sou · H9B367 · 2021-07-30 00:00:00 — Utredningen har identifierat tre pågående projekt med denna metod, utredningen har fått indikationer på att det dessutom finns flera pågående projekt. De projekt som utredningen har identifierat drivs av gödseltillverkaren , gödseltillverkaren till- sammans med energibolaget samt gruvdriftskoncernen . Yaras arbete med att från grön vätgas producera kvävemineral- gödsel består av tre projekt i (Porsgrunn), (Pil- bara) och (Sluiskil). I projekteras för att fram- ställa vätgas med vattenkraft som energikälla. Enligt planen ska fabriken stå klar och ska kunna producera ammoniak. Enligt Yaras beräkningar kommer produktionen med- föra utsläpp på CO2-ekv/kg N. planerar att ställa om produktionen i norska Porsgrunn till helt fossilfri drift med hjälp av vätgas. Vid anläggningen tillverkas ammo- niak . Vid Yaras projekt i projekteras för att pro- ducera vätgas från solenergi och vid Yaras projekt i är planerna att använda havsbaserad vindkraft. I den australienska an- läggningen planeras för en produktion om 3,5 tusen ton ammoniak och i den holländska 70 tusen ton. Enligt Yaras plan ska de vara i kommersiell drift (Pilbara) och 2025 (Sluiskil). I har energiföretaget och gödseltillverkaren ett pågående projekt för att producera vätgas med sol- celler som energikälla. Företagen bygger en fabrik för tillverkning av grön vätgas som ska vara i drift . Kapaciteten uppskattas ligga på ammoniak . Bygget av fabriken beräknas kosta och företagen räknar med stöd från såväl EU som från den spanska regeringen. Det finns även planer på att bygga ytterligare två fabriker. Det finns även planer på att tillverka fossilfri mineralgödsel genom användning av grön vätgas i . har startat ett projekt som kallas . I projektet har utgångspunkten varit teknik för att återvinna fosfor ur gruvavfall men projektet har underhand ut- vecklats. är ambitionen att även producera insatsvaror, däribland vätgas från fossilfri energi. Målet i är att genom fossilfria processer återvinna gruvavfall från järnmalmspro- duktion och omvandla det till produkter vilka EU klassificerar som kritiska råmaterial. Fosformineral och sällsynta jordartsmetaller är på grund av EU:s importberoende av stor betydelse för vår ekonomi. Full produktion, efter miljötill- stånd och byggnation uppskattas kunna uppnås 2027. När produktio- nen är i gång beräknas man kunna producera 5 gånger behov av fosformineralgödsel. Man avser även att producera grön ammoniak som sedan kan användas för tillverkning av mineralgödsel. I projektet räknar man med att produktionen av mineralgödsel kommer inne- bära uteblivna utsläpp om upp koldioxid (motsvarande av utsläpp ) jämfört med alternativet att öka produktion av mineralgödsel med den teknik som traditionellt används . i detta kapitel har utredningen räknat på att utsläppen av växthusgaser kopplat till mineralgödselproduktionen skulle minska med drygt CO2e/år om alla mineralgödsel som används i skulle vara producerad i eller med motsvarande standard och krav. Skulle i stället alla gödsel komma från den fossilfria gödseln skulle utsläppen minska med ytterligare nästan CO2e/år. Se tabellen nedan. Tabell 10.7 Jämförelse av olika tekniker för framställning av kvävegödsel Utsläpp av CO2 respektive kr per kg CO2e/kg N CO2e/kg N 18,2–36,/kg N Importerad kvävemineralgödsel från tredje land CO2e/kg N Källa: Egen bearbetning av information från , , Greppa Näringen m.fl. Högre kostnader för den fossilfria gödseln Den gödsel som produceras från grön vätgas kommer att bli dyrare än den mineralgödsel som tillverkas från fossilråvara . Priset som jordbrukaren kommer att få betala för gödseln som tillverkas från grön vätgas är inte lätt att förutse men enligt de uppskattningar som gjorts inom Yaras projekt väntas priset bli 2–4 gånger så högt jäm- fört med den gödsel som producerar . För att sänka kostnaden för inköp av den fossilfria mineralgöd- seln skulle subventioner kunna införas av produktion och eller kon- sumtion. Det finns inte något beslut om produktion av fossilfri mineralgödsel i . Det är därför inte möjligt för utredningen att gå vidare och lägga något skarpt förslag i denna fråga. Utredningen har därför analyserat möjligheterna att subventionera konsumtionen. Utredningen har analyserat konsekvenserna av att införa ett stöd i form av ett så kallat eco-scheme. Ett eco-scheme är en form av stöd som förhandlas i den pågående jordbruksreformen och är tänkt att ges som ettårigt stöd för gårdsstödsberättigad areal. Ett sådant stöd skulle betalas ut per hektar åker som använder fossilfri kvävegödsel och baseras på en genomsnittlig kostnadsökning för användningen av den dyrare fossilfria gödseln. Utredningen har räknat på att kost- nadsökningen är mellan 10–/kilo eller 2–4 gånger högre än . Utredningen räknar vidare på en genomsnittlig kvävegiva på /hektar. Vid användning av den fossilfria gödseln skulle kost- nadsökningen bli mellan 745–/hektar. Om ett stöd skulle omfatta all (2 ) som brukas i skulle kostnaden uppgå till mellan 1,9–5,. Skulle den areal som gödslades med mineralgödsel- kväve 2018/2019 (1 ) omfattas skulle kostnaden uppgå till 1,2–3,. Ett stöd skulle kunna riktas mot en viss gröda ex. höstvete som är den gröda där mest kvävegödsel används. För höstvete ligger den rekommenderade mängden kvävegödsel per hektar på, i genomsnitt /ha. Arealen höstvete var , vilket var rekord. Kostnaden skulle då bli mellan 660 miljoner–. Ett stöd till fossilfri gödsel som utformas dagens miljöersätt- ningar kan vara förenligt med under förutsättning att ersättning ges maximalt för den merkostnad som uppstår. Ett stöd som utformas som ett frikopplat inkomststöd, ett så kallat eco-scheme, kan vara svårare att få WTO-kompatibel. Det kan dock vara förenligt med under vissa förutsättningar, att det är ett enhetligt stöd per hektar som är frikopplat (även träda och betesmark måste då vara ersättningsberättigad areal). För denna typ av stöd finns möj- ligheten att ge ett högre stöd än kostnadsskillnaden mellan fossilfri och fossil gödsel. En fördel med att införa ett stöd inom den gemensamma jord- brukspolitiken är att statsstödsreglerna inte behöver beaktas särskilt. En nackdel är att stödet skulle sluka stora delar av budgeten och i praktiken lägga fler krav på branschen utan att förstärka lönsamheten. Ett alternativ till att införa ett eco-scheme skulle vara att införa ett nationellt stöd genom en biopremie. Fördelen med ett sådant stöd skulle vara att ersätta jordbrukaren för den faktiska kostnaden som det högre priset på gödseln innebär. Nackdelen med ett sådant stöd skulle vara att det sannolikt skulle kräva ett statsstödsgod- kännande. Den kvävemineralgödseln som planeras att produceras med grön vätgas kommer att bli dyrare än dagens gödsel. För att priset för göd- seln ska hållas ner skulle staten kunna gå in och subventionera an- tingen produktionen och/eller konsumtionen av gödseln. Det finns planer på att producera fossilfri gödsel i men det finns inga fattade beslut om att realisera dessa planer. Ut- redningen menar att det därför inte är möjligt att lämna några förslag kopplat till subvention av produktionen av fossilfri gödsel. Ett sådant stöd skulle kunna övervägas när planerna på produktionen har kom- mit längre. Utredningen menar att stöd till investeringar i produk- tionsanläggningar bör kunna omfattas av stöd genom det s.k. Industri- klivet och/eller Klimatklivet (se kapitel 14 Bakgrund klimat). När det gäller konsumtionen konstaterar utredningen att den fossilfria gödseln ännu inte finns tillgänglig på marknaden. Här kon- staterar utredningen att Yaras anläggningar väntas vara i drift . Utredningen utgår också från att den fossilfria gödseln kom- mer att finnas i begränsad omfattning, initialt. Eftersom den fossilfria gödseln inte finns på marknaden än är det svårt att bedöma om jordbrukarna som köper denna kommer att kunna föra vidare de ökade kostnaderna som den dyrare gödsel innebär för produktionen. Lantmännen har räknat på hur den fossilfria gödseln skulle påverka priset som konsumenten betalar för bröd som bakas på det spannmål som odlas med fossilfri gödsel. Enligt Lantmännens beräkningar skulle en brödlimpa bli dyrare. Historiskt har det dock varit svårt för jordbrukarna att föra ökade kostnader vidare i livsmedelskedjan då varken distributörer, handel eller konsu- menter har varit beredda på att betala för de mervärden som pro- duceras. En risk med att gå ut och lova subventioner av en produkt redan innan den finns på marknaden är att priset på produkten sannolikt kommer att anpassas efter subventionen. Utredningen menar därför att ett sådant förslag skulle störa marknaden och utredningen avser inte att lämna något sådant. I utredningens förslag till utvidgat upp- drag till bör även den fossilfria gödseln följas upp när det finns på marknaden. Utredningen menar att det i samband med denna uppföljning finns möjlighet att omvärdera utredningens bedömning att det inte är lämpligt med ett konsumtionsbaserat stöd. Utredningen har konstaterat att insatser för att både hushålla och effektivisera användningen av såväl mineralgödsel som stallgödsel och andra organiska gödselmedel behöver öka. Utredningen har också konstaterat att de investeringsstöd som finns till precisionsodling och effektivare stallgödselhantering i nuvarande landsbygdsprogram behöver fortsätta. Utredningen kan vidare konstatera att det pågår teknikutveckling för att öka möjligheterna att återvinna näringsämnen från renings- verken och på så sätt återföra näringsämnen från stad till land. Det pågår även diskussioner om att driva på denna utveckling genom att införa mål för återföring av såväl kväve som fosfor från reningsverk. Parallellt med detta har har fått i uppdrag att ut- reda produkter eller materialflöden där kvotplikter för användningen av återvunnen råvara skulle vara lämplig att införa. lämnades betänkandet Hållbar slamhantering (SOU 2020:3) till reger- ingen. Denna bereds inom . ningen konstaterar sammantaget att ett arbete pågår vad gäller åter- föring av näringsämnen från stad till land och att det därför inte finns anledning för utredningen att gå före med något förslag på detta område. Det är stora skillnader i tillförseln av kväve från mineralgödsel, stallgödsel, biogödsel och slam. Den mängd kväve som tillförs genom mineralgödsel uppgår till kväve, från stallgödsel och från biogödsel och slam . Ut- redningen konstaterar därför att det även framöver kommer finnas ett behov av att tillföra mineralgödsel. Produktionen av kvävemineralgödsel är energiintensiv och med- för stora utsläpp av växthusgaser. Det är därför angeläget att minska dessa utsläpp. Det finns planer på att producera fossilfri vätgas runt om i världen och så även i även om inga beslut är fattade . Det finns inte heller någon fossilfri gödsel på marknaden . finns stora skillnader i produktionen av kvävemine- ralgödsel beroende på om gödseln tillverkas inom EU eller utanför. Genom att införa styrmedel som träffar gödselproduktionen utanför EU skulle utsläppen från produktionen av det gödsel som används i kunna minska avsevärt. Investeringsstöd till precisionsodling och effektivisering av stallgödselhantering Utredningen rekommenderar att de investeringsstöd för preci- sionsodling och effektivisering av stallgödselhanteringen som finns inom den gemensamma jordbrukspolitiken bör fortsätta även i nästa programperiod. Det finns inom nuvarande landsbygdsprogram möjligheter att få be- viljade stöd till precisionsodling och effektivisering av stallgödsel- hantering. I nuvarande landsbygdsprogram 2014–2020 finns det avsatta för investeringar för att minska jordbrukets utsläpp av växthusgaser och ammoniak. Ett fåtal investeringsstöd har be- viljats för inköp av kvävesensor. Den största mängden beviljade stöd återfinns dock som stöd till investeringar för en effektivare hanter- ing av stallgödsel. Fördelen med precisionsodling och precisionsgödsling är att jord- brukaren kan sprida rätt mängd gödsel på rätt plats, vilket förväntas leda till mindre tillförsel av gödsel per producerad vara, lägre risk för övergödning och sammantaget lägre klimatpåverkan. Antalet kväve- sensorer i det svenska jordbruket ligger på cirka 250 och antalet jordbrukare som använder den kostnadsfria satelittjänsten som finns genom Greppa Näringen är uppskattningsvis mellan 5 000 och 7 000. Det finns således potential att öka användningen av precisionsodling. När det gäller effektivare stallgödselhantering kan utredningen kon- statera att ett bättre utnyttjande av kvävet i stallgödsel ger en minsk- ning av utsläppen av växthusgaser både i form av läckage från själva stallgödseln men även i form av minskat behov av att tillföra nytt kväve till växterna. Stöd till produktion av fossilfri mineralgödsel Utredningen rekommenderar att staten framöver bör genom ex. Industriklivet och/eller Klimatklivet kunna stödja de planer på produktion av fossilfri mineralgödsel som finns i . Som utredningen konstaterar under rubrik 10.2.4 att det finns planer på att producera fossilfri gödsel i . Då dessa planer inte är beslutade än har utredningen bedömt att det inte är möjligt att lägga några skarpa förslag kopplat till subvention av sådan produktion. Utredningen bedömer dock att de produktion av fossilfri gödsel i bör kunna vara kvalificerade för stöd enligt Industriklivet44eller Klimatklivet45. Genom att stödja en inhemsk produktion av fossilfri kvävemi- neralgödsel skulle både minska utsläppen av växthusgaser kopplat till produktionen av mineralgödsel och det skulle även öka försörjnings- förmågan i . 44Förordning (2017:1319) om statligt stöd till åtgärder som bidrar till industrins klimatom- ställning. 45Förordning (2015:517) om stöd till lokala klimatinvesteringar. Carbon Border Adjustment Mechanism Utredningen rekommenderar att förhåller sig positiva till införandet av ett verktyg för prissättning på koldioxid på pro- dukter, bl.a. mineralgödsel, som importeras till EU från tredje land s.k. Carbon Border Adjustment Mechanism (CBAM). Mineralgödselproduktionen inom EU har lägre utsläpp av växthus- gaser än mineralgödsel som kommer från andra delar av världen. Det är mer än dubbelt så höga utsläpp från det kvävemineralgödsel som produceras utanför EU. Att skillnaden i utsläppen är så stora beror till viss del på att olika råvaror (naturgas, kol, olja) används och att produktionsanläggningarna är olika effektiva. Den största orsaken anses dock vara att det i finns katalytiska filter som renar bort den lustgas som bildas i tillverkningen. Detta steg har till- kommit i som en följd av att anläggningarna är anslutna till systemet med utsläppshandel. har aviserat att man ska komma med förslag till ett verktyg för att prissätta koldioxidutsläpp för varor med höga utsläpp som importeras till EU eller en s.k. Carbon Border Adjust- ment Mechanism (CBAM). Utredningen konstaterar att ett sådant verktyg har potential att minska utsläppen från den mineralgödsel som importeras till EU. Om all kvävemineralgödsel skulle produce- ras med samma standard och krav som finns inom EU skulle utsläp- pen från den mineralgödsel som används i kunna minskas med drygt170 CO2e . 11.1.1Användning av ensilageplast i jordbruket Ensilering är en metod som används för att lagra och bibehålla när- ingsvärdet i ett foder (vall, spannmål). används i huvudsak fyra metoder för ensilering av foder. Dessa är plansilo, limpa, tornsilo, slang och balar i olika storlekar. För att lyckas med ensileringen krävs en syrefattig miljö vilket oftast åstadkoms med hjälp av inne- slutning med plast. För ensilering i tornsilo används i de flesta fall i stort sett ingen plast. De övriga systemen används plast, i minst omfattning i en plansilo och mest vid ensilering i balar. En plansilo består av väggar, oftast i betong men även trä förekommer i mindre omfattning, mellan vilka vallfodret placeras packas och täcks med en plastfolie. Samma plast används vid ensilering i limpa som sker direkt på marken. System med ensilering i slang kräver en elastisk plast och system med balar kräver så kallad sträckfilm som är ännu mer elastisk. Vid ensilering är det viktigt att vallfodet packas och innesluts ordentligt för att undvika luftfickor. orsakar bakterietillväxt som leder till försämrad kvalitet, förluster i form av bland annat koldioxid och risk för att foder måste kasseras. Enligt studier kan val av en- silagesystem ha stor betydelse för uppkomsten av så kallade lagrings- förluster. Det finns för- och nackdelar med de olika systemen. Vilket system som väljs beror av djurslag, antal djur, markens arrondering, stallbyggnaders utformning med mera. De olika ensileringsmetoderna kräver även tillgång till olika typer av arbetsmaskiner. Till ensilering används olika plastprodukter samtliga baserade på poly- eten; ensilagesträckfilm (balar), plansilofilm (plansilo) samt tubplast (tub) är de främsta produkterna (applikationer). Polyeten tillverkas i hela världen och även i (i ). Polyeten framställs från etengas som i sin tur traditionellt sett ut- vinns från olja eller naturgas. Etengas kan även framställas av etanol från förnybara källor så som sockerrör, majs, säd, matavfall och rest- produkter från skogen. Polyeten som nyråvara kan även ersättas med återvunnen polyeten. Oavsett om råvaran är från fossil, förnybar eller återvunnen källa blir de grundläggande egenskaperna de samma och slutprodukterna är fullt återvinningsbara1. Sverigebaserade producenten har flera fabriker i varav en fabrik i och en fabrik i som producerar ensilageplast. Produkterna extruderas2 från pelletsform i främst två olika teknologier, blåst (en. Blown) eller plangjuten (en. Cast), där den blåsta tekniken dominerar ensilageplaster globalt. Trioworld producerar endast ensilageplaster med den blåsta tekniken då den lämpar sig bäst ur kvalitetssynpunkt för applikationerna. I processen smälts pellets av olika polymerkomponenter för att i kombination med flera skikt bilda en plastfilm med de önskade egenskaperna. Pro- cessen drivs enbart av elektricitet och det spill som uppstår under pro- duktion återförs kontinuerligt i processen. Ensilageplast säljs på en global marknad med producenter i ett flertal länder. Eftersom det är många marknader som både har egen produktion och stor import är det hård konkurrens på dessa pro- dukter, detsamma gäller den svenska marknaden. Produkterna finns i en mängd olika kvalitéer, färger och dimensioner. Då det är en säsongbaserad användning av ensilageplast, sker försäljningen under olika tidsperioder i olika delar av världen men är den enskilt största marknaden. Produkter produceras både mot lager (inför säsong) och mot direkta behov (i säsong). 1Detta förutsätter dock att produkterna inte är s.k. barriärplaster som innehåller material så som polyamid/EVOH eller innehåller bionedbrytbara plaster. 2Extrudering är en metod där ett material bearbetas under höga temperaturer, tryck och skjuv- krafter och pressas genom ett formande munstycke. 11.1.3Insamling och återvinning av ”lantbruksplast” I finns ett frivilligt insamlingssystem för ”lant- bruksplast”. Systemet är skapat av den ideella branschföreningen (SvepRetur). SvepRetur är en bransch- förening för tillverkare, importörer och återförsäljare av ensilagefilm, plastsäckar och odlingsfolie. SvepRetur har som mål att av lantbrukens använda plast ska samlas in och att av den insamlade plasten ska sedan gå till materialåtervinning. Arbetet finansieras med hjälp av en avgift som tas ut genom ett påslag på priset på plasten. Återvinningsavgiften ligger på per kilo plast vilket kan jämföras med att det är ungefär ett kilo plast i en rundbal. SvepRetur upphandlar en entreprenör för att sköta insamlingen och det är Kretslopp och () som är upphandlade att sköta detta. lämnade svenska jordbrukare in plast för återvinning. Detta kan jämföras med att det 2019 betalades in avgif- ter till SvepRetur motsvarande plast. Att det är en större mängd plast som samlas in än som sätts ut på marknaden beror framför allt på två saker. Dels innehåller den insamlade plasten en del förordningar i form av smuts och vatten och dels importeras en del plast som inte deklareras i systemet (svepretur). Insamlingen sker genom att jordbrukaren själv transporterar plasten till någon av SvepReturs insamlingsplatser vid bestämda datum, . Utgångspunkten är att ingen jordbrukare ska ha längre än 2 mil till närmaste insamlingsplats. Enligt uppgift har även börjat med insamlingsplatser som är öppna året om. Det finns även möjlighet att beställa gårdshämtning till en fast avgift samt ett abon- nemang med gårdshämtning. har sett att antalet gårdshämtningar har ökat. För att plasten ska vara så enkel som möjligt att hantera i insam- lingssystemet och den efterföljande återvinningen har SvepRetur tagit fram en vägledning3. gick den insamlade plasten på export till . I tvättades plasten, packades om och skickades sedan till för granulering. En del av granulatet skickade sedan tillbaka till . 2018 stoppade exporten av plast till och där- efter har den insamlade plasten blivit kvar i . 2019 tog i drift en plaståtervinningsanläggning i Kors- berga i . Anläggningen har bland annat fått stöd via Klimat- klivet. Kapaciteten i anläggningen ligger på plast . Bolaget planerar för att ta en ny produktlina i drift 2022 och man har även planer på en tredje produktlina inom . När plasten kommer in i anläggningen tvättas den för att ta bort de föroreningar som kan finnas (mestadels grus, jord och ensilage- rester). Efter att plasten har tvättats så torkas den, rivs och smälts sedan ner och blir till plastgranulat. Dessa granulat kan sedan säljas vidare till plastindustrin. kunde den insamlade plasten till avsättas som råvara till nya plastprodukter. 11.2Analys av ensilagehanteringen inklusive möjliga åtgärder och styrmedel Under denna rubrik analyseras möjliga åtgärder och styrmedel kopp- lat till jordbrukets användning av ensilageplast. Utredningens analy- ser av insatsmedel redovisas i enlighet med den prioritetsordning som slås fast i kapitel 2 Utredningens uppdrag, under följande rubriker: •Åtgärder och styrmedel för att effektivisera användningen och hushållningen med ensilageplast. •Åtgärder och styrmedel för att främja återvinning av ensilageplast. •Åtgärder och styrmedel för att ersätta den fossila råvaran i en- silageplast mot förnybar råvara. 11.2.1Åtgärder och styrmedel för att effektivisera användningen och hushållningen med ensilageplast Utredningen redovisar här studier där olika ensileringsmetoder jäm- förs, först utifrån livscykelperspektiv och sedan utifrån förluster i systemet (svinn). Utredningen har inledningsvis analyserat skörde- system utan plast där vallfodret skördas som hö. Detta bedöms dock inte vara ett alternativ för svenskt jordbruk i större omfattning. Väd- ret är den största utmaningen för att få en bra vallskörd och minska risken för förluster. Höskörd kräver fler dagar utan regn jämfört med ensilage då förtorkning på fältet krävs, även om viss del av tork- ningen kan ske inomhus med hjälp av så kallad skulltorkning. För- torkningen på fältet ger enligt grovfoderverk- tyg förluster som vanligen varierar mellan . Vid ensilering är förlusterna mellan 3 . Att förlusterna blir stora beror av att höet måste vändas och att ett torrt material lätt blir sprött och bryts sönder till mindre delar som blir kvar på fältet. Detta gäller framför allt de proteinrika bladen. Höskördesystemen uppmunt- ras i en del länder som en åtgärd för att öka den biologiska mång- falden genom att grödan får möjlighet att släppa ifrån sig fröer dels genom torkningen på fältet, dels som ett resultat av en senare skörde- tidpunkt. Systemet kräver en betydligt större arbetsinsats jämfört med skörd i ensilagesystem.