sou · H9B373 · 2021-09-02 00:00:00 — Detta innebär att byggande, drift och underhåll av en elväg omfattas av väglagen. Med beaktande av att det inte finns någon vedertagen definition av elväg eller elvägssystem på EU-nivå, och för klarhets skull, föreslår utredningen att man i väg- lagen inför en definition av elväg samt ett förtydligande att en elek- trisk anläggning avsedd för överföring av elektrisk energi till fordon under färd utgör en väganordning.14 Detta är särskilt angeläget då elvägar utgör en ny typ av infrastruktur som omfattar en elektrisk anläggning för överföring av elektrisk energi, och då byggande av elväg därför också föranleder vissa kompletterande bestämmelser i väglagstiftningen enligt vad som beskrivs nedan. Utredningen note- rar att den föreslagna definitionen till elvägsanläggning i huvudsak är i överensstämmelse med Kommissionens förslag till definition av electric road system i förslaget till AFI-förordning (se avsnitt 6.4 ovan). Motivering till utredningens förslag Som framgår ovan finns det inte någon EU-gemensam definition av begreppet elväg. I förordningen om unionens riktlinjer för utbygg- nad av det transeuropeiska transportnätet anges inte uttryckligen att elvägar skulle vara en del av transportinfrastrukturen för vägar, men elvägar är inte heller exkluderade. EU-förordningen 1315/2013 skulle kunna tolkas så att elvägar utgör en del av vägen.15 Det har dock framförts en rekommendation, exempelvis av IKEM, att man i nationell lagstiftning förtydligar att elvägen utgör en del av vägen.16 Utredningen föreslår mot denna bakgrund ett klargörande i väg- lagen att elvägen ska utgöra en del av vägen. Det bör klargöras att en elektrisk anläggning avsedd för överföring av elektrisk energi till fordon under färd som kompletterar vägen, dvs. en elväg, är en väganordning. En uttrycklig definition bör föras in i lagen, bland 14 Se också bland annat rekommendation i IKEM, Working Paper No. 4 Models for the development of electric road systems in Europe, 2020. 15TEN-T Regulation (1315/2013), Artikel 17 och rådets förordning (EU) nr 1315/2013 av om unionens riktlinjer för utbyggnad av det trans- europeiska transportnätet och om upphävande av beslut nr 661/2010/EU Text av betydelse för EES, IKEM, Working Paper No. 4 Models for the development of electric road systems in Europe, 2020, s. 12. 16IKEM, Working Paper No. 4 Models for the development of electric road systems in Europe, 2020. annat för att undvika missförstånd och då väglagen föreslås kom- pletteras med viss ytterligare reglering som särskilt rör elvägar, såsom ett förtydligande beträffande samråd. Definitionen i väglagen bör överensstämma med den definition som anges i elsäkerhetsförordningen. En elväg definieras i denna reglering som väg som kompletterats med en elektrisk anläggning avsedd för över- föring av elektrisk energi till fordon under färd (2 §).17 Konduktiva överföringssystem genom luftledningar eller skenor i vägen och induktiv kraftöverföring är alla möjliga kraftförsörjnings- system enligt denna modell. Som noterats ovan innehåller förslaget till ny AFI-förordning en definition av electric road system som i huvudsak motsvarar utredningens förslag till definition av elvägs- anläggning enligt följande: “electric road system” means a physical installation along a road that allows for the transfer of electricity to an electric vehicle while the vehicle is in motion Vägen behöver således kompletteras med en elektrisk anordning avsedd för överföring av elektrisk energi till fordon under färd. Vidare krävs uppkoppling till ett koncessionerat elnät. Som redo- visats i avsnitt 3.3 kan uppkoppling ske via ett separat elnät som ligger längs vägen eller direkt på ett lokalnät eller regionnät. Utred- ningen tar inte ställning till hur uppkoppling ska ske i det enskilda fallet utan den föreslagna regleringen inkluderar samtliga alternativ. I figur 7.2 nedan redovisas ett elvägssystem. 172 § Elsäkerhetsförordningen (2017:218). Källa: Modellen utgår från förlagor i rapport 2021:23 Research & Innovation Platform for , samt Institut für Klimaschutz, Energie und Mobilität, IKEM Working Paper Models for the development of electric road systems in Europe. Utredningen bedömer att infrastrukturen för elväg, punkt 1 b och 2 i figur 7.2, ska anses vara en del av vägen. I ellagen definieras en elektrisk anläggning som en anläggning med däri ingående särskilda föremål för produktion, överföring eller användning av el. Om olika delar av en och samma anläggning har skilda innehavare, anses varje sådan del som en särskild anläggning. Om en anläggning för användning av el är ansluten till en eller flera andra sådana anläggningar och är anläggningarna i samma innehavares hand, ska anläggningarna anses som en och samma anläggning. (1 kap. 2 §). Gränssnittet mellan elvägsanläggningen, som utgör en del av elvägen, och det koncessionerade nätet är anslutningspunkten till det koncessionerade nätet som innehas av nätägaren och bestäm- mer ansvarsfördelningen mellan väghållare och nätägare, se figur 7.2. Vägområdet utgörs av den mark eller det utrymme som har tagits i anspråk för väganordning (3 §). Utredningens förslag innebär att det tydliggörs att vägområdet utsträcks till att omfatta det område som behövs för en elektrisk anläggning avsedd för elektrisk energi till fordon under färd. Genom detta säkerställs markåtkomst som behövs för byggande av en elväg, se vidare nedan. 7.2.2Utvidgat samrådsförfarande vid upprättande av vägplan Förslag: Väglagen föreslås kompletteras med en bestämmelse om att den som avser att bygga en elväg vid upprättandet av en väg- plan alltid ska samråda också med berörda innehavare av nät- koncession enligt ellagen, samt med . Samrådet med berörda innehavare av nätkoncession enligt ellagen ska avse nätkapacitet och elsäkerhet. Samrådet med Elsäker- hetsverket ska avse elsäkerhet och elektromagnetisk kompatibilitet. Bedömning: Sådant samråd bör ske tidigt i samrådsprocessen. Väghållning och byggande av väg Väghållning omfattar byggande av väg och drift av väg. Vid väg- hållning ska tillbörlig hänsyn tas till enskilda intressen och till all- männa intressen, såsom trafiksäkerhet, miljöskydd, naturvård och kulturmiljö. En estetisk utformning ska eftersträvas (4 §). Av väg- lagen framgår att när en väg byggs ska den ges ett sådant läge och utformas så att ändamålet med vägen uppnås med minsta intrång och olägenhet utan oskälig kostnad (13 §). Staten är väghållare för allmänna vägar. Som redovisas ovan kan en kommun under vissa förutsättningar vara väghållare inom kom- munen (5 §). handhar väghållningen för statens räkning och har tillsyn över kommunernas väghållning. Väghållningsmyn- dighet är, då staten är väghållare, den till hörande regio- nala förvaltning som regeringen bestämmer (6 §). Väglagens bestäm- melser om byggande och drift av väg gäller för kommunen på samma sätt som för i de fall att kommunen har övertagit väg- hållaransvaret. Kommunen har det ekonomiska ansvaret för den väg man har väghållaransvar för. Med byggande av väg avses att anlägga en ny väg och att bygga om en väg. En väg får byggas om när det är motiverat från allmän syn- punkt. Det kan noteras att om en åtgärd på en befintlig väg 1) med- för endast marginell ytterligare påverkan på omgivningen, och 2) be- rörda fastighetsägare eller innehavare av särskild rätt skriftligen har medgett att mark eller annat utrymme får tas i anspråk ska åtgärden inte anses vara byggande av väg (10 §). En komplettering av en väg med en anläggning avsedd för över- föring av elektrisk energi till fordon under färd torde dock som regel innebära mer än marginell inverkan på omgivningen. Detta innebär att bestämmelserna om fastställelse av vägplan blir tillämpliga på byggande av elväg. Den som avser att bygga en väg ska upprätta en vägplan (14 a §). Fråga om byggande av väg prövas av efter samråd med . Om och har olika uppfatt- ning, hänskjuts frågan till regeringens prövning (11 §). Vid prövningen av ärenden enligt väglagen ska 2–4 kap. och 5 kap. 3–5 §§ tillämpas. Fastställande av vägplan enligt lagen ska då jämställas med meddelande av tillstånd enligt (3 a §). prövar frågan om att fastställa en vägplan efter sam- råd med berörda länsstyrelser. Om och har olika uppfattning ska överlämna frågan om att fast- ställa planen till regeringen (18 §). Utredningen noterar att samhällsekonomiska aspekter ska beaktas vid byggande av väg. När en väg byggs ska den, som framhållits ovan, ges ett sådant läge och utformas så att ändamålet med vägen uppnås med minsta intrång och olägenhet utan oskälig kostnad. Hänsyn ska tas till stads- och landskapsbilden och till natur- och kulturvärden. Om en vägplan medför att mark eller annat utrymme eller särskild rätt till mark eller annat utrymme kan komma att tas i anspråk ska planen utformas så att de fördelar som kan uppnås med den över- väger de olägenheter som planen orsakar enskilda (13 §). ska under samrådet pröva om projektet kan antas medföra betydande miljöpåverkan. Regeringen får meddela före- skrifter om att vissa slags projekt ska antas medföra en betydande miljöpåverkan (15 §). Genom vägrätt ges väghållaren en rätt att nyttja mark eller annat utrymme som behövs för en väg, trots den rätt som någon annan kan ha till fastigheten (30 §). Vägrätt uppkommer genom att väghållaren tar mark eller annat utrymme i anspråk med stöd av en fastställd vägplan (10, 28 och 30–31 §§). Förslag beträffande utvidgat samråd beträffande kapacitet, elsäkerhet och EMC Utredningen föreslår att det införs ett tillägg till regleringen i 14 b § väglagen beträffande samråd. Bestämmelsen bör kompletteras med ett tillägg att den som avser att bygga en elväg under arbetet med att upprätta en vägplan alltid ska samråda också med berörda innehavare av nätkoncession enligt ellagen avseende nätkapacitet och elsäker- het, samt med avseende elsäkerhet och elektro- magnetisk kompatibilitet (EMC). Sådant samråd ska ske tidigt i planläggningsprocessen. Motivering till utredningens förslag Förslaget motiveras enligt följande. Av nuvarande bestämmelser i väglagen framgår att den som avser att bygga en väg ska samråda med , berörda kommuner och de enskilda som särskilt be- rörs under arbetet med att upprätta en vägplan. Samrådet ska avse vägens lokalisering, utformning och miljöpåverkan. Om vägen kan antas medföra en betydande miljöpåverkan ska 1.samråd också ske med de övriga statliga myndigheter samt den allmänhet och de organisationer som kan antas bli berörda, och 2.samrådet även avse innehåll och utformning av sådan miljökonse- kvensbeskrivning som ska finnas tillsammans med vägplanen (14 b §). Samrådet ska inledas och anpassas efter behovet i det enskilda fallet (14 c §). Ett elvägsprojekt skiljer sig från ett sedvanligt vägprojekt på så sätt att det, utöver byggandet av väg, också kräver anslutning till det koncessionerade nätet. Detta innebär att frågan om tillgång till kapa- citet måste beaktas. Elsäkerhet och EMC är frågor som är viktiga vid byggandet av elvägar och något som måste beaktas redan i utveck- lingsstadiet, parallellt med krav på prestanda och säkerhet. Det är också omständigheter som inte har beaktats vid tillkomsten av väg- lagstiftningen. Ett klarläggande i dessa hänseenden bör därför införas. Även om en elväg inte omfattas av kravet på nätkoncession, kräver byggandet av en elväg tillgång till el från det koncessionerade elnätet. Byggande av elväg berör därför innehavare av nätkoncession enligt ellagen, dvs. de lokala och regionnätbolagen samt . I flera områden är belastningen så hög att elnäten närmar sig sin maximala kapacitet. Det kan därför finnas ett behov för berörda nät- koncessionsinnehavare att utöka kapaciteten i de koncessionerade näten för att tillgodose behovet av el till elvägen, samt att uppföra nya ledningar, vilket kan innebära tidskrävande tillståndsprocesser. Detta kräver tidig samordning med berörda nätföretag och . Därmed berör elvägsprojektet, utöver de myndigheter och enskilda som vanligen kontaktas vid samrådet, också elnätsföretagen och . Utredningen anser att det bör tydligt framgå av väglagen att samråd bör ske med berörda innehavare av nätkon- cession enlig ellagen. Det är viktigt att elvägsanläggningen uppfyller gällande krav på el- säkerhet och EMC. Elsäkerhetskraven ska förhindra elolyckor och elbränder, medan EMC-kraven handlar om att anläggningar inte ska störa exempelvis radiotrafik. Samråd med berörda nätkoncessionsinnehavare bör ske rörande elsäkerhetsrisker kopplade till direktjordade högspänningsledningar. Det finns elsäkerhetsaspekter gällande direktjordade elnäts (trans- missionsnät respektive regionnät ) påverkan vid parallellgång och korsning av elvägar. När det gäller dessa näts påverkan på låg- spänningsnät, <1 kV, så är det innehavaren av det direktjordade nätet (transmissionsnät och regionnät) som måste se till att skydds- åtgärder installeras i lågspänningsnäten. Vid jordslutning i direktjordade högspänningsledningar kommer det att gå stora elektriska strömmar i marken. På grund av geologiska beskaffenhet är det inte möjligt att säkerställa att andra elanläggningar i närheten av elvägen inte påverkas vid eventuella fel. Det finns även risk för skada om en direktjordad högspännings- ledning går längs med en annan ledning som riskerar att bli ledande. I dessa fall kan så kallad induktion uppstå. Ett exempel är viltstängsel längs vägarna.18 För att begränsa elsäkerhetsriskerna vid elvägen är det viktigt att den som innehar en direktjordad högspänningsledning får kännedom om nya tillkommande lågspänningsanläggningar, så- som en elvägsanläggning, så att denne kan vidta adekvata säkerhets- åtgärder för att förebygga risk för person- eller sakskada. Om led- ningen exempelvis inte är utförd i brottsäkert utförande kan det behöva vidtas åtgärder för att säkerställa att en nedfallen ledare inte medför risker i elvägen. För att underlätta för både innehavaren av elvägen och innehavaren av kraftledningen är det av vikt att dessa risker beaktas vi projektering av elvägen genom samråd med inne- havare av nätkoncession inom det aktuella området med avseende på elsäkerhetsrisker kopplade till kraftledningar. Ägare av de direkt- jordade näten bör involveras tidigt i processen så att de kan arbeta med förebyggande åtgärder för att inte påverka tidplanen för imple- mentering. Elvägsanläggningar innehåller vidare utrustning som kan ha en påverkan på elkvaliteten i anslutande nät. Om många elvägsfordon befinner sig i närheten av varandra på en elväg medför det en större ansamling av frekvensomriktare. Det är därför viktigt att elvägars påverkan på elkvaliteten i anslutande nät utreds för att fastställa om åtgärder behöver vidtas för att bibehålla en god elkvalitet. Frågor avseende elsäkerhet och EMC bör beaktas tidigt och samråd i dessa frågor bör ske med innehavare av nätkoncession samt med som är tillsynsmyndighet för frågor rörande elsäkerhet och EMC. 18För dessa fall har elnätsbranschen har tagit fram anvisningar för hur dessa risker kan be- gränsas, se EBR IN055. Elvägar kan ha en påverkan på totalförsvarets verksamhet, särskilt genom elektromagnetiska störningar och störningar vid signal- spaning. Det är därför viktigt att Försvarsmakten kontaktas för samråd med avseende på EMC. Utredningen konstaterar att samråd vid byggande av väg enligt gällande lagstiftning alltid ska ske med Försvarsmakten så snart totalförsvaret berörs och beträffande frågor av riksintresse för totalförsvaret (3 kap. 9 och 10 §§ ). Något behov att ytterligare reglera samråd med Försvarsmakten i väglagen finns därför inte. Det är dock viktigt att notera att samråd med Försvarsmakten bör ske tidigt i planläggningsprocessen. Som redovisats ovan gäller bestämmelserna om byggande av väg i väglagen också för en kommun som övertagit väghållaransvaret för allmän väg i tätort. Detta tillägg beträffande samrådsförfarandet kommer således även att gälla om en kommun skulle bygga en elväg på en allmän väg. För det fall att kommunen skulle bygga elväg inom gatumark gäller bestämmelserna i (2010:900) och . Det är viktigt att frågor avseende nätkapacitet samt elsäkerhet och EMC beaktas tidigt i planläggningsprocessen. Nedan redovisas en skiss över planläggningsprocessen. Bedömning: Den som avser bygga en elväg bör underrätta be- rörda innehavare av nätkoncession enligt ellagen samt Elsäker- hetsverket redan vid planeringen av en elväg. Reglering av detta kan lämpligen ske inom ramen för interna pla- neringsprocess såsom i Åtgärdsvalsstudien. Planläggningsprocessen regleras i väglagen. Den syftar till att förfar- andet vid byggande av transportinfrastruktur ska få en god anknyt- ning till övrig samhällsplanering och till miljölagstiftningen. Planläggning och annan prövning enligt väglagen som avser an- vändning av ett mark- eller vattenområde som också har prövats eller ska prövas enligt annan lag ska samordnas med den planläggningen och prövningen, om det lämpligen kan ske (13 §). Processen innebär att planläggningen av vägar förankras bland annat i kommunernas planering och att de som berörs i olika processteg får goda möjlig- heter till insyn och ges möjlighet att framföra synpunkter. Under processen analyseras och beskrivs väganläggningens lokalisering och utformning. Slutligen läggs lokaliseringen och detaljutformningen fast. Figur 7.3 Trafikverkets planläggningsprocess Som redovisats ovan skiljer sig ett elvägsprojekt från ett sedvanligt vägprojekt på så sätt att det kräver anslutning till det koncessio- nerade nätet, vilket innebär att kapacitetsfrågan aktualiseras. Vidare måste elsäkerhetsfrågor och EMC beaktas. Som redovisas kräver kapacitetsfrågan tidig samordning eftersom tillståndsprocesser för nya ledningar är tidskrävande. Frågor rörande elsäkerhet och EMC måste också utredas och planeras . Detta innebär att berörda innehavare av nätkoncession enligt ellagen behöver få tidig informa- tion om att en elväg planeras för att ha möjlighet att beakta elvägs- projektet vid sin planering och i sina nätutvecklingsplaner så det kan säkerställas att kapacitetsfrågan kan beaktas på ett tidigt stadium i processen. Berörda innehavare av nätkoncession bör därför under- rättas om elvägsprojektet på ett tidigt stadium i processen – redan innan det formella samrådsförfarandet. och För- svarsmakten bör också underrättas om elvägsprojektet i samband med detta beträffande elsäkerhetsfrågor och EMC. Regleringen av ett sådant tidigt samråd beträffande planering av elvägar där staten är väghållare kan lämpligen ske inom ramen för interna planering Åtgärdsvalsstudien. 7.2.4Avgifter och övriga villkor för att använda elväg Förslag: Väglagen ska kompletteras med en hänvisning att det finns bestämmelser om avgifter och övriga villkor för att använda en elväg som utgör allmän väg och för vilken staten är väghållare i lagen om villkor i elvägssystemet. I väglagen hänvisas till att ytterligare bestämmelser om avgifter för att använda en väg finns i lagen om infrastrukturavgifter på väg (29 §). I samma bestämmelse sägs att regeringen får meddela före- skrifter om avgift för färd på en färja. Några andra bestämmelser om avgifter på väg finns inte i väglagen. Som redovisats ovan anser utredningen att avgifter och övriga villkor för att använda en elväg bör regleras i en särskild lag. Utred- ningen föreslår att 29 § väglagen kompletteras med en hänvisning till att det finns bestämmelser om avgifter och övriga villkor för att an- vända en elväg i lagen om villkor i elvägssystem på motsvarande sätt som gäller för infrastrukturavgifter på väg. Se avsnitt 7.1.2 ovan samt nedan under avsnitt 7.5.1. En utgångspunkt för utredningen är att elvägar är undantagna från koncessionsplikt enligt ellagen. Som redovisats ovan har Nätkon- cessionsutredningen föreslagit att interna nät bör få byggas eller användas utan tillstånd inom, eller i omedelbar närhet till, trafikleden för att tillgodose elbehovet hos fordon eller trafikleden med till- hörande anläggningar. En trafikled inkluderar enligt 2 kap. 22 § el- lagen bland annat allmän väg, och det undantag som är under beredning kommer även att inkludera gatumark. Förslaget innebär en utvidgning och förenkling av motsvarande undantag i nuvarande IKN-förordning. noterar att starkströmsledningar som försörjer trafikleder med el visserligen kan behöva dras långa sträckor. Eftersom ledningarna bara dras i anslutning till trafikleden innebär det ändå att ledningarna får en begränsad utbredning. Vidare är det område inom vilket led- ningarna dras också väl avgränsat. Med beaktande av detta bör det föreslagna undantaget från kravet på nätkoncession därför inte in- verka på koncessionspliktig nätverksamhet. Nätkoncessionsutred- ningen anför vidare att ledningar som används för att tillgodose en trafikleds elbehov bör undantas från koncessionsplikt oberoende av om ledningarna används för överföring för egen räkning eller inte. Undantaget ska gälla om ledningarna dras inom trafikleden eller i omedelbar anslutning till denna.19 Förslaget är under beredning på departementet och beslut väntas . Lagstiftningen väntas träda i kraft . I ellagen ges föreskrifter om elektriska anläggningar och om handel med el i vissa fall. En elektrisk starkströmsledning får enligt huvud- regeln inte byggas eller användas utan tillstånd (nätkoncession) (2 kap. 1 §). (Ei) prövar normalt frågor om nät- koncession enligt detta kapitel, om inte annat anges (2 kap. 1 a §). En nätkoncession kan avse en ledning med i huvudsak bestämd sträckning (nätkoncession för linje) eller ett ledningsnät inom ett visst område (nätkoncession för område). På grund av elnätssystemets specifika egenskaper (grundläggande infrastruktur, monopolistiska strukturer med reglerad prissättning och förutsättning för en väl fungerande konkurrens på den avreg- lerade delen av elmarknaden) är behovet av regler formaliserat i ellagen. Ett nätföretags främsta skyldighet är förstås att upprätta och bibehålla sitt elnät. Därutöver följer med innehav av en nätkon- cession en rad ytterligare skyldigheter enligt ellagen. Ellagen är skriven så att den endast gäller koncessionspliktiga nät. Alla skyldigheter gentemot kunder, andra marknadsaktörer och det allmänna gäller bara nätkoncessionshavare.20 19SOU 2019:30 Moderna tillståndsprocesser för elnät, s. 89 f. 20SOU 2019:30 Moderna tillståndsprocesser för elnät, s. 63 f. Ett strikt krav på nätkoncession för alla starkströmsledningar skulle leda till praktiska problem. Regeringen har därför fått bemyndigande att besluta om undantag. Undantagen från koncessionsplikt finns i IKN-förordningen. Om ett elnät är undantaget från koncessions- plikt är ellagen inte direkt tillämplig. Därmed faller, åtminstone enligt den nationella lagstiftningen, till exempel skyldigheterna att överföra el för annans räkning, ansluta anläggningar och att tillämpa objektiva och icke-diskriminerande nättariffer. I flera fall är det tillåtet att ha underabonnenter i ett IKN. Dessa kunder skyddas därmed inte av ellagens bestämmelser och saknar enligt den natio- nella lagstiftningen flertalet rättigheter som till exempel möjligheten att byta elleverantör.21 Utredningen hänvisar här till Eis uppdrag avseende översyn av undantagen från på nätkoncession enligt el- lagen, se avsnitt 7.1.1 ovan. Särlagstiftning om brukaravgifter och övriga villkor i elvägssystemet Som redovisats ovan anser utredningen det motiverat att införa en särreglering av avgiftsuttag och villkor för elväg i stället för att föra in justeringar i ellagen då elvägar ska vara undantagna koncessions- plikt. 7.4Infrastrukturavgifter på väg och installationer för alternativa drivmedel Lagen om infrastrukturavgifter på väg Utöver vissa kompletterande bestämmelser i väglagen föreslår utred- ningen att det införs en särlagstiftning som reglerar brukaravgifter samt övriga villkor i elvägssystem. Denna struktur är baserad på modellen för infrastrukturavgifter på väg.