sou · H9B336 · 2021-05-05 00:00:00 — Intressebevakarens förordnande kan gälla tills vidare, eller för en viss uppgift (15 §). Flera intresse- bevakare kan utses och det kan bestämmas hur uppgifterna ska för- delas mellan dem. Vem utses som intressebevakare? Intressebevakaren ska vara lämplig för uppdraget och ge sitt sam- tycke. Vid lämplighetsprövningen ska bland annat den föreslagna intressebevakarens skicklighet och erfarenhet beaktas samt uppdra- gets art och omfattning (5 §). Domstolen kan skilja intresse- bevakaren från uppdraget, bland annat om han eller hon visar sig olämplig (16 §). Vi återkommer nedan till den professionalisering som skett genom systemet med allmänna intressebevakare (avsnitt 4.3.3). Intressebevakarens ställning och uppgifter regleras i 29–45 §§ lagen om förmyndarverksamhet. Intressebevakaren är behörig att företräda sin huvudman vid rättshandlingar som gäller huvudmannens egen- dom och ekonomiska angelägenheter, om inget annat har beslutats. Domstolen får också besluta att intressebevakaren ska företräda huvudmannen i ärenden om hans eller hennes person, om huvud- mannen inte kan förstå sakens betydelse. Intressebevakaren är dock inte behörig att företräda sin huvudman i vissa personliga ärenden, exempelvis när det gäller att ingå äktenskap eller erkänna faderskap (29 §). Det finns också andra inskränkningar i intressebevakarens behörighet, bland annat när det gäller att skänka bort eller sälja egendom (32–35 §§). Intressebevakaren ska förvalta huvudmannens egendom så att den kan användas till huvudmannens nytta och för personliga behov. Intressebevakaren ska samvetsgrant bevaka huvudmannens rättig- heter och främja hans eller hennes bästa. Vidare ska intressebevakaren se till att huvudmannen får sådan vård, omvårdnad och rehabilitering som med beaktande av huvudmannens behov och förhållanden samt hans eller hennes önskemål anses lämplig (42 §). Intressebevakaren ska i vissa fall ta reda på huvudmannens åsikt innan åtgärder vidtas, dock inte om huvudmannen inte kan förstå sakens betydelse (43 §). En intressebevakare som i sitt uppdrag uppsåtligen eller av oaktsam- het orsakar huvudmannen skada är skyldig att ersätta skadan (45 §). Utbildning och stöd till intressebevakare Myndigheten för digitalisering och befolkningsdata, ger anvisningar och råd till intressebevakare per telefon eller e-post eller via en chattfunktion. Ett skriftligt vägled- ande materialet finns tillgängligt på myndighetens hemsida.28 28Uppgifter från Myndigheten för digitalisering och befolkningsdata . Intressebevakare har rätt till ersättning för behövliga kostnader samt ett skäligt arvode. De har också rätt till specialersättning för vissa uppgifter som kräver särskild yrkesskicklighet eller en betydande arbetsinsats. Arvodet och kostnadsersättningen ska som huvudregel betalas av huvudmannen (44 § lagen om förmyndarverksamhet). Tillsynen över intressebevakare regleras i 46–63 §§ lagen om för- myndarverksamhet. ska övervaka intresse- bevakarens verksamhet (46 §). Intressebevakaren ska ge in egendoms- förteckning, föra bok över tillgångar och skulder samt ge in års- och slutredovisning (48 och 50–52 §§). Om en huvudman har bosatt sig i en främmande stat kan förmyndarmyndigheten avsluta övervak- ningen av intressebevakaren. Det krävs då att övervakning har ord- nats i det andra landet eller att övervakningens syfte kan uppfyllas genom övervakning i (47 b §). Det förs i ett nationellt register över förmynderskapsären- den (64–66 §§ lagen om förmyndarverksamhet). Det är förmyndar- myndigheten som ansvarar för registret. Syftet är att övervaka intresse- bevakarnas verksamhet och trygga tredje mans rätt (64 §). Vissa upp- gifter om intressebevakning och begränsning av handlingsbehörighet ska framgå av registret, dock inte om intressebevakarens uppdrag inte innefattar egendomsförvaltning (65 § lag om förmyndarverk- samhet). Uppgifter om framtidsfullmakter förs in i registret, när framtidsfullmakten har fastställts av förmyndarmyndigheten (27 § lag om intressebevakningsfullmakt). Rättegångsförfarandet i intressebevakningsärenden regleras i 69– 83 §§ lagen om förmyndarverksamhet. Ärenden om intressebevak- ning och begränsning av handlingsbehörighet inleds i domstol genom ansökan (69 §). Den som berörs av ansökan ska få tillfälle att bli hörd, liksom hans eller hennes make. Om ärendet gäller begränsning av handlingsbehörighet ska domstolen personligen höra den enskilde, utom när det på grund av hans eller hennes tillstånd är omöjligt eller medför oskälig olägenhet (74 §). Domstolen kan på eget initiativ hämta in nödvändig utredning och kan också utse ett rättegångs- biträde eller en intressebevakare för den som ansökan gäller (78 och 82 §§). 4.3.3Professionalisering genom allmänna intressebevakare I är det som nämnts ett statligt ansvar att anordna intresse- bevakare. Landet är indelat i sex statliga rättshjälps- och intressebevak- ningsdistrikt vars verksamhet regleras i lagen (2016/477) om statens rättshjälps- och intressebevakningsdistrikt. Distriktens uppgift är bland annat att se till att det finns ett tillräckligt antal så kallade intressebevakningstjänster (1 §), dvs. personer som tar sig an upp- drag som intressebevakare. I varje distrikt finns ett antal rättshjälps- och intressebevakningsbyråer. Det ska finnas en sådan byrå i varje kommun. Byråerna anställer dels allmänna intressebevakare som sköter intressebevakningen, dels biträdande personal. Rättshjälps- och intressebevakningsdistrikten kan också köpa in intressebevak- ningstjänster av en så kallad tjänsteproducent. En sådan producent kan vara en kommun, en stad eller ett privat företag, som i sin tur anställer allmänna intressebevakare.29 Tjänsteproducenter får bara användas om det behövs och efter samråd med justitieministeriet (4 §). De ska enligt bestämmelsen ha tillräckligt kunnande och tillräck- liga resurser för uppdraget och en opartisk och korrekt skötsel av intressebevakningen får inte äventyras genom att en tjänsteprodu- cent anlitas. En tjänsteproducent får som huvudregel inte neka ett intressebevakningsuppdrag. En allmän intressebevakare ska enligt 15 § ha de färdigheter och den utbildning som behövs för en ändamålsenlig skötsel av upp- draget. De ska också ha lämplig högskoleexamen. Allmänna intresse- bevakare är underställda samma regler som andra intressebevakare, med vissa undantag. Bland annat krävs inte deras samtycke för att de se (hämtad ). ska utses till intressebevakare. Det är vidare inte intressebevakaren utan hans eller hennes arbetsgivare som har rätt till ersättning för det utförda uppdraget (18 §). Den allmänna styrningen av och tillsynen över de allmänna intressebevakningstjänsterna utövas av justitie- ministeriet (6 §). Drygt hälften av de som har en intressebevakare i har en allmän intressebevakare. Övriga har en intressebevakare som är en familjemedlem eller någon annan närstående.30 Antalet allmänna intressebevakare ska anpassas efter det lokala behovet. Som exempel kan nämnas Rättshjälps- och intressebevakningsbyrån i som har omkring 55 anställda, varav de flesta är allmänna intresse- bevakare eller intressebevakningssekreterare.31 Den isländska lagen på ställföreträdarområdet, lagen om rättslig be- hörighet (71/1997)32, trädde i kraft . Förutom regler om ställ- företrädarskap innehåller lagen bestämmelser om vissa tvångsåtgärder på det medicinska området. En parlamentarisk kommitté har i uppdrag att göra en fullständig översyn av lagen.33 30Uppgifter från Myndigheten för digitalisering och befolkningsdata . se (hämtad ). se Competence-No.71-1997/ (hämtad ). Översatt från isländska till engelska heter lagen Act on Legal Competence. Vår översättning av lagens namn och innehåll har gjorts från den engelska översättningen. 33Uppgifter från det isländska om den parlamentariska resolutionen nr 41/149 . Frågor till isländska myndigheter om bland annat antalet ställföreträdarskap i landet och om någon professionalisering har skett på området har inte kunnat besvaras inom utredningstiden. Ställföreträdarskap är en statlig angelägenhet En lokal förmyndartillsynsman har ansvar för tillsättning av ställföre- trädare och tillsyn över dem (art. 81 lagen om rättslig behörighet). Det är landets nio så kallade sýsslumen som är förmyndartillsynsmän (art. 80). Sýsslumennen är statliga myndigheter som ansvarar för ett antal offentliga uppgifter inom sina distrikt (motsvarande ungefär den svenska ).34 Även i är alltså ansvaret för ställ- företrädarfrågor statligt. Lagen reglerar i huvudsak två former av ställföreträdarskap. En dom- stol kan besluta att helt eller delvis frånta en enskild persons rätts- handlingsförmåga. Förmyndartillsynsmannen utser då en förmyndare för den enskilde. För en enskild som har kvar sin rättshandlings- förmåga kan förmyndartillsynsmannen utse en administrator. Förmyndare för vuxna som helt eller delvis fråntagits sin rättshandlingsförmåga Personer har som utgångspunkt rättshandlingsförmåga när det gäller ekonomiska och personliga angelägenheter (art. 1–3 lagen om rättslig behörighet). Genom domstolsbeslut kan rätts- handlingsförmågan fråntas den enskilde, om det är nödvändigt. Ett sådant beslut kräver att den enskilde inte är kapabel att ha hand om sina personliga eller ekonomiska angelägenheter på grund av psykisk svaghet, åldersskröplighet, psykisk sjukdom eller något annat allvarligt sjukdomstillstånd eller till följd av överdrivet alkohol- eller droganvändande. Rättshandlingsförmågan kan också fråntas en en- skild som själv ansöker om saken, om han eller hon inte klarar av att ha hand om sina personliga eller ekonomiska angelägenheter på grund av fysisk invaliditet, hälsoproblem, eller annan försvagning. Dessutom kan en enskild fråntas sin rättshandlingsförmåga om det enligt bestämmelser i hälso- och sjukvårdslagstiftningen är nödvän- 34Uppgifter från det isländska . digt att föra den enskilde till sjukhus utan hans eller hennes med- givande (art. 4). Ett beslut gäller , högst i taget, men ibland kan det gälla utan begränsningar i tiden. Ett begränsat fråntagande av rättshandlingsförmåga kan också aktuali- seras i förhållande till vissa tillgångar (art. 5). Ett beslut om att in- skränka en persons rättshandlingsförmåga ska fattas skyndsamt och får inte vara mer omfattande än nödvändigt (art. 12). Beslutet får överklagas och ska hävas om det inte längre finns förutsättningar för inskränkningarna (art. 15 och 16). Om den enskilde har fråntagits sin rättsliga handlingsförmåga övergår behörigheten att handha den enskildes angelägenheter till den lokala förmyndartillsynsmannen. Myndigheten ska i sin tur utse en förmyndare (art. 52). Förmyndaren får inte själv ha en förmyndare eller vara i konkurs. Därutöver ska förmyn- daren vara pålitlig och lämplig för uppdraget (art. 54). Den enskilde kan påverka valet av förmyndare (art. 55). Förmyndaren har rätt att vidta sådana åtgärder som den enskilde själv kan genom- föra (art. 58). Förmyndaren ska samråda med den enskilde om det inte gäller frågor av mindre betydelse och ska vidta åtgärder i enlig- het med vad som är i den enskildes intresse (art. 60). En förmyndare som uppsåtligen eller av oaktsamhet orsakar skada för sin huvudman kan bli skadeståndsskyldig gentemot honom eller henne (art 60). Förmyndare har rätt till arvode och kostnadsersättning och som huvudregel är det huvudmannen som svarar för kostnaderna. För- myndartillsynsmannen kan dock besluta att staten ska betala kost- naderna om huvudmannen har brist på egna medel eller om det annars finns särskilda skäl. meddelar närmare bestämmel- ser om arvodet (art. 62). Förmyndaren ska före rapportera åtgärder av betydelse som vidtagits för huvudmannens räkning till förmyndar- tillsynsmannen. På fråga från förmyndartillsynsmannen ska förmyn- daren förklara sina åtgärder. Vid uppdragets slut ska en slutrapport lämnas (art. 63). En förmyndare har rätt att på egen begäran entledigas från sitt uppdrag. Han eller hon är dock skyldig att kvarstå till dess att en ny förmyndare har utsetts. Om förmyndaren missköter sitt uppdrag ska han eller hon entledigas (art. 64). En administrator för vuxna som har kvar sin rättshandlingsförmåga För en enskild som har kvar sin rättshandlingsförmåga kan en administrator utses av förmyndartillsynsmannen. Ett sådant beslut får fattas om den enskilde till följd av sjukdom eller funktions- nedsättning inte klarar av att sköta sina ekonomiska angelägenheter på ett nöjaktigt sätt. Åtgärden kräver att den enskilde är medveten om vad saken innebär (art. 33). Administratorn kan anförtros för- valtningen av bland annat fastigheter, överlåtbara handlingar, penning- medel på konton och fondandelar (art. 34 och 37). Ett sådant beslut innebär att den enskilde är behörig att vidta rättshand- lingar som hänför sig till det område som överlämnats till admini- stratorn. Om den enskilde ändå gör det, är rättshandlingen som huvudregel ogiltig (art. 41). Förmyndartillsynsmannen ska ge den enskilde nödvändigt stöd och vägledning och se till att saken klar- görs innan administratorn utses. I första hand är det upp till den enskilde att välja vem som ska vara administrator. Om den enskilde inte begär någon särskild person är det upp till förmyndartillsyns- mannen att rekrytera en administrator (art. 37). Liksom när det gäller förmyndare får administratorer inte ha förmyndare och inte vara i konkurs. De ska vara pålitliga och lämpliga för uppdraget (art. 38). En administrator ska inte anförtros egendomsförvaltningen i större utsträckning än vad som är nödvändigt med hänsyn till den enskildes behov och ska utses utan begränsning i tiden (art. 39). När administratorn utses bestämmer förmyndartillsynsmannen ett arvode utifrån uppdragets natur och omfattning. Både den en- skilde och administratorn kan begära en revision av arvodets storlek. Det är som huvudregel den enskilde som ska betala arvodet (art. 44). Administratorn ska före rapportera åtgärder av betydelse som vidtagits för huvudmannens räkning till förmyndar- tillsynsmannen. På fråga från förmyndartillsynsmannen ska admini- stratorn förklara sina åtgärder. Vid uppdragets slut ska en slutrap- port lämnas (art. 45). En administrator ska på egen begäran entledigas. Han eller hon är dock skyldig att stå kvar till dess att en ny har utsetts, om det är nödvändigt. Administratorn ska också entledigas om det inte längre finns förutsättningar för insatsen eller om administratorn har misskött sitt uppdrag. Huvudmannen kan när som helst begära att admini- stratorn entledigas (art. 47). Utnämningen av en administrator, eller ändringar i förordnandet, är förenat med en kostnad som betalas av huvudmannen, (art. 50). 5Huvudmannen i fokus – några frågor om huvudmannens vilja och välbefinnande 5.1Ett uppdrag med huvudmannen i fokus I ett välfärdssamhälle är det rimligt att erbjuda stöd och hjälp till den som inte klarar att på egen hand sköta sina angelägenheter. Att få en ställföreträdare – en god man eller en förvaltare – kan för många vara en lösning på problemet. De som har behov av en sådan ställföre- trädare – huvudmännen – är inte någon enhetlig grupp. Deras behov och förutsättningar skiljer sig åt i hög grad. Det kan t.ex. vara fråga om äldre personer med försvagat hälsotillstånd eller sjukdom, exem- pelvis demens, eller personer med medfödda eller förvärvade funk- tionsnedsättningar, missbruk eller psykisk sjukdom. Många av dem befinner sig i en utsatt situation och är i stort behov av andra för att klara sin vardag. En ställföreträdare kan utses av det allmänna för att bevaka sin huvudmans intressen, i de fall huvudmannen inte kan få sitt hjälpbehov tillgodosett på ett mindre ingripande sätt. Det är ange- läget att huvudmannen kan lita på att ställföreträdaren agerar för hans eller hennes bästa. Ett övergripande uppdrag för utredningen har varit att stärka huvudmannens ställning och skydd. Under utred- ningsarbetet har vi därför fokuserat på att hitta lösningar som är till gagn för huvudmannens bästa. Alla förslag som lämnas i betänkan- det syftar således ytterst till att skapa bättre förutsättningar för att utsatta personer ska få den hjälp och det stöd de behöver av sina ställföreträdare. I detta avsnitt tar vi upp några frågor som särskilt gäller huvud- mannen. Vi har sett att hänsynstagandet till huvudmannens vilja och välbefinnande kan behöva stärkas på vissa punkter, vilket vi tar upp inom ramen för vårt uppdrag att uppmärksamma områden där det Huvudmannen i fokus – några frågor om huvudmannens vilja och välbefinnande finns problem och brister. Andra frågor som ingår i uppdraget och som särskilt gäller huvudmannen behandlas i avsnitt 6–10. Godmanskap bygger på den enskildes samtycke. Endast undantags- vis, om den enskildes tillstånd hindrar att hans eller hennes mening hämtas in, kan godmanskap anordnas utan samtycke (11 kap. 4 § första stycket , FB). Om den enskilde tar tillbaka sitt samtycke ska godmanskapet upphöra, om samtycket har varit en förutsättning för att anordna godmanskap, vilket har klargjorts i domstolsavgörandet RH 1990:67.1 Förvaltarskap kan däremot under vissa omständigheter anordnas med tvång, men ska omprövas (11 kap. 7 § första stycket FB och 5 § andra stycket förmynderskaps- förordningen, 1995:379). För både gode män och förvaltare gäller att de omsorgsfullt ska fullgöra sina skyldigheter och alltid handla på det sätt som bäst gagnar huvudmannen (12 kap. 3 § FB). En annan grundläggande regel gäller hur huvudmannens medel får användas. Den enskildes medel ska i skälig omfattning användas för hans eller hennes uppehälle, utbild- ning och nytta i övrigt. De medel som inte används för sådana ändamål ska placeras så att tillräcklig trygghet finns för deras bestånd och så att de ger skälig avkastning (12 kap. 4 § första stycket). Vid godmanskap gäller att huvudmannen ska lämna sitt samtycke till de åtgärder som ställföreträdaren vidtar inom ramen för uppdraget. Samtycke krävs dock inte om huvudmannen är ur stånd att ge ut- tryck för sin mening eller meningen av annan orsak inte kan hämtas in. Något uttryckligt samtycke krävs inte för åtgärder som gäller huvudmannens dagliga hushållning; i de fallen anses samtycke före- ligga (11 kap. 5 §). Vid förvaltarskap krävs inte huvudmannens sam- tycke till åtgärder som förvaltaren vidtar inom ramen för sitt förord- nande. Både vid godmanskap och förvaltarskap gäller dock att ställföre- trädaren i viktiga frågor ska höra huvudmannen och hans eller hennes make eller sambo, om det lämpligen kan ske (12 kap. 7 § andra stycket). 1I rättsfallet uttalade att det saknas laglig grund för att låta godmanskapet bestå när den enskilde begärt att det ska upphöra. Huvudmannen i fokus – några frågor om huvudmannens vilja och välbefinnande 5.3FN:s konvention om rättigheter för personer med funktionsnedsättning Många som har en god man eller förvaltare är personer med en eller flera funktionsnedsättningar. Det är därför relevant att något redo- göra för FN:s konvention om rättigheter för personer med funk- tionsnedsättning (Funktionsrättskonventionen), som är en del av FN:s arbete med att få till stånd internationella regler om funktions- hindrade personers rätt till delaktighet och jämlikhet. FN antog Funktionsrättskonventionen . antogs ett fakultativt protokoll till konventionen, som innebär att enskilda som anser att deras rättigheter kränkts har möjlighet att klaga till en över- vakningskommitté. Konventionen och protokollet trädde för del i kraft . Konventionen har till syfte att undanröja hinder för personer med funktionsnedsättning att åtnjuta sina mänsk- liga rättigheter.2 5.3.2Konventionens syfte och allmänna principer Funktionsrättskonventionen syftar enligt artikel 1 till att främja, skydda och säkerställa det fulla och lika åtnjutandet av mänskliga rättigheter och grundläggande friheter för personer med funktions- nedsättning och att främja respekten för deras inneboende värde. Konventionens allmänna principer är enligt artikel 3 följande. •Respekt för inneboende värde, individuellt självbestämmande, inne- fattande frihet att göra egna val, samt enskilda personers obero- ende, •fullständigt och faktiskt deltagande i samhället, •respekt för olikheter och accepterande av personer med funktions- nedsättning som en del av den mänskliga mångfalden och mänsklig- heten, 2Ds 2008:23 s. 11 f. Huvudmannen i fokus – några frågor om huvudmannens vilja och välbefinnande •jämställdhet mellan kvinnor och män, samt •respekt för den fortlöpande utvecklingen av förmågorna hos barn med funktionsnedsättning och respekt för funktionshindrade barns rätt att bevara sin identitet. 5.3.3Sveriges åtaganden enligt konventionen I artikel 4 anges konventionsstaternas, däribland , allmänna åtaganden. Staterna har bland annat åtagit sig att •vidta alla ändamålsenliga åtgärder för att uppfylla de rättigheter som erkänns i konventionen (punkt 1 a), •vidta alla ändamålsenliga åtgärder, däribland lagstiftning, för att modifiera eller avskaffa gällande lagar, bestämmelser, sedvänjor och bruk som är diskriminerande mot personer med funktions- nedsättning (punkt 1 b), •avhålla sig från åtgärder och praxis som är oförenliga med konven- tionen och säkerställa att samhällsorgan och institutioner handlar i enlighet med konventionen (punkt 1 d), •lämna tillgänglig information till personer med funktionsnedsätt- ning om hjälpmedel, innefattande ny teknik och andra former av stöd, service och tjänster (punkt 1 h) och •främja utbildning om de rättigheter som erkänns i konventionen för de som arbetar med personer med funktionsnedsättning, så att de bättre ska kunna ge det stöd och den service som dessa rättig- heter garanterar (punkt 1 i). I artikel 5–30 anges konventionsstaternas åtaganden på särskilda områden, syftande till lika villkor och rättigheter för personer med funktionsnedsättning. Åtagandena gäller bland annat jämlikhet och icke-diskriminering (artikel 5), tillgänglighet (artikel 9), likhet inför lagen (artikel 12), tillgång till rättssystemet (artikel 13), skydd för den personliga integriteten (artikel 17), rätt att leva självständigt och att delta i samhället (artikel 19), yttrandefrihet och åsiktsfrihet samt Huvudmannen i fokus – några frågor om huvudmannens vilja och välbefinnande tillgång till information (artikel 21) och respekt för privatlivet (arti- kel 22). för rättigheter för personer med funktionsnedsätt- ning (kommittén) är ett konventionsenligt organ som granskar hur konventionsstaterna genomför och efterlever funktionsrättskonven- tionen. Kommittén lämnade ett antal rekommendationer till , efter en första rapport från till kommittén.3 Bland annat har kommittén rekommenderat att ska säker- ställa att konventionen inkorporeras så att den kan bli tillämplig som svensk lag (punkt 8). Kommittén har vidare uttryckt oro över att offentligt material som publiceras av stat, regioner, landsting och kommuner sällan publiceras i tillgängligt format. har upp- manats att komplettera regelverket om den offentliga sektorns an- svar att tillhandahålla sin information och kommunikation i tillgäng- liga format (punkt 27 och 28). Kommittén har också uttryckt oro över att förvaltarskap är en form av ställföreträdande beslutsfatt- ande. har rekommenderats att vidta omedelbara åtgärder för att ersätta ställföreträdande beslutsfattande med stödjande besluts- fattande. Vidare har kommittén rekommenderat att erbjuda ett brett utbud av åtgärder som tar hänsyn till och respekterar per- sonens självbestämmanderätt, vilja och önskemål, med beaktande av den enskildes rätt att efter egen förmåga bland annat få tillgång till rättssystemet, rösta, gifta sig och arbeta (punkt 33 och 34). Kommittén lämnade en lista med frågor inför kommande rapport.4 Frågorna sträcker sig över flera områ- den. Bland annat avser frågorna vilka åtgärder som vidtagits för att införliva funktionsrättskonventionen i svensk rätt, vilka åtgärder som vidtagits för att ersätta ställföreträdande beslutsfattande med stödjande beslutsfattande och vilket skydd som finns mot att ställ- företrädaren missbrukar sin ställning.