personer som hade aktivitetsersättning 2003.1 –ökade antalet ersatta med drygt 30 000 personer. Som mest uppgick antalet personer med aktivitets- ersättning till knappt 40 000 personer 2016. har utvecklingen vänt nedåt och antalet med denna ersättning har minskat med nästan 10 000 personer. 1Uppgifterna avser antalet ersatta . Aktivitetsersättning infördes och därför var det relativt få personer som hade den ersättningen detta år. Rätten till aktivitetsersättning – problemanalys kring 29 000 personer som hade aktivitetsersättning. Den kraftiga ökningen av antalet ersättningstagare runt 2003 förklaras av att er- sättningen infördes . 2003 och framåt kom därför bl.a. många personer in i aktivitetsersättning efter att tidigare haft sjukbidrag. En del yngre personer nybeviljades sannolikt också aktivitetsersättning vid förlängd skolgång innan de övergick till akti- vitetsersättning vid nedsatt arbetsförmåga. –2019 har ungefär lika många kvinnor som män haft aktivitetsersättning. Utvecklingen har dock gått från en liten överrepresentation av kvinnor till en överrepresentation av män. Andelen män som har aktivitetsersättning har ökat med . Könsfördelningen skiljer sig därmed från sjukpenning och sjukersättning där en över- vägande del av de som har ersättning är kvinnor. De flesta som har aktivitetsersättning har det på grund av en ned- satt arbetsförmåga. Det är också denna grupp som svarar för i princip hela ökningen av antalet personer med aktivitetsersättning medan gruppen med aktivitetsersättning vid förlängd skolgång legat stabilt kring 5 000–6 000 personer. Det har medfört att andelen personer med aktivitetsersättning med nedsatt arbetsförmåga ökat . har denna andel stigit från . Rätten till aktivitetsersättning – problemanalys Figur 11.1 Antal personer med aktivitetsersättning och andelen kvinnor och män 2003 2004 2005 2006 2007 2008 2009 2010 2011 2012 2013 2014 2015 2016 2017 2018 2019 Förlängd skolgång/Övriga De allra flesta som har aktivitetsersättning har ersättning på garan- tinivå. var det av alla er- sättningstagare som hade ersättning på garantinivå. har denna andel ökat men har stabiliserats på en nivå kring . Utvecklingen tyder på att en ökad andel av de som har aktivitetsersättning är personer som inte arbetat. av dem som nybeviljas aktivitetsersättning har föräldrar som tidigare haft vårdbidrag.2 Det innebär att en stor andel av de ungdomar som beviljas aktivitetsersättning har en sjukdom eller funktionsnedsättning som redan tidigt i livet medför ett särskilt behov av tillsyn och vård. Det är således svårt för denna grupp att pröva sin arbetsförmåga och kvalificera sig för en inkomstrelaterad ersättning. 2Försäkringskassan – Unga i aktivitetsersättning, FK – korta analyser 2017:3. Rätten till aktivitetsersättning – problemanalys Figur 11.2 Antal personer med aktivitetsersättning fördelade efter typ av ersättning 2003 2004 2005 2006 2007 2008 2009 2010 2011 2012 2013 2014 2015 2016 2017 2018 2019 Åldersmönstret hos de försäkrade som har aktivitetsersättning har varierat . Hur olika åldersgrupper varierar beror i stor utsträckning på nybeviljandet och vid vilken ålder man beviljas aktivitetsersättning. var andelen mellan 25– hos kvinnor och hos män. minskade denna andel för både kvinnor och män. Minskningen var något kraftigare för kvinnor. I båda fallen berodde den minskade andelen av 25–29-åringar bland personer med aktivi- tetsersättning på att denna åldersgrupp inte ökade i samma takt som 20–24-åringarna. och skedde det för både kvinnor och män en kraftig ökning av antalet 25–29-åringar bland de försäkrade och denna grupps andel ökade. En ökning som fortsatte men som drivits av att minsk- ningen av antalet med aktivitetsersättning var kraftigare i ålders- gruppen 20–än bland 25–29-åringar. Det har således inneburit att gruppen 25–har fortsatt att öka sin andel, även –2019, då det totala antalet personer med aktivitetsersättning har minskat. Rätten till aktivitetsersättning – problemanalys Andelen 19-åringar som beviljats aktivitetsersättning är något högre för män än kvinnor. Så har det varit i princip sedan 2003.3 2003 2005 2007 2009 2011 2013 2015 2017 2019 2003 2005 2007 2009 2011 2013 2015 2017 2019 Ett annat perspektiv på åldersgruppernas utveckling är hur antalet personer med aktivitetsersättning i olika åldersgrupper utvecklats i förhållande till respektive åldersgrupp i befolkningen. har denna andel ökat från omkring en halv procent i respektive åldersgrupp till 2019. Som störst var an- delen med aktivitetsersättning i befolkningen 2016 då 2,5–2,7 pro- cent av befolkningen i respektive ålderskategori hade aktivitetser- sättning. –2019 då antalet personer med aktivi- tetsersättning minskat har också andelen av befolkningen som har aktivitetsersättning minskat. De åldersförskjutningar som skett har också gjort att andelen av respektive ålderskategori i befolkningen som har aktivitetsersättning jämnats ut. Skillnaden mellan de olika ålderskategorierna var 2019 väldigt små. 3Sedan 2017 kan sjukersättning beviljas från och med . Sjukersättning från beviljas dock för ett så pass litet antal människor att det inte nämnvärt påverkar analysen i detta avsnitt. Rätten till aktivitetsersättning – problemanalys Figur 11.4 Andelen av befolkningen med aktivitetsersättning i olika åldersgrupper Hel eller partiell ersättning En övervägande majoritet av alla som har aktivitetsersättning har er- sättning på heltid. har andelen ökat svagt och var det av samtliga ersättningstagare som hade ersättning på heltid. Av de knappa som har partiell ersätt- ning dominerar personer med halv ersättning. av de partiella ersättningarna är ersättning på halvtid, ut- görs av en fjärdedels ersättning och av trefjärdedelser- sättning. Över tid har dessa andelar varit stabila och 2003 var fördel- ningen mellan de partiella ersättningarna i princip likadan som 2019. Rätten till aktivitetsersättning – problemanalysSOU 2021:69 Hel eller partiell ersättning 2003 2004 2005 2006 2007 2008 2009 2010 2011 2012 2013 2014 2015 2016 2017 2018 2019 Antal 3/4-ersättning Antal 1/2-ersättning Antal 1/4-ersättning Den dominerande diagnosen bland dem som beviljats aktivitetsersätt- ning har –2019 varit psykiatrisk. Andelen med psykiatriska diagnoser ökade men har stabiliserats på en nivå kring för såväl kvinnor som män. Det finns således en tydlig skillnad mellan orsak- erna till att beviljas aktivitetsersättning och sjukersättning. Medan sjukdomar i rörelseorganen varit en stor del av orsaken till att per- soner beviljats sjukersättning har denna diagnos aldrig varit särskilt stor orsak till beviljade aktivitetsersättningarna. Över tid har den dessutom minskat i betydelse i takt med att andelen med psykiat- riska diagnoser ökat, särskilt för kvinnor. I övrigt är det små skill- nader mellan hur orsaksdiagnoserna fördelar sig mellan kvinnor och män och de olika diagnoserna svarar för ungefär lika stora delar hos kvinnor och män. Rätten till aktivitetsersättning – problemanalys Figur 11.6 Olika diagnosers andel av antalet personer med aktivitetsersättning 2003 2005 2007 2009 2011 2013 2015 2017 2019 2003 2005 2007 2009 2011 2013 2015 2017 2019 De psykiatriska diagnoserna utgör en stor del av orsaksdiagnoserna i alla åldersgrupper. Mest dominanta är de emellertid i åldersgrupp- erna 20–och 25–där de svarar för 70–av samt- liga personer med aktivitetsersättning i respektive åldersgrupp. Bland 19-åringar som beviljas aktivitetsersättning utgör de psykiat- riska diagnoserna en mindre andel än i övriga åldersgrupper. I denna ålderskategori är det i stället gruppen övriga diagnoser som dominerar och utgör nästan hälften av alla med aktivitetsersättning. Det är en betydande skillnad mot hur stor andel denna grupp utgjorde då bara av de med aktivitetsersätt- ning hade denna orsaksdiagnos. Det kan förklaras av den ökning som skett av antalet som beviljas aktivitetsersättning vid förlängd skol- gång och som till största del skett bland 19-åringar. För dessa perso- ner behöver inte alltid ta in ett medicinskt under- lag för att bevilja aktivitetsersättning utan det räcker med ett intyg från skolan. Där med registreras dessa som övriga/okänd i statistiken. Rätten till aktivitetsersättning – problemanalys Figur 11.7 Diagnoser fördelat efter ålder Ett annat perspektiv på utvecklingen av aktivitetsersättningen är hur antal nybeviljade ersättningar utvecklas. I detta avsnitt fokuseras på nybeviljandet av aktivitetsersättningar och utvecklingen belyses med avseende på ålder, kön och diagnoser. Vidare studeras vilken typ av ersättning de som nybeviljas aktivitetsersättning får och om ersätt- ning är hel eller partiell. Antal nybeviljade aktivitetsersättningar ökade kraftigt under perio- den –2015. Under dessa år ökade nybeviljandet från drygt 2 000 personer till knappt 9 000 personer . sjönk nybeviljandet under för att åter vända uppåt , 2018 och 2019. nybeviljades omkring 6 300 aktivitetsersättningar. Andel män som nybeviljas aktivitetsersättning är något fler än andelen kvinnor. Nybeviljandet bland män ökade under andra hälf- ten av och andelen män bland de nybeviljade aktivitets- Rätten till aktivitetsersättning – problemanalys ersättningarna ökade från strax under hälften till strax över hälften. har andelen män legat på en relativt stabil nivå och de nybeviljade aktivitetsersättningarna kring knappt De allra flesta som nybeviljas aktivitetsersättning ges ersättning på Omkring hälften av alla personer med aktivitetsersätt- ning hade garantiersättning 2003. steg andelen snabbt och utgjorde personer med ersättning på garantinivå av samtliga nybeviljade aktivitets- ersättningar. har andelen minskat svagt men utgjorde fortfarande 2019 av alla nybeviljade aktivitets- ersättningar. Ytterst få av de som beviljas aktivitetsersättning har hela sin ersättning från den inkomstrelaterade delen, ca 4 pro- cent. av de nybeviljade aktivitetsersättnings- tagarna har ersättning från både ersättning på garantinivå och inkomst- relaterad ersättning. 2003 2004 2005 2006 2007 2008 2009 2010 2011 2012 2013 2014 2015 2016 2017 2018 2019 Rätten till aktivitetsersättning – problemanalys Åldersstrukturen på de som nybeviljas aktivitetsersättning har för- ändrats . Andelen 19-åringar och personer i åldrarna 20–har ökat som andelen i åldersgruppen 25–minskat. var av de nybeviljade aktivi- tetsersättningstagarna och var motsvarande andel . har åldersgruppen 25–minskat sin andel av de nybeviljade aktivitetsersättnings- ärendena från . Figur 11.9 Åldersstruktur nybeviljade aktivitetsersättningar, nedsatt arbetsförmåga Flertalet av alla nybeviljade aktivitetsersättningar vid nedsatt arbets- förmåga kan kopplas till psykiatriska diagnoser. Så har utvecklingen sett ut . har andelen med psykiatriska diagnoser ökat med nästan 10 procent- enheter och utgjorde av alla nybe- viljade aktivitetsersättningar. var det omkring 2 400 per- soner som nybeviljades aktivitetsersättning med anledning av en Rätten till aktivitetsersättning – problemanalys psykiatrisk diagnos, vilket var av samtliga som nybeviljades aktivitetsersättning 2019. Psykiatriska diagnoser dominerar både bland kvinnor och män. Andelen är något större hos män än kvinnor. Psykia- triska diagnoser är således än mer dominerande inom aktivitetser- sättningen än i sjukersättningen även om andelen psykiatriska dia- gnoser ökat även inom sjukersättningen. Fördelning av övriga diagnos- grupper är även den förhållandevis jämn mellan kvinnor och män. Inom de psykiatriska diagnoserna finns emellertid vissa skillnader mellan kvinnor och män som nybeviljas aktivitetsersättning. En större andel hade en störning av psykisk utveckling (för män och för kvinnor). Bland kvinnor är stressrelaterade syn- drom och förstämningssyndrom vanligare än hos män. Figur 11.10 Nybeviljade diagnoser, kvinnor och män Hel respektive partiell ersättning Nästan alla som nybeviljas aktivitetsersättning har ersättningen på heltid. Personer som nybeviljas aktivitetsersättning vid förlängd skolgång har, per automatik, ersättning på heltid. Bland de personer som nybeviljats aktivitetsersättning vid nedsatt arbetsförmåga kan partiell ersättning betalas ut, men de flesta får hel ersättning. Rätten till aktivitetsersättning – problemanalys över tid har andelen som har ersättning på heltid ökat. När aktivi- tetsersättningen infördes var det av alla nybeviljade aktivitetsersättningar som var heltidsersättningar. har andelen succesivt ökat och utgjorde 95 pro- cent av alla aktivitetsersättningar. Den vanligaste av de partiella er- sättningarna hos nybeviljade aktivitetsersättningar var halv ersättning. Figur 11.11 Nybeviljade aktivitetsersättningar, hel respektive partiell ersättning Antal 1/4 Antal 1/2 Antal 3/4 Andel hektid och pertiellt ersatta 11.1.3Ansökningar, bifall och avslag Antalet initiala ansökningar om aktivitetsersättning vid nedsatt arbets- förmåga ökad från ca 3 000 till 6 500 ansök- ningar. Därefter har antalet initiala ansökningar om aktivitetsersätt- ning minskat och uppgick till ca 4 000 ansökningar. Avslagsfrekvensen har –2020 varierat kraftigt. Det är svårt att se något samband mellan utvecklingen av antalet ansök- ningar och andelen avslag. –2014 sjönk avslags- frekvensen från 2014. Därefter steg avslagsfrekvensen kraftigt under och 2018 avslogs av alla ansökningar om aktivitetsersättning vid nedsatta arbetsförmåga. har andelen avslag minskat Rätten till aktivitetsersättning – problemanalys och 2020 avslogs av alla ansökningar.