sou · H9B318 · 2021-03-31 00:00:00 — Kravet på överlämnande av fusions- intyg har dock utgått, liksom den sexmånadersfrist som har gällt för att överlämna intyget och en kopia av fusionsplanen. I artikeln har tillkommit tre nya punkter, 3–5. Enligt dessa gäller följande. Medlemsstaterna ska säkerställa att varje ansökan enligt punk- ten 1 från något av de fusionerande bolagen, inklusive inlämnande av uppgifter och handlingar, kan göras helt och hållet online utan att de sökande behöver inställa sig personligen vid den myndighet som avses i punkt 1, i enlighet med de relevanta bestämmelserna i avdel- ning I kapitel III (artikel 128.3). Den myndighet som avses i punkten 1 ska godkänna den gräns- överskridande fusionen så snart den har fastställt att alla relevanta villkor är uppfyllda (artikel 128.4). Fusionsintyget ska godtas av den myndighet som avses i punk- ten 1 som ett intyg som slutgiltigt styrker att alla tillämpliga förfa- randen och formaliteter inför en fusion har fullgjorts i respektive medlemsstat, utan vilket den gränsöverskridande fusionen inte kan godkännas (artikel 128.5). Vårt förslag: Ett fusionerande bolag ska inte längre behöva ge in fusionsintyget till den myndighet som ska registrera fusionen. (Jfr artikel 128.2.) Vår bedömning: Kravet på att anmälan för registrering av fusio- nen ska ske inom en sexmånadersfrist bör bibehållas. Även i övrigt bör regleringen kring den avslutande kontrollen av fusionen bestå. Skälen för förslaget och bedömningen: Ändringsdirektivet innebär ingen ändring i artikel 128.1. Regleringen av den avslutande kontrol- len av fusionen kan därför kvarstå i huvudsak oförändrad. fusion där det övertagande bolaget ska ha sitt säte i kan där- för den nuvarande regleringen i 23 kap. 48 § aktiebolagslagen bestå. Det innebär att liksom ska kontrollera att den har tillgång till fusionsintyg från övriga berörda medlemsstater och att en och samma fusionsplan har godkänts i samtliga berörda med- lemsstater. Liksom bör den behöriga svenska myndigheten vara . Ändringsdirektivet ställer – till skillnad från gällande rätt – inget krav på att de fusionerande bolagen särskilt ger in fusionsintyget inför registreringen (jfr artikel 128.2). Det utgör en naturlig följd av att fusionsintyget numera ska överföras direkt mellan myndig- heterna (jfr artikel 127a). Det nuvarande kravet på ingivande av fusionsintyg bör därför tas bort ur aktiebolagslagen. I artikel 128.4 sägs att den behöriga myndigheten ska godkänna den gränsöverskridande fusionen så snart den har fastställt att alla relevanta villkor är uppfyllda. Detta får anses ligga väl i linje med vad som sägs i 23 kap. 48 § aktiebolagslagen; en särskild bestämmelse om att inte får dröja med registreringen framstår som över- flödig. Någon ytterligare lagreglering fordras inte i denna del. I artikel 128.5 uttalas att den behöriga myndigheten ska godta fusionsintyget som ett intyg som slutgiltigt styrker att alla tillämp- liga förfaranden och formaliteter inför en fusion har fullgjorts i respektive medlemsstat. Om det har utfärdats fusionsintyg i samt- liga berörda medlemsstater, förutsätts alltså inte kunna vägra registrering med hänvisning till brister i det förfarande som har föregått respektive fusionsintyg. Att det förhåller sig på detta sätt får anses ligga i sakens natur och behöver enligt vår mening inte avspeglas i lagtexten. En anknytande fråga är i vilken utsträckning ett förhållande som har tillstött efter utfärdandet av fusionsintygen kan beaktas vid den avslutande kontrollen av fusionen. 23 kap. 48 § andra stycket 3 aktie- bolagslagen ger möjlighet att vägra registrering om det ”i övrigt finns något hinder mot registrering”. Bestämmelsen syftar i första hand på sådana omständigheter som enligt allmänna regler eller principer utgör hinder för registrering av en anmälan (se 27 kap. 2 § aktie- bolagslagen).71 Men den bör också kunna tillämpas om ett överta- gande svenskt bolag efter utfärdandet av fusionsintyget men före 71Jfr m.fl., Aktiebolagslagen, kommentaren till 23 kap. 48 § andra stycket 3. registreringen har exempelvis trätt i likvidation eller gått i konkurs. Vi anser att bestämmelsen bör finnas kvar. Den får dock anses sakna all betydelse i fråga om sådana omständigheter som hänför sig till tiden före utfärdandet av fusionsintygen. Om det övertagande bolaget ska ha sitt hemvist i , måste anmälan för registrering göras från den tid- punkt då fusionsintyget utfärdades (jfr 23 kap. 48 § första stycket aktiebolagslagen). Om anmälan inte sker inom denna frist, ska förklara att frågan om fusion har fallit (jfr 23 kap. 27 § 2 och 36 § aktiebolagslagen). En motsvarande sexmånadersfrist gäl- ler när det övertagande bolaget ska ha sitt hemvist i en annan stat än ; bolaget ska då ge in vissa handlingar till den utländska behö- riga myndigheten . Sexmånadersfristen går tillbaka direktiv men finns inte kvar i ändringsdirektivet.72 Även om ändringsdirektivet inte upp- ställer några konkreta tidsfrister framstår det emellertid som uppen- bart att något slags tidsgräns måste finnas. Den prövning av allmänna och enskilda intressen som har skett inom ramen fusionsförfarandet har ju gjorts med hänsyn de förhållanden som gällde vid den tid- punkten. Dessa förhållanden kan förändras relativt snabbt (jfr t.ex. borgenärsskydd). Det bör därför inte vara möjligt att dröja från utfärdandet av fusionsintyg till ansökan om registre- ring. Vi föreslår därför att sexmånadersfristerna får vara kvar. Det kan tilläggas att ändringsdirektivet närmast ger intryck av att de olika åtgärderna ska genomföras ”slag i slag”. Uppställandet av en yttersta sexmånadersfrist får därmed anses vara förenligt med direktivet. 4.13Registreringen av fusionen (artikel 130) 4.13.12017 års direktiv och aktiebolagslagen Fusionsförfarandet avslutas genom registrering i de berörda medlems- staternas företagsregister. I den ursprungliga lydelsen av direktiv föreskrevs i artikel 130 sammanfattningsvis att en medlems- stat avgör hur den gränsöverskridande fusionens genomförande ska offentliggöras, vad gäller respektive stats territorium. Artikeln inne- höll dock också vissa närmare uppgifter om själva registreringspro- 72Jfr artikel 128.2 i dess lydelse före respektive direktiv. Dessa innebar att en första (primär) registrering skulle ske i den stat där det övertagande företaget ska ha sin hemvist samt att de överlåtande företagen därefter skulle avregistreras genom sär- skilda registreringsåtgärder i sina hemstater.73 Den motsvarande regleringen i svensk rätt finns i 23 kap. 47 § och Innebörden av denna är följande. Om det övertagande före- taget har, eller vid kombination, ska ha sitt hemvist i en annan stat än , ska fusionen i ett första steg registreras i den staten. När har underrättats om den registreringen, ska verket regi- strera fusionen i aktiebolagsregistret; åtgärd har då karaktären av en avregistrering av de svenska överlåtande företag som har deltagit i fusionen (jfr 47 §). I den omvända situationen, när företaget ska ha sitt hemvist i , ska den primära registreringen utföras av . Efteråt ska underrätta respek- tive registreringsmyndigheter i övriga berörda stater, som då i sin tur kan registrera fusionen (dvs. i praktiken avregistrera de bolag som dittills varit registrerade där, jfr 48 §).74 Genom direktiv har artikel 130 fått en ny lydelse, med följ- ande innebörd. Medlemsstaterna ska i sin nationella lagstiftning fastställa arrange- , i enlighet med artikel 16, för att offentliggöra fullgörandet av den gränsöverskridande fusionen i sina register (punkten 1). Åtminstone följande uppgifter ska registreras (punkten 2 första stycket): –I medlemsstaten för det bolag som uppstår genom fusionen; (a) att registreringen av det bolag som uppstår genom fusionen är följden av en gränsöverskridande fusion och (b) datum för registrering av det bolag som uppstår genom fusionen, –I medlemsstaten för vart och ett av de fusionerande bolagen; (a) att avregistreringen eller avförandet av det fusionerande bolaget från registret är en följd av en gränsöverskridande fusion, och (b) datum då det fusionerande bolaget avregistreras eller avförs från registret, 2007/08:15 s. 103. 2007/08.15 s. 103 och 183 f. –I medlemsstaterna för vart och ett av de fusionerande bolagen respektive i medlemsstaten för det bolag som uppstår genom fusio- nen; registreringsnummer, namn och rättslig form för vart och ett av de fusionerande bolagen respektive för det bolag som upp- står genom fusionen. Registren ska offentliggöra de uppgifter som avses i första stycket och göra dem tillgängliga genom systemet för sammankoppling av register (punkten 2 andra stycket). Vidare ska medlemsstaterna säkerställa att registret i medlems- staten för det bolag som uppstår genom den gränsöverskridande fusionen underrättar registret i medlemsstaten för vart och ett av de fusionerande bolagen om att den gränsöverskridande fusionen har fått verkan, genom systemet för sammankoppling av register. Med- lemsstaterna ska också säkerställa att det fusionerande bolaget av- registreras eller avförs från registret vid mottagandet av den underrättelsen (punkten 3). Vårt förslag: Vid avregistrering av ett överlåtande bolag efter en gränsöverskridande fusion ska det i aktiebolagsregistret anges att avregistreringen är en följd av en gränsöverskridande fusion och uppgift ska lämnas om det övertagande bolaget. (Jfr artikel 130.2 a och c.) Vår bedömning: Aktiebolagslagens bestämmelser om registrer- ing av gränsöverskridande fusioner behöver inte ändras. Skälen för förslaget och bedömningen: Ändringsdirektivet innebär ingen principiell förändring i sättet för registrering av den gränsöver- skridande fusionen. Liksom tidigare ska det först göras en primär registrering i den medlemsstat där det övertagande bolaget har eller ska ha sitt säte och denna ska åtföljas av avregistreringsåtgärder i de medlemsstater där de överlåtande bolagen varit registrerade.75 Som 2007/08:15 s. 103 samt skäl 45 i ändringsdirektivets ingress. en följd av detta behöver bestämmelserna om registrering i 23 kap. 47 och 48 §§ inte ändras. Däremot behöver bestämmelserna i aktiebolagsförordningen (2005:559) om vilka uppgifter som ska föras in i respektive register ändras. Enligt skäl 46 i ändringsdirektivets ingress är det – för att transpa- rensen vid gränsöverskridande förfaranden ska ökas – viktigt att registren i involverade medlemsstater innehåller nödvändig infor- mation från andra register om de bolag som deltar i förfarandena så att det går att spåra bolagens historia. I synnerhet bör bolagets akt i registret före det gränsöverskridande förfarandet innehålla det nya registreringsnummer som bolaget har tilldelats efter det gränsöver- skridande förfarandet, och – på motsvarande sätt – bolagets akt i registret efter förfarandet innehålla bolagets ursprungliga registrer- ingsnummer som gällde före förfarandet. Det innebär att en avregi- strering av ett bolag som deltar i ett gränsöverskridande förfarande inte kommer att få till följd att all information om bolaget för- svinner; det går alltjämt att följa bolagets historik i registret. Detta avspeglas i artikel 130.2 första stycket, där det preciseras vilka uppgifter som ska registreras. Vid s.k. primär registrering ska det framgå av registret att bolaget är en följd av en gränsöverskri- dande fusion, samt datum för registreringen. Motsvarande gäller vid avregistrering. I medlemsstaterna för samtliga fusionerande bolag, och för det bolag som uppstår genom fusionen, ska det även regi- streras registreringsnummer, namn och rättslig form för vart och ett av bolagen. Vissa av de uppgifter som enligt ändringsdirektivet ska registreras behöver inte registreras i . Det gäller uppgifterna om att en registrering respektive avregistrering är en följd av en gränsöver- skridande fusion (jfr artikel 130.2 a och c). Svensk rätt behöver alltså kompletteras så att det av aktiebolagsförordningen framgår att också dessa uppgifter behöver tas in i aktiebolagsregistret. Enligt ändringsdirektivet ska registren ”offentliggöra” de aktuella uppgifterna (se artikel 130.2 andra stycket). I svensk rätt är syftet med aktiebolagsregistret att ge offentlighet åt den information som ingår där (se 2 kap. 1 § första stycket aktiebolagsförordningen) och registret är allmänt tillgängligt. Det som sägs i direktivet i denna del föranleder därför ingen författningsändring. Ändringsdirektivet innehåller också nya bestämmelser om att de registrerade uppgifterna ska göras tillgängliga genom systemet för sammankoppling av register och att detta system ska nyttjas för underrättelser mellan de olika behöriga myndigheterna. I den delen hänvisar vi till avsnitt 4.17 om vissa teknikfrågor. 4.14Rättsverkningarna av fusionen (artikel 131) 4.14.12017 års direktiv och aktiebolagslagen En gränsöverskridande fusion får verkan som har fastställts i den stat där det övertagande bolaget har sitt hemvist. Detta framgår av artikel 129 direktiv.76 Enligt artikel 131.1 och 131.2 direktiv är rättsverkning- arna av fusionen bl.a. att (i)det överlåtande bolagets samtliga tillgångar och skulder ska över- föras till det övertagande, eller vid kombination, nya bolaget, (ii)aktieägarna i det överlåtande eller, vid kombination, de fusio- nerande bolagen ska bli aktieägare i det övertagande, eller vid kombination, nya bolaget, och (iii)det överlåtande eller, vid kombination, de fusionerande bola- gen, ska upphöra att existera. En särskild bestämmelse finns i artikel 131.4. Enligt denna ska så- dana rättigheter och skyldigheter för de fusionerande bolagen som härrör ur anställningsavtal eller anställningsförhållanden och som finns då den gränsöverskridande fusionen får ver- kan överföras till det bolag som uppstår genom den gränsöver- skridande fusionen. I svensk rätt framgår det av 23 kap. 49 § andra stycket aktiebolagslagen. I svensk rätt regleras motsvarande frågor i 23 kap. 26 § och 49 § första stycket aktiebolagslagen (enligt 36 § är 26 § tillämplig även vid gränsöverskridande fusioner). I 49 § sägs att rättsverkningarna av fusionen inträder som har fastställts i den stat där det övertagande bolaget har sitt hemvist. Det sägs vidare att om det övertagande bolaget har sitt hemvist i inträder rättsverkning- 76Artikel 129 ändras inte genom direktiv. arna då fusionen registreras i aktiebolagsregistret enligt 48 §. I 26 § anges vilka rättsverkningar är. Paragrafen överens- stämmer väsentligen med vad som sägs i direktivet (jfr 23 kap. 36 § och 49 § aktiebolagslagen).77 Ändringsdirektivet innebär inga ändringar i artikel 129 (angående den tidpunkt då fusionen får verkan). Däremot har det skett vissa ändringar i artikel 131. Det har tydliggjorts att de tillgångar och skulder som ska över- föras från det överlåtande bolaget till det övertagande bolaget, inklu- derar samtliga avtal, krediter, rättigheter och skyldigheter. Vidare har klargjorts att aktieägarna i det överlåtande bolaget blir aktieägare i det övertagande bolaget, såvida de inte har avyttrat sina aktier enligt artikel 126a.1 (se artikel 131 punkterna 1 och 2). Vårt förslag: 23 kap. 49 § aktiebolagslagen förtydligas i enlighet med vad som sägs i direktivet om rättsverkningarna av en gränsöverskridande fusion. Vår bedömning: Aktiebolagslagens bestämmelser om den tid- punkt då en gränsöverskridande fusion får verkan behöver inte ändras. Skälen för förslaget och bedömningen: Ändringsdirektivet påkal- lar inga ändringar i den svenska regleringen av när en gränsöver- skridande fusion får verkan. När det gäller vilka verkningarna av fusionen är innehåller änd- ringsdirektivet enbart en förändring av någon substans; det markeras att aktieägare som utnyttjar sin rätt att avyttra aktier – vad vi har betecknat som ”rätt att få sina aktier inlösta” – inte blir aktieägare i det övertagande bolaget. Det kan sättas i fråga om lagen behöver tydliggöra detta. Det torde emellertid kunna inträffa att inlösenpro- 77Jfr även prop. 2007/08.15 s. 104. cessen inte har avslutats då fusionen får verkan. En bestämmelse av det slag som anges i direktivet klargör att den aktie- ägare som har begärt att få sina aktier inlösta i den situationen inte ens övergångsvis blir aktieägare i det övertagande bolaget. Vi föreslår därför att det som sägs i direktivet får komma till uttryck även i aktiebolagslagen. Rättsverkningarna i förhållande till arbetstagare När rättsverkningarna av ett gränsöverskridande förfarande inträder, får detta förstås även effekter i förhållande till ett överlåtande bolags arbetstagare. Anställningsavtalen – och de rättigheter och skyldig- heter som följer med dessa – övergår till att gälla mellan arbetstagarna och det övertagande eller ombildade bolaget. En särskild fråga är hur regleringen förhåller sig till bestämmel- serna i 6 b § lagen (1982:80) om anställningsskydd (anställnings- skyddslagen). Innebörden i den paragrafen är att vid en övergång av ett företag, en verksamhet eller en del av en verksamhet från en arbetsgivare till en annan, övergår också de rättigheter och skyldig- heter på grund av de anställningsavtal och de anställningsförhållanden som gäller för övergången på den nya arbetsgivaren. Så långt har bestämmelserna samma innebörd som den som följer av regleringen av rättsverkningarna av en gränsöverskridande fusion enligt artikel 131.4 direktiv (som kommer till uttryck i 23 kap. 49 § andra stycket aktiebolagslagen). Enligt 6 b § anställ- ningsskyddslagen gäller emellertid också att den tidigare arbets- givaren är ansvarig gentemot arbetstagaren för ekonomiska förplik- telser som hänför sig till tiden före övergången. Dessutom ska, enligt paragrafens fjärde stycke och trots bestämmelserna om övergång av rättigheter och skyldigheter på grund av anställningsavtal i para- grafens första stycke, anställningsavtalet och anställningsförhåll- andet inte övergå till en ny arbetsgivare, om arbetstagaren motsätter sig det. Dessa regler tar sikte på det enskilda anställningsavtalet under förutsättning att arbetstagarna faller in under anställnings- skyddslagen.78 Det finns andra lagbestämmelser som anknyter till 6 b § anställ- ningsskyddslagen. Enligt 7 § tredje stycket samma lag ska vid en 1994/95:102 s. 41. sådan övergång av ett företag, en verksamhet eller en del av en verk- samhet som sägs i 6 b § övergången i sig inte utgöra saklig grund för att säga upp arbetstagaren; förbudet hindrar dock inte uppsägningar som sker av ekonomiska, tekniska eller organisatoriska skäl där för- ändringar i arbetsstyrkan ingår. Vidare följer av 28 § medbestäm- mandelagen att kollektivavtal, efter en övergång av verksamhet enligt 6 b anställningsskyddslagen, normalt gäller mot den nya arbetsgivaren. Frågan är då hur dessa bestämmelser förhåller sig till direktiv med ändringar och tillägg. 6 b § anställningsskyddslagen tillkom med anledning av det som är rådets direktiv /23/EG av om till- närmning av medlemsstaternas lagstiftning om skydd för arbetsta- gares rättigheter vid överlåtelse av företag, verksamheter eller delar av verksamheter.79 I det aktuella lagstiftningsärendet ersattes i enlig- het med Lagrådets påpekande ordet ”överlåtelse” i lagtexten med ordet ”övergång”.80 Genom den valda formuleringen i första stycket, första meningen – vid övergång av företag – knyter den svenska lag- regeln således an till det övergångsbegrepp som det nämnda EU- direktivet har. I motiven till 6 b § anställnings-skyddslagen uttalade regeringen, att allmänna avtalsrättsliga regler om partsbyte gäller i avsaknad av en mer heltäckande reglering såvitt avser anställnings- skyddsfrågorna. Tanken var att gäldenären, arbetsgivaren, inte utan samtycke av borgenären, arbetstagaren, ska kunna frigöra sig från sina förpliktelser genom att överlåta förpliktelserna till någon annan som kanske har sämre betalningsförmåga. Det uttalades vidare att det av allmänna rättsgrundsatser har ansetts följa att den som är för- pliktad enligt ett anställningsavtal inte ensidigt kan flytta över sin partsställning med dess rättigheter och skyldigheter (regeringen hänvisar här till avgörandet AD 1935 nr 95). Som allmän regel, an- förde regeringen, kan dock sägas att ett nytt anställningsavtal anses ha träffats om arbetstagaren fortsätter att arbeta i en rörelse som har överlåtits. I och med överlåtelsen upphör i princip den tidigare arbets- givarens förpliktelser mot arbetstagaren såtillvida att han inte behöver betala lön för det arbete som utförs åt den nya arbetsgivaren. 79Ursprungligen Rådets direktiv av om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om skydd för arbetstagares rättigheter vid överlåtelse av företag, verksamheter eller delar av verksamheter. 1994/95:102 s. 80. nande sätt är den nya arbetsgivaren i princip ansvarig endast för förpliktelse enligt anställningsavtalet räknat från övergången.81 Det kan konstateras att det finns det en viss överlappning mellan de bestämmelser om övergång av rättigheter och skyldigheter som framgår av 6 b § anställningsskyddslagen och de bestämmelser om rättsverkan som finns i 23 kap. aktiebolagslagen. Bestämmelserna i de två lagarna har sin bakgrund i olika EU-direktiv. En fusion innebär en verksamhetsövergång av särskilt slag. Det är inte fråga om någon överlåtelse i civilrättslig bemärkelse. Genom fusionen går de överlåtande bolagen upp i det övertagande bolaget och upplöses. Efter fusionen finns det därmed i praktiken inte längre några möjligheter att rikta några anspråk mot de överlåtande bolagen och en fortsatt anställning i ett sådant bolag skulle sakna allt värde. Enligt vår uppfattning kan det därför ifrågasättas vilken betydelse 6 b § anställningsskyddslagen har vid en gränsöverskridande fusion. Det hindrar givetvis inte att de principer som kommer till uttryck i 7 § anställningsskyddslagen och 28 § medbestämmandelagen bör tillämpas parallellt med aktiebolagslagens bestämmelser. Vi har övervägt om den oklarhet kring tillämpligheten av 6 b § anställningsskyddslagen vid en gränsöverskridande fusion borde undanröjas genom att det i paragrafen tas in en erinran om att det i 23 kap. 49 § aktiebolagslagen finns särskilda bestämmelser om de fusionerande bolagens rättigheter och skyldigheter som härrör ur an- ställningsavtal eller anställningsförhållanden. En sådan erinran skulle emellertid ge intrycket av att 6 b § anställningsskyddslagen saknar all betydelse vid en gränsöverskridande fusion. Och ett sådant ställnings- tagande skulle enligt vår mening föra för långt. Det skulle också leda till ytterligare oklarhet om vad som gäller vid andra slag av verksam- hetsövergångar som inte har karaktär av överlåtelser. Frågan om för- hållandet mellan 6 b § anställningsskyddslagen och regleringen i aktiebolagslagen får i stället överlämnas till rättstillämpningen. I avsnitt 4.5.3 behandlas vad styrelsens redogörelse inför en gräns- överskridande fusion ska innehålla om fusionens konsekvenser för bl.a. anställningsförhållanden. 1994/95:102 s. 39 f. 4.15Frågor om en fusions ogiltighet Giltighet (artikel 134) Enligt artikel 134 direktiv får en gränsöverskridande fusion som trätt i kraft i enlighet med artikel 129 inte ogiltigförklaras. Detta kommer i svensk rätt till uttryck i 23 kap. 52 § tredje stycket aktie- bolagslagen. Enligt den bestämmelsen får talan om upphävande av ett bolagsstämmobeslut att godkänna en fusionsplan som avser en gränsöverskridande fusion inte väckas efter det att eller domstol genom ett beslut som har fått laga kraft har lämnat tillstånd till verkställande av fusionsplanen. Artikel 134 kvarstår i sak oförändrad direktiv. Det har dock– genom ett nytt andra stycke – gjorts ett tillägg. Enligt detta påverkar artikeln inte medlemsstaternas befogenheter, bland annat – i fråga om straffrätt, förebyggande och bekämpning av finansiering av terrorism, sociallagstiftning, beskattning och brottsbekämpning –att påföra åtgärder och sanktioner enligt nationell rätt efter den dag då den gränsöverskridande fusionen fick verkan. 4.15.1Lagens bestämmelser om fusionens giltighet behöver inte ändras