sou · H9B353 · 2021-06-23 00:00:00 — Det framstår inte heller som att det var avsikten när ändringen genom- fördes, utan enbart att det kommunala inflytandet skulle bevaras.77 75MÖD M 10193-19. 76Jfr t.ex. ”Bruncrona ./. ”, ansökan 41673/98 och se Nergelius, , De europeiska domstolarna och de svenska äganderättsskyddet, e-bok, , version 1, s. 71 ff. 2008/09:146, s. 39 f. Den kommunala tillstyrkan av vindkraft 3.8EU-rätt och internationell rätt Enligt utredningens direktiv ska utredningen i betänkandet redovisa hur förslagen förhåller sig till EU-rätt och till internationell rätt. Ut- redningen har identifierat framför allt fyra regelverk som kan ha be- tydelse för utredningens bedömningar och slutliga förslag. Det är de EU-rättsliga så kallade förnybart- respektive MKB-direktiven, euro- pakonventionen och århuskonventionen. Även andra regelverk kan ha betydelse för utredningen, i synnerhet när det gäller som i mångt och mycket genomsyrar hela det nationella rättssystemet. De fyra regelverk som beskrivs nedan har i varierande grad och på varierande sätt betydelse för utredningens arbete och förslag. MKB-direktivet bör, enligt utredningen, ha begränsad påverkan på utredningens förslag. Förnybartdirektivet är ännu inte genomfört i , men är pla- nerat att bli det . Hur utredningens förslag påverkas beror därför på hur införandet slutligen blir. Utredningen bedömer att da- gens kommunala tillstyrkan bör omfattas av tidsfristerna som stipu- leras i förnybartdirektivet. En modell där den kommunala tillstyrkan är en processförutsättning behöver därmed inte nödvändigtvis om- fattas av tidsfristerna. I direktivet finns också bestämmelser om icke- diskriminering som kan påverka klagorätten. kan ge rätt att överklaga beslut som inte är överklagbara enligt annan lag liksom en rätt att klaga över kränk- ningar av konventionsrättigheter. Även omfattningen av överpröv- ningen kan behöva vara större än dagens laglighetsprövning enligt kommunallagen. Utredningen bedömer att beslut om tillstyrkan troligtvis inte omfattas av rätt till en rättvis rättegång och någon kränkning av konventionsrättigheter bedömer utredningen inte uppstå vid kommunens beslut om kom- munal tillstyrkan. Århuskonventionen ger miljöorganisationer och övrig berörd all- mänhet klagorätt för vissa beslut om miljötillstånd. Utredningens bedömning är att organisationer och övrig berörd allmänhet skulle kunna grunda ett överklagande på konventionens bestämmelser. Be- dömningen baseras till stor del på den europeiska och nationella ut- Den kommunala tillstyrkan av vindkraft veckling av praxis för överklaganden som utvecklats . Det är mer osäkert om prövningen också behöver vara mer omfat- tande (materiellt) än vad laglighetsprövningen förutsätter. Miljörätten påverkas i hög grad av EU-rätt. På miljöområdet finns därför en mängd europeiska rättsakter, men mest relevanta för denna utredning om den kommunala tillstyrkan av vindkraft är det så kal- lade förnybartdirektivet och så kallade MKB-direktivet. och rådets direktiv (EU) 2018/2001 av om främjande av användningen av energi från förnybara energikällor (förnybartdirektivet) Det reviderade förnybartdirektivet är ännu inte genomfört i svensk rätt. Genomförandet ska vara klart (art. 36.1), det vill säga som utredningen senast ska redovisa sitt be- tänkande för regeringen. De delar av direktivet som främst påverkar prövningen av vindkraftverk är art. 15–16. Medlemsstaterna ska sä- kerställa att administrativa förfaranden förenklas så långt det är möj- ligt och genomförs på lämplig administrativ nivå och att förutsebara tidsramar fastställs för prövningen av tillstånd till förnybar energi (art. 15.1(a)). Vidare ska tillståndsreglerna vara objektiva, transpa- renta och proportionella, inte diskriminera mellan sökanden och vara utformade så att de tar fullständig hänsyn till särdragen hos olika teknikslag för energi från förnybara energikällor (art. 15.2(b)). Reglerna ska bidra till att principen om energieffektivisering först följs (art. 15.1). Artikel 16 (punkterna 1, 4, 5 och 7) ställer bland annat upp krav på införande av tidsfrister för prövningen, där prövningen av alla nödvändiga tillstånd och alla förfaranden får ta högst från det att ansökan tagits emot till dess beslut meddelas. Eller , om det handlar om uppgradering av en anläggning eller om en liten anlägg- ning (under ). Tidsfristen kan förlängas med i ex- ceptionella fall. Tidsfristen ska inte omfatta domstolsprövningar, överklaganden eller prövningar mot EU:s miljörätt. Den kommunala tillstyrkan av vindkraft har remitterat en promemoria med förslag till genomförande av dessa bestämmelser.78 I promemorian föreslås bland annat att tidsfristen ska kunna förlängas med den tid som prövning mot EU:s miljörätt tar, och att den handläggande myndig- heten ska göra den bedömningen eftersom EU:s miljörätt är så integ- rerad med den nationella miljöprövningen och miljörätten att det är svårt att särskilja den på ett generellt plan.79 Den kommunala till- styrkan nämns inte särskilt, men i promemorian föreslås att reger- ingen bemyndigas att meddela föreskrifter om tidsfrister avseende kommunernas prövningar i den del de omfattas av förnybartdirekti- vet.80 Tidsfristen föreslås räknas från det att ansökan är komplett.81 Promemorian har lett till en proposition, men eftersom det mesta är tänkt att regleras i förordningar framgår det inte av propositionen så mycket om hur regeringen tänkt sig genomförandet.82 Enligt förnybartdirektivet ska alltså tidsfristerna omfatta alla nödvändiga tillstånd från det att ansökan lämnas in (till en kontakt- punkt) till dess beslut meddelas. Någon definition av vad ett tillstånd är eller när en ansökan ska anses inlämnad ges inte. Förnybartdirek- tivets nya tidsfrister, med ett undantag för prövning mot EU-mil- jörätt, passar dåligt med den svenska modellen för prövning. Den passar betydligt bättre med system där det finns en tydlig uppdel- ning mellan administrativa tillstånd eller certifieringar och miljö- prövningen. Bygglov ska omfattas enligt förslag, men inte detaljplan.83 Varför och på vilken grund detaljplaneprocesser undan- tas framgår inte. Det vore visserligen mycket opraktiskt att låta de- taljplaner ingå, bland annat för att de ofta omfattar mer än enbart det projekt som kräver tillståndsprövning och för att processen är skild från miljöprövningen, men det är trots det inte uppenbart att åt- minstone vissa detaljplaneprocesser (och områdesbestämmelser) inte skulle kunna omfattas av förnybartdirektivets krav. Den kommunala tillstyrkan bör enligt utredningen i sin nuva- rande form omfattas av förnybartdirektivets tidsfrister. Det spelar visserligen mindre roll, i och med att själva tillståndet som miljö- 78Tidsfrister och kontaktpunkt för att främja produktionen av förnybar energi, Infrastruktur- departementet, dnr I2020/00279, (cit. ”PM tidsfrister I-dep”). 79PM tidsfrister I-dep, s. 18. 80PM tidsfrister I-dep, s. 13. 81PM tidsfrister I-dep, s. 17. 2020/21:181. 83PM tidsfrister I-dep, s. 16. Den kommunala tillstyrkan av vindkraft prövningsdelegationen har att pröva hur som helst faller under tids- fristerna och är beroende av tillstyrkan. En modell där den kommu- nala tillstyrkan i stället är en förutsättning för att ansökan alls skulle vara komplett torde däremot enligt utredningen inte omfattas av tidsfristerna (se avsnitt 8.2). I art. 15 sägs bland annat att medlemsstaternas ordningar inte får diskriminera mellan olika sökanden. Det går att hävda att omöjlig- heten för andra vindkraftexploatörer än dem som är kommunmed- lemmar att överklaga ett beslut om nekad tillstyrkan är diskrimine- rande mot sökanden som inte är kommunmedlemmar och sålunda i strid med direktivet.84 I , som i övrigt har en laglighetspröv- ning som är mycket lik den svenska,85 är dels företag och organisa- tioner med säte i kommunen också kommunmedlemmar, dels kan ett beslut överklagas av den det angår och går emot,86 vilket torde vara en ordning som är lättare att förena med förnybartdirektivets krav. Även på en mer generell EU-rättslig diskrimineringsgrund går det att ifrågasätta om dagens modell är diskriminerande i och med att det blir svårare för utländska företag än svenska att få till stånd en laglighetsprövning.87 Skillnaden mot svårigheten för svenska fö- retag är dock begränsad. och rådets direktiv /92/EU av om bedömning av inverkan på miljön av vissa offentliga och privata projekt (MKB-direktivet) MKB-direktivet innehåller minimiregler för hur och när miljöbe- dömningar ska göras avseende projekt och vad miljökonsekvensbe- skrivningar ska innehålla. , främst 6 kap., ändrades 2018 för att den svenska lagstiftningen skulle ligga närmare den euro- peiska. Ändringarna omfattade begrepp och systematiken i 6 kap. men framför allt ändrades reglerna för när en (fullstän- dig) miljökonsekvensbeskrivning skulle behöva tas fram. Det har också lett till att det för en del verksamheter numera bara krävs en liten miljökonsekvensbeskrivning.88 84Jfr dom C-55/94 ””. 85Kommunallag, 410/2015, 16 kap. 86RP 268/2014 rd, s. 243 f. 87Jfr , , , , EU:s miljörätt, Juridik, 3:1 u., , 2011, s. 88 f. 88Avseende hela stycket, se prop. 2016/17:200, s. 68. Den kommunala tillstyrkan av vindkraft Enligt MKB-direktivet ska vissa verksamheter alltid anses med- föra betydande miljöpåverkan och då alltid förutsätta en miljökon- sekvensbeskrivning medan andra verksamheter ska bedömas från fall till fall eller utifrån nationella gränsvärden, art. 4 MKB-direktivet. Vindkraftsanläggningar hänför sig till den senare kategorin. Det framgår av bilaga II till direktivet. Om en medlemsstat genom be- dömning i det enskilda fallet eller baserat på gränsvärden bedömer att ett projekt kan antas medföra betydande miljöpåverkan aktiveras direktivets bestämmelser, det vill säga för sådana projekt måste vissa kriterier för prövningen vara uppfyllda. I gäller, som framgår av avsnitt 3.4, att alla vindkraftparker med fler än sju verk eller verk över 120 meters höjd ska antas medföra betydande miljöpåverkan. Det kommunala beslutet att tillstyrka eller inte tillstyrka vind- kraft bör inte påverkas av MKB-direktivets regler, eftersom kommu- nens beslut inte utgör en del av miljöbedömningen. Reglerna om kla- gorätt i direktivet avser enbart de tillstånd som direktivet reglerar, art. 11, och är ett delinförande av århuskonventionen i . Däremot berörs kommunerna på så sätt att de kan utgöra myndig- heter som prövar tillstånd som påverkas av direktivet. 3.8.3Europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna () utgör svensk lag89 och enligt 2 kap. 19 § reger- ingsformen får inte lagar eller föreskrifter meddelas i strid med åtaganden enligt konventionen. Även EU har förbundit sig till kon- ventionen genom art. 6.2 i (i och med Lissabon- fördraget) och enligt art. 6.3 utgör principer allmänna principer inom unionen. De artiklar i som främst är relevanta för ut- redningens arbete är art. 6 om rätten till en rättvis rättegång och art. 8 om rätten till skydd för privat- och familjeliv. I viss mån hänger dessa ihop, men de behandlas ändå, av tydlighetsskäl, under varsin rubrik här. 89Lag (1994:1219) om den europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättig- heterna och de grundläggande friheterna. Den kommunala tillstyrkan av vindkraft Artikel 6 – Rätt till en rättvis rättegång Vad gäller art. 6 om rätten till en rättvis rättegång så förutsätter arti- keln en möjlighet till nationell domstolsprövning när en rättighet enligt nationell rätt kränkts, om klaganden på rimliga grunder kan hävda att en sådan rättighet kränkts.90 En tvist som omfattas av art. 6 ska antas föreligga om det inte finns klara indikationer på mot- satsen.91 En rättighet som omfattas av skyddet i föreligger emellertid inte nödvändigtvis om det som klaganden in- vänder mot är ett beslut som den beslutande instansen haft att göra en skönsmässig bedömning av. Där ett gynnande beslut är något som inte i och för sig kan förväntas men som under vissa förutsättningar kan meddelas.92 Det är i sammanhanget viktigt att avgöra om den prövning eller det beslut som ska angripas kunnat vara gynnande men inte var det eller om det var ett missgynnande beslut eller icke- beslut som inte kunde överprövas.93 Intressant i relation till den kommunala tillstyrkan av vindkraft är att har bedömt att beslut om byggnadstillstånd (enligt byggnadslag), det vill säga motsvarande bygglov, omfattas av art. 6 och att en rätt till domstols- prövning därför föreligger.94 En viktig grund för detta är att det i svensk rätt som utgångspunkt ges en rätt att välja var en ny byggnad ska placeras, även om den rätten begränsas av villkor.95 Av betydelse i byggnadstillståndsfallen har dock också varit att bedömningen som haft att göra inte varit helt skönsmässig utan bunden av ett antal bestämmelser som beslutet skulle prövas mot (såväl materiellt som exempelvis allas likhet inför lagen).96 Den kom- munala tillstyrkan av vindkraft är inte beroende av några särskilda bestämmelser om vad kommunen ska ta hänsyn till, men givetvis av grundläggande rättsliga principer. Om beslutet om tillstyrkan av vindkraft omfattas av art. 6 så måste det kunna överklagas av den som med rimligt fog upp- lever sina rättigheter kränkta. Att den kommunala laglighetspröv- 90Derlén, m.fl., Konstitutionell rätt, Juridik, e-bok, 2 u., 2020, s. 434, (cit. ”Derlén m.fl.”). 91Europadomstolens dom ”./. ”, ansökan 23196/94. 92Europadomstolens dom ”Boulois ./. ”, ansökan 37575/04, stor sammansättning, särskilt punkterna 96–98. 93Europadomstolens dom ”./. ”, ansökan 74912/01, särskilt punkt 106. dom ”./. II”, ansökan 16970/90. 95Europadomstolens dom ”Skärby ./. ”, ansökan 12258/86. 96Europadomstolens dom ”Skärby ./. ”, punkt 28. Den kommunala tillstyrkan av vindkraft ningen härvid kan vara för begränsad togs upp av flera remissinstan- ser vid införandet av den nya kommunallagen. Regeringens beslut att inte utvidga kretsen klagoberättigade motiverades då med att ”[d]en rätt till domstolsprövning som kan följa av [e]uropakonven- tionen och den primära unionsrätten gäller med företräde framför både lag och förordning”.97 Det vill säga att om någon har rätt att klaga skulle den vara hänvisad till den allmänna bestämmelsen i 3 § äldre förvaltningslagen (1986:223).98 Vid införandet av nya förvalt- ningslagen (2017:900) togs bestämmelsen bort, eftersom den enbart fanns med som upplysning och rätten att klaga ändå kunde grunda sig direkt på europakonventionen.99 Det är mycket tveksamt i vad mån en laglighetsprövning, som är begränsad till ett besluts förenlighet med lag (i snäv betydelse) och till formalian kring hur beslutet togs fram, är förenlig med en sådan process som förutsätts i art. 6 . Om en vind- kraftsprojektör överklagar ett beslut om tillstyrkan och grundar sig direkt på och får en tillräckligt om- fattande överprövning av beslutet kan det, även utan särskild regler- ing om saken, vara en ordning som är förenlig med europarätten.100 Det är alltså nödvändigt avseende art. 6 att först och främst fråga sig om beslutet om tillstyrkan är ett sådant beslut om en rättighet enligt nationell rätt som måste kunna överprövas av domstol på ett sådant tillräckligt sätt som art. 6 förutsätter. Med hänsyn till att det kommunala självstyret är en grundläggande princip i det svenska rättssystemet, att planmonopo- let är en viktig del av det kommunala självstyret och i och med att kommunen kan fatta ett beslut som frånsett grundläggande rätts- statsprinciper är helt skönsmässigt, är utredningens bedömning att det kommunala beslutet om tillstyrkan av vindkraft inte omfattas av art. 6 . När det gäller positiva tillstyrkansbeslut kan man hur som helst inte med fog hävda att ett beslut fattats som drabbar någon på sådant sätt att det aktiverar art. 6 europakonven- tionen, i och med att ingenting därmed är avgjort förutom att en 2016/17:171, s. 254. 98Jfr SOU 2015:24, s. 506. 2016/17:180, s. 43 ff. 100Jfr Derlén m.fl., s. 440 f. och se , Hans, Mänskliga rättigheter i europeisk praxis, Juridik, version 5, e-bok, s. 207 och där refererade rättsfall (cit. ””). Den kommunala tillstyrkan av vindkraft förutsättning för att tillstånd alls ska kunna komma i fråga har upp- fyllts.101 Om slutsatsen vore den motsatta är utredningens bedömning att systemet med laglighetsprövning inte är tillräckligt för att säkerställa den nationella efterlevnaden av konventionen. Vindkraftsprojektö- ren måste i så fall kunna överklaga beslutet och beslutet måste prövas på ett vidare sätt än vad den kommunala laglighetsprövningen med- ger. Det är visserligen möjligt att den rätten tillförsäkras om en över- klagan på sådana grunder väl kommer in, men det framstår som en svårbedömd väg för den enskilde.102 Artikel 8 – Rätt till skydd för privat- och familjeliv Art. 8 är kortfattad i den punkt som slår fast den enskildes rätt: ”Var och en har rätt till skydd för sitt privat- och familjeliv, sitt hem och sin korrespondens.”. Den andra punkten i artikeln handlar om när och hur staten får inskränka rätten. Det finns dock för artikeln omfattande praxis, bland annat sådan som slår fast att artikeln kan förstås som rätten till en god eller hälsosam miljö. Det vill säga att om staten tillåter sådana naturmiljöskador som i negativ riktning påverkar en enskilds livsmiljö eller hälsa så kan det statliga agerandet eller icke-agerandet utgöra ett brott mot euro- pakonventionens art. 8.103 En stat är vidare skyldig att enligt art. 13 tillförsäkra var och en ett effektivt rättsmedel när den enskildes kon- ventionsgrundade rättigheter kränkts. Det är tillräckligt att någon på rimliga grunder påstår sig ha fått en rättighet kränkt. Det är däremot inte nödvändigt att staten garanterar en domstolsprövning.104 Vad gäller den kommunala tillstyrkan går det möjligen att argu- mentera för att ett positivt tillstyrkansbeslut utgör ett sådant beslut som i ett enskilt fall kan leda till en försämrad livsmiljö för den en- skilde som bor i närheten av en vindkraftpark. Det är däremot svårt att se att någon annan skulle kunna få sin rätt enligt art. 8 europa- konventionen kränkt oavsett om kommunen fattat ett positivt eller 101Jfr HFD 2011 not. 26 angående regeringen tillåtlighetsprövning vid vägprojekt, där slutsat- sen var den motsatta i och med att den översiktliga lokaliseringen slutligt avgjorts. 102Jfr Warnling-Nerep, , Att överklaga förvaltningsbeslut – Innefattar det verkligen några problem?, Förvaltningsrättslig tidsskrift 2016 2, s. 279–302. dom i ”Lópes Ostra ./. ”, ansökan 16798/90. I målet var det fråga om ett större lädergarveri som tillåtits nära klagandens bostad och spred gaser och buller. 104Danelius, s. 539. Den kommunala tillstyrkan av vindkraft De som är närboende till en vindkraft- park är i de flesta fall också kommunmedlemmar och har alltså kla- gorätt (1 kap. 5 § och 13 kap. 1 § kommunallagen). Att någon skulle vara drabbad på ett så ingripande sätt att art. 8 aktiveras som vederbörande varken bor eller äger fastighet i den aktuella kom- munen framstår som sällsynt. Ett exempel kan vara människor som är närboende till en planerad vindkraftpark, men i grannkommunen. Möjligen kan man också tänka sig, om man argumenterar för att en viss vindkraftpark skulle vara gynnsam ur klimatsynpunkt, att en rätt att klaga över negativa tillstyrkansbeslut behöver ges genom art. 8 tillsammans med art. 13 eftersom den globala miljön påverkas.105 Vad gäller prövningens omfattning och art. 13 så bedömer utred- ningen att laglighetsprövningen är tillräcklig enligt den artikeln, om inte i sig själv så genom att själva tillståndsbeslutet också är över- klagbart i sin helhet. Det är hur som helst mycket tveksamt om ett positivt beslut om tillstyrkan av vindkraft alls kan sägas leda till negativa följder för den enskilde när det finns ett mycket mer omfattande till- ståndsbeslut kvar att fatta. 3.8.4Konventionen om tillgång till information, allmänhetens deltagande i beslutsprocesser och tillgång till rättslig prövning i miljöfrågor (århuskonventionen) Århuskonventionen ratificerades och trädde i kraft i 2005.106 Konventionen är framtagen av () med grund i princip 10 i den så kallade riodeklarationen från om miljö och utveckling 1992.107 Även EU har tillträtt konventionen108 och den tillämpas av när det gäller unionens mil- jörätt.109 Århuskonventionen syftar till att säkerställa allmänhetens tillgång till information och prövning när det gäller miljöskydds- frågor. 105Jfr , , Klimatprocesser mot staten – runt om i världen och i , Juridisk 1 2020/21, s. 106–137. 107Rio and Development, A/CONF.151/26 (Vol. 108Rådets beslut av om ingående på Europeiska gemenskapens vägnar av konventionen om tillgång till information, allmänhetens deltagande i beslutsprocesser och till- gång till rättslig prövning i miljöfrågor (2005/370/EG). i mål C‑115/09 ”” angående omfattningen av miljöorganisationers talerätt. Den kommunala tillstyrkan av vindkraft Miljöorganisationer har fått en allt större rätt att klaga över olika miljörelaterade beslut genom 16 kap. 13 § , men utvecklingen är i hög grad också driven av praxis. Det gäller i synnerhet för beslut som inte omfattas av 16 kap. 13 §. Domstolarna låter organisationer överklaga grundat på en konventionskonform tolkning av 42 § förvaltningslagen eller motsvarande bestämmelser som stadgar att den får överklaga som ett beslut har gått emot.110 Klagokretsen brukar avgöras med hänvisning till 16 kap. 13 § miljö- balken som ställer upp vissa fasta kriterier som organisationer ska uppfylla för att ha klagorätt. Kraven sänktes efter att Högsta dom- stolen (efter ett förhandsavgörande från ) funnit dem oförenliga med århuskonventionen,111 men inte heller de gäl- lande kraven ska enligt samma domstol ses som absoluta utan som ”hållpunkter”.112 Det görs i konventionen ingen skillnad på enskilds talerätt eller organisationers talerätt (jfr. art. 2). Det man enligt århuskonventionens art. 9.2 ska ha rätt att få över- prövat, om man befunnits klagoberättigad, är den ”materiella och formella riktigheten av ett beslut, en handling eller en underlåten- het” som omfattas av art. 6 i konventionen. Enligt 9.3, som är vidare, ska den allmänhet som ”uppfyller eventuella kriterier i nationell rätt [ha] rätt att få handlingar och underlåtenheter av […] myndigheter som strider mot den nationella miljölagstiftningen prövade av dom- stol eller i administrativ ordning”. De tillståndspliktiga vindkraftverksamheterna omfattas av art. 6 i århuskonventionen, eftersom de enligt svensk rätt kan antas med- föra betydande påverkan på miljön. Det innebär inte nödvändigtvis att det administrativa beslutet om tillstyrkan som kommunen fattar är ett sådant beslut som omfattas av art. 9.2. Att beslutet om tillstyr- kan bara är ett av flera beslut som krävs för att få tillstånd att bygga en vindkraftpark innebär dock inte heller i sig att århuskonventio- nens krav i art. 9 inte gör sig gällande.113 Det finns enbart ett fåtal avgöranden från de svenska underrätterna där frågan om århuskon- ventionen alls diskuterats i relation till laglighetsprövningen och där har domstolarna avfärdat begäran om lämplighetsprövning med att HFD 2011 not. 26, tillåtlighetsbeslut av regeringen, eller MÖD M 2080-18, nätkon- cession, eller HD Ö 6017-18, bygglov, eller HFD 2018 ref 10 II, kulturmiljö. 111NJA 2010 s. 419. 112HD T 5637-19. 113EU-domstolens dom I mål nr C-470/16 ”North East Pylon Pressure Campaign and Sheehy”. Den kommunala tillstyrkan av vindkraft en sådan inte ska göras enligt kommunallagen.114 Inte heller frågan om miljöorganisationers klagorätt i frågan synes ha prövats. Om ett beslut om tillstyrkan omfattas av art. 9.2 år- huskonventionen måste det kunna överklagas av den allmänhet som berörs. För enskilda är det i regel ett mindre problem, i och med att de normalt är kommunmedlemmar. Ett undantag är när enskilda som drabbas bor i grannkommunen, och därför saknar klago- rätt även om de kan påverkas lika mycket som dem som bor i den aktuella kommunen.