sou · H9B395 · 2021-12-10 00:00:00 — Det ingår inte i utredningens uppdrag att se över eller föreslå änd- ringar för den övergripande tillämpningen och tillsynen av alkohol- lagen. Utredningen kan dock konstatera att de problem som har rap- porterats i fråga om olikartad tillämpning av alkohollagen, inte lär underlättas om gårdsförsäljning införs. Från vissa håll har föreslagits att hanteringen av tillstånd och tillsyn i fråga om gårdsförsäljning i stället för hos kommunerna bör läggas på en myndighet på central nivå i syfte att bättre åstadkomma en likartad tolkning. Detta skulle dock frångå den systematik som finns i alkohollagen enligt vilken kommunen ansvarar för hanteringen av tillstånd och tillsyn över exempelvis serveringsställen och provsmakningsställen. Det kan också ifrågasättas om det skulle vara en lämplig lösning för de tillverkare som önskar bedriva gårdsförsäljning. Som anförts ovan torde det inte vara ovanligt att dessa redan har, eller avser att ansöka om, tillstånd för servering eller provsmakning. Att föreskriva om att dessa ska vända sig till ytterligare en myndighet som delvis kommer att genomföra motsvarande prövning om exempelvis sökandens lämplighet, innebär en administrativ pålaga som är svår att motivera. Utredningen bedömer därför att det bör vara den kommun där försäljningsstället är beläget som ska pröva ansökningar om gårds- försäljningstillstånd. Kommunerna bör också utöva den huvudsak- liga tillsynen över att bestämmelserna om gårdsförsäljning efterlevs. Det är dock uppenbart att kommunerna behöver en bättre vägledning i sin tillsyn än vad som är fallet , något inte minst granskning visar. Utredningen noterar också att regeringen adresserar den frågan i propositionen om en ny ANDTS-strategi (alkohol, narkotika, dopning, tobak och nikotin samt spel om pengar) –2025 som lämnades till i mars 2021.40 I förslaget till strategi, under avsnittet Långsiktigt mål 1 – Tillgången till alkohol, narkotika, dopningsmedel, tobaks- och nikotinprodukter och spel om pengar ska minska, anför regeringen att den överväger att ge länsstyrelserna i uppdrag att utveckla och kvalitetssäkra arbetet för att uppnå en effektiv och likvärdig alkohol- och tobakstillsyn samt se över länsstyrelsernas mandat och deras möjlighet att utfärda sank- tioner om en aktör har brutit mot alkohollagen. Regeringen anger även att den överväger att se över möjligheterna att stärka Folk- 2020/21:132. Gårdsförsäljning av alkoholhaltiga drycker hälsomyndighetens vägledande uppdrag enligt alkohollagen. Propo- sitionen avslogs av . I anslutning till beslutet att avslå propositionen gav ett tillkännagivande till regeringen om att återkomma med ett förslag till en reviderad och förbättrad ANDTS-strategi. hade regeringen ännu inte svarat eller agerat på tillkännagivandet. gav dock regeringen i uppdrag att ta fram en utbildning riktad mot kommunala alkoholhandläggare kopplad till det tolkningsstöd om serveringsbestämmelserna i alkohollagen (S 2021/05130). På samma sätt som gäller för serveringstillstånd bör kommunen få ta ut en avgift för tillståndsprövningen och för sin tillsyn. I enlig- het med 9 kap. 37 § kommunallagen (2017:725) kommer det vara möjligt för en kommun att anlita en annan kommun att utföra viss tillsyn eller tillståndshantering. Syftet med regleringen i fråga om tillämpningen av alkohollagen är att ge främst mindre kommuner med ett begränsat antal ärenden möjlighet att anlita en annan kom- mun för tillsynsuppgifter och mera komplicerade tillståndsutred- ningar.41 (nuvarande ) har tidigare gett ut en underlätta för berörda tjänste- män på myndigheter och andra som arbetar med frågor som rör alkohollagen. I handboken kommenterades paragrafer i alkoholla- gen, rättsfall, föreskrifter och allmänna råd. Sedan alkohollagen (1994:1738) upphävdes och den nya alkohollagen (2010:1622) inför- des, har ingen ny handbok getts ut. har dock informerat utredningen om att det pågår ett arbete på myndigheten för att ta fram en uppdaterad version av handboken.42 Det är också vanligt att myndigheter utfärdar s.k. allmänna råd. Allmänna råd är regler som skiljer sig från föreskrifter genom att de inte är bindande för vare sig myndigheter eller enskilda. I 1 § författ- ningssamlingsförordningen definieras allmänna råd som sådana generella rekommendationer om tillämpningen av en författning som anger hur någon kan eller bör handla i ett visst hänseende. Genom all- männa råd har exempelvis utfärdat vägledning av- seende bestämmelsen om måttfull marknadsföring i 7 kap. 1 §.43 2017/18:151, s. 50 och 51. 42Manus har varit ute på extern remiss och hanterar vid tiden för detta betänkandes tryck inkomna synpunkter. Planerad publicering är . 43Konsumentverkets allmänna råd (KOVFS 2016:1) om marknadsföring av alkoholdryck till konsumenter. Gårdsförsäljning av alkoholhaltiga drycker Det behövs inget särskilt bemyndigande för att en myndighet ska få besluta allmänna råd på sitt område (prop. 1983/84:119 s. 24). 1998:43, föreskrifter, anges att till kategorin allmänna råd hör regler som rekommenderar hur en person lämpligen kan förfara i vissa situationer men där det ändå står den en- skilde fritt att välja en annan väg för att nå det önskade resultatet. Som allmänna råd räknas numera också sådana regler som skall främja en en- hetlig tillämpning av en viss författning eller som skall bidra till utveck- ling i en viss riktning av praxis men som inte formellt binder den som råden är riktade till. Som redan har påpekats kommer kommunerna att behöva vägled- ning i sin tillämpning av bestämmelserna om gårdsförsäljning, precis som när det gäller andra bestämmelser i alkohollagen. Utredningen bedömer att tillsynsvägledande uppdrag kommer att vara av central betydelse för att säkerställa en likartad tolkning i hela landet. Avseende kraven om hantverksmässighet och de kunskapshöjande arrangemang som gårdsförsäljning ska få ske i samband med, föreslås ges bemyndigande att utfärda mer detaljerade föreskrifter. Även i övriga delar kommer dock myndigheten att ha en viktig tillsynsvägledande roll, vilket bl.a. innebär rådgivning och stöd vad gäller tillämpningen av de nya be- stämmelserna samt uppföljning av kommunernas och länsstyrelser- nas arbete i syfte att främja en likvärdig tillämpning i hela landet. Vid behov bör utfärda vägledning i form av ex- empelvis handböcker eller allmänna råd avseende tillämpningen av reglerna om gårdsförsäljning. På samma sätt som för serveringstillstånd och detaljhandel med folköl, bör ha ett tillsynsansvar vid sidan om kommunen. Utredningen bedömer vidare att kommunen i samband med prövningen av gårdsförsäljningstillstånd, i likhet med vad som gäller vid ansökan om stadigvarande serveringstillstånd, har behov av att inhämta yttrande från . Utredningen föreslår att kommunen vid prövning av gårdsförsäljningstillstånd bl.a. ska ta hänsyn till platsens lämplighet (se avsnitt 10.8.1). Polisen kan i så- dana fall ha relevant information som kommunen inte kan få del av på annat sätt. Det bör därför anges i lagen att en ansökan om gårds- försäljningstillstånd inte ska kunna bifallas utan att Polismyndig- hetens yttrande har inhämtats. Eftersom den som ansöker om gårds- Gårdsförsäljning av alkoholhaltiga drycker försäljningstillstånd i många fall redan torde ha beviljats serverings- eller provsmakningstillstånd och ett remissförfarande därmed redan har genomförts med avseende på den aktuella tillverkaren och till- verkningsstället, bör den tillkommande administration som det nya remissförfarandet medför för vara begränsad. Förslag: Reglerna i alkohollagen om erinran, varning och återkal- lelse vid misskötsel ska gälla också för gårdsförsäljning. I alkohollagen finns bestämmelser som anger att den som missköter sitt serveringstillstånd kan meddelas en erinran, varning eller åter- kallelse av tillståndet (9 kap. 17 och 18 §§). En erinran eller i allvar- ligare fall eller vid upprepade förseelser, en varning, kan meddelas om tillståndshavaren inte uppfyller de krav som gällde vid tillstån- dets meddelande eller om denne inte följer villkor som gäller för ser- vering enligt lagen eller de villkor eller föreskrifter som meddelats med stöd av lagen. Ett tillstånd ska återkallas om det inte längre ut- nyttjas, om det med tillståndshavarens vetskap har förekommit brottslig verksamhet på serveringsstället utan att denne har ingripit eller om tillståndshavaren har brutit mot alkohollagen eller vad som i övrigt gällt för tillståndet på ett sådant sätt att varning inte är en tillräcklig ingripande åtgärd. Tillståndet kan också återkallas om en eller flera varningar har utdelats utan att de förhållanden som föran- lett varningen har åtgärdats. På samma sätt som vid servering av alkoholdrycker, bör kommu- nen kunna ingripa om ett gårdsförsäljningstillstånd skulle misskötas. Därvid bör samma sanktionssystem gälla som vid servering. Gårdsförsäljning av alkoholhaltiga drycker 10.8Förutsättningar och giltighetstid för gårdsförsäljningstillstånd Förslag: Gårdsförsäljningstillstånd får bara meddelas den som vi- sar att han eller hon är lämplig att utöva verksamheten med hän- syn till sina personliga och ekonomiska förhållanden samt om- ständigheterna i övrigt och att verksamheten kommer att drivas i enlighet med de krav som ställs upp i alkohollagen. Sökanden ska genom att avlägga ett prov också visa att han eller hon har de kunskaper om lagen och anslutande föreskrifter som krävs för att på ett författningsenligt sätt bedriva gårdsför- säljning. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestäm- mer ska få meddela föreskrifter om sådana kunskapsprov och om undantag från skyldigheten att avlägga ett kunskapsprov. Om gårdsförsäljning på grund av försäljningsställets belägen- het, studiebesökets eller föreläsningens utformning eller av andra skäl kan befaras medföra olägenheter i fråga om ordning och nyk- terhet eller särskild risk för människors hälsa, ska tillstånd till gårdsförsäljning kunna vägras även om övriga krav är uppfyllda. Den som har fått tillstånd ska anmäla till kommunen när verk- samheten påbörjas eller avslutas samt om verksamheten föränd- ras i sin omfattning eller i något annat hänseende som har bety- delse för tillsynen. För tillstånd till gårdsförsäljning bör gälla samma krav som för ser- veringstillstånd enligt 8 kap. 12 § alkohollagen. Det innebär att till- verkaren ska visa att han eller hon är lämplig att utöva verksamheten och att verksamheten kommer att bedrivas i enlighet med de krav som ställs upp i lagen. Vidare bör sökanden genom att avlägga prov visa att han eller hon har den kunskap om lag och föreskrifter som behövs för att på ett författningsenligt sätt bedriva verksamheten. I likhet med vad som gäller för serveringstillstånd bör Folkhälso- myndigheten ges bemyndigande att meddela närmare föreskrifter om kunskapsprov och om undantag från att avlägga sådant prov. Avse- ende serveringstillstånd har meddelat före- skrifter om undantag från kravet på kunskapsprov för bl.a. den som ansöker om ett serveringstillstånd och som har genomfört Gårdsförsäljning av alkoholhaltiga drycker ett godkänt prov och har ett tillstånd som minst motsvarar den aktuella ansökan.44 I enlighet med vad som gäller för serveringstillstånd bör tillstånd kunna vägras även om övriga krav är uppfyllda, om försäljningsstäl- lets belägenhet, studiebesökets eller föreläsningens utformning eller andra skäl gör att man kan befara olägenheter i fråga om ordning och nykterhet eller särskild risk för människors hälsa.45 Exempel på fall där man skulle kunna tänka sig att tillstånd vägras är att det tilltänkta besöksarrangemanget är utformad på ett från alkoholpolitiskt olämpligt sätt, t.ex. genom att tjänsten särskilt kan locka ungdomar. Ett annat exempel kan vara att det utrymme där försäljningen av alkoholdrycker är avsedd att äga rum inte är utformat på ett betryg- gande sätt. I likhet med vad som gäller för servering bör den som har gårds- försäljningstillstånd vara skyldig att anmäla hos kommunen när han eller hon avser att påbörja verksamheten, liksom om avbrott görs eller verksamheten läggs ned. Vidare bör anmälan göras om verksam- heten förändras i sin omfattning eller i något annat hänseende som har betydelse för tillsynen. Förslag: Ett gårdsförsäljningstillstånd ska avse och får som längst ges till . Enligt 8 kap. 2 § andra stycket alkohollagen gäller ett stadigvarande serveringstillstånd tills vidare. Kommunen kan dock om det finns särskilda skäl, begränsa tillståndets giltighet till . Utredningen föreslår i kapitel 11 att gårdsförsäljningsreformen i ett första skede ska införas temporärt . Inför upphävandet ska reformen utvärderas och om inte bärande skäl talar för annat bör lagstiftningen efter utvärderingen förlängas eller göras permanent. Utvärderingen ska bl.a. ta sikte på frågan om gårdsförsäljningens omfattning ryms inom de EU-rättsligt godtagbara ramarna och eventuella effekter för folkhälsan. Om det i lagen anges att ett gårds- 44Folkhälsomyndighetens föreskrifter och allmänna råd om kunskapsprov för serverings- och provsmakningstillstånd. Senaste lydelse FoHMFS 2014:7. 45Jfr 8 kap. 17 § alkohollagen. Gårdsförsäljning av alkoholhaltiga drycker försäljningstillstånd får ges som längst till och med datumet för lagens upphävande, blir förutsättningarna tydliga både för den till- ståndsgivande kommunen och för tillståndshavaren. Exempel på situationer då än kan komma i fråga kan vara om sökandens situation inte kan överblickas för framtiden eller att verk- samheten står inför förändringar. Det bör givetvis vara möjligt för tillståndshavaren att erhålla nytt tillstånd efter tillståndstidens slut, under förutsättning att lagen är i kraft och de krav som ställs i lagen och anslutande föreskrifter är uppfyllda. I likhet med vad som gäller för servering av alkoholdrycker bedömer utredningen att gårdsförsäljning bör omgärdas av alkoholpolitiskt motiverade regler som gäller lokaler, personal, m.m. När det gäller servering finns regler av aktuellt slag i 8 kap. alkohollagen. Även om gårdsförsäljning och servering i flera avseende skiljer sig åt, finns det enligt utredningen skäl att även vid gårdsförsäljning ställa vissa krav på bl.a. försäljningsstället. Risken för ordningsstörningar och onyk- terhet får betraktas som väsentligt mycket större vid servering än vid gårdsförsäljning, eftersom gårdsförsäljning inte innefattar förtäring av alkoholdrycker på stället. Risken för sådana störningar vid gårds- försäljning får anses vara i det närmaste obefintlig, under förutsätt- ning att det finns en grundläggande ordning för hur en sådan försälj- ning ska ordnas. Vid bedömningen av vilken grundläggande ordning som bör gälla för gårdsförsäljning bör reglerna i 8 kap. alkohollagen om servering av alkoholdrycker utgöra en förebild. Förslag: Gårdsförsäljningstillstånd ska omfatta ett visst avgrän- sat utrymme för försäljning av alkoholdrycker. Utrymmet ska disponeras av tillståndshavaren. Tillstånd ska inte få meddelas för flera tillverkare att utnyttja ett gemensamt utrymme. Vid gårdsförsäljning bör på samma sätt som för serveringstillstånd gälla vissa krav på det utrymme där försäljningen av alkoholdrycker Gårdsförsäljning av alkoholhaltiga drycker I den skatterättsliga lagstiftningen ställs vissa krav för att en lokal ska godkännas som skatteupplag, dvs. en lokal där de tillver- kade dryckerna ska förvaras innan de säljs och då skattskyldighet in- träder. Eftersom en tillverkare eller vinodlare som bedriver gårdsför- säljning ska vara godkänd som upplagshavare enligt LAS, kommer dessa krav automatiskt att gälla den lokal där alkoholdryckerna för- varas innan de säljs. Försäljningsutrymmet bör vara särskilt avgränsat, på samma sätt som gäller för serveringstillstånd enligt 8 kap. 14 § alkohollagen. Ut- rymmet bör likaså disponeras av tillverkaren. Det betyder att denne ska ha ett hyresavtal eller på annat sätt visa att han eller hon har nytt- janderätt till försäljningsstället. Det ligger i sakens natur att en sådan nyttjanderätt eller dispositionsrätt inte kan avse ett enstaka tillfälle. I likhet med vad som gäller för servering av alkoholdrycker och detaljhandel med folköl från ett tillverkningsställe, bör det inte vara ett krav att försäljningsutrymmet är inomhus.46 Utredningen har övervägt om det bör vara tillåtet att bedriva gårdsförsäljning från ett ställe där alkoholdrycker serveras, dvs. Man kan exempelvis fråga sig om tillsynen skulle försvåras om olika typer av försäljning, som i vissa delar ska följa olika regelverk, bedrivs på samma plats. Det kommer dock att vara verksamhetsutövarens ansvar att visa för kontrollerande myndig- heter att de regler som gäller för försäljningen efterlevs. Förutsatt att den som bedriver gårdsförsäljning vid sidan av en serveringsverk- samhet kan visa att reglerna som gäller för respektive verksamhet efterlevs, förefaller det svårt att se skäl för att servering och gårds- försäljning inte ska få bedrivas på samma utrymme. Utredningen fö- reslår därför att det ska vara möjligt att bedriva gårdsförsäljning från ett utrymme som också omfattas av ett serveringstillstånd. I 8 kap. 23 § alkohollagen finns en bestämmelse som innebär att ett serveringsställe inte får låta gästerna ta med sig spritdrycker, vin, starköl eller andra jästa alkoholdrycker som har serverats från server- ingsstället. Med servering avses i alkohollagen försäljning till kon- sument för intag på stället.47 Syftet med gårdsförsäljning är givetvis att dryckerna ska medföras från försäljningsstället. Bestämmelsen i 8 kap. 23 § kommer därför inte att hindra gårdsförsäljning av alko- holdrycker från ett serveringsställe, under förutsättning att dryck- 46Jfr 8 kap. 14 § och 5 kap. 5 § andra stycket alkohollagen. 471 kap. 11 § andra stycket alkohollagen. Gårdsförsäljning av alkoholhaltiga drycker erna tas med därifrån. Något undantag från nämnda regel behöver därmed inte införas. I 8 kap. 24 § tredje stycket alkohollagen finns det s.k. förvarings- förbudet. Förvaringsförbudet innebär att alkoholdrycker som inte får serveras på ett serveringsställe, inte heller får förvaras där. Det innebär att det exempelvis är förbjudet för gäster att ta med egna alkoholdrycker till ett serveringsställe med syfte att inta dessa på stället. Överträdelser av förvaringsförbudet är straffsanktionerade enligt 11 kap. 9 § andra stycket 1. Enligt tredje stycket samma para- graf ska dock inte dömas till ansvar om det av omständigheterna framgår att drycken var avsedd för annat än intag på platsen. Frågan är då vad som gäller för drycker som har sålts genom gårdsförsälj- ning och som därefter förvaras på stället under det fortsatta besöket. Det är sannolikt att många som kommer att bedriva gårdsförsäljning också erbjuder servering av något slag. Undantaget i 11 kap. 9 § tredje stycket torde innebära att gårdsförsåld alkoholdryck som för- varas på så sätt att det är tydligt att syftet inte är att inta drycken på platsen, inte bör kunna föranleda straffansvar. Det bör exempelvis vara fallet om dryckerna förvaras hos en garderobiär.48 Från förva- ringsförbudet i 8 kap. 24 § tredje stycket finns dock inte motsva- rande undantag som det i 11 kap. 9 § tredje stycket. Ett i princip likalydande undantag som det i 11 kap. 9 § tredje stycket togs bort från förbudsbestämmelsen i samband med att förvaringsförbudet straffsanktionerades.49 Det kan tolkas som att varje överträdelse av förvaringsförbudet, dvs. oavsett om dryckerna som förvaras är av- sedda att intas på stället eller inte, skulle riskera att föranleda en ad- ministrativ åtgärd från tillsynsmyndigheten mot den som bedriver verksamheten. Av förarbetena framgår dock inte att det fanns en av- sikt i samband med straffsanktioneringen att förändra möjligheterna att ingripa vid sådan förvaring som varit tillåten. Kammar- rätten i har i ett mål uttalat att det enligt dom- stolen finns mycket som talar för att sådan förvaring som varit tillåten enligt [alkohollagen] inte heller med nu gällande regler ska medföra några sank- tioner för den tillståndshavare som bryter mot förvaringsförbudet.50 1994/95:89, s. 99. 2004/05:126. 50Kammarrätten i dom från i mål nr 1724–12. Gårdsförsäljning av alkoholhaltiga drycker I det aktuella målet fann domstolen dock att omständigheterna var sådana att det som inträffat låg klart utanför vad som var tillåtet. Utredningen känner inte till något annat mål där frågan varit föremål för prövning. Utredningen kan konstatera att det därmed finns en otydlighet avseende hur förvaringsförbudet i 8 kap. 24 § tredje stycket ska tolkas när det är fråga om drycker som förvaras uppenbart i syfta att ta med sig dessa från serveringsstället. Hit- tillsvarande praxis talar dock för att sådan förvaring inte kan föran- leda åtgärder mot tillståndshavaren. Klart är dock att förvaringsför- budet givetvis inte hindrar försäljning i fall där dryckerna därefter inte förvaras på försäljningsplatsen. Eftersom tillståndet till gårdsförsäljning ska omfatta också ut- rymmet för försäljningen, kommer utrymmets lämplighet för ända- målet att bedömas i samband med tillståndsprövningen. Till skillnad från vad som gäller för serveringstillstånd bör det inte vara tillåtet för flera tillverkare av alkoholdrycker att utnyttja ett gemensamt utrymme för gårdsförsäljning. Gårdsförsäljning ska vara en möjlighet för enskilda tillverkare av alkoholdrycker att i samband med ett studiebesök eller en föreläsning med anknytning till de ak- tuella dryckerna kunna sälja en mindre mängd av dessa som en sou- venir från besöket. Det naturliga är då att det utrymme där försälj- ningen äger rum ligger i anslutning till det upplevelsearrangemang som erbjuds. Att tillsammans med andra ordna butiker med ett mera varierat utbud skulle vara olämpligt från alkoholpolitiska utgångs- punkter. Förslag: Tillståndshavaren ska utse en (eller flera) försäljnings- ansvarig(a) person(er), som ska anmälas till kommunen i sam- band med ansökan om gårdsförsäljningstillstånd. Den som har utsetts som försäljningsansvarig ska ha fyllt och vara lämplig för uppgiften. Att gårdsförsäljning sker på ett ansvarsfullt sätt är en förutsättning för att tillstånd ska kunna ges och behållas. Av det föregående fram- går att den som söker tillstånd till gårdsförsäljning ska visa att denne är lämplig för uppgiften i olika avseenden och att verksamheten Gårdsförsäljning av alkoholhaltiga drycker kommer att bedrivas på ett sätt som stämmer överens med alkohol- lagen och anslutande författningar. Vid gårdsförsäljning måste man se till att den går rätt till, vilket innebär t.ex. att försäljning inte får ske till minderåriga eller någon som är påverkad av alkohol eller andra berusningsmedel. På samma sätt som gäller för den som har serveringstillstånd bör den som har gårdsförsäljningstillstånd eller någon av denne utsedd försäljningsansvarig person ha tillsyn över gårdsförsäljningen och vara närvarande under hela den tid då försäljningen äger rum. För den försäljningsansvarige bör i likhet med en serverings- ansvarig gälla att denne ska ha fyllt och vara lämplig för upp- giften med hänsyn till sina personliga egenskaper och omständig- heterna i övrigt. Det bör också krävas att den eller de personer som är försäljningsansvariga anmäls till kommunen som har tillsyn över verksamheten. 11Ikraftträdande och frågan om tidsbegränsad lagstiftning Förslag: De föreslagna reglerna om gårdsförsäljning ska föras in i alkohollagen (2010:1622) och tidigast träda i kraft . Reglerna ska gälla från ikraftträdandet, dvs. Bedömning: Regeringen bör innan reglernas upp- hävande låta utvärdera reformen. Om inte utvärderingen talar för annat bör regleringen därefter förlängas i ytterligare en period eller göras permanent. bör meddela föreskrifter om skyldig- het för tillståndshavare att lämna de uppgifter som är nödvändiga för att myndigheten ska kunna föra statistik över gårdsförsälj- ningsverksamheten. De föreslagna reglerna om gårdsförsäljning bör föras in i alkohol- lagen.