sou · H8B369 · 2021-01-01 00:00:00 — har de pensionsrelaterade ålders- gränserna i olika trygghetssystem inte följt denna utveckling. Resul- taten är att många seniorer går i pension trots att de har fullgod arbetsförmåga och också i många fall gärna önskar fortsätta arbeta. Den kognitiva förmågan, som avser förmågan att bearbeta infor- mation, tillämpa kunskap och minnas, hos 70-åringar har klart för- bättrats under de fyra senaste tioårsperioderna. Intakt kognitiv funktion är en av de enskilt viktigaste bidragande orsakerna till livs- kvalitet, hälsa och överlevnad. Denna förmåga kräver uppmärksam- het, att man kan producera och förstå språk, att man minns, att man kan lösa problem och att man kan fatta beslut. Den kognitiva funktionen minskar något med stigande ålder i alla årskullar, dvs. 79-åringar har sämre förmåga än de hade som 70- åringar. Men försämringen med stigande ålder är inte dramatisk. En 79-åring född hade t.ex. bättre kognitiv förmåga än en 70-åring född /02. Förklaringen är till stor del högre formell och infor- mell utbildning, bättre kost i tidig ålder och bättre levnadsförhållan- den under hela livet i senare årskullar jämfört med dem som är födda tidigare. Sämre kognitiva resultat var kopplade till en (2020), 70 är det nya 50. Goda förutsättningar för ett längre arbetsliv ökad risk för demens och död för års- kullen född /02, men inte i årskullen som var född . Kanske beror detta på en ökad kognitiv reserv i senare årskullar, dvs. att hjärnan hos yngre årskullar tål mer och har större motståndskraft mot olika sjukdomars konsekvenser. årskullar 70-åringar presterar också mycket bättre på flera tester av den fysiska funktionen, t.ex. balans och gånghastighet. Därtill förbättrades lungfunktionen hos 75-åriga män och hos 75-åriga kvinnor födda jämfört med dem födda /02. Det betyder att seniorer orkar mer . Betydligt lägre andel av de födda har nedsatt hörsel jämfört med tidigare årskullar, särskilt bland män. En förklaring är sannolikt lägre bullernivåer och förbättrade bullerskydd på arbets- platserna. Den dagliga funktionsförmågan har ökat avsevärt hos 75-åringar och visar hur det dagliga livet för seniorer har förändrats. Andelen 75- åringar som behövde hjälp med basala dagliga aktiviteter minskade från för dem som är födda /för dem som är födda . Av 75-åringar födda körde av männen och av kvinnorna bil jämfört av männen och av kvinnorna födda /02. Andelen som hade rest utomlands ökade från till mellan 1971-72 och 2014-5. Andelen 70-åringar som tränar har också ökat över generationer, liksom andelen som äter rekommenderad mängd frukt, grönsaker och fibrer. Psykiska störningar, t.ex. depression, hör till de viktigaste fakto- rerna som påverkar seniorers välbefinnande, grad av aktivitet och funktionsförmåga.7 Depressiva symtom och depressiva sjukdomar minskade betydligt hos 70-åringar födda jämfört med tidigare årskullar, speciellt bland kvinnor.8 Depressiva symtom var dock fortfarande vanligare bland kvinnor än bland män, även om köns- skillnaderna minskade. Förekomsten av djup depression var oför- ändrad mellan äldre årskullar undersökta och de som undersöktes på 2000-talet.9 Däremot ökade andelen 75-åringar som hade mild depression mellan 1976–77 och 2005–2006. En orsak kan vara att man hade större förväntningar på vad man skulle klara av, Goda förutsättningar för ett längre arbetsliv eller hinna med, i hög ålder vid det senare mättillfället. När ålders- relaterade inskränkningar sätter in blir man besviken. Den ungdoms- kultur som råder kan också ha betydelse. Ett särskilt intressant resultat i H70-studierna är att personlig- heten förändras mellan generationer. Neuroticism innebär att man har en tendens att lätt bli stressad och att uppleva negativa emotio- nella tillstånd såsom ångest, ilska, avundsjuka, skuld och nedstämd- het. Personer med hög nivå av neuroticism kan ha svårt att hantera stress och tolkar ofta vanliga situationer som hotande och små frustrationer som hopplöst svåra. Hög nivå av neuroticism ökar risken för demens och depression. Nivån av neuroticism minskade betydligt bland 70-åringar födda jämfört med tidigare under- sökta årskullar. Särskilt tydligt är denna minskning hos kvinnor.10 Detta kan också ha betydelse för möjligheten att fortsatt förvärvs- arbeta högre upp i åldrarna eftersom det tyder på att seniorer är mer stresståliga än tidigare generationer. 4.3.1Seniorer lever fler år med god hälsa och mindre funktionsbortfall av sjukdomar Människor lever alltså allt längre och har bättre hälsa och förmågor i högre åldrar. Inom forskningen har man debatterat om detta innebär fler friska eller fler sjuka år, dvs. om den ökade livslängden innebär att människor får fler år av lidande och låg livskvalitet. Under har dödligheten i t.ex. hjärt- och kärlsjukdomar minskat kraftigt och allt fler överlever nu en hjärt- infarkt eller stroke. Även risken att drabbas av dessa sjukdomar har minskat. Förbättrad behandling av de flesta kroniska sjukdomar gör att en ökande andel kan återgå i arbete. Det är också fler som lever med diabetes, vilket tros bero på en förbättrad överlevnad snarare än på att fler insjuknar. Även överlevnadstiden för cancersjukdomar har ökat och många med en cancerdiagnos finns i arbetslivet. Men förbättringen varierar mellan olika grupper och spridningen i hälsotillstånd vid en given ålder ökar . Denna ökning är viktig att uppmärksamma och försöka begränsa. finns det goda möjligheter att som individ påverka den egna kapaciteten. Goda förutsättningar för ett längre arbetsliv Flera studier tyder på att sjukdomar inte leder till samma konse- kvenser i fråga om dödlighet och funktionsnedsättning som . Exempel på detta är att sämre kognitiv funktion ökade risken för död och demens bland 70-åringar födda /02, men inte bland 70-åringar födda 1930.11 Samma sak noterades för lung- funktionen som var den starkaste faktorn för att förutsäga död . hade lungfunktionen förbättrats och var inte längre en faktor som ökade risken att dö.12 Ett annat stöd för att senare generationer av seniorer är mer robusta och tål sjukdomar bättre är ett sårbarhetsindex som om- fattade 38 olika negativa sociala, kroppsliga, psykologiska och funk- faktorer. Indexet kunde starkt förutsäga om man skulle överleva i årskullen som är född /02, men detta förekommer inte i samma grad hos årskullen som är född . Detta trots att medelvärdet på sårbarhetsindexet inte skilde sig nämnvärt mellan årskullarna.13 Svaret på frågan om senare årskullar blir friskare eller sjukare kan därför vara att andelen som har olika sjukdomar ökar, men att mot- ståndskraften mot sjukdomarnas följder också har ökat. Människor är alltså friskare med sina sjukdomar jämfört med tidigare. Detta gör att allt fler kan arbeta i högre ålder , men också att fler som arbetar har en kronisk sjukdom. Bättre behandling gör att detta oftast inte kräver någon särskild anpassning, men arbetsplatser med t.ex. höga fysiska krav kan behöva göra anpassningar. 4.3.2Kvinnors hälsa och funktionsförmåga har förbättrats mest De förändringar i hälsa och funktionsförmåga som noterats från 1970- talet har varit mest framträdande bland kvinnor. De förändrade köns- rollerna under den senare delen av har troligen bidragit till de dramatiska förändringarna. Förekomsten av depression, depressiva symptom och särskilt neuroticism, har minskat mer bland kvinnor än bland män mellan 1976–77 och 2014–15. minskade före- komst av depression och högt blodtryck mer hos kvinnor än bland Goda förutsättningar för ett längre arbetsliv män.14 Kvinnor hade trots minskningen högre förekomst av depres- sion än män. Nuvarande årskullar kvinnor och män är mer lika i personlighetsdragen än tidigare årskullar. Hjärt- och kärlsjukdomar var tidigare vanligare bland kvinnor , men är nu något vanligare bland män i den åldern.15 Även om det fortfarande finns könsskillnader inom den årskull som är född , är könsskillnaderna i stort mindre än i tidigare årskullar. 4.3.3Äldres självskattade hälsa har förbättrats Ett sätt att mäta hälsan är att fråga människor om de känner sig friska. Detta enkla mått har visat sig vara bättre relaterat till över- levnad och välbefinnande än objektiva mått på sjukdomar. Andelen 70-åriga kvinnor och män som känner sig friska har ökat successivt och betydligt för varje ny årskull mellan 1971–72 och 2014–15, från två tredjedelar till (se tabell 4.1). Andel 70-åringar som känner sig friska (2020), 70 är det nya 50. Bland äldre personer finns ett samband mellan psykiskt välbefinnande och fysisk funktionsförmåga. Nedsatt psykiskt välbefinnande uppges oftare av de med nedsatt fysisk funktionsförmåga () jämfört med personer med normal funktionsförmåga ().16 Företagshälsovårdsföretaget har i en stor undersökning bland sina kunder, inom såväl privat som offentlig sektor, funnit att det endast finns en svagt uppåtgående trend sett till andelen som uppger en dålig hälsa med stigande ålder. Skillnaderna är dock små och andelen med dålig hälsa planar nästan ut . Att sysselsättningen börjar falla kraftigt i 60–65-års åldern har enligt (2020), 70 är det nya 50. Goda förutsättningar för ett längre arbetsliv sannolikt inte särskilt mycket att göra med en påtagligt försämrad upplevd hälsa.17 4.3.4Hur påverkar åldern arbetsförmågan? Delegationens rapport Vad blir bättre och vad blir sämre när man blir äldre? kartlägger hur åldern påverkar arbetsförmågan. Författaren konstaterar att när det gäller ålder och arbete finns inget som säger att en äldre person har sämre arbetsförmåga och färdigheter än en yngre, men att det är uppenbart att arbetsförmågan är relativ.18 I ett fysiskt tungt arbete saknar många äldre personer en fullgod arbets- förmåga och samma sak gäller för många kvinnor även , beroende på att de har lägre generell fysisk kapacitet. De individuella variationerna är dock mycket stora, och helt andra förhållanden kan råda för en viss individ som skiljer sig från gruppens medelvärden. Forskning visar att den mentala arbets- förmågan är relativt opåverkad på gruppnivå fram till åtminstone ålder.19 Troligen är den för de flesta fortfarande tillräckligt bra i alla fall upp till 80-årsåldern.20 Den här gränsen skjuts kontinuerligt uppåt. Det skiljer sig dock alltmer på individnivå ju äldre man blir, inte minst beroende på att olika sjukdomar blir allt vanligare med stigande ålder. De faktorer som förvandlar ålder till ett handikapp är främst rela- terade till arbetsförhållanden som försvårar för den anställde att ut- nyttja sin aktuella kapacitet och arbetsorganisationer som hindrar den anställde från att växa i arbetet. Arbeten som kräver hög fysisk förmåga och innebär obekväma arbetsställningar eller ett statiskt och monotont arbete blir svårare att utföra ju äldre man blir. Försämring i muskelstyrka börjar märkas redan i medelåldern och blir tydligare ju äldre man blir. Men genom att vara fysiskt aktiv även i högre ålder kan man minska förlusten av muskelstyrka. Synen försämras med stigande ålder, men det finns goda möjlig- heter att kompensera både i form av hjälpmedel och medicinska interventioner. Synkrävande arbeten kräver högre ljusstyrka hos 17Feelgood (2018), Ju äldre desto bättre? Om arbete, hälsa och framtiden. (2019), Vad blir sämre och vad blir bättre när man blir äldre? (2020), 70 är det nya 50. Goda förutsättningar för ett längre arbetsliv äldre än hos yngre samt en god korrigering med glasögon eller linser. Ögonsjukdomar är vanligare hos äldre, men är i många fall botbara och påverkar i dessa fall inte arbetsförmågan, även om vissa kor- rigeringar i arbetsmiljön ibland kan krävas. Hörseln förändras också med stigande ålder.21 Det relativa bidraget mellan olika riskfaktorer är individuellt och därmed svårt att upp- skatta. finns hörselhjälpmedel som kan kompensera för mer vanliga förändringar av hörseln. En hörselnedsättning kan försvåra arbete i bullriga miljöer med viss risk för olyckor om inte varnings- signaler uppfattas. Med stigande ålder blir kronologisk ålder en allt sämre markör för mental och kognitiv funktion och hälsa. Kognitionen påverkas visserligen av primära åldrandeförändringar i hjärna och nervsystem, men det finns en betydande plasticitet även i högre åldrar. Hjärnan formas och omformas under hela livet genom erfarenheter och annan påverkan, vilket ger en bättre anpassning till kognitiva krav. bidrar detta till stora skillnader också mellan personer med samma kronologiska ålder.22 De kognitiva förmågorna förändras genom ett samspel mellan genetiska förutsättningar och livsstil, och det är dessa samspel som bidrar till att skillnader mellan individer blir alltmer påtagliga med ökad ålder. Kognitiva förmågor kan grovt delas in i s.k. flytande och kristalli- serade förmågor.23 Flytande förmågor är att t.ex. hantera nya och okända kognitiva utmaningar på olika sätt och innefattar förmågan att lösa och analysera problem, identifiera mönster, tänka logiskt och att lösa problem snabbt. Studier baserade på kognitiva tester har visat att de s.k. flytande förmågorna är som bäst i tidigt vuxenliv. Däremot förblir de s.k. kristalliserade förmågorna, dvs. förmågan att använda den kunskap och erfarenhet man får genom livet, relativt stabila vid normalt åldrande. Dessa förmågor etableras genom erfarenhet och underhålls genom alla de nya kognitiva utmaningar man ställs inför under ett långt liv. De är automatiserade och kräver inte så stora mentala resurser som andra förmågor. I motsats till flytande förmågor är kristalliserade förmågor mer beroende av förvärvad kunskap. Psykiskt välbefinnande, motivation, kognitivt engagemang, nät- verk och andra sociala faktorer är viktiga för den kognitiva hälsan. (2019), Vad blir sämre och vad blir bättre när man blir äldre? Goda förutsättningar för ett längre arbetsliv I det verkliga livet är det den funktionella förmågan som är helt av- görande, det vill säga om och hur våra kognitiva förmågor klarar att bemästra arbetet och vardagslivets utmaningar och krav. Kognitiv oförmåga som ger funktionella problem hos personer –beror på sjukliga förändringar. Arbetet utgör en väsentlig del av vårt vuxna liv och är en viktig källa för kognitiv stimulans. Forskningen har visat att ett arbetsliv som bidar till kognitivt engagemang och stimulans är bra för att bevara våra förmågor och är i detta avseende alltså hälsofrämjande.24 Senior arbetskraft har inte svårare att lära nytt Ur arbetslivssynpunkt är precisionssvaghet och långsammare upp- fattningsförmåga några av de viktigaste åldersrelaterade förändringarna av de mentala funktionerna. Studier har visat att seniora medarbetare i genomsnitt arbetar långsammare än yngre och kan ha svårare med snabba beslut. För de flesta arbetsuppgifter kompenseras emellertid en nedsatt snabbhet och precision av större motivation, mer erfaren- het och bättre helhetsbedömning. Senior arbetskraft har inte svårare att lära nya saker, men det tar i allmänhet lite . Att kun- skapen är meningsfull och att den som lär sig har motivation för inlärningen är särskilt viktigt för seniorer.25 Strategier kan kompensera för förlorade förmågor Inom livsloppsforskningen, där man i stora studier följer individer och deras förmågor över livet, utgår man från att människor vinner och förlorar kompetenser genom hela livet. Under åldrandet behöver individen anpassa sig efter de förändringar som sker i olika förmågor. Selektiv optimering med kompensation (SOC) är en teoretisk modell som tar sin utgångspunkt i ett sådant resonemang. Fokus ligger på hur individen med hjälp av selektion, optimering och kompensation kan möta åldrandets förluster och försämringar. Selektion innebär att individen försöker upprätthålla och utföra aktiviteter som hen klarar. undviks situationer och aktivi- teter som uppfattas vara övermäktiga. Optimering innebär att indivi- Goda förutsättningar för ett längre arbetsliv den kontinuerligt och förvärvar och förbättrar sina för- mågor och sitt arbetssätt genom vad hen faktiskt gör för att nå de utvalda målen. Kompensation innebär att individerna försöker använda alternativa och ofta yttre hjälpmedel för att upprätthålla en önskad funktionsnivå när resurserna minskar. Genom att mer eller mindre medvetet använda dessa anpass- ningsstrategier kompenserar individer för förmågor som förloras med stigande ålder. Forskning visar att de olika strategierna varierar i betydelse över livscykeln, men att individer som tillämpar dessa handlingsstrategier använder sina tillgängliga resurser mera effektivt och kan därigenom även bättre hantera sina mer begränsade resurser och därmed klara sitt arbetsliv bättre än andra. Att upphöra med en aktivitet, trots att man egentligen har förutsättningar att fortsätta, tror forskarna ger motsatt effekt. Man antar att detta utgör en bety- dande riskfaktor för kognitiv försämring.26 Yngre lägger oftare fokus på optimering, det vill säga att konti- nuerligt och förvärva och förbättra sina förmågor och sitt arbetssätt genom vad hen faktiskt gör för att nå de utvalda målen, medan äldre har ett starkare fokus på kompensatoriska mål och på att förebygga ytterligare förluster. Förbättringar i folkhälsan och medicinsk behandling gör att hälso- skäl blir ett allt mindre generellt hinder mot ett längre arbetsliv. Det ger en stor potential för ökad sysselsättning, framför allt i gruppen över 65 år.27 Möjligheten att arbeta ökar ytterligare om arbetsmiljön är god, och med stöd av kvalificerad företagshälsovård eller annan resurs som arbetsgivaren anlitar som kan bedöma och åtgärda risker i arbetsmiljön samt bedöma eventuella anpassningsbehov i det enskilda fallet. 4.4Äldre är bättre utbildade Dagens äldre är mer välutbildade jämfört med tidigare generationer äldre. Studier har visat att personer med eftergymnasial utbildning stannar kvar längre i arbetslivet än personer med lägre utbildningsnivå. Tidigt utträde är vanligare bland de med förgymnasial och gymnasial 27IFAU (2015), Kan vi jobba tills vi blir 75? Vad säger mikrodata om hälsa och arbetskapacitet bland de äldre i arbetskraften? ; Laun L. och . (2019), Kan seniorer arbeta längre? (2020), 70 är det nya 50. Goda förutsättningar för ett längre arbetsliv Kvinnor med förgymnasial utbildning har den högsta andelen som lämnar arbetslivet tidigt.28 Andelen kvinnor med högst grundskoleutbildning minskade från för de födda till för de födda (se figur 4.1). Andelen kvinnor med gymnasieutbildning ökade från för årskullen född till för dem födda . Andelen med högskoleutbildning ökade från till mellan de två års- kullarna.29 Andelen män som hade högst grundskola minskade från för de födda för de födda . Män med högst gymnasieskola var bland dem födda och ökade till för de födda . Män med högskoleutbildning ökade från för dem födda till för dem födda 1952.30 Figur 4.1 Andel 60–i olika årskullar med olika utbildningsnivå –1952 28ISF (2018), Tidigt utträde från arbetslivet bland kvinnor och män. 29Laun L. och . (2019), Kan seniorer arbeta längre? Goda förutsättningar för ett längre arbetsliv Källa: Laun L. och . (2019), Kan seniorer arbeta längre? Allt fler seniorer studerar. Antalet studerande som är minst , dvs. som har uppnått en ålder då de inte längre fritt kan ta studielån enligt nuvarande regelverk, har ökat med , från 52 000 till 65 800. Studerande i åldrarna 53–har ökat mest, antalet minskar med stigande ålder. Andelen i åldersgruppen 45–som studerade har ökat från 2017, medan andelen i åldersgruppen 55–har ökat från till 1,8 procent.31 De flesta seniorer som studerar gör det vid universitet och hög- skola, följt av Komvux, folkhögskola och yrkeshögskola. Den högsta andelen studerande som är finns vid folkhög- skolor. Vid är väldigt få studerande äldre än 60 år.32 Antalet studerande som har studiemedel eller studiestartsstöd har också ökat, från drygt 10 2014 till drygt 13 2018, en ökning . Det totala antalet stude- rande med studiestöd minskade något , vilket innebär att andelen seniorer som studerade med studiestöd 31Utbildningsdepartementet (2019), Bättre studiestöd för äldre. Goda förutsättningar för ett längre arbetsliv av studerande hade studie- stöd.33 Det finns vissa skillnader mellan könen. Kvinnor i högre ålder som studerar med studiemedel har ofta ett arbete när de påbörjar sina studier, inte sällan inom utbildnings- eller vårdsektorn. Män som studerar är oftare arbetslösa och studierna är oftare spridda över flera olika branscher. Av dem som studerade vid Komvux med studiemedel var kvinnor. 4.4.2Seniorer har stora möjligheter att lära sig nytt i arbetet Kompetenshöjning sker inte endast inom utbildningssystemet utan också i arbetslivet. Mellan av de som förvärvs- arbetar anger att de har stora möjligheter att lära nytt i arbetet (se figur 4.2). Nivåerna har ökat kraftigt och sprid- ningen mellan åldersgrupperna har minskat stort. De äldre ålders- grupperna anger mer sällan än andra att de har möjlighet att lära nytt i arbetet, men andelen som anger det har ökat . –81 angav av gruppen 60–att de hade stora möjligheter att lära sig nytt i arbetet. –17 hade andelen ökat till i samma åldersgrupp.34 34SCB (2018a), Arbetsmiljö 1980–2017. Goda förutsättningar för ett längre arbetsliv Figur 4.2 Andel förvärvsarbetande som har stora möjligheter att lära nytt iarbetet 16–64 år Källa: SCB, Levnadsnivåundersökningarna. Anm. saknas uppgifter. Allt högre utbildningsnivå i befolkningen och goda möjligheter att lära nytt i arbetet ger goda förutsättningar att förlänga arbetslivet. Det är dock viktigt att se till att förutsättningarna att arbeta längre också finns för dem med lägre utbildning och med mindre möjlig- heter att lära nytt i arbetet. 4.4.3Livslångt lärande har stor betydelse Möjligheterna till kontinuerlig kompetensutveckling och lärande genom hela arbetslivet är viktiga delar för att fler seniorer ska kunna arbeta längre. Arbetsmarknaden förändras i snabb takt som en följd av teknikutveckling, globalisering och ökade kompetenskrav. En stor mängd arbeten riskerar att försvinna till följd av auto- matiseringen och digitaliseringen de närmsta årtiondena, vilket gör att allt fler arbetstagare kommer att ställas inför nya kompetenskrav. Den enskildas möjligheter att utveckla sin kompetens inom ramen för det arbete man har och att själv läsa kurser eller gå en hel utbild- Goda förutsättningar för ett längre arbetsliv ning för att kunna ta ett annat arbete eller byta yrke påverkar då hur långt arbetslivet blir. Utbildning riktad till unga utgör grunden för det livslånga lärandet och är viktigt för att unga ska kunna etablera sig på arbets- marknaden. Men det är också viktigt att som vuxen kunna fylla på med ny kunskap för att upprätthålla och utveckla den kompetens som behövs på en föränderlig arbetsmarknad och för att kunna arbeta längre. Det behöver inte alltid handla om att gå en hel utbild- ning utan ofta räcker det med en kortare kurs och ibland endast en del av en kurs. Forskning visar dock att medarbetare – när de närmar sig det som uppfattas som den normala pensionsåldern – i mindre utsträckning får tillgång till kompetensutveckling, möjlighet att ingå i nya projekt och utvecklingsarbete på arbetsplatserna.35 Det i sig riskerar ha en självförstärkande inverkan, på så sätt att seniora medarbetare där- igenom inte får uppdatera sin kunskap på samma sätt som de yngre får. Seniorer produktivitet kan försämras av denna anledning. Kunskapsöverföring från äldre medarbetare till yngre är en viktig del av kompetensutvecklingen, liksom att gå bredvid någon mer erfaren för att lära sig ett nytt moment eller när man är ny på en arbetsplats eller i ett yrke. Validering, dvs. en bedömning av prak- tiska färdigheter hos den som saknar en formell utbildning, är också en viktig del i kompetensutveckling och det livslånga lärandet. Formell och icke-formell utbildning Vad som avses med kompetensutveckling kan variera.