sou · H9B338 · 2021-05-21 00:00:00 — 2.Äldre bestämmelser ska alltjämt tillämpas på godkännanden av pe- rsonal i bevakningsföretag som meddelats innan ikraftträdandet. Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser behandlas i kapitel 12. Första punkten föreskriver att den nya lagen träder i kraft Av andra punkten följer att äldre bestämmelser ska alltjämt till- lämpas på godkännanden av personal i bevakningsföretag som med- delats innan ikraftträdandet. 13.4Förslaget till lag om ändring i lagen (1976:511) om omhändertagande av berusade personer m.m. Vad som gäller för en polisman enligt denna lag gäller i tillämpliga delar också för en ordningsvakt. Har en ordningsvakt omhändertagit någon, gäller dock att den omhändertagne skyndsamt ska överlämnas till närmaste polisman. Om det är lämpligt med hänsyn till den omhändertagne och omständig- heterna i övrigt, får i stället överlämna till en ord- ningsvakt att transportera den omhändertagne till en plats som Polis- myndigheten anger. Paragrafen innehåller bestämmelser om ordningsvakters befogen- heter enligt lagen (1976:511) om omhändertagande av berusade per- soner m.m. Övervägandena finns i avsnitt 8.9.4. Första stycket har ändrats genom att uttrycket ”om inte annat framgår av hans förordnande” har tagits bort. Ändringen innebär att det är möjligt att i en enskild ordningsvakts förordnande föreskriva att han eller hon inte får vidta sådana åtgärder som avses i lagen om omhändertagande av berusade personer m.m. Andra stycket har ändrats genom ett tillägg av en ny andra mening. Av ändringen framgår att om det är lämpligt med hänsyn till den omhändertagne och omständigheterna i övrigt, får Polismyndig- heten, om omhändertagandet ska bestå (jfr 5 §), i stället för att själv utföra transporten överlämna till en ordningsvakt att transportera den omhändertagne till en plats som anger. Det innebär att det i varje enskilt fall krävs att prövar om det är lämpligt att överlämna transporten till en ordningsvakt. Med att det ska vara lämpligt med hänsyn till den omhändertagne avses t.ex. att det inte bör komma i fråga att överlämna till en ord- ningsvakt att transportera alltför våldsamma personer eller personer som av annan anledning, t.ex. säkerhetsskäl, bör hanteras av polis- män under transporten. Ett visst mått av stökighet måste dock kunna accepteras. Med att det ska vara lämpligt med hänsyn till omstän- digheterna i övrigt avses t.ex. att det bör ställas krav på att ordnings- vakten har genomgått utbildning för uppgiften. Här kan också näm- nas att det inte bör komma i fråga att överlämna transporten åt en ordningsvakt som tjänstgör ensam. En annan relevant omständighet att beakta är att ordningsvakten har tillgång till nödvändig utrust- ning för uppgiften, t.ex. ett fordon som är anpassat för sådana trans- porter. Vid bedömningen ska en helhetsbedömning av samtliga om- ständigheter göras i varje enskilt fall. I svårbedömda fall bör det inte komma i fråga att överlämna transporten till en ordningsvakt. Beslut om att tillåta en ordningsvakt att utföra en sådan transport som avses i bestämmelsen ska fattas av i varje en- skilt fall och även inkludera ett ställningstagande i fråga om till vilken plats transporten ska ske. Här kan det t.ex. handla om att transpor- ten ska ske till en vårdinrättning där utbildad personal kan göra en mer grundlig bedömning av den omhändertagnes tillstånd eller till en arrest. Besluten kan fattas på distans t.ex. med digitalt stöd. Åtgärden att transportera en omhändertagen person ska betrak- tas som en uppgift som ordningsvakten genomför som ett led i om- händertagandet. Det innebär att ordningsvakten kan använda sig av de befogenheter som han eller hon har för att genomföra transpor- ten på ett ändamålsenligt sätt. 13.5Förslaget till lag om ändring i polislagen (1984:387) Det som föreskrivs i 10 § första stycket 1, 2 och 4 gäller även en sådan vaktpost eller någon annan som vid Försvarsmakten tjänstgör för bevakning eller för att upprätthålla ordning. Bestämmelsen i 10 § första stycket 2 gäller dessutom den som annars med stöd i lag ska verkställa ett frihetsberövande. Bestämmelsen i 10 § första stycket 4 gäller den som i myndighetsutövning har befogenhet att verkställa någon åtgärd som anges där. Vid ingripande med stöd av 10 § första stycket 4 tillämpas också andra stycket samma paragraf. Bestämmel- sen i 10 § första stycket 5 gäller även en tjänsteman vid som utövar någon befogenhet som anges där för trafiknykterhets- kontroll. När den som avses i första stycket med stöd i lag berövar någon friheten eller avlägsnar någon, tillämpas också 19 § första stycket 1. Bestämmelserna i 10 a och 13 §§ samt 19 § första stycket 2 gäller också en ordningsvakt. Har en ordningsvakt omhändertagit någon, gäller dock att den omhändertagne skyndsamt ska överlämnas till närmaste polisman. Om det är lämpligt med hänsyn till den omhändertagne och omständigheterna i övrigt, får i stället överlämna till en ordningsvakt att transportera den omhändertagne till en plats som anger. I fråga om en kustbevakningstjänstemans befogenheter finns sär- skilda bestämmelser i kustbevakningslagen (2019:32). Bestämmelserna i 17 a § gäller också när någon är skyldig att under en brottsutredning stanna kvar hos någon annan myndighet än Polis- myndigheten eller Säkerhetspolisen. Iparagrafen regleras vilka av befogenheterna i 10–22 §§ som till- kommer andra än polismän. Övervägandena finns i avsnitt 8.9.5 och 8.9.6. I tredje stycket första meningen har uppräkningen av vilka befogen- heter som tillkommer ordningsvakter kompletterats genom en hän- visning till 19 § första stycket 2. Ändringen innebär att bestäm- melsen även ger en befogenhet åt ordningsvakter att vidta en sådan åtgärd som avses i 19 § första stycket 2, nämligen att kroppsvisitera den som med laga stöd grips eller annars omhändertas eller avlägsnas i den utsträckning som är nödvändig för att hans eller hennes iden- titet ska kunna fastställas. Första meningen har också ändrats genom att uttrycket ”om inget annat framgår av hans eller hennes förord- nande” tagits bort. Ändringen innebär att det är möjligt att i en enskild ordningsvakts förordnande föreskriva att han eller hon inte får vidta sådana åtgärder som aves med uppräkningen. Tredje stycket ändras också genom ett tillägg av en ny tredje mening. Av ändringen framgår att om det är lämpligt med hänsyn till den omhändertagne och omständigheterna i övrigt, får Polismyndig- heten, om omhändertagandet ska bestå, överlämna till en ordningsvakt att transportera den omhändertagne till en plats som Polismyndig- heten anger. Detta sker i stället för att den omhändertagne skyndsamt överlämnas till närmaste polisman. Bestämmelsen är tillämplig en- dast på sådana omhändertaganden som genomförs av en ordnings- vakt. Inget hindrar dock att det är en annan ordningsvakt som utför transporten än den som genomfört omhändertagandet. Det krävs att i varje enskilt fall prövar om det är lämpligt att överlämna transporten till en ordningsvakt. Prövningen ska ske genom en helhetsbedömning av omständigheterna. Med att det ska vara lämpligt med hänsyn till den omhändertagne kan t.ex. avses sådana omständigheter om den omhändertagnes ålder och hälsotillstånd. Med att det ska vara lämpligt med hänsyn till omständigheterna i övrigt kan det t.ex. handla om huruvida ordningsvakten har genom- gått utbildning för uppgiften och om han eller hon har tillgång till nödvändig utrustning, t.ex. ett för uppgiften särskilt anpassat for- I svårbedömda eller tveksamma fall bör det inte komma i fråga att överlämna transporten till en ordningsvakt. Beslut om att överlämna till en ordningsvakt att utföra en sådan transport som avses i bestämmelsen ska fattas av i varje enskilt fall och även inkludera ett ställningstagande i fråga om till vilken plats transporten ska ske. Här kan det t.ex. handla om att transporten ska ske till en arrest eller en polisstation. Transporten av en omhändertagen person utgör en uppgift som ordningsvakten genomför som ett led i omhändertagandet av perso- nen. Det innebär att ordningsvakten kan använda sig av de befogen- heter som han eller hon har för att genomföra transporten på ett ändamålsenligt sätt. Tredje stycket ändras också språkligt. 13.6Förslaget till lag om ändring i ordningslagen (1993:1617) Den som anordnar en allmän sammankomst eller offentlig tillställ- ning ska svara för att det råder god ordning vid sammankomsten eller tillställningen. får meddela de villkor som behövs för att upp- rätthålla ordning och säkerhet vid sammankomsten eller tillställningen. Villkoren får innefatta skyldighet för anordnaren att anlita personal. Skyldighet för anordnaren att anlita ordningsvakter enligt lagen (20xx:xx) om ordningsvakter får åläggas endast i fråga om konserter och offentliga tillställningar. Villkoren får inte medföra att anordnaren belastas med onödiga kostnader eller att möjligheten att hålla samman- komsten eller tillställningen onödigtvis försvåras på något annat sätt. I lagen (20xx:xx) om ordningsvakter finns bestämmelser om krav på tillstånd i vissa fall för att använda ordningsvakter. Paragrafen innehåller bestämmelser om ordningsföreskrifter för all- männa sammankomster och offentliga tillställningar. Övervägandena finns i kapitel 4. Första stycket ändras språkligt. I andra stycket görs en ändring till följd av förslaget till ny lag (20xx:xx) om ordningsvakter. I ett nytt tredje stycke finns en upplysning om att det i lagen (20xx:xx) om ordningsvakter finns bestämmelser om krav på tillstånd i vissa fall för att använda ordningsvakter. 13.7Förslaget till lag om ändring i alkohollagen (2010:1622) Tillståndshavaren eller av denne utsedd serveringsansvarig person ska ha tillsyn över serveringen och vara närvarande på serverings- stället . Det sista gäller dock inte vid rums- servering. Den som är serveringsansvarig ska ha fyllt och vara lämplig för uppgiften med hänsyn till sina personliga egenskaper och omständigheterna i övrigt. Tillståndshavaren ska till kommunen anmäla den eller de perso- ner som har utsetts att ansvara för serveringen av alkoholdrycker och alkoholdrycksliknande preparat. Endast den som är anställd av tillståndshavaren eller som är in- hyrd av ett bemanningsföretag får anlitas som köks- eller serverings- personal eller för uppgifter som är av betydelse för ordning och nyk- terhet. Detta gäller dock inte ordningsvakter som förordnats enligt 8 § lagen (20xx:xx) om ordningsvakter. Restaurangskolor med serverings- tillstånd samt, efter överenskommelse med skolan, även andra restau- ranger med sådant tillstånd får i utbildningssyfte anlita restaurang- skolans elever. I lagen (20xx:xx) om ordningsvakter finns bestämmelser om krav på tillstånd i vissa fall för att använda ordningsvakter. I tredje stycket görs de ändringar som föranleds av förslaget till ny lag (20xx:xx) om ordningsvakter. I ett nytt fjärde stycke finns en upplysning om att det i lagen (20xx:xx) om ordningsvakter finns bestämmelser om krav på tillstånd i vissa fall för att använda ordningsvakter. Övervägandena finns i kapitel 4. Utredningens förslag till ny lag om ordningsvakter innebär ökade, modernare och effektivare möjligheter att komplettera andra aktörer och bidra till säkerhet och trygghet för allmänheten genom arbete med ordningsvakter. Utredningens förslag till förändringar i lagen om bevakningsföre- tag innebär uppluckringar av säkerhetskontroll och granskning av personal som driver eller arbetar i auktoriserade bevakningsföretag. som tillsattes av regeringen som del av 34-punktsprogrammet mot gängkriminaliteten har syftat till åtgärder för att modernisera och effektivisera regelverket och an- passa det till dagens förhållanden. I kommitténs direktiv uppdras bland annat utredaren att ta ställning till hur ordningsvakter kan bidra mer effektivt för arbetet mot gängkriminaliteten genom att avlasta poli- sen och arbeta för ordningshållning på större områden än och tillföras fler arbetsuppgifter. Inom vårt expertområde som innefattar den bransch som kom- mer att påverkas i hög utsträckning av utredningens förslag har vi identifierat några slutsatser utredaren dragit som vi anser kräver ett gemensamt särskilt yttrande från oss. Yttrandet får gärna ses som en samlad kommentar gällande angelägna frågor för parterna på arbets- marknaden som påverkas av utredarens förslag, det vill säga arbets- givarorganisationen och fackförbundet . En ny ordningsvaktslag som förbättrar möjligheterna att arbeta med ordningsvakter Utredningen föreslår en omfattande modernisering och effektivi- sering av regelverket i form av en ny lag om ordningsvakter. Den föreslagna lagen om ordningsvakter bedömer vi som experter i utred- ningen kommer att uppfylla flera av regeringens mål att bekämpa brottsligheten. Författningsförslaget innebär utökade möjligheter att arbeta med ordningsvakter och utökade relevanta befogenheter med tät koppling till styrning. Den nya ordningsvakts- lagen skulle leda till en mer professionell struktur för den moderna ordningsvaktsverksamheten som auktoriserade bevakningsföretag redan byggt upp tillsammans med flera olika uppdragsgivare – inte minst kommuner och regioner. En uppluckrad lag om bevakningsföretag innebär säkerhetsrisker Utredningen föreslår förändringar i lagen om bevakningsföretag. Förändringen luckrar upp kontrollen av personal i bevakningsföre- tag genom att ta bort kravet på att anställda i bevakningsföretag ska vara medborgerligt pålitliga. Förändringen utgör samma förslag som den dåvarande socialdemokratiska regeringen avfärdade efter att det lanserats i en departementspromemoria (prop. 2005/06:136). Förslaget innebär att lagstiftaren skulle öppna upp för att cirka 35 individer (enligt utredningen avsnitt 10.10) som av Säker- hetspolisen genom nuvarande prövning bedömts vara medborgerligt opålitliga kommer att tillåtas driva och arbeta i bevak- ningsföretag. Ett genomförande av förslaget innebär sannolikt en ökad risk för terroristbrott, företagsspionage och flyktingspionage samt risk för att rikets säkerhet på andra sätt skadas. Även med kompen- satoriska åtgärder kommer det ändå inte täcka luckan som uppstår om kravet på medborgerlig pålitlighet avskaffas. Den prövning som i nuvarande regelverk sker av den som ska an- ställas i ett auktoriserat bevakningsföretag är helt skilt från lagen om ordningsvakter och är ett komplicerat och omfattande system för pröv- ning och utsortering av personer kopplade till kriminella gäng och/ eller politisk antidemokratisk extremism. Vi tolkar utredarens syfte med förslaget att ur juridiskt perspektiv uppnå en harmonisering med den relativt nya säkerhetsskyddslagen. Vi anser dock att prövningen av medborgerlig pålitlighet uppfyller ett syfte som uppenbarligen inte kan ersättas av säkerhetsskyddslagen. Som experter vill vi uppmärksamma på detta problem i lagstiftningen och uppmana till att säkerhetsskyddslagens luckor åtgärdas innan några som helst uppluckringar i säkerhetskraven på bevakningsföretag genomförs. Ett modernare och effektivare regelverk för ordningsvakter En särskild utredare ska göra en översyn av regelverket för ordnings- vakter. Syftet är att modernisera och effektivisera regelverket och anpassa det till dagens förhållanden. Utredaren ska också se över vissa frågor kring lämplighetsprövningen av personal hos auktoriserade bevakningsföretag. •analysera för vilka ändamål och vid vilka platser ordningshållning bör kunna utföras av ordningsvakter, •analysera på vilket sätt ska utöva kontroll och ledning över ordningsvakternas verksamhet, •undersöka om det finns ytterligare uppgifter i ordningshållningen som en ordningsvakt bör kunna utföra, •analysera hur reglerna för ordningsvakternas utbildning, när det gäller såväl omfattning som övergripande innehåll, bör utformas, •analysera vilka krav som ska ställas för att godkännas för anställ- ning i auktoriserade bevakningsföretag, och •lämna nödvändiga författningsförslag. Uppdraget ska redovisas . Uppdraget att se över regelverket för ordningsvakter Det behövs ett modernare och effektivare regelverk för ordningsvakter Ordningsvakternas verksamhet regleras i flera författningar. De vik- tigaste är lagen (1980:578) om ordningsvakter och ordningsvakts- förordningen (1980:589) som har varit i kraft . Inga större förändringar av regelverket har gjorts tillkomst för- utom att ordningsvakter nu får tjänstgöra vid säkerhetskontroll i dom- stol, kommuner, landsting och enligt vad som framgår av 2 a och 2 b §§ lagen om ordningsvakter. Frågor om ordningsvakter har varit föremål för flera utredningar tidigare. Exempelvis lämnades i slutbetänkande (SOU 1995:146) och betänkande (SOU 2002:70) olika förslag på förändringar av ordningsvakternas regelverk. Förslagen har inte lett till någon lagstiftning. Frågor har också ställts skriftligen till regeringen och tagits upp i motionsyrkan- den i , t.ex. i justitieutskottets betänkande 2015/16:JuU20, 2016/17:JuU18, 2017/18:JuU13 och 2018/19:JuU10. Frågor som har väckts är t.ex. att ordningsvakter bör kunna få ett generellt förord- nande att verka i en hel kommun och att en kommun ska få anställa ordningsvakter i detta syfte. En fråga som har aktualiserats återkommande är om ordningsvakter kan utnyttjas på ett bättre sätt för att tillgodose samhällets behov av trygghet och ordning på allmän plats. Av skrivelsen Tillsammans mot brott – ett nationellt brottsförebyggande program (skr. 2016/17:126) framgår att regeringen ska verka för att väktare och ordningsvakter används på ett ändamålsenligt sätt för att öka chanserna för att brott upptäcks. väcker användningen av ordningsvakter en del princi- frågor. Det måste t.ex. beaktas vilka förväntningar medborgarna har på vem som kan ingripa mot dem genom våld och myndighets- utövning och vem det är som ska ha ansvaret för att upprätthålla den allmänna ordningen. Ordningsvakternas verksamhet måste ske under kontrollerade former och på ett sätt som tillgodoser kraven på att den myndighetsutövning som följer med uppgiften att upprätthålla den allmänna ordningen sker på ett rättssäkert och i övrigt ändamåls- enligt sätt. kom in med en framställan om en översyn av lagen om ordningsvakter till (Ju2018/03476/L4). Framställan avser främst en översyn av regler- ingen med anledning av att den är föråldrad och att ordningsvakter används på ett sätt och i en utsträckning som inte var avsett vid lagens tillkomst. Hur ska reglerna om ordningsvaktsförordnanden utformas? Den som inte är polisman får enligt 1 § lagen om ordningsvakter för- ordnas som ordningsvakt för att medverka till att upprätthålla all- män ordning. Enligt förarbetena till lagen är avsikten med bestäm- melsens ordalydelse att markera att ordningsvakterna ska ses som ett komplement till och aldrig som en ersättning för polisen, som har huvudansvaret för den allmänna ordningens upprätthållande (prop. 1979/80:122 s. 64). Ordningsvakter får enligt 2 § tjänstgöra för vissa ändamål och på vissa platser, bl.a. vid allmänna sammankomster och offentliga tillställningar, bad- eller campingplatser, lokaler och plat- ser för idrott, friluftsliv eller liknande som allmänheten har tillträde till och lokaler och utrymmen där det serveras alkohol. Ordningsvakter får vidare enligt 2 a och 2 b §§ förordnas att tjänst- göra vid säkerhetskontroller i domstolar, kommuner, landsting och i . Om det finns ett särskilt behov och det är av väsentlig betydelse från allmän synpunkt får ordningsvakter förordnas även i andra fall enligt 3 §. Det är som, i egenskap av för- ordnandemyndighet, prövar om det finns ett särskilt behov och om det är av väsentlig betydelse från allmän synpunkt. Som utgångspunkt gäller att ordningsvakter bara bör förordnas om uppgiften kräver de särskilda befogenheter som en ordningsvakt har. bör upp- giften inte vara så kvalificerad att den kräver polisutbildning. Syftet med lagen om ordningsvakter var enligt förarbetena att begränsa det alltför omfattande bruket av ordningsvakter. Enligt förarbetena till lagen är förordnanden enligt 3 § avsedda att ges endast i undantagsfall (prop. 1979/80:122 s. 29 f). Särskild restriktivitet ska vidare iakttas när det är fråga om att ge förordnanden inom ett område som frekvent besöks av allmänheten. Det kan dock konstateras att det numera, utifrån den efterfrågan av ordningshåll- ning som finns , ges förordnanden enligt 3 § i stor utsträckning och regelmässigt vid vissa platser, t.ex. i gallerior, vid akutmottag- ningar, vid myndighetskontor och domstolar samt i anläggningar för Det förekommer även att större geogra- fiska områden inom vissa tätorter omfattas av förordnanden enligt 3 §. Det kan övervägas om det är motiverat med rättsligt skilda förut- sättningar för ordningshållning av ordningsvakter för sådana ändamål som uppräknas i katalogen i 2 § å ena sidan och vissa sådana platser som ordningsvakterna tjänstgör på med stöd av 3 § å andra sidan. Det är inte heller givet att den systematiska lösning som lagen om ordningsvakter tillhandahåller, med en katalog över ändamål som huvudregel och som kompletteras med en generell undantagsregel som i praktiken avser ett geografiskt bestämt område, är den mest ändamålsenliga. Det finns vidare en osäkerhet om hur stora geogra- fiska områden får förordna ordningsvakter för och i övrigt hur 3 § ska tillämpas. påpekar i sin fram- att behovet av ordningsvakter är som störst inom områden som frekvent besöks av allmänheten och att deras prövning försvåras av att det i förarbetena framgår att särskild restriktivitet ska gälla inom sådana områden. Enligt dagens regelverk är det den enskilda ordningsvakten som ska ansöka om att bli förordnad enligt lagen om ordningsvakter. Iförordnandet ska enligt 5 § ange för vilken verk- samhet och inom vilket område förordnandet gäller. Meddelas för- ordnandet med stöd av 3 § ska det också innehålla uppgift om tjänst- göringsställe. Med tjänstgöringsställe menas i princip ett geografiskt begränsat område. Bakgrunden till denna särreglering för s.k. 3 §- förordnanden har delvis att göra med möjligheten för Polismyndig- heten att utöva kontroll över ordningsvakternas verksamhet (se prop. s. 67 och 69). är det vanligt att ordningsvakter är an- ställda av bevakningsföretag som är verksamma över stora delar av landet. Det är också vanligt att ordningsvakter byter anställning mel- lan olika bevakningsföretag. En ordningsvakt vet därför i många fall inte på förhand var han eller hon kommer att tjänstgöra. Det är inte heller ovanligt att det inte står klart för ordningsvakten om uppdra- gen kommer att avse ett specifikt område enligt 3 § eftersom detta beror på vilken uppdragsgivare han eller hon kommer att få och vilka uppdrag som bevakningsföretaget har knutit sig till. Kravet i 5 § är därför svårt att efterleva. har endast ett visst begränsat inflytande över hur och i vilken utsträckning ordningsvakter rent faktiskt med- verkar till att upprätthålla den allmänna ordningen. kan i samband med vissa fall av tillståndsgivning, t.ex. vid offentliga tillställningar enligt ordningslagen (1993:1617), ställa villkor om att ordningsvakter ska användas. I de allra flesta fall saknar dock Polis- myndigheten denna möjlighet till inflytande utan i stället är det huvud- sakligen andra aktörers efterfrågan som och på vilket sätt ordnings- vakter medverkar till att upprätthålla den allmänna ordningen, trots att ett sådant inflytande i vissa fall kan vara motiverat utifrån kraven på ordning och säkerhet. Vidare kan det i vissa särskilda fall uppstå ett tillfälligt behov för att använda ordningsvakter till ordningshållande uppgifter, för att frigöra personella resurser till andra mer prioriterade polisiära uppgifter, t.ex. vid vissa särskilda händelser och tillfälliga ordningsstörningar. Utgångspunkten är att det är som har huvud- ansvaret för att upprätthålla den allmänna ordningen. För att åstad- komma en effektiv och rättssäker ordningshållning är det därför vik- tigt att reglerna om förordnanden utformas med beaktande av att ordningsvakternas verksamhet sker under kontroll och ledning av .