sou · H9B369 · 2021-08-20 00:00:00 — En framtida risk är att denna utveckling kan leda till en ökad tudelning på arbetsmarknaden, där vissa grupper av anställda har trygga och välbetalda jobb medan andra grupper har mer begränsad anställ- ningstrygghet och lågt betalda arbeten. Det skulle i så fall öka inkomst- skillnaderna i ekonomin. Någon tydlig generell trend som stöder denna utvecklingstendens är dock svårt att belägga statistiskt. Andelen sysselsatta i dessa atypiska sysselsättningsformer har karakteriserats av en betydande stabilitet. Tidsbegränsade anställningar har ökat bland unga och utrikes födda. För dessa grupper är tidsbegrän- sade anställningar en viktig ingång till arbetsmarknaden. Antalet tids- begränsade arbeten varierar och mellan olika branscher. Högst andel med tidsbegränsade anställda, , återfinns inom hotell- och restaurangverksamhet. Även inom personliga och kulturella tjänster, utbildning samt vård och omsorg med är andelen med tidsbegränsade anställningar relativt stor. I dessa branscher utgjorde de tidsbegränsade anställningarna mellan 2020. 7Se t.ex. (2016), ”Stora utmaningar när digitaliseras” och (2017) ”Gig-jobben tar över”. Den totala andelen av de sysselsatta som är tidsbegränsat anställda har dock varit ungefär oförändrad det . Antalet egenföretagare, som många av de s.k. gig-anställda kan klassas som, har minskat som andel av alla sysselsatta. Sammantaget finns det inga starka indikationer i statistiken på att nya, mer flexibla sysselsättnings- former i någon högre grad skulle ha trängt undan tillsvidareanställ- ningar i . Det mesta tyder därför på att tillväxten av gig- och plattformsekonomin inte har varit tillräckligt stor för att ge något starkt utslag på den totala andelen atypiskt sysselsatta på den svenska arbetsmarknaden.8 Figur 4.6 Andelen sysselsatta i olika atypiska sysselsättningsformer 2005–2016 Källa: (2017), ”Olika vägar till jobb”. Andelen med flera sysselsättningar har ökat svagt (med 1,5 procent- enheter). Det kan indikera att en del arbetstagare numera tar upp- drag från flera olika uppdragsgivare. Det kan vidare ha skett betydande förändringar inom dessa sysselsättningsformer. Exempelvis har be- hovs- och timanställningarna liksom så kallad allmän visstid () ökat medan andelen visstidsanställda som har vikariat minskat. Även bemannings- och egenanställningar har ökat snabbt (2017). men från en mycket låg nivå. Dessa sysselsättningsformer står fort- farande bara för av sysselsättningen.9 Det har således skett en förskjutning från mer trygga anställningsformer som vikariat till mindre trygga anställningsformer som allmänna visstids- anställningarna och behovsanställningar, trots att den totala andelen med tidsbegränsade anställningar varit relativt stabil . Överlappning mellan de olika sysselsättningsformerna som i figur 4.6 kategoriserat som atypiska är stor. För att på ett aggregerat plan få en uppfattning om de atypiska anställningarnas omfattning på arbetsmarknaden gjorde 2017 en uppskattning utifrån ett antal olika antaganden baserat på kollektiv- avtalens täckningsgrad för visstids- och tillsvidareanställda. Upp- skattningen landade vid att andelen atypiskt sysselsatta sannolikt låg mellan 2015. Det betyder att 61–av alla sysselsatta var tillsvidareanställda i en annan bransch än bemannings- branschen, täcktes av kollektivavtal och inte hade något arbete vid sidan av sin anställning. ökade denna andel bara med drygt en procentenhet. Omfattningen av de atypiska syssel- sättningsformerna har alltså inte förändrats särskilt mycket de sen- aste åren.10 Skyddade och subventionerade arbeten Utvecklingen på den svenska arbetsmarknaden har varit mycket stark. Som beskrivits i föregående avsnitt har åter- hämtningen i sysselsättningen efter finanskrisen varit påtaglig, med undantag för den kraftiga sysselsättningsminskning som skett som en effekt av covid-19-pandemin. Utvecklingen på arbetsmarknaden karaktäriserats av en stadigt ökad sysselsättnings- grad som arbetslösheten fallit påtagligt. Oavsett konjunk- tur- och arbetsmarknadsläge finns det dock personer som, av olika anledningar, har svårt att hitta ett arbete. En grundläggande princip i den svenska arbetsmarknadspolitiken har därför varit att aktiva arbetsmarknadsåtgärder – som syftar till att öka de arbets- 9Larsson (2017), ”Anställningsformer och anställningstider 2017”, . (2017), ”Olika vägar till jobb”. lösas chanser att hitta ett arbete – ska prioriteras framför passiva kontantstöd. Antalet personer i arbetsmarknadspolitiska program varierar tyd- ligt med konjunkturen. Över tid har också antalet arbetsmarknads- politiska program varierat. De arbetsmarknadspolitiska programmen kan delas in i två huvudgrupper: program med aktivitetsstöd och subventionerade anställningar. Inom program med aktivitetsstöd finns tre ramprogram; Jobb- och utvecklingsgarantin, Jobbgarantin för ungdomar och Etableringsprogrammet för nyanlända. I septem- ber 2020 var drygt 120 000 personer sysselsatta i jobb- och utveck- lingsgarantin, ca 24 000 personer i jobbgarantin för ungdomar och ca 20 000 personer i etableringsprogrammet för nyanlända. Om- kring 30 000 av de som finns i jobb- och utvecklingsgarantin har en funktionsnedsättning. I jobbgarantin för ungdomar finns drygt 2000 personer och i etableringsprogrammet för nyanlända ca 300 per- soner med en funktionsnedsättning. Figur 4.7 Arbetsmarknadspolitiska program med aktivitetsstöd Källa: Arbetsförmedlingen. I gruppen subventionerade anställningar finns anställningar där arbets- givaren får ett ekonomiskt bidrag till lönekostnaderna för den anställde. Det största programmet bland de subventionerade anställ- ningarna är nystartsjobb som 2020 omfattade nästan 24 000 per- soner. Andra typer av stöd är extratjänst med 9 000 personer och introduktionsjobb med 4 000 personer. Därutöver finns särskilda stöd för personer med funktionsnedsättning där lönebidrag för trygghet i anställning är vanligast och omfattade nästan 32 000 per- soner följt av lönebidrag för anställning med nästan 24 000 personer och lönebidrag för utveckling i anställning drygt 10 000 personer. –ökade det årsgenomsnittliga antalet perso- ner med anställningsstöd från ca 75 000 till nästan 134 000 personer 2015. har genomsnittet minskat något och upp- gick 2020 till drygt 100 000 personer. Majoriteten av dessa anställ- ningar, , riktades till personer som till följd av en funktionsnedsättning hade nedsatt arbetsförmåga. har antalet anställningar med särskilda anställningsstöd varit relativt och i genomsnitt omfattat ca 73 000 personer. Inom gruppen har det dock skett en förflyttning från lönebidrag för anställ- ning till lönebidrag för trygghet i anställning. Figur 4.8 Antal personer med subventionerade anställningar Särskilda anställningsstöd för personer med funktionshinder Beredskapsarbete/Plusjobb/Extra tjänster Källa: Arbetsförmedlingen. Övriga anställningsstöd är riktade till personer som av andra anled- ningar har svårt att ta sig in på arbetsmarknaden. Det handlar främst om långtidsarbetslösa och nyanlända, men även i viss mån om ung- Störst av dessa stöd, sett till antalet anställningar, är nystarts- jobben som introducerades . De växte kraftigt i antal då ca 45 000 personer hade anställning med nystartsjobb och var det klart dominerande anställningsstödet vid sidan om de särskilda anställningsstöden. har antalet nystartsjobb minskat och omfattade 2020 knappt 24 000 personer, dvs. ungefär var fjärde person med anställningsstöd. Inriktningen på anställningsstöden har förändrats . ersatte introduktionsjobben ett antal mindre stöd som instegs- jobb, riktat mot nyanlända, samt särskilt- och förstärkt särskilt an- ställningsstöd som främst riktades till långtidsarbetslösa. Introduk- tionsjobben är , trots dessa sammanslagningar, ett relativt litet stöd sett till antal personer. Extratjänster och moderna beredskapsarbeten har utgjort en desto större del av de subventionerade anställningarna. Dessa ökade kraf- tigt och uppgick i genomsnitt till drygt 17 000 personer. Genomsnittet blev drygt 11 000 personer. För personer med en funktionsnedsättning som medför en ned- satt arbetsförmåga finns också möjligheten för Arbetsförmedlingen att anvisa ett skyddat arbete. Skyddat arbete finns i formerna skyd- dat arbete hos och skyddat arbete hos offentlig arbetsgivare. Dessa arbeten kan bli aktuella för personer vars arbets- förmåga är så nedsatt till följd av en funktionsnedsättning att perso- nen inte kan få något annat arbete och vars behov inte kan tillgo- doses genom andra insatser. Inom ramen för sitt arbetsmarknads- politiska uppdrag erbjuder två olika anställningsformer. Majoriteten av medarbetarna har en anställning för skyddat arbete. erbjuder även tidsbegränsade LFU-anställningar till perso- ner med funktionsnedsättning och som långa tider varit utan arbete. I uppdrag ingår att rusta medarbetarna så att minst 1 500 personer ur det arbetsmarknadspolitiska uppdraget lämnar för ett nytt jobb på den ordinarie arbetsmarknaden. Antalet medarbetare 2020 var totalt sett ca 25 100, varav 20 900 var anställda inom ramen för skyddat arbete i , 2 300 hade en tids- begränsad anställning (LFU), 350 personer var anställda för bolagets uppdrag att erbjuda arbete åt personer med tre fjärdedels sjukersätt- ning och 1 500 var praktikanter. började omkring 7 400 per- soner arbeta på . Av dessa började ca 4 400 personer inom ramen för skyddat arbete och LFU, omkring 3 100 påbörjade praktik inom jobb- och utvecklingsgarantin. slutade ca 6 600 per- soner och av dessa gick ca 1 100 till ett nytt arbete, 995 hade en tidsbegränsad anställning inom ramen för LFU som upphörde, 2 700 hade en tidsbegränsad praktik som upphörde och 1 800 personer slutade till följd av pension eller övriga avgångar. 4.1.4Arbetsmarknaden för personer med funktionsnedsättning –ökade det årsgenomsnittliga antalet personer med anställningsstöd från ca 75 000 till omkring 121 000 personer. Majoriteten av dessa anställningar, riktades till personer som till följd av en funktionsnedsättning hade en nedsatt arbetsförmåga. Antal personer i befolkningen, 16–med funktionsnedsätt- ning har minskat sedan mitten av 1990-talet.11 uppgav närmare 1,2 miljoner att de hade en funktionsnedsättning och 2019 hade antalet minskat till omkring 800 000 personer. har befolkningen i arbetsför ålder ökat med omkring 650 000 perso- ner. Andelen i befolkningen som uppger att de har en funktionsned- sättning har således sjunkit från till –2019. I befolkningen 16–är det ungefär lika många kvinnor som män som uppger att de har en funktionsnedsättning. 11Med funktionsnedsättning avses nedsättning av fysisk, psykisk eller intellektuell funktions- förmåga (definition enligt termbank). Andel med funktionsnedsättning i befolkningen och de sysselsatta 16–64 I befolkningen (Vänster axel) Av de sysselsatta (Vänster axel) Sysselsättningsgrad (Höger axel) Källa: SCB och Arbetsförmedlingen. Totalt sett var det av dem som 2019 uppgav att de hade en funktionsnedsättning där funktionsnedsättningen påver- kade arbetsförmågan. har denna andel ökat med nästan Under alla år har andelen varit större bland kvinnor än män. Andelen kvinnor som uppgav att deras funktionsnedsättning påverkade arbetsförmågan var 2006 medan motsvarade andel bland män uppgick till . hade andelen kvinnor ökat till och andelen män till Den vanligaste typen av funktionsnedsättning är nedsatt rörelse- förmåga. Omkring en fjärdedel av de som uppger att de har en funk- tionsnedsättning uppger att de har en nedsatt rörelseförmåga. Andelen har minskat något men har samtliga år – 2019 varit den vanligaste funktionsnedsättningen. Andra vanliga funk- tionsnedsättningar är astma och allergier, psykiska och neuropsykia- triska diagnoser, dyslexi och diabetes. Dessa funktionsnedsättningar har omkring 10–av dem med en funktionsnedsättning. Andelen som uppger astma och allergier som funktionsnedsättning har legat på ungefär samma nivå medan andelen som upp- ger psykiska eller neuropsykiatriska funktionsnedsättningar, dyslexi eller diabetes har ökat. Vissa typer av diagnoser är vanligare hos kvinnor än hos män. Det gäller funktionsnedsättningar som rörelsenedsättning, psykiska och mag- och tarmsjukdomar. Andra diagnoser är vanligare bland män som t.ex. diabetes, dyslexi och hörselskador. Bland de som uppger att funktionsnedsättningen påverkar arbets- förmågan är det framför allt rörelsenedsättningar och psykiska funk- tionsnedsättningar som är vanligt. av dem som har dessa typer av funktionsnedsättning uppger att det påverkar deras arbetsförmåga medan bara omkring hälften av dem som har astma, allergi eller dyslexi anser att det påverkar arbetsförmågan. Av de som har diabetes är det en väldigt liten andel som uppger att det påverkar deras arbetsförmåga. Figur 4.10 Vanligaste funktionsnedsättningarna, andel av befolkningen 16–64 år Astma, allergi Annat funktionsnedsättning Hörselskada Diabetes Dyslexi Synnedsättning /Kärsjukdom Mag/tarmsjukdom Psoriasis Dövhet Epilipsi Lungsjukdom Neuropsykiatrisk… Utvecklingsstörning Stammning/Språk Rörelsenedsättning funktionsnedsättning Astma, allergi Neuropsykiatrisk… Dyslexi Annat Diabetes Hörselskada Mag/tarmsjukdom Psoriasis Dövhet Epilipsi /Kärsjukdom Lungsjukdom Utvecklingsstörning Stammning/Språk Synnedsättning Källa: SCB och Arbetsförmedlingen. Egenskaperna hos dem som har en funktionsnedsättning avviker i vissa fall från befolkningen som helhet. Andelen män i befolkningen som helhet är något större än andelen kvinnor. Bland dem som har en funktionsnedsättning är det dock fler kvinnor än män och skill- naden mellan andelen kvinnor och män är ännu större hos dem som har en nedsatt arbetsförmåga. Åldersstrukturen hos de som uppger en funktionsnedsättning avviker också från befolkningen som helhet. Andelen personer som har en funktionsnedsättning är tydligt överrepresenterade bland de äldre (50–) i förhållande till befolkningen som helhet och i mot- svarande grad underrepresenterade bland de i åldrarna 30–, medan det är ungefär lika vanligt förekommande som i befolkningen som helhet bland de yngre (16–). Utbildningsbakgrunden hos dem som har ett funktionshinder skiljer sig också från befolkningen som helhet. Andelen med efter- gymnasial utbildning är något lägre än i befolkningen och andelen med gymnasieutbildning är något högre. Utbildningsstrukturen mellan de som har en funktionsnedsättning och de som uppger att funktions- nedsättningen påverkar arbetsförmågan skiljer sig dock väldigt lite. Arbetslivet för personer med funktionsnedsättning Personer med funktionsnedsättning deltar i lägre utsträckning i arbetskraften, har en lägre sysselsättningsgrad och en högre arbets- löshet än övriga befolkningen. I förhållande till situationen deltar en större andel av de med funktionsnedsättning i arbetskraften , framför allt i gruppen där funktionsnedsätt- ningen innebär en nedsatt arbetsförmåga. Samma mönster syns även för de sysselsatta medan arbetslösheten bland personer med en funk- tionsnedsättning är på ungefär samma nivå 2006 som 2019. har andelen av den sysselsatta befolk- ningen som har en funktionsnedsättning minskat från knappt 20 pro- cent till , se figur 4.1. Minskningen har följt ungefär samma utveckling som befolkningen 16–, vilket gör att sysselsättnings- graden hos de som uppger en funktionsnedsättning har varit stabil . Dock har det skett en kraftig ökning av antalet sysselsatta som uppger en funktions- nedsättning, och sysselsättningsgraden har ökat till . Sysselsättningsgraden hos de som uppger en funktionsnedsättning är dock fortfarande be- tydligt lägre än i befolkningen som helhet där sysselsättningsgraden uppgick till . Figur 4.11 Andelen i arbetskraften, sysselsatta och arbetslösa för personer med funktionsnedsättning och i övriga befolkningen 16–64 år Källa: SCB och Arbetsförmedlingen. För arbetslösa med funktionshinder finns ett antal olika stödpro- gram via arbetsförmedlingen. Det största stödet är lönebidrag för trygghet i anställning som 2019 omfattade drygt 34 000 personer. Det är den anställningsform som tillsamman med lönebidrag för ut- veckling i anställning har vuxit kraftigast . som dessa stöd ökat i betydelse har antal personer med lönebidrag för anställning minskat men är trots detta det näst största programmet för personer med funktionsnedsättning med ca 25 000 personer 2019. Offentligt skyddat arbete omfattade 2019 ca 2 000 personer och har sett minskat. Personer med resurs- arbete i offentlig anställning eller utvecklingsanställning hos var 2019 ca 1 700 personer. Särskilda stöd för arbetslösa personer med funktionsnedsättning Resursarbete i offentlig verksamhet/Utvecklingsanställning Offentligt tillfälligt arbete/Kulturarvslyftet Offentligt skyddat arbete, OSA Lönebidrag för trygghet i anställning Lönebidrag för utveckling i anställning Källa: Arbetsförmedlingen. En övervägande majoritet av de sysselsatta som har en funktionsned- sättning arbetar heltid. I gruppen som helhet är det medan andelen är lite lägre, , bland dem där funktionsned- sättningen påverkar arbetsförmågan. I förhållande till övriga befolk- ningen, där av de sysselsatta är heltidsarbetande, är det en lägre andel som arbetar heltid. Däremot är både lång och kort deltid vanligare bland dem med en funktionsnedsättning än i övriga befolkningen. Störst andel deltidsarbetande finns i gruppen där funktionsnedsättningen påverkar arbetsförmågan. I denna grupp är det som arbetar kort deltid och som arbetar lång deltid. Framför allt är det andelen som arbetar lång deltid som skiljer denna grupp från andra med funktionsnedsättning medan andelen som arbetar kort deltid är ungefär lika stora. finns en tendens till en ökad andel heltidsarbetande bland personer med funktionsnedsättning. I förhållande till situationen 2008 har andelen heltidsarbetande ökat bland personer med funktions- nedsättning. Ökningen är relativt svag i gruppen som helhet men bland de vars funktionsnedsättning påverkar arbetsförmågan har an- delen heltidsarbetande ökat med , från strax till . Ökningen har framför allt skett åren och andelen har i princip legat stabil kring . För samma grupp finns en svag trend mot att det långa deltidsarbetandet minskar och det korta ökar. Figur 4.13 Arbetstid för sysselsatta med funktionsnedsättning och övriga befolkningen 15–64 år Källa: SCB och Arbetsförmedlingen. Det är vanligare att kvinnor än män med funktionsnedsättning arbetar deltid och det är fler män än kvinnor som arbetar heltid. Bland sysselsatta kvinnor med funktionsnedsättning och nedsatt arbetsförmåga var det 2019 som arbetade heltid medan motsvarande andel för män var . av kvinnorna arbetade lång deltid och kort deltid medan motsvarade andel bland männen var respek- tive . har heltidsarbete ökat bland både kvin- nor och män medan det långa deltidsarbetet har minskat. Kort deltid har ökat bland kvinnor med funktionsnedsättning och nedsatt arbets- förmågan medan andelen bland män i princip varit oförändrat. Andelen anställda respektive företagare är ungefär lika stor bland personer med funktionsnedsättning som i befolkningen totalt. Inte heller finns det några tydliga skillnader när det gäller arbete inom offentlig eller privat sektor mellan befolkningen och personer med funktionsned- sättning oavsett arbetsförmåga. Personer med funktionsnedsättning arbetar i samma yrken som befolkningen som helhet, men andelen i chefsyrken är mindre. Även när det gäller anställningsformer finns små skillnader mellan personer med funktionsnedsättning och övriga befolkningen. Av de anställda med funktionsnedsättning är tillsvidareanställda. I gruppen med nedsatt arbetsförmåga är motsvarande andel 84 pro- cent och i befolkningen totalt har . Anpassade arbetsförhållanden och upplevd diskriminering Personer med en funktionsnedsättning kan behöva stöd i sitt arbete och anpassning av arbetsförförhållandena för att få en fungerande arbetssituation. Som beskrivits ovan var det av personerna med en funktionsnedsättning som också hade en nedsatt arbetsförmåga 2019. Det motsvarade omkring 550 000 personer. I denna grupp är det som anger att de är i behov av anpassningar eller stöd för att kunna utföra sitt arbete. har denna andel varierat mellan 70–men har legat stabilt kring . Figur 4.14 Andel som anger att anpassning behövs för att kunna arbeta, sysselsatta och ej sysselsatta med funktionsnedsättning och nedsatt arbetsförmåga Källa: SCB och Arbetsförmedlingen. Av de som inte är sysselsatta uppger av personer med funktionsnedsättning och nedsatt arbetsförmåga att de skulle kunna utföra ett arbete om de fick en eller flera anpassningar eller stöd. har denna andel ökat från omkring 50 pro- cent till som mest 2016. har andelen minskat med . Den vanligaste anpassningen av arbetssituationen är ett anpassat arbetstempo, följt av anpassade arbetsuppgifter och arbetstider. En högre andel kvinnor än män har behov av anpassad arbetstid eller anpassat arbetstempo. Bland de sysselsatta med funktionsnedsättning och nedsatt arbetsbetsförmåga är det en större andel som klarar sig med en eller två anpassningar än bland de som inte är sysselsatta. För många av de som inte är sysselsatta krävs tre eller fler anpassningar för att de ska kunna arbeta. Över tid syns inga tydliga skillnader i behovet av antalet anpassningar för de som är sysselsatta medan det för de som inte är sysselsatta finns en tendens till att fler anpass- ningar behövs för att kunna ta ett arbete jämfört med . Andel som har behov av anpassning för att kunna arbeta, personer med funktionsnedsättning och nedsatt arbetsförmåga Källa: SCB och Arbetsförmedlingen. Av samtliga personer med funktionsnedsättning är det knappt 30 pro- cent som upplevt någon form av diskriminering. Andelen är större bland kvinnor än män. Det är framför allt de som har en nedsatt arbetsförmåga som upplevt diskriminering. I denna grupp är andelen bland kvinnor och bland män. Bland de som inte har nedsatt arbetsförmåga är andelen knappt 10 pro- cent för både kvinnor och män. Den vanligaste typen av diskriminering bland personer med funk- tionsnedsättning och nedsatt arbetsförmåga är negativa attityder hos arbetsgivaren. Det är nästan dubbelt så vanligt som kränkningar, dis- kriminering vid tillsättning av jobb och mobbning. Bland personer med en funktionsnedsättning som medför en nedsatt arbetsförmåga är det som upplevt negativa attityder hos en arbetsgivare. Både bland dem som har nedsatt arbetsförmåga och de som inte har nedsatt arbetsförmåga tycks andelen som upplevt diskriminering i arbetslivet har ökat . var det som upplevt diskriminering i arbetslivet, vilket kan jämföras med 2019. Även skillnaderna mellan kvinnor och män tycks ha förändrats. var det ett par procentenheter fler kvinnor än män som upplevt diskriminering medan skillnaden ökat till . Andel med funktionsnedsättning som upplevt diskriminering Källa: SCB och Arbetsförmedlingen. 4.2Utvecklingen av hälsa och sjukfrånvaro i befolkningen Möjligheten att kunna delta i arbetslivet beror i stor utsträckning på människors hälsa. Hälsan i befolkningen kan mätas på ett antal olika sätt. Vanliga mått på hälsoutvecklingen är mortalitet och självskattad hälsa. Även hälsoutvecklingen bland de äldre kan vara en viktig indi- kator för den allmänna folkhälsoutvecklingen. Om hälsan och arbets- förmågan har ökat i högre åldrar är det rimligt att utgå från att hälsan och arbetsförmågan även ökat bland de yngre. Mortaliteten går att mäta exakt men har nödvändigtvis ingen exakt koppling till människors förmåga att delta i arbetslivet. Om en för- ändring i mortaliteten skulle hänföras till grupper som står lång ifrån arbetsmarknaden påverkar den i liten utsträckning människors be- nägenhet att delta i arbetslivet. Mycket talar dock för att mortalite- ten har en har en tydlig, om än inte perfekt, korrelation med den relativa storleken på dem som ur ett hälsoperspektiv har förutsätt- ningar att ingå i arbetskraften.