sou · H9B393 · 2021-11-26 00:00:00 — Deltagarna ska ha inflytande över vilka insatser som ges. Förslaget behandlas i avsnitt 11.7. I paragrafen anges att deltagarna ska ha inflytande över insatserna och att planering, samordning och genomförande av insatserna ska utgå från deltagarens mål, behov och resurser. Se även kommentaren till 3 § om vad som avses med individuella mål, behov och resurser. Avgift får inte tas ut för hälso- och sjukvård som bedrivs enligt denna lag. Avgift inte får tas ut för hälso- och sjukvård som erbjuds till del- tagarna enligt denna lag. Det innebär att bestämmelserna om avgifter i kapitel 17 i hälso- och sjukvårdslagen (2017:30) inte är tillämpliga för denna verksamhet. Kostnaderna mellan en region och kommunerna i länet ska fördelas så, att regionen står för hälften av kostnaderna och kommunerna i länet för den andra hälften, om inte annat avtalats enligt 9 §. Förslaget behandlas i avsnitt 11.12. Paragrafen anger hur kostnaderna ska fördelas mellan regioner och kommuner och att huvudregeln är att regionen ska stå för hälf- ten av kostnaderna och kommunerna i länet för den andra hälften. Se även kommentaren till 9 §. Regionen och kommunerna i länet ska sluta avtal om formen för sam- verkan, budget och om verksamhetens organisation. Om en region och kommunerna i länet kommer överens om det, får avtalas om annan kostnadsfördelning än vad som anges i 8 §. Regionerna och kommunerna kan sluta avtal med annan att utföra uppgifter enligt denna lag. Uppgifter som innefattar myndighetsutövning får dock inte överlämnas till enskild. Förslaget behandlas i avsnitt 11.12 och 11.13. Paragrafen anger i första stycket att regionen och kommunerna i länet ska förhandla och avtala om formerna för samverkan, budget och organisation. Former för samverkan kan till exempel vara kom- munalförbund och gemensam nämnd. Verksamheten ska organiseras så att det finns en gemensam styrning och ledning oavsett hur huvud- männen väljer att i rättslig mening driva den gemensamma verksam- heten. En miniminivå för integration av verksamheten för att uppnå lagens syfte, är att den samlokaliseras och att insatser planeras, koor- dineras och genomförs gemensamt. En gemensam ledning och styr- ning kan utformas på olika sätt. Hur anställningsförhållanden ska vara eller hur personalansvar ska fördelas regleras inte i lagen. Första stycket andra meningen innebär att det kan göras undantag från den kostnadsfördelning som anges i 8 §. Om regionerna och kommunerna i länet kommer överens om det, får de besluta om en annan kostnadsfördelning än den som anges i lagen. Av andra stycket framgår att utförande av uppgifter som omfattar delar eller hela verksamheten kan överlämnas till annan genom avtal med stöd av lagen. Uppgifter som innefattar myndighetsutövning får dock inte överlämnas till enskild. Detta innebär att delar eller hela verksamheten kan läggas ut på entreprenad. Av avtalet behöver då de särskilda villkor som gälla för överlämnandet framgå. En kommun eller en region får ingå avtal om att någon av dess uppgifter enligt denna lag helt eller delvis ska utföras av en annan kommun eller en annan region (avtalssamverkan). Sådan avtalssamverkan hindras inte av kravet i 2 kap. 2 § kommunallagen (2017:725) att kommuner och regioner inte får ha hand om sådana angelägenheter som en annan kommun eller en annan region ska ha hand om. Kommuner och regioner får komma överens om att uppdra åt en anställd i den andra kommunen eller den andra regionen att besluta på kommunens eller regionens vägnar i ett visst ärende eller en viss grupp av ärenden (extern delegering). Förslaget behandlas i avsnitt 11.11. I första stycket stadgas ett undantag från kommunallagens (2017:725), förkortad KL, reglering av offentligrättslig samverkan. I 9 kap. 37 § KL regleras en generell möjlighet till avtalssamverkan. Av tredje stycket samma paragraf framgår att ”om det i annan lag eller författning finns bestämmelser som avviker från denna paragraf, tillämpas de be- stämmelserna.” 10 § innebär att kommuner och regioner får ingå avtal om att uppgifter enligt lagen ska utföras av en annan kommun eller annan region, så kallad avtalssamverkan. Avtalssamverkan får också enligt 10 § ske utan hinder av 2 kap. 2 § i kommunallagen som anger att kommuner och regioner inte får ta hand om sådana angelägen- heter som en annan kommun eller annan region ska ta hand om. Av- talssamverkan enligt paragrafen avser bara samverkan mellan kom- muner och regioner inte privata aktörer eller staten. Uppdragsgiva- ren behåller huvudmannaansvaret för de uppgifter som avtalssam- verkan avser. Paragrafen ger kommuner och regioner möjlighet att avtala om utförande av uppgifter, som normalt inte tillhör motta- gande kommun eller regions ansvarsområde. Bestämmelsen innebär dock inget undantag från upphandlingsrättsliga regler. Med stöd av bestämmelsen kan en kommun lämna över vissa uppgifter som an- kommer på den inom ramen för vård- och stödverksamheten till en region, och tvärtom. Av andra stycket framgår att kommuner och regioner får komma överens om att uppdra åt en anställd i den andra kommunen eller den andra regionen att besluta på kommunens eller regionen vägnar i ett visst ärende eller en viss grupp av ärenden, extern delegering. I fråga om vem som ska anses som anställd ska den allmänna innebörden av anställningsbegreppet tillämpas, vilket till exempel innebär att en konsult inte är att beakta som anställd. Vid extern delegering av ärenden gäller bestämmelserna i kommunallagen om delegering, jäv, begräns- ningar av möjligheten till delegering, vidaredelegering, brukarmedver- kan och anmälan av beslut. Verksamheten ska löpande följas upp mot syftet i 3 §. Deltagarna i verk- samheten ska ges möjlighet att medverka i uppföljningen. Förslaget behandlas i avsnitt 11.8. Paragrafen avser verksamhetens egen uppföljning och att uppfölj- ningen ska göras mot syftet i 3 § denna lag. Resultatet för deltagarna ska vara i centrum för uppföljningen. Det kan handla om objektiva förbättringar i hälsa och livssituation för respektive individ. Exempelvis minskade symptom, fungerande boendesituation, minskat bruk av substanser och minskat behov av slutenvård. Uppföljningen bör också ske mot de enskilda mål som verksamheten och deltagaren har satt upp tillsammans. Uppföljningen ska också ske på verksamhetsnivå och kan till exem- pel omfatta hur många deltagare som minskat sin slutenvårdskon- sumtion, fått ett eget boende eller getts möjlighet till egen sysselsätt- ning och arbetsträning. Deltagarna ska ges möjlighet att medverka i uppföljningen, vilket till exempel kan ske genom brukarstyrda revisioner. Uppföljningen som beskrivs i paragrafen är utöver det ansvar verksamheter har enligt 5 kap. 4 § hälso- och sjukvårdslagen och 3 kap. 3 § socialtjänstlagen att systematiskt och fortlöpande utveckla och säkra kvaliteten i verksamheterna. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om mål och kriterier för uppföljning, fördelning av kostna- der mellan region och kommuner samt meddela ytterligare föreskrifter som behövs till skydd för enskilda. Förslaget behandlas i avsnitt 11.14. Paragrafen innehåller ett bemyndigande för regeringen, eller den myndighet som regeringen bestämmer, att meddela ytterligare före- skrifter som kan komplettera bestämmelserna i lagen och till exempel ange mer detaljerat hur verksamheterna ska utformas för att säker- ställa att syftet med lagen uppnås. 17.2Förslaget till lag om ändring i lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga Vård ska också beslutas om den unge utsätter sin hälsa eller utveckling för en påtaglig risk att skadas genom skadligt bruk eller beroende av beroendeframkallande medel, brottslig verksamhet eller något annat socialt nedbrytande beteende. Vård ska också beslutas om den som dömts till sluten ungdomsvård enligt 32 kap. 5 § vid verkställighetens slut bedöms vara i uppenbart behov av fortsatt vård för att inte löpa sådan risk som avses i första stycket. Förslaget behandlas i avsnitt 9.1 och ändringarna är endast redak- . Begreppet missbruk i första stycket ändras till skadligt bruk och beroende. Syftet är att hälso- och sjukvårdens och verksam- heter ska regleras genom gemensamma och värdeneutrala begrepp. Den som omfattas av bestämmelserna i 15 § får inte inneha narkotika, alkoholhaltiga drycker, andra berusningsmedel, sådana medel som avses i lagen (1991:1969) om förbud mot vissa dopningsmedel eller sådana varor som omfattas av lagen (1999:42) om förbud mot vissa hälsofar- liga varor eller injektionssprutor, kanyler eller andra föremål som är särskilt ägnade att användas för bruk av, eller annan befattning med, narkotika. Den unge får inte heller inneha något annat som kan vara till men för vården eller ordningen vid hemmet. Om sådan egendom påträffas, ska den omhändertas. Förslaget behandlas i avsnitt 9.1 och ändringen är endast redaktionell. Begreppet missbruk i nuvarande lag ersätts i paragrafen med bruk av, eller annan befattning med narkotika. Se även kommentaren till 3 §. Har narkotika, alkoholhaltiga drycker, andra berusningsmedel, sådana medel som avses i lagen (1991:1969) om förbud mot vissa dopnings- medel eller sådana varor som omfattas av lagen (1999:42) om förbud mot vissa hälsofarliga varor omhändertagits enligt 16 eller 19 § eller har sådan egendom påträffats inom ett hem för särskilt noggrann tillsyn utan att det finns någon känd ägare till egendomen, ska Statens institutions- styrelse låta förstöra eller sälja egendomen enligt bestämmelserna om beslagtagen egendom i 2 § 1 första stycket lagen (1958:205) om för- verkande av alkohol m.m. Belopp som har erhållits vid försäljning till- faller staten. Detsamma ska gälla i fråga om injektionssprutor, kanyler och andra föremål som är särskilt ägnade att användas för bruk av, eller annan be- fattning med, narkotika. Förslaget behandlas i avsnitt 9.1 och ändringen är endast redaktio- nell. I andra stycket ändras begreppet missbruk till bruk. Se även kommentaren till 3 och 16 §§. 17.3Förslaget till lag om ändring i lagen (1991:1128) om psykiatrisk tvångsvård En patient får inte inneha 1.narkotika, alkoholhaltiga drycker, andra berusningsmedel eller sådana varor som omfattas av lagen (1999:42) om förbud mot vissa hälso- farliga varor, 2.sådana medel som avses i lagen (1991:1969) om förbud mot vissa dopningsmedel, 3.injektionssprutor eller kanyler, som kan användas för insprutning 4.andra föremål som är särskilt ägnade att användas för bruk av, eller annan befattning med, narkotika, eller 5.annan egendom som kan skada honom eller henne själv eller någon annan eller vara till men för vården eller ordningen på vård- inrättningen. Påträffas sådan egendom som avses i första stycket, ska den om- händertas. Förslaget behandlas i avsnitt 9.1. Ändringen är endast redaktionell. Begreppet missbruk i första stycket 4 ändras till bruk av narkotika. Syftet är att hälso- och sjukvårdens och verksamheter ska regleras genom gemensamma och värdeneutrala begrepp. Har narkotika, alkoholhaltiga drycker, andra berusningsmedel, sådana medel som avses i lagen (1991:1969) om förbud mot vissa dopnings- medel eller sådana varor som omfattas av lagen (1999:42) om förbud mot vissa hälsofarliga varor omhändertagits enligt 21 eller 22 § eller har sådan egendom påträffats där patienter intagits för tvångsvård utan att det finns någon känd ägare till egendomen, ska chefsöverläkaren låta förstöra eller sälja egendomen enligt bestämmelserna om beslagtagen egendom i 2 § 1 första stycket lagen (1958:205) om förverkande av alko- hol m.m. Detsamma gäller i fråga om injektionssprutor eller kanyler, som kan användas för insprutning i människokroppen, och i fråga om andra föremål som är särskilt ägnade att användas för bruk av, eller annan befattning med, narkotika. Belopp som har erhållits vid försäljning tillfaller staten. Förslaget behandlas i avsnitt 9.1 och ändringen är endast redaktionell. I första stycket ändras begreppet missbruk till bruk av, eller annan befattning med, narkotika. Se även kommentaren till 21 §. 17.4Förslaget till lag om ändring i socialtjänstlagen (2001:453) 2 kap. Kommunens ansvar I lagen (0000:00) om samordnad vård- och stödverksamhet finns bestämmelser om kommunens skyldighet att gemensamt med regionen bedriva sådan verksamhet. Förslaget behandlas i kapitel 11. Paragrafen är ny och är endast en erinran om kommunens skyldig- het att gemensamt med regionen bedriva en samordnad vård- och stödverksamhet enligt den särskilda lagen. 3 kap. Vissa uppgifter inom m.m. får utse en särskild person (kontaktperson) eller en familj (kontaktfamilj) med uppgift att hjälpa den enskilde och hans eller hennes närmaste i personliga angelägenheter, om den enskilde begär eller samtycker till det. För barn som inte har fyllt får kontakt- person utses endast om barnets vårdnadshavare begär eller samtycker till det. Har barnet fyllt får kontaktperson utses endast om barnet självt begär eller samtycker till det. Om en person som inte har fyllt har behov av särskilt stöd och särskild vägledning för att motverka en risk för skadligt bruk eller beroende av beroendeframkallande medel, för brottslig verksamhet eller för något annat socialt nedbrytande beteende, får nämnden utse en sär- skilt kvalificerad kontaktperson för den unge om denne begär eller sam- tycker till det. För barn som inte har fyllt får en sådan kontaktper- son utses endast om barnets vårdnadshavare begär eller samtycker till det. Har barnet fyllt får en särskilt kvalificerad kontaktperson utses endast om barnet självt begär eller samtycker till det. Förslaget behandlas i avsnitt 9.1 och ändringen är endast redaktionell. Begreppet missbruk i andra stycket ändras till skadligt bruk eller bero- Syftet är att hälso- och sjukvårdens och verk- samheter ska regleras genom gemensamma och värdeneutrala begrepp. ska arbeta för att förebygga och motverka skadligt bruk eller beroende av alkohol och andra beroendeframkallande medel och spel om pengar. ska genom information till myndigheter, grupper och enskilda och genom uppsökande verksamhet sprida kunskap om skadligt bruk eller beroende och om de hjälpmöjligheter som finns. Förslaget behandlas i avsnitt 9.1 och ändringarna är endast redaktio- nella. Ordet missbruk i första och andra stycket har ändrats till skadligt bruk eller beroende. Se även kommentaren till 3 kap. 6 b §. Särskilda bestämmelser för olika grupper 1.verka för att barn och unga växer upp under trygga och goda för- hållanden, 2.i nära samarbete med hemmen främja en allsidig personlighets- utveckling och en gynnsam fysisk och social utveckling hos barn och unga, 3.bedriva uppsökande verksamhet och annat förebyggande arbete för att förhindra att barn och unga far illa, 4.aktivt arbeta för att förebygga och motverka skadligt bruk eller beroende bland barn och unga av alkoholhaltiga drycker, andra berus- ningsmedel eller beroendeframkallande medel samt dopningsmedel, 5.aktivt arbeta för att förebygga och motverka skadligt bruk eller beroende av spel om pengar bland barn och unga, 6.tillsammans med samhällsorgan, organisationer och andra som berörs, uppmärksamma och verka för att barn och unga inte vistas i miljöer som är skadliga för dem, 7.med särskild uppmärksamhet följa utvecklingen hos barn och unga som har visat tecken till en ogynnsam utveckling, 8.i nära samarbete med hemmen sörja för att barn och unga som riskerar att utvecklas ogynnsamt får det skydd och stöd som de behöver och, om barnets eller den unges bästa motiverar det, vård och fostran utan- för det egna hemmet, 9.i sin omsorg om barn och unga tillgodose det särskilda behov av stöd och hjälp som kan finnas sedan ett mål eller ärende om vårdnad, boende, umgänge eller adoption har avgjorts, och 10.i sin omsorg om barn och unga tillgodose det särskilda behov av stöd och hjälp som kan finnas sedan vård och fostran utanför det egna hemmet upphört eller sedan verkställighet av sluten ungdomsvård enligt lagen (1998:603) om verkställighet av sluten ungdomsvård upphört. Förslaget behandlas i avsnitt 9.1. Ändringarna i 4 och 5 är endast redaktionella och innebär att begreppet missbruk ändrats till skadligt bruk eller beroende. Se även kommentaren till 3 kap. 6 b §. Personer med skadligt bruk eller beroende ska verka för att människor som på grund av skadligt bruk eller beroende möter betydande svårigheter i sin livsföring får möj- lighet att delta i samhällets gemenskap och att leva som andra. ska medverka till att den enskilde får en meningsfull sysselsättning och får bo på ett sätt som är anpassat efter hans eller hennes behov av särskilt stöd. Förslaget behandlas i kapitel 9. Rubriken närmast före bestämmelsen föreslås ändras till ”Per- soner med skadligt bruk eller beroende”. Paragrafen avses tydliggöra att inte längre har något ansvar för behandling av personer med skadligt bruk eller beroende utan det ansvaret avser genom förslaget sociala stödinsatser. Med betydande svårigheter i första stycket avses att svårigheterna drabbar den enskilde på olika livsområden såsom boende, studier, arbete, sysselsättning, social gemenskap, relationer och fritid. het kan vara betydande därför att den drabbar den enskilde på ett livsområde som är betydelsefullt för honom eller henne, även om denna svårighet utifrån sett kan te sig som relativt lindrig. Sysselsättning och boende är basala behov och ska enligt andra stycket bidra till att personer med skadligt bruk och beroende får en meningsfull sysselsättning och boende, som anpassas efter personens behov av särskilt stöd. Med att ska verka för meningsfull sysselsättning menas insatser för arbete eller annan sysselsättning och kan till exempel vara stöd till arbete i form av IPS-modellen (individual placement and support). Genom att använda ordet meningsfull sysselsättning framgår att insatser ska sättas in även för personer inte kan eller vill arbeta eller studera och som behöver någon annan form av sysselsättning. Stöd för att få ett boende kan innebära bostad först eller vårdkedja, som har stöd i Nationella riktlinjer för missbruks- och beroendevården. Olika for- mer av stödinsatser kan behövas sättas in för att en boendesituation ska fungera såsom stöd i boendet, case management och social färdig- hetsträning. I socialnämndens ansvar för att den enskilde får bo på ett sätt som är anpassat till hans eller hennes behov ligger också att erbjuda boende med särskild service för den som behöver det. Det kan vara grupp- eller servicebostad som erbjuds till exempel personer med omfattande samsjuklighet eller äldre personer med skadligt bruk och beroende. Kommunens skyldighet att inrätta sådana bostäder för personer som möter betydande svårigheter i sin livsföring följer av 5 kap. 7 §. Kommunen ska ingå en överenskommelse med regionen om samarbete i fråga om personer med ett skadligt bruk eller beroende av alkohol, narkotika, andra beroendeframkallande medel, läkemedel, dopningsmedel eller spel om pengar. Om det är möjligt bör organisationer som företräder dessa personer eller deras närstående ges möjlighet att lämna synpunkter på innehållet i överenskommelsen. Ändringarna i första stycket är endast redaktionella och behandlas i avsnitt 9.1. Begreppet missbruk har ändrats till skadligt bruk eller beroende. Se även kommentaren till 3 kap. 6 b §. ska erbjuda stöd för att underlätta för de personer som vårdar en närstående som är långvarigt sjuk eller äldre eller som stödjer en närstående som har funktionshinder eller skadligt bruk eller beroende av alkohol, narkotika, andra beroendeframkallande medel, läkemedel, dopningsmedel eller spel om pengar. Ändringarna i paragrafen behandlas i kapitel 9 och innebär att social- tjänstens ansvar för anhöriga till personer med skadligt bruk och bero- ende tydliggörs. Innebörden av ”alkohol, narkotika, andra beroendeframkallande medel, läkemedel, dopningsmedel” är densamma som i 5 kap. 9 a §. Av förarbetena till den bestämmelsen framgår att exempel på andra beroendeframkallande medel är vissa flyktiga lösningsmedel, såsom thinner och lim. Ett beroendeframkallande medel kan också vara sådan vara som omfattas av lagen (1999:42) om förbud mot vissa hälso- farliga varor under förutsättning att en sådan vara är beroendefram- kallande. Det kan också dyka upp nya medel som kan vara beroendeframkallande. När det gäller läkemedel och dopningsmedel omfattas alla sådana medel av paragrafen oavsett om de är beroende- framkallande eller inte. Se regeringens proposition 2012/13:77 s. 50 f. 6 kap. Vård utanför det egna hemmet ska sörja för att den som behöver vårdas eller bo i ett annat hem än det egna tas emot i ett 2.hem för vård eller boende, eller 3.stödboende för barn och unga i åldern 16–(stödboende). Barn i åldern 16–får tas emot i ett stödboende endast om det finns särskilda skäl. ansvarar för att den som genom nämndens försorg har tagits emot i ett annat hem än det egna får god vård. Regionen ansvarar, enligt 8 kap. 12 § hälso- och sjukvårdslagen (2017:30) för att den som tagits emot i ett hem för vård eller boende erbjuds en god hälso- och sjukvård. Vården bör utformas så att den främjar den enskildes samhörighet med anhöriga och andra närstående samt kontakt med hemmiljön. Förslaget behandlas i kapitel 9. Fjärde stycket är nytt och innebär endast en erinran om att regionen ansvarar för en god hälso- och sjuk- vård för den som tagits emot i ett hem för vård eller boende. När kommunen fattar beslut om placering i ett hem för vård eller bo- ende ska kommunen underrätta regionen om beslutet och kalla till möte om individuell plan enligt 2 kap. 7 §. En sådan plan ska upprättas om det inte är uppenbart obehövligt. Paragrafen är ny. Förslaget behandlas i avsnitt 9.4. När kommunen fattar beslut om placering i hem för vård eller boende ska kommunen underrätta regionen om detta och kalla till möte om individuell plan. Med uppenbart obehövligt avses till exempel att det redan finns en aktuell individuell plan eller att både de inblandade huvudmännen och den enskilde själv anser att hälso- och sjukvårdsinsatser inte behövs. Det kan också vara uppenbart obehövligt om den enskilde inte sam- tycker till hälso- och sjukvårdsinsatser. Bestämmelsen avses ge ut- tryck för att det endast blir i ett mycket fåtal fall som en individuell plan inte upprättas. Den vårdplan och genomförandeplan som ska upprättas enligt 11 kap. 3 § kan integreras i den individuella plan som avses i 2 kap. 7 §. Bestämmelsen får sekretessbrytande effekt i enlighet med 10 kap. 28 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400), förkortad OSL. Enligt bestämmelsen ska kommunen underrätta regionen om be- slutet om placering i ett hem för vård eller boende och kalla till möte om individuell planering. endast begränsad information, beslutet om placering. Därtill måste som regel informeras om den enskildes namn, personnummer och folk- bokföringsadress. En underrättelse om placering i ett hem för vård eller boende är en viktig förutsättning för att den enskilde kan erbjudas den hälso- och sjukvård som regionen är skyldig att tillhandahålla i enlighet med 6 kap. 1 § fjärde stycket och 8 kap. 12 § hälso- och sjukvårdslagen (2017:30), förkortad HSL. Underrättelsen skickas alltså för att göra den efterföljande vården möjlig och syftar till att möjliggöra tillhand- hållandet av en god hälso- och sjukvård vilket är mycket viktig för den enskilde. Det kan vidare konstateras att uppgifterna omfattas av sekretess hos den mottagande regionen. Vid en avvägning mellan det intrång i den enskildes personliga integritet som utlämnande av upp- gifterna kan innebära och behovet av att möjliggöra den hälso- och sjukvård den enskilde kan behöva får inskränkningen av den enskildes integritet anses acceptabel. För den individuella planeringen enligt 2 kap. 7 § och 16 kap. 4 § HSL krävs enligt dessa bestämmelser samtycke av den enskilde. Även sekretessbestämmelserna medför som regel att den enskilde måste ge sitt medgivande till att uppgifter lämnas från den ena huvudmannen till den andra.