sou · H9B365 · 2021-08-11 00:00:00 — saknas det statligt organiserade for- mella forum och sammankomster för samtliga lärosäten att samlas för att diskutera organisation, finansiering och prioritering av forsk- ningsinfrastruktur. De forum som finns är antingen organi- serade frivilligt eller genom initiativ från privata finansiärer, exempelvis () och Univer- sitetens referensgrupp för forskningsinfrastruktur (URFI). Dessa typer av forum agerar som intresseorganisationer för myndigheterna och stödjer lärosätenas samverkan. Utredningen anser det finns utrymme att stärka samverkan på nationell nivå genom att både regeringen och myndigheterna skapar förutsättningarna som behövs för att lärosätena ska kunna ta ett tydligare ansvar för nationella forskningsinfrastrukturer. Aktörerna behöver gemensamt konkretisera syftet med sin samverkan om forskningsinfrastruktur och ta fram tydliga riktlinjer för olika sam- verkansformer. Det finns också möjligheter att förbättra kunskaps- och erfarenhetsutbytet mellan lärosäten och myndigheterna avse- ende frågor som rör forskningsinfrastruktur så att verksamheten professionaliseras. Om lärosätena ska kunna ta nationellt ansvar be- höver de helt enkelt ges förutsättningarna för det. I det sambandet är det viktigt att regeringen också följer upp det nationella ansvaret. 8.3.3Alternativ som utredningen övervägt Reglerad samverkan om forskningsinfrastruktur Utredningen har reflekterat över om förändringar i högskolelagen eller -förordningen kan stärka lärosätenas ansvar för nationella forskningsinfrastrukturer genom att reglera uppgiften som åligger myndigheterna. Att slå fast samverkan om forskningsinfrastruktur som en myndighetsuppgift kan vara ett sätt att tydliggöra att ansva- ret för organisation och styrning av forskningsinfrastruktur ligger hos de som bedriver eller samverkar om verksamheten, och inte hos de som finansierar den. Det kan också vara enklare för regeringen att få information om en reglerad uppgift än när verksamheten är frivillig. Utredningens utgångspunkt är att verksamhet för forsk- ningsinfrastruktur hänger ihop med forskningen. Därav riskerar reglering av samverkan om endast forskningsinfrastruktur men inte forskningen flytta fokus och syftet med samverkan från effektivt främjande av bästa forskningen till forskningsinfrastrukturen. Ut- redningen avser därför inte lämna förslag om reglerad samverkan om forskningsinfrastruktur och menar att det finns bättre sätt för reger- ingen att stödja myndigheternas arbete med organisation och styr- ning av forskningsinfrastrukturer. Regeringen har utfärdat särskilda regleringar avseende två forsknings- infrastrukturer, och . Med utgångs- punkt från analysen i tidigare kapitel, redogör utredningen här för sina konkreta förslag. Utredningens diskussion om avsikten med förslagen gällande förordningarna bör ses som utredningens författ- ningskommentarer. 8.4.1Ändringar i förordningen om Förslag: Utredningen föreslår ändringar i lydelser i förordning (1994:946) om den nationella forskningsanläggningen i elektron- acceleratorlaboratoriet () i , se författ- ningsförslag avsnitt 1.1). Förslagen som utredningen lämnar av- ser tydliggöra Lunds universitets nationella ansvar för labora- verksamhet och lärosätets mandat att organisera verksam- heten ändamålsenligt utifrån det ramverk som förordningen anger. En förordning med mer frihet och ansvar Utredningens bedömning är att förordningen om vid kan förbättras avseende mandat och roll- fördelning. Förslaget som lämnas handlar till stor del om att lämna mer frihet åt för att organisera och planera verk- samheten vid laboratoriet. Utredningens förslag avser förtydliga att har ett nationellt ansvar för . I den nuvarande lydelsen av förordningen framgår det inte i be- stämmelserna, bara i rubriken, att laboratoriet är nationellt. Utred- ningen bedömer att en sådan förändring kan markera att är nationell, det vill säga inte bara universitetsspecifik forskningsinfrastruktur. Regeringen bör inte behöva reglera vidare hur det nationella ansvaret ska beaktas, utan kan lämna det till att organisera verksamheten så att uppdraget uppfylls på ett tillförlitligt sätt. Utredningen har tagit emot inspel om att tydliggöra den internationella verksamheten vid i förordningen. Utredningen menar att den föreslagna formuleringen om att laboratoriet är tillgänglig för forskare från andra länder borde vara tillräcklig. Att införa skrivningar om att laboratoriet är internationell i förordningstext är problematisk då formuleringen kan felaktigt förknippa laboratoriet med internatio- nella organisationsformer. Utredningen lämnar också ett förslag om att införa att labora- även ska vara tillgänglig för näringslivet. Avsaknaden av denna skrivning har inte utgjort något hinder för näringslivets deltagande. En tydligare skrivning om detta i uppdraget om laboratoriets verk- samhet bedöms däremot kunna förenkla regeringens uppföljning av frågan och underlätta regeringens övergripande arbete med ett ökat deltagande av näringslivet i nationella forskningsinfrastrukturer. Vidare föreslår utredningen att får ett skärpt ansvar i förordningen om . Därför har utred- ningen föreslagit att alla skrivningar om andra myndigheter tas bort. En sådan förändring innebär inte att ska sluta samverka och samråda med andra myndigheter, utan att får fritt välja med vilka det vill samverka och samråda om. Iförordningen om finns det lydelser om att styrelsen ska verka för medelsanskaffning. Utredningen anser att denna formulering är incitamentskapande och bör behållas. Om reger- ingen väljer att förändra finansieringen av verksamhet, genom att till exempel finansiera laboratoriet genom anslaget till (som SciLifeLab), föreslår utred- ningen att finansieringen inte utesluter att får söka medel från statliga forskningsfinansiärer och andra bidragsgivare för resterande delar av verksamheten som inte täckts av regeringens anslag. Andra förslag som utredningen lämnar handlar om att tydliggöra vad laboratoriet gör, till exempel både förser användare med synkro- tronljus samt bedriver forskning och utveckling. Andra ändringar gäller redovisningsförfarandet av , där en para- graf föreslås bli upphävd för att återigen skapa tydlighet i att det är som är ansvariga för verksamheten, inklusive dess redovisning. Regeringen föreslås att ta in sådan redovisning, om så önskas, genom regleringsbrevet till på liknande sätt som görs för verksamheten för SciLifeLab. Slutligen före- slås regeringen att inför en ändring av förordningen om överväga att modernisera formatet för förordningen. Alternativ som utredningen övervägt Utredningen har reflekterat över syftet med förordningen om . Att regeringen valt att styra organisationen av en specifik del av verksamhet, anser utredningen är en anledning till att upplevs av många aktörer som en fristående organisation från den övriga myndigheten. har heller inte finansierats genom anslag till , utan finansierats genom bidrag från andra myndigheter och finansiärer. Detta kan ha förstärkt känslan av att Lunds univer- sitet inte fullt ut styr verksamhet. Särskilt då även finansiärer har egna styrande villkor för sina bidrag. är dock en av de forskningsinfrastrukturer vid lärosätena som har mest omfattande budget. Laboratoriets verk- samhet ingår också i regeringen strategi för ESS14. Dessutom menar utredningen att förordningen (1994:946) om är en signal på regeringens långsiktiga åtagande för verksamheten. Behovet av långsiktighet för nationella forskningsinfrastrukturer har efterfrågats av många aktörer i den dialog som förts under utred- ningens arbete. Mot bakgrund av dessa argument har utredningen kommit fram till att förordningen fyller ett viktigt syfte och inte bör upphävas. Utredningen har även beaktat andra organisationsformer för . Dessa former diskuteras i tidigare kapitel (se 2017/18:262. avsnitt 7.3) där utredningen redogör för sina bedömningar och varför förändringar i organisationsform förkastats. Givet utredning- ens förslag avseende organisationen för , är bedömningen att en ändrad organisationsform inte behövs . Det kan finnas skäl för regeringen att utreda frågan . Inför en sådan utredning har den här utredningen pekat på ett par inriktningar som anses vara lämpliga (se avsnitt 7.3.3). Stärkt styrning från regeringen I sitt arbete har utredningen även övervägt om regeringen bör göra sin styrning av mer detaljerad. Regeringens styrning lämnar mycket eget ansvar och frihet åt i dag- ens organisationsmodell. Utredningen anser att regeringens uppgifter är, i det här fallet, att på övergripande nivå peka ut strategiska forskningsinfrastrukturer och forskningsområden. Regeringens forskningspropositioner och liknande strategiska dokument kan ses som en övergripande inrikt- ning av regeringens mer konkreta styrning av myndigheterna inom ramen för deras uppgifter. Denna form av styrning borde föredras mot striktare styrningsformer då den skapar förutsättningarna för att personer närmare verksamheten kan organisera den på ett ända- målsenligt sätt för att uppnå uppsatta mål. Styrningen är också mer förenlig med principerna om akademisk frihet. Sådana argument ligger till grund för att utredningen inte heller kommer föreslå mer detaljerad styrning av genom ändringar i för- ordningen, eller att regeringen ska använda sin utnämningsmakt. Utredningen avser lämna mycket frihet och även mycket ansvar till . En större frihet för att ta ansvar bör även tydlig- göra roll vid ansvarsutkrävande. Vid behov kan och bör dock regeringen genom beslut riktade till relevanta myndigheter konkretisera och precisera styrningen. 8.4.2Ändringar i förordningen om SciLifeLab Förslag: Utredningen föreslår ändringar i lydelser i förordning (2013:118) om Nationellt centrum för livsvetenskaplig forskning (se författningsförslag avsnitt 1.2). Förslagen avser att förtydliga roll- och ansvarsfördelningen mellan regeringen och Kungl. Tek- niska högskolans styrelse för verksamheten som bedrivs inom ramen för SciLifeLab. Mindre styrning för mer ansvar Förslagen som har lagts fram avser förenkla ansvarsförhållandena mellan regeringen och Kungl. Utredningens analys av förordningen har kommit fram till att Kungl. Tekniska högskolan har ett nationellt samordningsansvar för verksamheten som bedrivs inom SciLifeLab (se avsnitt 7.3.4). Därför är utred- ningens bedömning att det inte behövs något ytterligare förtydlig- ande av de inledande bestämmelserna för SciLifeLab. Regeringen kan dock, om så önskas, vara mer explicita angående uppgiften som ålagts Kungl. Utredningen föreslår att lydelser om direktörens mandatperiod kan med fördel lämnas fritt åt Kungl. Tekniska högskolans styrelse att besluta om. Tillsättningen av en direktör är anknuten till frågor som rör anställning, därför bör mandatperioden inte regleras i för- ordningen. Detta möjliggör att Kungl. Tekniska högskolan, tillsam- mans med berörda, kan anpassa mandatet utefter verksamhetens be- hov och det som anses vara lämpligt inom området. Den kanske mest omfattande förändringen som utredningen före- slår avseende förordningen om SciLifeLab handlar om regeringens utnämning av styrelseledamöter i . Enligt utred- ningens analys skapar nuvarande ordning viss otydlighet i ansvars- förhållanden gentemot regeringen och försvårar ansvarsutkrävande. Regeringen bör kunna säkerställa att SciLifeLab uppfyller sitt uppdrag genom utvecklad myndighetsdialog med Kungl. Tekniska högskolan och berörda myndigheter i stället. Slutligen har utredningen föreslagit en mindre förändring angå- ende de underlag som förväntas förbereda till Kungl. Tekniska högskolans styrelse. har av flera aktörer ansetts vara förvirrande då det är ett begrepp för- knippat med den årsredovisning som myndigheterna lämnar till regeringen. Användning av det begreppet verkar kunna missförstås som att SciLifeLab bör lämna ett eget underlag till regeringen. Denna förändring avser skapa större tydlighet för Kungl. Tekniska högskolans styrning av SciLifeLab, utan att påverka lärosätets övriga verksamhet. Alternativ som utredningen övervägt Även gällande SciLifeLab har utredningen reflekterat över syftet med förordningen (2013:118) om det nationella centrumet. SciLifeLab är en distribuerad verksamhet vilket är svår att fånga i en förordning där regeringen vill peka ut en myndighet som har det övergripande ansvaret. Det är för utredningen tydligt att verksamheten inom SciLifeLab ska bedrivas i samverkan med andra lärosäten, utbild- ningsanordnare och näringslivsaktörer i landet. Förordningen reglerar samverkan mellan specifikt fyra lärosäten, vilket antyder att regeringen gjort en bedömning av lärosätenas forskningsverksam- heter inom livsvetenskap och anser att samverkan behöver regleras. För utredningen är behovet av att reglera samverkan inte självklar. Tvärtom, har utredningen kommit till slutsatsen att reglering av samverkan, om möjligt, bör lämnas friare. På så sätt får Kungl. Tek- niska högskolan mer frihet att anpassa organisationen och styr- ningen av verksamheten utefter behov och ändamål. Enligt samma resonemang som för , argu- menterar utredningen att förordningen om SciLifeLab är en signal på långsiktigt åtagande från regeringen. Utredningen har därför kommit till slutsatsen att föreslå att behålla även denna förordning. Utredningen tror att tecken på långsiktighet kan hjälpa lärosätena att ta ett mer livscykelperspektiv vid planering av SciLifeLab och andra forskningsinfrastrukturer. Initialt ställde utredningen sig frågan om att förändra SciLifeLab:s organisationsform. Flera aktörer har i dialog med utredningen lyft problemet med avtalsskrivning och ansvarsförhållanden för verk- samheten. Utredningen undersökte därför hur SciLifeLab:s verk- samhet kunde överföras till en form som innebär att SciLifeLab antingen blir en egen självständig myndighet eller rättssubjekt. Som framgår av utredningens bedömningar (avsnitt 7.3.4), anser utred- ningen att de negativa konsekvenserna som en förändrad organisa- tion kan innebära för forskningen, överväger de positiva konsekven- serna som organisationsförändringen kan leda till för SciLifeLab:s administration. Därför har förändringar av organisationsformen för- kastats. Vidare anser utredningen att de administrativa utmaning- arna, som avtalsskrivning, kan förenklas genom att myndigheterna ges ökat juridiskt och förvaltningsmässigt stöd för att utveckla styr- ningen av SciLifeLab. 8.4.3Avslutande kommentarer om både och SciLifeLab Förändringar i förordningar kan bara lösa en del avseende tydlighet i roller och ansvarsfördelning. Att ta ansvar för en världsunik forsk- ningsinfrastruktur, som och , som är viktig för landets forskning, teknikutveckling och innovations- förmåga är inte en lätt uppgift. Lärosäten och andra aktörer med sådant ansvar behöver ges stöd både inom verksamheten och på politisk nivå. Regeringen och myndigheterna bör därför arbeta pro- aktivt med att utveckla styrningen av nationella forskningsinfra- strukturer som är av särskilt intresse. Det har redan skett en del utveck- ling av organisation av både och , med hjälp av internationella utvärderingar och genom myndighetsdialoger. Dessa uppföljningsformer anser utredningen lämnar stor frihet åt myndigheterna att anpassa verksamheten till ändamålet, uppgifterna och utmaningarna som behöver lösas. Det finns som alltid utrymme för förbättring dock, särskilt avseende myndigheternas tillit till varandra i områden där de vanligtvis kon- kurrerar. Myndigheterna behöver ges stöd för att utveckla organi- sation och styrningen av forskningsinfrastrukturer så att både den reglerade och frivilliga samverkan innebär tydlighet avseende roller och ansvar för involverade myndigheter. 8.5Förslag gällande sammanhållen organisation för digital infrastruktur för forskning I detta avsnitt redogör utredningen för sina förslag gällande digital infrastruktur för forskning. 8.5.1En nationell organisation för digitala infrastrukturer Förslag: Utredningen föreslår att digitala infrastrukturer som understödjer forskning bör samlas i en gemensam organisation. Verksamheten bör lämpligast bedrivas i myndighetsform. Utredningen har lämnat förslag om ett ramverk som bör ligga till grund för uppgifterna som en myndighet för digital infra- struktur inom sektorn föreslås att ha. Utredningen föreslår att de rättsliga förutsättningarna för myndighetens uppgifter reds ut inför att mer konkreta förslag om organisation tas fram. Myn- digheten för digital infrastruktur för forskning kan bli en separat ny myndighet eller ingå i det som föreslås för hantering av forsk- ningsinfrastruktur på (se avsnitt 8.6). En myndighet för digitala infrastrukturer för forskning Enligt tidigare analys av organisationsformer av statlig verksamhet, är myndighetsformen den mest naturliga och flexibla formen särskilt då berörda digitala infrastrukturer redan bedrivs i myndighetsform. Att samla verksamheterna för digitala infrastrukturer, som under- stödjer forskning, i en och samma myndighet kan ha många organi- satoriska fördelar. Vid planering av verksamheterna finns det många samordningsvinster då det blir lättare att undvika utveckla överlapp- ande tjänster och tekniska lösningar, samt att man bättre kan använda anställdas kompetens och erfarenheter i sakfrågan som i nuvarande form kan finnas på olika myndigheter. För många av tjänsterna som de digitala infrastrukturerna levererar krävs det särskild kom- petens om både den tekniska lösningen och de regel- och ramverk som gäller tjänsten och användningen av tjänsten. Det kan därför finnas fördelar med att mer effektivt använda den kompetens som finns inom statens myndigheter genom att en myndighet för digitala infrastrukturer får ansvaret att hantera och stödja lärosätena med dessa typer av frågor. Utredningen avser inte att föreslå en detaljerad organisations- struktur med specificerad finansiering och instruktion avseende myndigheten för digital infrastruktur för forskning. Vidare kan myn- digheten bli en separat myndighet eller ingå i det som föreslås för hantering av forskningsinfrastruktur på . Detta kräver vidare utredning och en rättslig bedömning gällande vissa av utred- ningens förslag. Förslaget som presenteras här bör därför ses som ett ramverk inför vidare behandling av frågan, om regeringen väljer att följa upp förslaget. Verksamheterna som bedrivs vid de digitala infrastrukturerna, som utredningen beaktat, kan delas upp i olika tjänstekategorier: •Tillgängliggörande av forskningsdata. •Analysplattformar och nätverk för forskning. Det är enstaka digitala infrastrukturer som faller inom endast en kategori, då de flesta har en ganska bred portfölj av aktiviteter och tjänster som de erbjuder forskare vid lärosäten och andra myndig- heter (se avsnitt 6 och 7.5 för beskrivning och analys av respektive digital infrastruktur). Men genom att kategorisera uppgifterna på det här sättet menar utredningen att det blir tydligare att diskutera vilka huvudsakliga uppgifter som myndigheten föreslås att bedriva, utifrån nuvarande verksamhet inom de digitala infrastrukturerna. Regeringen har som mål att ställa om till ett öppet vetenskapssy- stem. forskningsproposition beskriver regeringen att det inte finns en entydig definition av öppen vetenskap, men att det ofta inkluderar aspekter som öppen tillgång till vetenskapliga publi- kationer och forskningsdata, öppna läroresurser, öppen källkod och allmänhetens delaktighet i forskningsprocessen. I omställningen till ett öppet vetenskapssystem ingår att forskningsresultat, både i form av vetenskapliga publikationer och forskningsdata, i allt högre grad är digitala och förväntas vara öppet tillgängliga. ningsresultat finns tillgängliga kan dessa återanvändas för nya ända- mål, givetvis med beaktande av gällande lagstiftning. Detta kan på så sätt ge högre utväxling för samhället.15 forskningspropo- sition var regeringens målbild att omställningen till öppen tillgång till forskningsresultat, inklusive vetenskapliga publikationer, forsk- ningsdata och konstnärliga verk, skulle vara genomförd . Omställningen har varit ett prioriterat område i EU-sam- arbetet och drivs även globalt genom och arbete med analyser och rekommendationer för öppen vetenskap. Universiteten och högskolorna arbetar, tillsammans med andra myndigheter som , , Riksarki- vet och andra, med att implementera dessa mål. I samband med till- gängliggörandet av forskningsresultat och data uppstår det många frågor som bör lösas på ett gemensamt sätt nationellt. Arbetet med tillgängliggörande kan också underlätta för lärosätena att identifiera sina respektive behov av olika digitala infrastrukturtjänster, t.ex. om de behöver särskilda datahanteringsverktyg eller hur de ska hantera legala och tekniska interoperabilitetsfrågor. De metadatakataloger som utvecklats , särskilt RUT-verktyget och SND:s forsk- ningsdatakatalog, är sådant som är grundläggande för tillgängliggör- ande av data för forskning. Dessa kataloger synliggör vilka data som finns, hos vilka organisationer och innehåller strukturerad informa- tion om data som är väsentlig för planering av forskningen. Utredningen anser därför att den nya myndigheten bör förvalta sådana metadatakataloger som är för forskningen, och som tillgäng- liggör data som finns vid olika organisationer. Direktivet nämner även metadatakatalogen NAD vid , vilket utredningen ställer sig frågande till om denna borde ingå i den nya myndighetens uppgifter. NAD har en naturlig tematisk hemvist vid , där är den bäst lämpade myndigheten att hjälpa andra arkivinstanser med att tillgängliggöra sina respektive data. Eftersom NAD heller inte används främst av forskare, riskerar verksamheten minska i prioritet vid planering av verksamheten för tillgängliggör- ande av forskningsdata. Liknande argument har förts om att Kungl. publikationsdatabas, , som innehåller metadata om vetenskapliga publikationer har en naturlig tematisk hemvist vid Kungl. på grund av myndighetens huvudsakliga uppdrag. har lång erfarenhet av hantering av publikationer, 2016/17:50. inklusive digitaliseringen och tillgängliggörandet av dessa. Det är en kunskap som finns inom hela biblioteksväsendet och som andra organisationer bör ha bättre information om så att de kan vända sig till dem för stöd. Utredningen anser att den nya myndigheten bör till en början förvalta SND och Registeruppdraget/, men att myndigheten bör, förutom med lärosätena, samverka nära med Riks- arkivet, (särskilt Digisam) och Kungl. Biblio- teket då dessa myndigheter har angränsande verksamheter, meta- datakataloger och regeringsuppdrag om tillgängliggörande för forsk- ningssyften. Förutom en plats att tillgängliggöra forskningsresultat och data, behöver forskare och lärosäten även plattformar och stöd för infor- mations och kunskapsutbyte samt nationell samordning. Veten- skapsrådet har arbetat med att informera forskarsam- hället om möjligheterna med och regelverken kring registerbaserad forskning inom sitt registeruppdrag. Vidare har haft flera regeringsuppdrag om öppen tillgång till forskningsdata, bland annat ett där de tillsammans med Kungl. tagit fram kriterier för att bedöma tillgänglighet, dvs. kriterier för FAIR-prin- ciperna. Inom sitt samordningsuppdrag för öppen tillgång till forsk- ningsdata har , , fokuserat på behovet av datahanteringsplaner och även tagit fram ett verktyg för att skapa sådana. God datahantering är en för FAIR-principerna och beskriver även hur insamlade data ska hanteras under och efter forskningsprocessen, samt vilka regelmässiga avvägningar som be- höver göras. Sådana avvägningar beror på befintliga regelverk, exempelvis dataskyddsförordningen, offentlighetsprincipen och det immaterialrättsliga regelverket. Denna typ av funktioner, informa- tion och stöd är viktig att tillhandahålla på ett gemensamt sätt till lärosätena, för att snabbare kunna ta fram gemensamma standarder och arbetssätt inom olika ämnesområden.