sou · H9B381 · 2021-10-19 00:00:00 — Medlemsstaterna ska enligt dricksvattendirektiv säkerställa att material som kommer i kontakt med dricksvatten uppfyller vissa krav. Endast produkter som innehåller slutmaterial som har god- känts i enlighet med direktivet får släppas ut på marknaden. Mark- nadskontrollförordningen4 ska tillämpas på produkter som är avsedda att komma i kontakt med dricksvatten. Enligt utredningens bedömning bör reglering om material i kon- takt med dricksvatten införas i plan- och bygglagstiftningen. Utred- ningen föreslår att ett nytt stycke ska införas i 3 kap. 9 § plan- och byggförordningen (2011:338) som reglerar vilka allmänna krav som ska gälla för sådana material. Den kommunala ska utöva tillsyn över att bestämmelsen följs. Kemikalieinspektionen ska enligt utredningens förslag ansvara för ansökningar till Echa enligt artikel 11.5 i direktivet. Myndigheten ska även ha ansvar för att ge vägledning till de ekonomiska aktörer som vill göra ansök- ningar enligt artikeln. föreslås bli ansvarig för marknadskontroll av produkter som omfattas av artikel 11 dricksvattendirektiv. Kemikalie- inspektionen bör bistå i marknadskontrollen vad gäller pro- dukternas kemiska egenskaper. föreslås också bli ansvarig för samordning av frågor om material och produkter som kommer i kontakt med dricksvatten. Den närmare regleringen kring testning och godkännande av slut- material kommer senare att slås fast av Europeiska kommissionen i en genomförandeakt. Först när denna finns på plats kan nya bestäm- melser tas fram om testning och godkännande av slutmaterial och förbud mot att släppa ut produkter som innehåller slutmaterial som inte är godkända. För att regeringen ska kunna besluta om sådana nya bestämmelser ska det i (2010:900) regleras 4Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2019/1020 av om marknads- kontroll och överensstämmelse för produkter och om ändring av direktiv /42/EG och förordningarna (EG) nr 765/2008 och (EU) nr 305/2011. att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om sådana material och produkter avsedda att komma i kontakt med dricksvatten som avses i artikel 11 dricksvattendirektiv. ska vidare bemyndigas att meddela när- mare föreskrifter om material och produkter avsedda att komma i kontakt med dricksvatten. Medlemsstaterna ska även enligt direktivet säkerställa att bered- ningskemikalier och filtermaterial som kommer i kontakt med dricks- vatten uppfyller vissa krav. Regleringen av beredningskemikalier och filtermaterial bör enligt utredningens bedömning även framöver han- teras inom livsmedelslagstiftningen. har befogen- het att meddela de föreskrifter som behövs för att genomföra bestäm- melserna om beredningskemikalier och filtermaterial i svensk rätt. Genom dricksvattendirektiv införs en skyldighet för med- lemsstaterna att bedöma vattenläckagenivåer och överlämna resultaten till kommissionen inom . Utredningen föreslår att reger- ingen ska uppdra åt att ta fram en rapport om läckagenivåer. Om läckagenivåer visar sig överstiga det av kommissionen framtida fastställda tröskelvärdet ska regeringen enligt utredningens förslag besluta om en handlingsplan med åtgär- der som ska vidtas för att minska läckagenivån. Havs- och vatten- myndigheten bör få ett samordnande ansvar för tillsynen över att de åtgärder som framgår av handlingsplanen vidtas. Myndigheten ska också ge den vägledning som behövs för att handlingsplanen ska kunna genomföras på ett bra sätt. Vidare föreslås författningsförändringar i lagen (2006:412) om allmänna vattentjänster för att tydliggöra under- hållsansvaret för va-anläggningar. Övervakning och bristande iakttagande Medlemsstaterna ska enligt dricksvattendirektiv vidta alla åtgärder som behövs för att säkerställa att det utförs regelbunden övervakning av dricksvattnets kvalitet. Det ska också upprättas över- vakningsprogram som enligt direktivet ska bestå av olika delar, som till exempel övervakning gällande dricksvattenproduktionen och distri- butionen, riskbedömningen avseende tillrinningsområdena för uttags- punkter och riskbedömningen avseende fastighetsinstallationerna. Den verksamhetsutövare som producerar eller tillhandahåller dricks- vatten ska enligt utredningens förslag vara ansvarig för att övervaka dricksvattnet och upprätta övervakningsprogram för de delar som rör själva försörjningssystemet. Verksamhetsutövaren bör även vara skyldig att vidta avhjälpande åtgärder och ge rådgivning samt infor- mation till konsumenterna vid bristande iakttagande av fastställda para- metervärden. bör ansvara för att den övervakning som ska ingå i riskbedömningen avseende fastighetsinstallationer, upp- fyller kraven dricksvattendirektiv. Motsvarande ansvar bör vattenmyndigheterna ha för den övervakning som ska ingå i risk- bedömningen avseende tillrinningsområdena för uttagspunkter för dricksvatten. Förbättrad tillgång till dricksvatten dricksvattendirektiv ställer krav på att medlemsstaterna ska förbättra eller upprätthålla tillgången till dricksvatten, särskilt för utsatta och marginaliserade grupper. Utredningen bedömer dock att det inte behövs några författningsändringar för att genomföra direk- tivet i denna del. Anledningen till att vissa grupper har en bristande tillgång till dricksvatten beror på avsaknad av ett stadigvarande boende. Sådana frågeställningar ska i första hand tas omhand av och insatser ska beredas den enskilde med utgångspunkt i socialtjänstlagen (2001:453). Utredningens bedömning är att det inte finns skäl att införa tvingande regler om att utomhus- och inomhusutrustning för dricksvatten ska installeras på allmän plats. Kostnaden för en sådan åtgärd, med beaktande av demografiska och geografiska förhåll- anden, kan inte anses motiverad med hänsyn till nuvarande behov. Det får anses vara upp till respektive kommun att avgöra om det finns behov av sådan inomhus- och utomhusutrustning på allmän plats. bör ansvara för och följa upp frågan om förbättrad tillgång till dricksvatten och främjande av användning av dricksvatten ur kran. En sådan skyldighet bör framgå av förordning (2017:868) med länsstyrelseinstruktion. Enligt bestämmelser dricksvattendirektiv ska medlems- staterna upprätta olika dataset där uppgifter om förbättrad tillgång till dricksvatten och främjandet av dess användning, riskbedömningen och riskhantering avseende tillrinningsområdena för uttagspunkter för dricksvatten, riskbedömningen avseende fastighetsinstallationer, vissa övervakningsresultat och information om dricksvattenrelaterade incidenter samt uppgifter om undantag som beviljats i enlighet med artikel 15.1 ska föras in. Utredningen föreslår att ska ansvara för den rapportering som gäller förbättrad tillgång till dricksvatten och främ- jandet av dess användning, vissa övervakningsresultat och information om dricksvattenrelaterade incidenter samt uppgifter om undantag som beviljats i enlighet med artikel 15.1. När det gäller rapporteringen om riskbedömningen och riskhanteringen avseende tillrinningsområ- dena för uttagspunkter för dricksvatten så bör denna fullgöras av Havs- och vattenmyndigheten. I fråga om riskbedömningen avseende fastighetsinstallationer bör rapporteringen fullgöras av Folkhälso- myndigheten. Medlemsstaterna ska enligt direktivet säkerställa att viss information om dricksvatten finns tillgänglig för eller i vissa fall lämnas direkt till allmänheten på ett användarvänligt och lämpligt sätt. I livsmedels- förordningen bör regleras att verksamhetsutövare som producerar eller tillhandahåller dricksvatten ska lämna information till allmän- heten enligt artikel 17. Utredningen föreslår att ska få lämna närmare föreskrifter om vilken information som ska lämnas och hållas tillgänglig för allmänheten. I detta ingår närmare reglering av vilka uppgifter som ska vara undantagna informationsskyldigheten. Enligt dricksvattendirektiv ska medlemsstaterna fastställa effektiva, proportionerliga och avskräckande sanktioner för överträd- elser av nationella bestämmelser som har antagits enligt direktivet. Utredningen föreslår att ska få möjlighet att före- lägga den verksamhetsutövare som producerar dricksvatten eller till- handahåller det från en distributionsanläggning att lämna in den infor- mation som myndigheten behöver för att kunna rapportera uppgifter enligt artikel 18 i direktivet. Den kommunala kommer utöva tillsyn över att den nya regleringen som föreslås om material i kontakt med dricks- vatten följs och kan besluta om förelägganden som kan förenas med vite. Vad gäller frågan om vilka sanktioner i övrigt som bör införas när det gäller material och produkter som kommer i kontakt med dricksvatten anser utredningen att det är mest lämpligt att inte före- gå den beredning som pågår i om att anpassa svensk rätt till marknadskontrollförordningen. Den beredningen om- fattar inte reglering av marknadskontroll i förhållande till dricksvattendirektiv. Den fortsatta beredningen av genomförandet av dricksvattendirektiv bör därför ske med beaktande av de bestämmelser som blir resultatet av det pågående arbetet i . Det krävs inte några övriga ändringar av sank- tionsbestämmelser i svensk rätt. Frågan kan behöva ses över . De författningsförändringar som föreslås i betänkandet ska träda i kraft . Dricksvattnets väg enligt dricksvattendirektiv Punkt där värdena ska iakttas Huvudsakliga delar av dricksvattendirektiv eller tillhandhåller det från artikel 8–10 SGU (vägledande) miljö och hälsa, miljö och hälsa, (material i kontakt The 2020 Directive on the quality of water intended for human con- sumption1 is a revision of the 1998 Directive on the quality of water intended for human consumption2. The Directive has to be imple- mented in Member States by 12 January 2023. The 1998 Directive on the quality of water intended for human consumption is repealed at the same time. Just like the previous Directive on the quality of water intended for human consumption, the 2020 Directive lays down minimum requirements for water intended for human consumption and measures that Member States must take to ensure compliance with the require- ments. However, the 2020 Directive differs from the present Direc- tive in several respects. One fundamental difference is that the new Directive stipulates the introduction of a risk-based method for the safety of water intended for human consumption that covers all phases of the production chain for water intended for human consumption. It also introduces provisions intended to address water leakages. Moreover, the Directive contains provisions on materials in contact with water intended for human consumption. In addition, the 2020 Directive requires Member States to improve access to water intended for human consumption and to promote the use of tap water intended for human consumption. The Directive also requires Member States to make reports to the EU regarding various questions of importance for its application. 1Directive (EU) 2020/2184 of Parliament and of the Council of on the quality of water intended for human consumption (recast). 2Council Directive 98/83/EC of on the quality of water intended for human consumption. Remit of the Inquiry The remit of the Inquiry is to propose how to implement the 2020 Directive on the quality of water intended for human con- sumption in Swedish law. The Inquiry is, for instance, to map how Swedish law relates to the Directive, investigate whether there are any demarcation problems regarding EU and national regulatory frameworks that affect or are close to the regime in the Directive and analyse how any regulatory overlaps can be addressed. The Inquiry is also to propose which agencies should be responsible for the new issues dealt with in the Directive and what powers the agencies pro- posed should have. The Inquiry is also to present the necessary legisla- tive proposals. The risk-based method for the safety of water intended for human consumption to be introduced into Swedish law consists of three components: catchment areas for abstraction points of water intended for human consumption; the supply system and domestic distri- bution systems. The purpose of the risk-based method include better risk prevention and ensuring that measures are taken at source in the first place. When fully implemented, the method should be able to prevent harm caused by releases of dangerous substances, similar to the much-noted PFAS releases. According to the 2020 Directive, risk assessment and risk manage- ment of catchment areas for abstraction points of water intended for human consumption have close links to the EU Water Framework Directive3. In it is mainly the water authorities that perform the tasks that follow from the EU Water Framework Directive. The Inquiry proposes that the risk assessment regarding catchment areas for abstraction points of water intended for human consumption should therefore be performed by the water authorities. The water authorities should also be able to decide on risk management mea- sures on the basis of their risk assessment. These can be both pre- ventive measures and mitigation measures, but they can also involve further monitoring of catchment areas. 3Directive 2000/60/EC of Parliament and of 2000 establishing a framework for Community action in the field of water policy. measures should be aimed at government agencies and municipalities, which will then have to put the measures into practice using existing policy tools. The Inquiry proposes that the for and should be given responsibility for coordinating the work of the water authorities. A further proposal is that the for and and the Geo- logical Survey of should be given the right to issue more detailed regulations in their areas of responsibility concerning the risk assessment and risk management to be performed by the water authorities. To implement the Directive in accordance with the In- quiry’s proposals, legislative amendments are required in Chapter 5 of the Environmental Code and the Ordi- nance (2004:660). The raw water control performed by operators producing water intended for human consumption should continue to be made avail- able to the water authorities. At present this is done voluntarily since this information is supplied to the Geological Survey of , from which the water authorities can then receive information. The Inquiry considers that the Government should commission the and the Geological Survey of to make a closer investigation of the forms for a new system for collection of data from raw water control. In addition, the should develop and review regulations concerning raw water control. The 2020 Directive states that it is the water supplier that has to perform the risk assessment regarding the supply system. The Inquiry considers that the term water supplier corresponds in this context to the operator that produces or supplies water intended for human consumption from a water distribution system. For most operators these provisions regarding risk assessment does not mean, in practice, that they will be given a completely new task since they already perform a great deal of work concerning risk assessment and risk management. It should be up to the to issue the regulations needed to implement these provisions in Swedish law using existing authorisations in the Food Act (2006:804) and the Food Ordinance (2006:813). As regards the risk assessment relating to domestic distribution systems, the Inquiry proposes that it should be performed by the and that this should be regulated in Chapter 9 of the Environmental Code and in the Ordinance con- cerning environmentally hazardous activities and public health pro- tection (1998:899). The risk assessment should be made at a general level and must not relate to private property. The monitoring to be included in the risk assessment regarding legionella and lead should be targeted at priority properties. It should be up to the to determine what is to be regarded as a priority property. Measures may need to be taken on the basis of the risk assessment regarding domestic distribution systems. They can, for instance, in- volve issuing new regulations under existing authorisations, issuing new guidance or raising the matter to legislators, if amended regula- tions are needed. It can also involve initiating increased supervision or taking measures in some other way to comply with the require- ments of the Directive. It should be up to every government agency, county administrative board or municipality affected to use the policy tools available to take the measures that the risk assessment may show are needed. Materials, treatment chemicals and filter media in contact with water intended for human consumption Under the 2020 Directive Member States must ensure that materials that come into contact with water intended for human consumption comply with certain requirements. Member Stats must also ensure that only products that contain final materials approved in accordance with the Directive can be placed on the market. The Market Surveil- lance Regulation4 shall apply to products intended to come into con- tact with water intended for human consumption. In the Inquiry’s assessment, regulations concerning materials in contact with water intended for human consumption should be in- serted in planning and legislation. The Inquiry proposes that a provision regulating which general requirements apply to these mate- rials should be inserted in the Planning and Ordi- nance (2011:338). According to the Inquiry’s proposal, the should be responsible for ’s applications 4Regulations (EU) 2019/1020 of parliament and of the council of 20 2019 on market surveillance and compliance of products and amending Directive 2004/42/EC and Regulations (EC) No 765/2008 and (EU) No 305/2011. to ECHA under Article 11(5) of the Directive. should be responsible for providing guidance for the economic operators that want to make applications under the Directive. The Inquiry pro- poses that , and Planning should be responsible for market surveillance of products covered by Article 11 of the 2020 Directive. should assist , and Planning in its market surveillance concerning the chemical properties of the products. The Inquiry also proposes that , and Planning should be responsible for coordi- nation of questions concerning materials and products that come into contact with water intended for human consumption. The detailed regime concerning testing and authorisation of final materials will subsequently be laid down by Commis- sion in an implementing act. Only when this is in place can new provisions be drafted about testing and authorisation of final mate- rials and a prohibition on placing products containing non-authorised final materials on the market. These provisions can be adopted under the authorisation proposed by the Inquiry. According to the Directive, Member States must also ensure that treatment chemicals and filter media that come into contact with water intended for human consumption comply with certain requirements. In the Inquiry’s assessment, the regulation of treatment chemicals and filter media should continue to be handled within food legisla- tion in the future. has the power to issue the regulations needed to implement the provisions on treatment chemicals and filter media in Swedish law. The 2020 Directive introduces an obligation for Member States to assess water leakage levels and communicate the results to the Com- mission within a certain period of time. The Inquiry proposes that the Government commission the to produce a report on ’s leakage levels. If ’s leakage levels turn out to exceed the future threshold set out by the Commission, the Inquiry’s proposal is that the Government should adopt an action plan containing measures to be taken to reduce the leakage levels. for and should be given a coordinating responsibility for supervision that the measures set out in the action plan are taken. should also provide the guidance needed to enable the action plan to be implemented well. The Inquiry also proposes legislative amendments in the Act (2006:412) to clarify the maintenance responsibility for water supply and sewerage systems. The 2020 Directive requires Member States to take all measures necessary to ensure that regular monitoring of the quality of water intended for human consumption is carried out. Monitoring pro- grammes have also to be established; according to the Directive they have to consist of different parts, such as monitoring concerning the production and distribution of water intended for human consump- tion, the risk assessment regarding catchment areas for abstraction points and the risk assessment regarding domestic distribution systems. According to the Inquiry’s proposal, the operators that produce or supply water intended for human consumption should be respon- sible for monitoring the water intended for human consumption and drawing up a monitoring programme for the supply system itself. Operators should also be obliged to take remedial measures and pro- vide advice and information to consumers in the event of non-com- pliance with parametric values set. should be responsible for the monitoring to be included in the risk assessment regarding the compliance of domestic distribution systems with the requirements of the 2020 Directive. The water authorities should have a correspond- ing responsibility for the monitoring to be included in the risk assess- ment regarding catchment areas for abstraction points for water in- tended for human consumption. Better access to water for human consumption The 2020 Directive requires Member States to improve or maintain access to water intended for human consumption, in particular for vulnerable and marginalised groups. However, the Inquiry’s assess- ment is that no legislative amendments are needed to implement this part of the Directive. The reason why certain groups have deficient access to water intended for human consumption is often their lack of permanent accommodation. Issues of this kind should be dealt with by the social services in the first place, and the individual should receive interventions on the basis of the Act (2001:453). In the Inquiry’s assessment, there are, at present, no reasons to introduce mandatory rules requiring outdoor and equipment for water intended for human consumption to be set up in public spaces. Taking demographic and geographical conditions into account, the cost of such a measure cannot be considered justified in view of present needs. It must be considered to be up to each municipality to determine whether there is a need for and outdoor equip- ment for water intended for human consumption in public spaces. The county administrative boards should be responsible for and follow up the question of better access to water intended for human consumption and the promotion of the use of tap water intended for human consumption. This obligation should be set out in the Ordi- nance containing instructions for the county administrative boards (2017:868). The provisions of the 2020 Directive require Member States to set up various data sets in which they have to enter information about better access to water intended for human consumption and the pro- motion of its use, the risk assessment and risk management regarding catchment areas for abstraction points for water intended for human consumption, the risk assessment regarding domestic distribution systems, certain monitoring results and information about incidents relating to water intended for human consumption as well as infor- mation about derogations granted in accordance with Article 15(1). The Inquiry proposes that the should be responsible for reporting regarding better access to water for human consumption and the promotion of its use, certain monitoring results and information about incidents relating to water intended for human consumption as well as information about derogations granted in accordance with Article 15(1).