sou · H9B354 · 2021-07-02 00:00:00 — De per- sonuppgifter som avses i artikel 10 är, som framgår ovan, personupp- gifter som rör fällande domar i brottmål och överträdelser eller därmed sammanhängande säkerhetsåtgärder. Begreppet ”därmed samman- hängande säkerhetsåtgärder” torde, enligt regeringens uttalanden i förarbetena till dataskyddslagen, vara likvärdigt med straffprocessuella tvångsmedel.2 2017/18:105 s. 198. När det gäller personuppgiftsbehandling vid handläggning av med- borgarskapsärenden är två författningar av särskild betydelse: ut- länningsdatalagen och utlänningsdataförordningen. Utlänningsdatalagen är en sektorsspecifik registerlag som reglerar automatiserad personuppgiftsbehandling som sker i den verksamhet som , utlandsmyndigheterna och bedriver enligt utlännings- och medborgarskapslagstiftningen. Kom- pletterande bestämmelser till lagen finns i utlänningsdataförordningen. Syftet med utlänningsdatalagen är att ge myndigheterna möjlig- het att behandla personuppgifter på ett ändamålsenligt och effektivt sätt och att skydda människor mot att deras personliga integritet kränks vid sådan behandling. I lagen finns bestämmelser om bl.a. tillåtna ända- mål för personuppgiftsbehandling, behandling av känsliga person- uppgifter, behandling av uppgifter i register över fingeravtryck och fotografier, sökbegränsningar och myndigheters direktåtkomst till register. Regelverket är tänkt att vara flexibelt för att passa de olika myndigheternas verksamheter och göra det möjligt att utveckla och effektivisera myndigheternas verksamheter och it-stöd. På grund av den snabba tekniska utveck- lingen har målsättningen också varit att i så stor utsträckning som möj- ligt göra utlänningsdatalagen och utlänningsdataförordningen teknik- neutrala.3 Av 2 § 6 utlänningsdatalagen framgår att lagen gäller vid behand- ling av personuppgifter i och utlandsmyndig- heternas verksamhet som rör svenskt medborgarskap. Enligt 4 b § utlänningsdatalagen gäller dataskyddslagen, och föreskrifter som har meddelats i anslutning till dataskyddslagen, vid behandling av per- sonuppgifter enligt utlänningsdatalagen, om inte annat följer av utlän- ningsdatalagen eller föreskrifter som har meddelats i anslutning till den lagen. Det innebär att i den mån det finns avvikande bestämmel- ser i utlänningsdatalagen eller utlänningsdataförordningen ska dessa tilllämpas, men om särreglering saknas i utlänningsdatalagen gäller i stället dataskyddslagen. Av 14 § utlänningsdatalagen framgår att känsliga personuppgifter enligt artikel 9.1 i dataskyddsförordningen endast får behandlas för de ändamål som anges i 11 och 13 §§ om uppgifterna är absolut nödvän- 2017/18:254 s. 12. diga för syftet med behandlingen (för innebörden av känsliga person- uppgifter se avsnittet om dataskyddslagen ovan). Utlänningsdataförordningen innehåller kompletterande föreskrifter om sådan behandling av personuppgifter som omfattas av utlännings- datalagen, däribland bestämmelser om tillgången till personuppgifter och begränsningar av direktåtkomst enligt 19 § utlänningsdatalagen. I 1 § förordningen (2019:502) med instruktion för slås fast att är förvaltningsmyndighet för frågor som rör bl.a. medborgarskap. Bestämmelser om förvärv av medborgar- skap och befrielse från medborgarskap finns i medborgarskapslagen. I lagens 22–27 §§ finns bestämmelser om förfarandet, t.ex. att huvud- regeln är att prövar ärenden om medborgarskap. Av 7 § medborgarskapsförordningen (2001:218) framgår att den myndighet, till vilken en anmälan eller ansökan ska ges in, ska göra den utredning som behövs för ärendets prövning. Enligt 8 § samma förordning ska en svensk beskickning eller ett svenskt karriärkonsulat som har gjort en utredning enligt 7 § sända handlingarna i ärendet till . Som framgår ovan gäller utlänningsdatalagen och utlandsmyndigheternas personuppgiftsbehandling i verksamhet som rör bl.a. svenskt medborgarskap (2 § 6). Enligt 11 § 1 utlännings- datalagen, som är en ändamålsbestämmelse, får , och utlandsmyndigheterna behandla personupp- gifter om det behövs för bl.a. handläggning av ärenden, eller en myn- dighets biträde i sådana ärenden i verksamhet som avses i 2 och 3 §§. Enligt förarbetena till utlänningsdatalagen avses med verksamhet som rör medborgarskap och utlandsmyndigheternas verksamhet enligt medborgarskapslagen och medborgarskapsförord- ningen. Personuppgifter som behandlas enligt 11 och 12 §§ utlännings- datalagen får även behandlas när det är nödvändigt för att tillhanda- hålla information till bl.a. en annan myndighet, om uppgifterna läm- nas med stöd av lag eller förordning. Detta framgår av 13 § första stycket 2 utlänningsdatalagen (prop. 2015/16:65 s. 68 f.). När det gäller medborgarskapsärenden torde känsliga uppgifter i form av t.ex. en persons personnummer, etnicitet, religion eller hälso- tillstånd, liksom uppgifter om lagöverträdelser, kunna förekomma i samband med handläggning av en ansökan eller anmälan om medborgarskap. Som framgår av avsnitten ovan inne- håller 3 kap. 3 § dataskyddslagen bestämmelser som rör behandling av känsliga personuppgifter. Av 14 § utlänningsdatalagen framgår att känsliga personuppgifter enligt artikel 9.1 i dataskyddsförordningen endast får behandlas för de ändamål som anges i 11 och 13 §§ om uppgifterna är absolut nödvändiga för syftet med behandlingen. Be- stämmelser om uppgifter om lagöverträdelser finns i artikel 10 i data- skyddsförordningen. Motsvarande bestämmelser finns i 3 kap. 8 § dataskyddslagen. Av 11 § 1 och 2 § 6 utlänningsdatalagen framgår att personuppgifter får behandlas inom ramen för handläggning av ären- den om medborgarskap. Sammantaget är utredningens bedömning att och utlandsmyndigheternas behandling av personuppgifter inom ramen för myndighetens handläggning av medborgarskapsärenden, däri in- kluderat behandling av känsliga personuppgifter, är tillåten och fast- ställd i nationell rätt och lever upp till kraven på laglig behandling i dataskyddsförordningen. Utredningens uppdrag att titta på frågan om det behövs ett tyd- ligare författningsstöd för det informationsutbyte som sker inom ramen för prövning av hederligt levnadssätt enligt 11 § 5 medborgarskapslagen i naturalisationsärenden , utreds i avsnitt 12.2. När det gäller personuppgiftsbehandling och informationsutbyte kan det dock redan här konstateras att informationsutbyte kan ske på olika sätt. Personuppgiftsbehandling och informationsutbyte genom uppgiftslämnande Det finns en rad olika författningar som föreskriver en uppgifts- skyldighet för myndigheter, dvs. att myndigheter ska lämna ut upp- gifter i vissa angivna situationer. Det kan vara fråga om att en myn- dighet i vissa fall är skyldig att lämna ut uppgifter till vissa utpekade I 20 § andra stycket utlänningsdatalagen anges t.ex. att på begäran av , Säkerhetspolisen eller en utlandsmyndighet ska lämna ut personuppgifter som myn- digheten behandlar enligt 11 § 1 eller 2 utlänningsdatalagen, i bl.a. verksamhet som rör svenskt medborgarskap. Av detta följer att om någon av de uppräknade myndigheterna begär det, ska Migrations- verket lämna ut de efterfrågade personuppgifterna. Utlämnande för- utsätter således att uppgifterna begärs. Enligt 20 § andra stycket andra meningen ska också på begäran av lämna ut personuppgifter som verket behandlar enligt 15 § andra stycket 1, 2 eller 5, dvs. fotografier och fingeravtryck. I denna bestämmelse nämns emellertid inte med- borgarskapsärenden. Om det finns skäl för det ska dock, enligt bestämmelserna i 20 § tredje stycket, på eget initiativ lämna uppgifter som avses i andra stycket andra meningen till Polis- myndigheten. Enligt utredningens bedömning är behandling av personuppgifter i medborgarskapsärenden i nu nämnda avseenden tillåten och fastställd på det sätt som artikel 6.3 dataskyddsförord- ningen kräver. Personuppgiftsbehandling och informationsutbyte genom direktåtkomst Som nämns ovan förutsätter 20 § utlänningsdatalagen att uppgift- erna har begärts för att de ska lämnas ut. Det finns emellertid andra lösningar enligt vilka en begäran i det enskilda fallet inte förutsätts, t.ex. genom direktåtkomst i andra myndigheters register eller data- baser. Det finns inte någon legaldefinition av begreppet direktåtkomst, men frågor om sådan åtkomst har diskuterats i ett flertal förarbeten (se t.ex. prop. 2000/01:33 s. 110 f.). Den grundläggande innebörden av begreppet direktåtkomst är vanligtvis att någon har direkt tillgång till någon annans register eller databas och på egen hand kan söka efter information, dock utan att kunna påverka innehållet i registret eller databasen. I begreppet direktåtkomst ligger också att den som är ansvarig för registret eller databasen inte har någon kontroll över vilka uppgifter som mottagaren tar del av. En myndighet får inte ge en annan myndighet direktåtkomst till ett register, om uppgifterna i registret omfattas av sekretess som inne- bär att den mottagande myndigheten vid en prövning enligt offent- lighets- och sekretesslagen (2009:400) (OSL) inte med säkerhet skulle ha rätt att ta del av uppgifterna. I och med att direktåtkomst innebär att den mottagande myndigheten fritt kan avgöra vilka uppgifter den vill ta del av blir uppgifterna nämligen att anse som röjda i OSL:s mening i och med att direktåtkomsten finns. Det spelar i det avse- endet ingen roll om den mottagande myndigheten faktiskt tar del av en viss uppgift eller inte. Eftersom en bestämmelse om direktåtkomst inte har ansetts ha någon sekretessbrytande effekt i sig, är en för- utsättning för att direktåtkomst ska kunna tillåtas, att åtkomsten antingen endast avser offentliga uppgifter, eller att den avser sådana sekretessbelagda uppgifter som får lämnas ut till den mottagande myndigheten med stöd av sekretessbrytande bestämmelser. Mot den bakgrunden brukar regler om direktåtkomst enligt uttalanden i prop. 2015/16:65 därför ofta kompletteras med sekretessbrytande bestämmelser som är utformade som regler om uppgiftsskyldighet. Dessa formuleras ofta som en rätt för mottagande myndighet att ta del av uppgifter.4 Ett exempel på en sådan sekretessbrytande bestäm- melse är 20 § utlänningsdatalagen enligt vilken, som framgår ovan, det bl.a. anges att på begäran av , Säkerhetspolisen eller en utlandsmyndighet ska lämna ut personupp- gifter som myndigheten behandlar enligt 11 § 1 eller 2 utlännings- datalagen, i bl.a. verksamhet som rör svenskt medborgarskap. Med stöd i 20 § utlänningsdatalagen listas därefter i 19 § samma lag vilka myndigheter som får medges direktåtkomst till uppgifter hos Migra- tionsverket; däribland nämns , Säkerhetspolisen, utlandsmyndigheterna och . De närmare förutsättningarna för direktåtkomst till personuppgifter hos enligt 19 och 20 §§ utlänningsdatalagen, regleras i 8–13 §§ utlänningsdataför- ordningen. Det framgår av 8 § i den nämnda förordningen att direkt- åtkomst får medges endast i den utsträckning som anges i 9–13 §§ i utlänningsdataförordningen. På liknande sätt har direktåtkomst till andra myn- digheters register och databaser. Som utvecklas i avsnitt 12.2.3 har direktåtkomst till t.ex. miss- tanke- och belastningsregister. 2015/16:65 s. 93. Enligt utredningens bedömning är behandling av personuppgifter i medborgarskapsärenden i nu nämnda avseen- den tillåten och fastställd på det sätt som artikel 6.3 i dataskydds- förordningen kräver. Länsstyrelsernas personuppgiftsbehandling i medborgarskapsärenden Av 2 kap. 1 § och 2 § 1 dataskyddslagen framgår att personuppgifter får behandlas med stöd av artikel 6.1 c och e i dataskyddsförordningen, om behandlingen är nödvändig för att den personuppgiftsansvarige ska kunna fullgöra en rättslig förpliktelse, utföra en uppgift av all- mänt intresse som följer av lag eller annan författning, av kollektiv- avtal eller av beslut som har meddelats med stöd av lag eller annan författning. Enligt 2 kap. 2 § 2 dataskyddslagen får personuppgifter behandlas med stöd av artikel 6.1 e i dataskyddsförordningen som ett led i den personuppgiftsansvariges myndighetsutövning enligt lag eller annan författning. I anmälningsärenden torde, i likhet med vad som sagts om Migra- tionsverkets medborgarskapsärenden, känsliga uppgifter i form av t.ex. etnicitet, religion eller hälsotillstånd kunna förekomma. Eftersom 18 § medborgarskapslagen ställer krav på att den som anmälan avser inte under sin hemvisttid får ha dömts till frihetsberöv- ande påföljd, torde även uppgifter om lagöverträdelser kunna före- komma i samband med handläggning av en anmälan om medborgarskap. I 3 kap. 3 § dataskyddslagen finns bestämmelser som rör behandling av känsliga personuppgifter och i 3 kap. 8 § samma lag finns bestämmelser som rör behandling av uppgifter om lagöver- trädelser. Länsstyrelsernas uppdrag inom medborgarskapsområdet framgår bl.a. av 22 § medborgarskapslagen och 3 § medborgarskapsförord- ningen. Den behandling av uppgifter som sker hos länsstyrelserna i anmälningsärenden rörande svenskt medborgarskap (däri inkluderat behandling av känsliga personuppgifter), är således tillåten och fast- ställd i den nationella rätten på det sätt som krävs enligt artikel 6.3 i dataskyddsförordningen. 12.2Tydligare författningsstöd för informationsutbytet vid prövningen av hederligt levnadssätt Som framgår av avsnitt 5.3.3 hämtar i alla ärenden om ansökan om naturalisation som ett led i prövningen av kravet på hederligt levnadssätt in uppgifter från såväl , Säker- hetspolisen som . har i en skrivelse till (Ju2018/02791/L7) efterfrågat ett tydligare rättsligt stöd för det informationsutbyte som sker inom ramen för prövningen av hederligt levnadssätt. Av skrivelsen framgår att samtliga ansökningar om medborgar- skap omfattas av ett remissförfarande med Säkerhets- polisen. Detta sker genom en automatisk överföring av uppgifterna till myndigheten. anser att det rättsliga stödet för remissförfarandet och informationsutbytet behöver förtydligas ytter- ligare i författning. I samma skrivelse föreslår en ny bestämmelse i medborgarskapsförordningen som ett förtydligande komplement till 11 § 5 medborgarskapslagen. Den föreslagna bestäm- melsen uppges ge ett tydligt författningsstöd också åt övriga kon- troller med myndigheter i medborgarskapsärenden. Det framgår av skrivelsen att kontrollen motiveras utifrån den diskretionära prövning som 11 § medborgarskapslagen ger utrymme för samt vandelskravet i punkt 5 samma paragraf och att det är för- arbetsuttalanden som ger stöd för att kontrollen hos är en del av vandelsprövningen. anser emellertid att inte enbart dessa uttalanden bör utgöra grunden för kontrollen och informationsutbytet samt att det rättsliga stödet för remissförfaran- det bör förtydligas i författning. Myndigheten anser att eftersom det är som ini- tierar remissförfarandet och informationsutbytet är det mindre lämp- ligt att söka stöd i Säkerhetspolisens möjligheter att begära åtkomst till uppgifterna i 20 § utlänningsdataförordningen. Även om stödet för utlämnandet kan motiveras med 11 § 5 medborgarskapslagen och den sekretessbrytande regeln i 10 kap. 28 § OSL finns det enligt skäl att förtydliga rätten till kontroll hos Säkerhets- polisen. I samma sammanhang bör övriga kontroller med myndigheter i medborgarskapsärenden ges ett tydligt författningsstöd. Skälet till att det behövs ett tydligare författningsstöd är enligt att det är fråga om integritetskänslig personupp- giftsbehandling. föreslår en ny bestämmelse i med- borgarskapsförordningen med följande lydelse. Vid prövningen av om 11 § 5 medborgarskapslagen är uppfylld ska en kontroll göras med Säkerhetspolisen, samt med misstanke- och belastningsregistret. 12.2.2Krav på stöd för informationsutbyte Som framgår av avsnitt 12.1.3 är utgångspunkten att gällande rätt som tillämpas vid handläggningen av medborgarskapsärenden lever upp till kraven i dataskyddsförordningen. Mot bakgrund av Migra- tionsverkets skrivelse finns det ändå anledning att utreda om det finns ett behov av ett tydligare författningsstöd för informationsutbytet i prövningen av hederligt levnadssätt. Utredningen inleder därför med att utreda vilket stöd som finns för det informationsutbyte som gör i samband med prövningen av kravet på heder- ligt levnadssätt. Som utvecklas i avsnitt 12.1.3 kan informationsutbyte inom ramen för handläggning av medborgarskaps- ärenden ske på olika sätt. Oavsett vilket sätt det sker på, måste ett informationsutbyte göras i enlighet med offentlighets- och sekretess- lagen. Enligt artikel 5.1 a i dataskyddsförordningen ska personuppgiftsbe- handlingen ske på ett lagligt, korrekt och öppet sätt i förhållande till den registrerade. För svensk del innebär den grundlagsskyddade offentlighetsprin- cipen att verksamhet inom den offentliga sektorn ska vara öppen för insyn och kontroll genom allmänhetens rätt att ta del av allmänna handlingar. Av 2 kap. 2 § tryckfrihetsförordningen följer att en begräns- ning av rätten att ta del av allmänna handlingar ska anges i en särskild lag, eller i annan lag, som den särskilda lagen hänvisar till. Den sär- skilda lag som avses är offentlighets- och sekretesslagen. Den som ansöker om eller anmäler förvärv av svenskt medborgar- skap är med nödvändighet utlänning. Enligt 21 kap. 5 § första stycket OSL, gäller sekretess för uppgift som rör en utlänning, om det kan antas att röjande av uppgiften skulle medföra fara för att någon utsätts för övergrepp eller lider annat allvarligt men som föranleds av förhållan- det mellan utlänningen och en utländsk stat eller myndighet eller orga- nisation av utlänningar. Sekretessen gäller med ett rakt skaderekvisit, dvs. presumtionen är att uppgifterna är offentliga. Bestämmelsen avser att skydda mot skador som hänger samman med den enskildes särskilda förhållanden som utlänning. Typexemplet är att röjande av uppgifter om en politisk flykting här i landet leder till repressalier mot flyktingen eller hans anhöriga i hemlandet. Härutöver finns bestämmelser om sekretess som rör utlänningar i 37 kap. OSL. I det kapitlet finns bestämmelser om sekretess till skydd för enskild bl.a. vid utlänningskontroll och i . Enligt 37 kap. 1 § första stycket OSL gäller sekretess, utöver vad som följer av 21 kap. 5 §, också för uppgifter i verksamhet för kontroll över utlänningar och i ärende om svenskt medborgarskap för uppgift om en enskilds personliga förhållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon närstående till denne lider men. Sekretessen gäller i detta fall med ett omvänt skade- rekvisit, dvs. presumtionen är att uppgifterna inte är offentliga. Med utlänning avses i 21 kap. 5 § och i bestämmelserna i 37 kap. både utländsk medborgare och statslös.5 Bestämmelsen i 37 kap 1 § OSL tar sikte på uppgifter om enskildas personliga förhållanden. Sekretessen är här alltså mera omfattande än enligt 21 kap. 5 § OSL. Som exempel på uppgifter som skyddas kan nämnas uppgifter om hälsotillstånd och religiös eller politisk uppfattning. Uppgiften att en person sökt asyl eller uppehållstillstånd på annan grund skyddas också. Även uppgifter om utlänningens ekonomiska omständigheter av personlig natur kan skyddas. Inte bara uppgifter som är att hänföra till den utlänning som ett ärende avser omfattas av bestämmelsen, utan också uppgifter om andra personers förhållanden, t.ex. en upp- giftslämnare. Vid bedömning av frågan om vilka uppgifter som bör skyddas måste beaktas att uppgifter som i anses som tämligen harmlösa kan för den som kommer från ett annat land uppfattas som ytterst ömtåliga och sådana att deras röjande skulle kunna få negativa konsekvenser för utlänningen eller för utlänningens närstående i hem- landet.6 5Lenberg, (2020), Offentlighets- och sekretesslagen med kommentarer. Utgångspunkten enligt 8 kap. 1 § OSL är att en uppgift, för vilken sekretess gäller enligt OSL, inte får röjas för enskilda men inte heller för andra myndigheter, om inte annat anges i OSL eller i lag eller förordning som OSL hänvisar till. Bestämmelser som anger att en sekretessbelagd uppgift får lämnas ut under vissa förutsättningar kallas sekretessbrytande bestämmelser, se definitionen i 3 kap. 1 § OSL.7 Mot bakgrund av vad som stadgas i 8 kap. 1 § OSL behöver det alltså finnas stöd i OSL eller annan lag för och andra myndigheters informationsutbyte. I 10 kap. OSL finns ett antal allmänna sekretessbrytande bestämmelser som är tillämpliga på sekre- tess enligt alla sekretessbestämmelser eller enligt ett stort antal sekretessbestämmelser.8 Enligt 10 kap. 2 § OSL hindrar inte sekretess att en uppgift lämnas till en annan myndighet, om det är nödvändigt för att den utlämnande myndigheten ska kunna fullgöra sin verksam- het. Enligt 10 kap. 28 § OSL hindrar inte sekretess att en uppgift lämnas till en annan myndighet, om uppgiftsskyldighet följer av lag eller förordning. I 10 kap. 27 OSL finns vidare en generalklausul, enligt vilken en sekretessbelagd uppgift, under där givna förutsätt- ningar, får lämnas till en myndighet, om det är uppenbart att intresset av att uppgiften lämnas har företräde framför det intresse som sekre- tessen ska skydda. Utlämnandet får inte heller strida mot lag eller förordning. Informationsutbyte mellan myndigheter kräver också att de olika myndigheterna har stöd för de personuppgifter som de behandlar inom ramen för det informationsutbyte som görs vid prövningen av kravet på hederligt levnadssätt. 12.2.3Det befintliga stödet för informationsutbyte mellan och , Säkerhetspolisen respektive Bedömning: bör ges ett tydligare författnings- stöd för informationsutbytet med vissa myndigheter vid pröv- ningen av kravet på hederligt levnadssätt i medborgarskapsären- den genom en ny bestämmelse i medborgarskapsförordningen. Nedan följer en redogörelse av hur utredningen uppfattar det rätts- liga stödet för befintliga informationsutbyte med , och vid prövningen av kravet på hederligt levnadssätt i 11 § 5 medborgar- skapslagen. är det främst ett utdrag från misstanke- och belastningsregister, ett yttrande från Säkerhetspolisen och ett skuldutdrag från som hämtas in av Migra- tionsverket vid prövningen av kravet på hederligt levnadssätt. I prak- tiken går informationsutbytet mellan och nämnda myndigheter till på olika sätt i förhållande till de olika myndigheterna. När det gäller informationsutbytet mellan och Polis- myndigheten sker det genom att har direktåtkomst till misstanke- och belastningsregistret. När det gäller Säkerhetspolisen och skickas i stället uppgifterna om en sök- andes namn, personnummer och medborgarskap elektroniskt från genom en knapptryckning på handläggarens dator. Därefter kan myndigheterna göra de kontroller som är nödvändiga och skicka tillbaka information till . Sättet som informa- tionen skickas tillbaka till på ser olika ut beroende på vilken myndighet det handlar om. När det gäller Säkerhetspolisen meddelas ett yttrande elektroniskt. Ett sådant kan vara kortfattat om myndigheten inte lämnar någon erinran. I de fall myndigheten lämnar en erinran sker det i form av brev. Från skickas antingen ett elektroniskt meddelande om att personen inte förekommer hos myndigheten eller ett skuldutdrag. Det utredningen ska ta ställning till är om författningsstödet för detta informations- utbyte är tillräckligt tydligt eller om det behöver förtydligas. Som framgår av avsnitt 12.1.3 finns det generella stödet för Migra- tionsverkets personuppgiftsbehandling i myndighetens handläggning imedborgarskapsärenden i 11 § 1 utlänningsdatalagen läst tillsam- mans med 2 § 6 samma lag. Enligt 1 § utlänningsdatalagen är syftet med lagen att ge , och utlands- myndigheterna möjlighet att behandla personuppgifter på ett ända- målsenligt sätt i sin verksamhet enligt utlännings- och medborgar- skapslagstiftningen och att skydda människor mot att deras personliga integritet kränks vid sådan behandling. Av 2 § 6 utlänningsdatalagen framgår att lagen gäller vid behandling av personuppgifter i Migrations- verkets och utlandsmyndigheternas verksamhet som rör svenskt med- borgarskap.