sou · H9B369d2 · 2021-08-20 00:00:00 — För en försäkrad som når upp till nämnda krav ska det dock enligt lagtexten i denna paragraf vid bedömningen enligt 6 § första stycket andra meningen endast beaktas sådana åtgärder som leder till att den försäkrade får eller återfår arbetsförmågan i ett sådant på arbetsmark- naden normalt förekommande arbete som den försäkrade har erfaren- het av eller annat lämpligt arbete som är tillgängligt för honom eller henne. Med skrivningen avses att den försäkrade ska få sina rehabiliterings- möjligheter prövade endast gentemot sådana normalt förekommande arbeten på arbetsmarknaden som han eller hon har erfarenhet av eller annat lämpligt arbete som är tillgängligt för den försäkrade. Pröv- ningen av vilka möjligheter som finns för att den försäkrades arbets- förmåga ska kunna förbättras genom rehabilitering sammanfaller alltså med hur den försäkrades arbetsförmåga ska bedömas vid pröv- ningen av rätt till ersättning och det arbetsmarknadsbegrepp som då ska tillämpas enligt 10 och 10 a §§. Det räcker således inte att arbets- förmågan genom rehabilitering förbättras tillräckligt för att den för- säkrade skulle kunna försörja sig i ett förvärvsarbete i en sådan angiven yrkesgrupp som innehåller arbeten som är normalt förekommande på arbetsmarknaden, om den försäkrade inte har erfarenhet av ett sådant förvärvsarbete. På samma sätt som för övriga försäkrade räcker det inte heller att arbetsförmågan kan förbättras tillräckligt för att den försäkrade skulle kunna försörja sig exempelvis i ett skyddat arbete eller genom en anställning med lönebidrag, om inte ett sådant arbete är tillgängligt för den försäkrade. För att ett arbete ska bedömas vara tillgängligt för den försäkrade krävs att han eller hon redan har ett sådant arbete, eller att det finns ett konkret erbjudande om arbete. Om situationen uppstår att en för- säkrad som har en anställning genomgår rehabiliteringsåtgärder i en- lighet med arbetsgivarens rehabiliteringsansvar, med målsättningen att han eller hon ska kunna återgå till samma arbetsgivare, men till ett arbete som den försäkrade inte har erfarenhet av, ska det arbetet anses vara tillgängligt för den försäkrade och ingå i den bedömning av arbetsförmågan som ska göras vid prövningen av rätt till sjukersätt- ning. I dessa fall, med pågående rehabiliteringsåtgärder, kan ersättning endast beviljas om åtgärder inte kan antas leda till att den försäkrade återfår arbetsförmågan före den tidpunkt då sjukersättning som längst kan lämnas. Utredningens överväganden finns i avsnitt 8.4. Paragrafen är ändrad. Paragrafen reglerar vilket arbetsmarknadsbegrepp som gäller vid prövning av arbetsförmågans nedsättning för rätt till sjukersättning och aktivitetsersättning. Genom ändringen överensstämmer arbetsmarknadsbegreppet med vad som gäller för prövning av rätt till sjukpenning efter dag 180 i rehabiliteringskedjan (för anställda). Den föreslagna lydelsen mot- svarar den i proposition 2020/21:171 föreslagna nya lydelsen av 27 kap. 48 § socialförsäkringsbalken. Enligt förslagen kommer samma arbets- marknadsbegrepp således att gälla för prövningen av den försäkrades arbetsförmåga, oavsett om det avser rätt till sjukpenning, sjukersätt- ning eller aktivitetsersättning vid nedsatt arbetsförmåga. Det för- hållandet att den försäkrades arbetsförmåga ska bedömas mot normalt förekommande arbete i en angiven yrkesgrupp innebär ingen änd- ring av vad som avses med förvärvsarbete som är normalt förekom- mande på arbetsmarknaden. Den praxis som har utvecklats kring det tidigare begreppet avseende rätten till sjukpenning gäller således fortfarande, vilket även innebär att rättspraxis som avser tolkningen av sjukpenningens begrepp även kan ge ledning vid prövningen av rätt till sjukersättning eller aktivitetsersättning. Liksom vid bedömning av rätt till sjukpenning ska även beaktas sådant lämpligt arbete som är tillgängligt för den försäkrade. Detta innebär, liksom för bedömningen av rätt till sjukpenning, att en för- säkrad som har ett lämpligt arbete ska få sin arbetsförmåga prövad mot detta arbete, även om det aktuella arbetet inte är normalt före- kommande på arbetsmarknaden. Vid bedömningen av om ett arbete är tillgängligt för den försäkrade ska beaktas dels omständigheten att den försäkrade redan har ett arbete, dels om det finns ett konkret erbjudande om ett lämpligt arbete. En situation där arbete ska anses finnas tillgängligt kan uppstå exempelvis om en försäkrad är inskriven hos Arbetsförmedlingen och har erbjudits en skyddad anställning på . Utredningens överväganden finns i avsnitt 8.1 och 12.1. Paragrafen är ny. Bestämmelsen avser äldre försäkrade och det arbetsmarknadsbe- grepp som gäller för dessa försäkrade vid bedömningen av om arbets- förmågan är nedsatt. Med uttrycket en försäkrad som avses i 6 a § menas försäkrade som både uppnått den ålder som anges i paragrafen och har erfarenhet av arbete som är normalt förekommande på arbetsmarknaden. Se vidare kommentaren till 6 a § för en närmare beskrivning av dessa begrepp. För försäkrade som på så sätt avses i 6 a § ska bedömningen av arbetsförmågans nedsättning enligt 10 § första stycket 1 endast göras mot sådana på arbetsmarknaden normalt förekommande arbeten som den försäkrade har erfarenhet av. Till skillnad från övriga för- säkrade ska de som omfattas av regeln alltså få sin arbetsförmåga bedömd endast i förhållande till arbeten som de har erfarenhet av vid prövning av arbetsförmågan enligt det generella arbetsmarknads- begreppet i 10 § första stycket 1. Eftersom hänvisningen i denna paragraf endast görs till 10 § första stycket 1 innebär en tillämpning av 10 a § inte någon inskränkning i bedömningen som ska göras enligt 10 § första stycket 2. Även för- säkrade som omfattas av 10 a § ska därmed även få sin arbetsförmåga bedömd gentemot andra arbeten ifall de är lämpliga och tillgängliga för honom eller henne för prövningen av rätten till sjukersättning. Finns ett sådant tillgängligt arbete ska den försäk- rades arbetsförmåga alltså jämföras även mot detta, även om han eller hon inte har erfarenhet av det aktuella arbetet. För denna bedömning hänvisas till kommentaren till 10 §. Utredningens överväganden finns i avsnitt 8.4. Paragrafen är ändrad. I paragrafen anges hur bedömningen av den försäkrades arbets- förmåga ska göras. Ändringen består i att en hänvisning till den nya 10 a § har införts. Utredningens överväganden finns i avsnitt 7.4. Paragrafen är ändrad. I bestämmelsen anges att den försäkrades arbetsförmåga ska anses nedsatt under tid med behandling eller rehabilitering. Genom utredningens förslag om preventionsersättning avskaffas sjukpenning i förebyggande syfte och hänvisningen till 27 kap. 6 § tas därmed bort. En hänvisning till sådan behandling och rehabili- tering som kan ge rätt till preventionsersättning enligt 31 b kap. 3 § har däremot lagts till. Paragrafen ändras även som en följd av att 20 a § införs. Genom denna följdändring framgår av paragrafen att under tid som den för- säkrade genomgår insats som avses i 20 a § ska hans eller hennes arbets- förmåga anses nedsatt i den utsträckning som insatsen hindrar honom eller henne från att förvärvsarbeta. Ändringen innebär att den försäk- rades arbetsförmåga ska anses nedsatt under tid som den försäkrade deltar i insatser inom ramen för det föreslagna arbetsmarknadspoli- tiska programmet för unga med aktivitetsersättning. Utredningens överväganden finns i avsnitt 16.3.4 och 22.2.1. Paragrafen är ny. I bestämmelsen redogörs för förutsättningarna för att en försäk- rad som har beviljats aktivitetsersättning för nedsatt arbetsförmåga ska kunna delta i det nya arbetsmarknadspolitiska programmet för unga med aktivitetsersättning som föreslås införas. I första stycket anges skyldigheter att i samråd med Arbetsförmedlingen klarlägga den försäkrades möjligheter att delta i ramprogrammet. Utredningen av möjligheterna för den för- säkrade att tillgodogöra sig programmet ska ske och senast från att beslutet har fattats. Bedömningen ska göras på sedvanligt sätt när det gäller klarläggande av om det finns rehabi- literingsbehov för personer som får aktivitetsersättning. Av andra stycket framgår att i de fall den försäkrade inte bedöms kunna delta i programmet för klarläggandet enligt första stycket, ska det fortlöpande utredas om den försäkrade kan delta programmet. I tredje stycket anges att klarläggande om möjligheterna för deltag- ande i programmet inte behöver göras om det är uppenbart obehövligt. I fjärde stycket anges att regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer med stöd av 8 kap. 7 § regeringsformen kan meddela ytter- ligare föreskrifter om ramprogrammet för unga med aktivitetsersätt- ning. Utredningens överväganden finns i avsnitt 16.3.4. Paragrafen är ändrad. I paragrafen anges vilka bestämmelser som finns i 36 kap. social- försäkringsbalken. Ändringen är en följdändring av att det införs en ny bestämmelse, 24 a §, i kapitlet. Genom ändringen införs även en beskrivning av vad denna bestämmelse handlar om. Utredningens överväganden finns i avsnitt 16.4.1. Paragrafen är ändrad. I paragrafen regleras möjligheten för försäkrade med aktivitets- ersättning att behålla ersättningen under en prövotid för studier. Ändringarna i andra och tredje styckena innebär att prövotiden förlängs från sex till tolv kalendermånader. Utredningens överväganden finns i avsnitt 16.3.2. Paragrafen är ändrad. I bestämmelsen anges hur stor del av sjukersättningen eller aktivi- tetsersättningen som får förklaras vilande vid förvärvsarbete respek- tive studier och hur det ska bedömas på vilken nivå ersättningen ska förklaras vilande. Av det ändrade första stycket framgår att en försäkrads sjukersätt- ning eller aktivitetsersättning vid förvärvsarbete kan vilandeförklaras till olika delar. Liksom tidigare kan ersättningen förklaras helt vilande eller till en sådan del som anges i 33 kap 9 §, dvs. Nytt i stycket är att även mindre delar av ersättningen kan förklaras vilande vid kortare arbetsinsatser. Den minsta del av ersättningen som kan förklaras vilande är en etthundrasextioåttondel (1/168) vilket mot- svarar en timmes förvärvsarbete under en viss månad. Vilandeförklar- ing kan utöver detta ske i hela timmar. När det bedöms hur stor del av förmånen som ska förklaras vilande ska beakta omfattningen av det förvärvsarbete som den försäkrade avser att utföra. Vid denna bedömning ska utgå från vad den försäkrade angett i sin ansökan. Andra stycket är nytt och av detta framgår att vilandeförklaring vid studier får avse hel sjukersättning eller aktivitetsersättning eller en sådan andel av ersättningen som anges i 33 kap. 9 §. Förändringen består i att det ska vara möjligt att ha ersättningen vilande partiellt även vid studier. Med skrivningen i styckets andra mening om att när det bedöms hur stor andel av förmånen som ska förklaras vilande ska beakta omfattningen av de studier som den för- säkrade avser att bedriva avses att frågan om vilken omfattning ersätt- ningen ska vara vilande ska bestämmas utifrån vilken studietakt den försäkrade formellt studerar eller takten hos de studier som den försäk- rade är antagen till. Studietakten bör beräknas genom att antalet studie- poäng som den försäkrade läser delas som studierna planeras omfatta. Skulle det röra sig om studier som inte beräknas genom studiepoäng behöver bedömningen utgå från vilken insats studierna är avsedda att kräva från den studerande. Är den försäkrade inskriven på kurser och beviljad studiemedel för heltidsstudier ska hela ersättningen förklaras vilande, studerar den försäkrade på kurser i en omfattning om halvtid ska ersättningen förklaras vilande i mot- svarande omfattning. Om en försäkrad studerar i en studietakt som inte motsvarar de fjärdedelar som anges i 33 kap. 9 § socialförsäkringsbalken ska mot- svarande tillämpning som gäller för vilande ersättning för arbete gälla. Om en försäkrad exempelvis studerar i en studietakt om 33 pro- cent ska halva ersättningen förklaras vilande i en omfattning om 50 pro- cent. Om en försäkrad studerar i en omfattning om ska ersättningen förklaras helt vilande och om den försäkrade studerar i en omfattning om ska försäkringen förklaras vilande med en fjärdedel. Utredningens överväganden finns i avsnitt 16.2.1, 16.2.2, 16.3.1 och 16.3.2. Paragrafen är ny. I bestämmelsen framgår att en försäkrad som fått sin sjuk- ersättning eller aktivitetsersättning vilande för viss kalendermånad efter en ansökan om vilandeförklaring för förvärvsarbete får sådan ersättning utbetalt med ett preliminärt belopp som kommer att regleras slutligt i efterhand när det står klart hur många timmar den försäkrade faktiskt har förvärvsarbetat den aktuella månaden. Utredningens överväganden finns i avsnitt 16.2.1 och 16.3.1. Paragrafen är ny. En sjukersättning eller aktivitetsersättning som förklarats vilande för förvärvsarbete och där ersättning har lämnats med ett preliminärt belopp enligt 12 a § ska slutligt bestämmas i efterhand. Detta ska ske . För en försäkrad med en tillsvidareanställning på viss procent och vilande ersättning för bör det vara enkelt att löpande slutligt bestämma ersättningen för och de preliminära utbetalningarna bör inte påverkas. För en försäk- rad som anmäler tillfälligt arbete och ansöker om vilandeförklaring kan det vara svårt att slutligt reglera ersättningen innevarande månad. Därför ska ersättningen slutligt bestämmas i samband med efter- följande månads utbetalning eller, om detta inte är möjligt, vid ut- betalning därefter. Utredningens överväganden finns i avsnitt 16.2.1 och 16.3.1. Paragrafen är ny. Bestämmelsen reglerar hur reduceringstid ska beräknas vid beslut om slutlig sjuk- eller aktivitetsersättning för en viss kalendermånad då ersättningen har förklarats vilande för förvärvsarbete. Reducer- ingstid är ett begrepp som avser med hur stor del den försäkrades ersättning ska reduceras, och som utgår från den tid som den försäk- rade har förvärvsarbetat en viss månad. För varje timme som den för- säkrade har förvärvsarbetat under en kalendermånad ska hans eller hennes ersättning reduceras med 1/168. Det är tiden som anges i an- sökan om vilandeförklaring som ska utgöra underlaget för hur många timmar som reduceringstiden ska bestå av. Det innebär att en försäk- rad som arbetat som minst en månad, motsvarande 8 tim- mars arbete varje arbetsdag och utifrån en schablon , får sin ersättning helt reducerad för den aktuella kalender- månaden. Utredningens överväganden finns i avsnitt 16.2.1 och 16.3.1. Paragrafen är ny. I bestämmelsen regleras att återbetalning ska ske av preliminär ersättning som har betalats ut med för högt belopp. Detta inträffar typiskt sett då en försäkrad har förvärvsarbetat under en viss kalender- månad och i samband med detta begärt att viss del av dennes sjuk- ersättning eller aktivitetsersättning ska förklaras vilande, varför den slutligt bestämda ersättningen för en viss månad enligt 12 b § har be- stämts till ett lägre belopp än det som har betalats ut i preliminär er- sättning. Enligt denna bestämmelse ska vid sådana förhållanden kräva tillbaka skillnaden. I de fall där den preliminära ersättningen av någon anledning i stället har blivit för låg i relation till den slutligt bestämda anges i bestämmelsen att skillnaden ska betalas ut. Utredningens överväganden finns i avsnitt 16.2.1 och 16.3.1. Paragrafen är ändrad. Bestämmelsen berör förlängning av aktivitetsersättning och be- handlar situationen att tiden för aktivitetsersättningen löper ut sam- tidigt som det återstår tid för vilandeförklaringen enligt ett beslut som har fattats med stöd av 15 § andra stycket. Om den försäkrade fortfarande förvärvsarbetar eller studerar ska fatta beslut om att förlänga perioden med aktivi- tetsersättning med den tid som motsvarar den återstående tiden för vilandeförklaringen. Av ordalydelsen i första stycket framgår att för att perioden med aktivitetsersättning ska förlängas med den tid som motsvarar den åter- stående tiden för vilandeförklaringen krävs att den försäkrade fort- farande förvärvsarbetar eller studerar vid utgången av den period som beslutet om aktivitetsersättning omfattar. Syftet är att försäkrade med pågående arbete och studier ska omfattas av möjligheten att få ersätt- ningen förlängd. Försäkrade som använt möjligheten att ha ersättningen vilande för mer tillfälliga arbetsinsatser, när det inte finns någon faktisk eller planerad kontinuitet i arbetet, kan inte sägas fortfarande förvärvsarbeta vid utgången av den period som beslutet om ersättning omfattar. Under sådana omständigheter ska alltså inte perioden med aktivitetsersättning förlängas enligt denna bestämmelse. Andra stycket är nytt och innebär att vid studier ska aktivitets- ersättningen inte längre alltid förlängas i sin helhet. Denna förändring är en följd av att det ska vara möjligt att ha ersättningen partiellt vilande vid studier. Vid studier ska således förlängningen av aktivitetsersätt- ningen endast göras i den omfattning som motsvarar omfattningen av de studier som pågår vid utgången av den period som beslutet om aktivitetsersättningen omfattar. Även tredje stycket är nytt. I detta regleras vad som ska gälla när den försäkrade har vilande ersättning för förvärvsarbete. Till denna del är förändringen av paragrafen en följd av att det ska vara möjligt att ha ersättningen vilande för arbete i en annan omfattning än hel aktivitetsersättning eller en sådan andel av ersättningen som anges i 33 kap. 9 §. Eftersom ersättning dock endast kan beviljas med hel förmån eller en sådan andel av ersättningen som avses i 33 kap. 9 § framgår av bestämmelsen att vid arbete, när den försäkrade beviljats hel förmån, ska perioden med aktivitetsersättning endast i den om- fattning som motsvarar den del av arbetsförmågan som fortfarande används för förvärvsarbete enligt de nivåer som anges i bestämmelsen. Således ska i ett sådant fall hel ersättning lämnas när hela arbetsför- mågan används för förvärvsarbete, tre fjärdedels ersättning ska lämnas när mindre än hela men minst tre fjärdedelar av arbetsförmågan an- vänds för förvärvsarbete, halv ersättning ska lämnas när mindre än tre fjärdedelar men minst halva arbetsförmågan används för förvärvs- arbete och en fjärdedels ersättning ska lämnas när mindre än halva men minst någon del av arbetsförmågan används för förvärvsarbete. Även fjärde stycket är nytt. I detta regleras vad som ska gälla när den försäkrade har vilande ersättning för förvärvsarbete när han eller hon beviljats partiell förmån enligt det ursprungliga beslutet om rätt till aktivitetsersättning. Av stycket framgår att i ett sådant fall får inte aktivitetsersättningen förlängas i en högre omfattning än vad som be- viljats i beslutet om rätt till ersättning. En försäkrad som exempelvis enligt det ursprungliga beslutet om rätt till aktivitetsersättning be- viljats halv ersättning och haft hela denna ersättning vilande för att kunna förvärvsarbeta i en sammanlagd omfattning om heltid ska så- ledes inte kunna få hel aktivitetsersättning trots att hela den försäk- rades arbetsförmåga används för förvärvsarbete. I ett sådant fall ska endast halv förmån lämnas. Utredningens överväganden finns i avsnitt 16.3.1 och 16.3.2. Paragrafen är ändrad. Av bestämmelsen framgår att när tiden för ett beslut om vilande- förklaring av aktivitetsersättning har löpt ut eller beslutet har upp- hävts enligt 36 kap. 16 § socialförsäkringsbalken lämnas aktivitets- ersättning för en period . Ändringen i paragrafen består i förtydliganden av i vilken omfatt- ning aktivitetsersättningen ska lämnas. Förtydligandena är följdänd- ringar av att det vid studier ska vara möjligt att ha ersättningen vilande i annan omfattning än hel förmån och att det vid arbete ska vara möj- ligt att ha ersättningen vilande i en annan omfattning än vad som anges i 33 kap. 9 §. Ändringen i vad som utgör paragrafens första stycke innebär att aktivitetsersättningen i dessa situationer ska lämnas enligt den om- fattning som följer av de nya andra–femte styckena. Andra stycket är nytt. Av stycket framgår att förändringen av para- grafen innebär att vid studier ska det vara möjligt att få aktivitets- ersättningen förlängd. Ersättningen ska i sådana fall lämnas i den om- fattning som ersättningen tidigare var förklarad vilande. Av femte stycket framgår att ersättningen i ett sådant fall dock inte lämnas till den del som den försäkrade fortfarande studerar. Även tredje stycket är nytt. Stycket ger uttryck för en revidering av vad som ska gälla när den försäkrade har vilande ersättning för förvärvsarbete. Eftersom aktivitetsersättning endast kan beviljas med hel förmån eller en sådan andel av ersättningen som avses i 33 kap. 9 § framgår genom ändringen av 36 kap. 18 a § att vid arbete, när den försäkrade beviljats hel förmån, ska ersättningen lämnas enligt de nivåer som anges i lagtexten. Således ska i sådana fall hel aktivitetsersätt- ning lämnas när ersättningen tidigare var förklarad helt vilande, tre fjärdedels ersättning lämnas när ersättningen tidigare var förklarad vilande i mindre grad än hel förmån men med minst tre fjärdedelar, halv ersättning lämnas när ersättningen tidigare var förklarad vilande i mindre grad än tre fjärdedelar men med minst hälften och en fjärde- dels ersättning ska lämnas när ersättningen tidigare var förklarad vilande i mindre grad än hälften. Av det nya fjärde stycket i paragrafen anges vidare att vid arbete när den försäkrade beviljats partiell förmån, lämnas ersättningen enligt samma kriterier som i tredje stycket, dock inte i större omfattning än omfattningen i beslutet om rätten till ersättning. Med skrivningen avses att exempelvis en försäkrad som enligt det ursprungliga be- slutet om aktivitetsersättning beviljats halv aktivitetsersättning och haft denna ersättning vilande inte ska kunna få hel aktivitetsersätt- ning med stöd av en tillämpning av denna bestämmelse. Den försäk- rade har i detta fall visserligen haft hela sin ersättning vilande, men eftersom ersättningen inte omfattade mer än halv förmån kan inte en större omfattning än halv förmån lämnas under de tre månaderna. Eftersom den försäkrade hade motsvarande halv förmån vilande ska halv förmån lämnas enligt denna bestämmelse. På motsvarande sätt kan exempelvis en försäkrad som i det ursprungliga beslutet om aktivitets- ersättning beviljats tre fjärdedels ersättning och haft vilande ersättning motsvarande en fjärdedel inte beviljas mer än tre fjärdedels ersättning och eftersom den försäkrade i ett sådant fall haft vilande ersättning i en fjärdedel ska ersättning motsvarande en fjärdedels ersättning lämnas. Även femte stycket är nytt. Ändringen innebär att vad som tidigare angavs i paragrafens tredje mening nu utgör ett eget stycke. Av stycket framgår att ersättning inte lämnas till en försäkrad till den del han eller hon förvärvsarbetar eller studerar. Gällande arbete var så fallet redan tidigare. Förändringen består således främst i att så ska vara fallet även vid studier. Utredningens överväganden finns i avsnitt 16.3.1 och 16.3.2. Paragrafen är ändrad. Bestämmelsen anger att rätten till sjukersättning ska omprövas om den försäkrades arbetsförmåga förbättras och förutsättningarna för att den försäkrade har uppvisat sådan arbetsförmåga. Vidare an- ges förutsättningar för i vilka fall sådan omprövning ändå inte ska ske. I andra stycket anges att en försäkrad som har uppvisat en arbets- förmåga som han eller hon antogs sakna när beslutet om sjukersätt- ning fattades ska, om inte annat framkommer, antas ha en förbättrad arbetsförmåga. Andra meningen är ny. Där anges att rätten till sjuk- ersättning ändå inte ska omprövas om den försäkrades arbetsförmåga är nedsatt i förhållande till sådana arbeten som avses i 33 kap. 10 eller 10 a §§. Regeln avser att hantera de situationer där en försäkrad har beviljats sjukersättning enligt regelverket som gällde fr.o.m. och där arbetsmarknadsbegreppet innebar att den försäkrades arbetsförmåga skulle vara nedsatt mot ”förvärvs- arbete på arbetsmarknaden”.