sou · H9B355 · 2021-07-01 00:00:00 — Som nämnts ovan bör motsvarande ränteregler som föreslås avseende SINK och A-SINK också föreslås avseende källskatt på inbetalningar till mikroföretagarkonto. Till skillnad från de särskilda inkomstskatterna finns det dock ingen anledning att föreslå särskilda bestämmelser om kostnadsränta när det gäller källskatten. Det sammanhänger med att inte kan fatta ett beslut riktat mot kontoinnehavaren om att denne ska betala tillkommande källskatt. De inbetalningar som gjorts till kontot är de som ska ligga till grund för källskatten, det kan inte finnas oredovisade kontoinkomster. Källskatten kan därmed endast bli för låg genom att kontoförande institut gör skatteavdrag med för Den situationen ska rättas med stöd av den föreslagna ansvarsbestämmelsen i 59 kap. 6 a § SFL, se avsnitt 8.10, och ränta tas då ut enligt de befintliga bestämmelserna i 65 kap. 2 § andra stycket och 19 § SFL. Intäktsränta kan aktualiseras på grund av beslut enligt de före- slagna 54 kap. 7 eller 8 §§ SFL. Sådana beslut fattas antingen när skatte- avdrag har gjorts med för högt belopp eller om avdragen källskatt ska betalas tillbaka i syfte att undanröja dubbelbeskattning. I dessa fall föreslås att intäktsränta ska beräknas från och med dagen efter den dag då skatten betalades. Det innebär att om den tillgodoräknade skatten betalades in till ska räntan be- räknas . Intäktsränta ska utgå till och med den dag då skatten tillgodoräknas eller betalas tillbaka. Förslaget föranleder införandet av den nya 65 kap. 17 b § SFL. Förslag till bestämmelser om möjligheten att ompröva avdragen käll- skatt har utformats med ledning av motsvarande regler för SINK och A-SINK. Dessa regler bör samlas i 54 kap. SFL, under en egen rubrik för källskatt på inbetalningar till mikroföretagarkonto. I detta avsnitt finns förslag till sådana bestämmelser. 8.13.1Tillgodoräknande av för högt avdragen skatt Förslag: Om skatteavdrag har gjorts med för högt belopp kan den skattskyldige ansöka om att tillgodoräknas det överskjutande beloppet. För källskatt på inbetalningar till mikroföretagarkonto är underlaget för skatten och dess storlek slutligt bestämd för skatteavdraget. Som har nämnts är beslutet om skatte- avdrag ett beslut om att kontoförande institut har gjort skatteavdrag med ett visst redovisat belopp. Det beslutet har ingen rättsverkan för den enskilde kontoinnehavaren. När det gäller SINK och A-SINK finns det en särskild ompröv- ningsmöjlighet i 54 kap. 3 § SFL. I paragrafen anges att efter ansökan ska tillgodoräkna den skattskyldige ett belopp mot- svarande för högt avdragen skatt. Bestämmelsen har tillkommit på grund av att när skatteavdrag för sådan särskild inkomstskatt görs av utbetalaren finns det inget beslut med den skattskyldige som part att ompröva. De vanliga omprövningsreglerna i 66 kap. SFL går därför inte att tillämpa. Det förhåller sig annorlunda om den skattskyldige själv ska redovisa särskild inkomstskatt för utomlands bosatta. Då fattas det ett beslut per redovisningstillfälle som kan omprövas på den skattskyldiges begäran. För kontoinnehavaren finns det möjlighet att rätta ett felaktigt skatteavdrag genom att vända sig direkt till kontoförande institut enligt den föreslagna 13 kap. 9 § SFL. Den möjligheten står dock bara öppen fram till dess att den avdragna skatten betalas in till Skatte- verket, vilket ska ske senast den 12:e efter den aktuella redovisningsperioden. För tid därefter bör möjligheterna till rättelse av för högt avdragen skatt utformas på motsvarande sätt som för SINK och A-SINK. Jag har övervägt om det är tillräckligt med en hänvisning till den paragraf som reglerar rättelsemöjligheten för de andra källskatterna. Med hänsyn till den föreslagna nya rubriksätt- ningen i 54 kap. SFL blir det enligt min mening tydligare om mot- svarande bestämmelser tas in i den del som avser källskatt på inbetal- ningar till mikroföretagarkonto. har efterfrågat en genomgång av olika tänkbara orsaker till att skatteavdraget kan bli för högt. Myndigheten har själv identi- fierat ett antal situationer. –Reklamationer med återbetalning till kunden. I en sådan situation har skatteavdraget blivit för högt eftersom den slutliga inbetal- ningen är lägre än den initiala. Att den skattepliktiga inkomsten ska bestämmas till ett lägre belopp än den initiala inbetalningen följer av den föreslagna 6 § källskattelagen. Om hela eller delar av ersättningen betalas tillbaka till kunden är således avdragen käll- skatt för hög och den skattskyldige kan efter ansökan tillgodo- föras den skatt som belöper på det återbetalade beloppet. –Misstagsinbetalningar där inbetalningen inte alls skulle ha gjorts till kontoinnehavaren, dvs. betalningen har gjorts till fel person. I ett sådant fall bör inbetalningen betalas tillbaka till utbetalaren. Det föranleder motsvarande korrigering av den skattepliktiga in- komsten som vid reklamation ovan. Den skattepliktiga inkoms- ten sätts ned med stöd av 6 § källskattelagen och avdragen skatt kan tillgodoföras den skattskyldige med hänvisning till att den blivit för hög. –Misstagsinbetalningar där inbetalningen i och för sig skulle ha gjorts till kontoinnehavaren men skulle ha betalats till något annat konto än mikroföretagarkontot. Här är det alltså inte fråga om att kontoinnehavaren fått någon annans pengar utan att en inkomst som inte ska källbeskattas har betalats till kontot. Det kan till exempel vara fråga om en hyresinbetalning som ska tas upp i inkomstslaget kapital i stället har betalats till kontot. En så- dan misstagsinbetalning kan också rättas genom att inbetalningen betalas tillbaka till utbetalaren och att skattepliktig kontoinkomst sätts ned med stöd av 6 § källskattelagen. Återbetalning är dock inte nödvändig i dessa fall. Kontoinnehavaren kan också ta upp inkomsten på vanligt sätt och ansöka om att tillgodoföras den av- dragna källskatten enligt den föreslagna bestämmelsen om korriger- ing vid dubbelbeskattning, se avsnitt 8.13.2. Om kontoinnehavaren kan visa att det är en sådan inkomst som till exempel kommer att tas upp enligt inkomstskattelagen i kommande inkomstdeklaration kan källskatten tillgodoföras redan under innevarande beskattningsår. –har gjort skatteavdrag med för hög skatte- sats. I ett sådant fall finns det förutsättning för den skattskyldige att tillgodoföras den del av skatteavdraget som är för högt. Reklamationer och misstagsinbetalningar som innebär återbetalning till kunden samt skatteavdrag med för hög skattesats kan även rättas genom att kontoinnehavaren vänder sig direkt till kontoförande in- stitut enligt 13 kap. 9 § SFL. Det är dock bara möjligt fram till dess skatten betalas in till . Jag har inte kunnat identifiera några andra situationer än de som exemplifierat där återbetalning kan bli aktuell. När det gäller SINK och A-SINK har även möjlig- heten att besluta om tillkommande skatt enligt 54 kap. 2 § SFL. dömningen är dock att motsvarande bestämmelse inte behövs avse- ende den nya källskatten. Beslut om tillkommande källskatt riktat till de skattskyldiga kommer inte att bli aktuellt. Om kontoförande institut har gjort ett för lågt skatteavdrag ska det åtgärdas genom att kräver institutet på mellanskillnaden enligt den före- slagna 59 kap. 6 a § SFL. Om en skattskyldig kontoinnehavare har underlåtit att redovisa inkomster som inte betalats in på mikroföre- tagarkontot ska dessa tas upp enligt inkomstskattelagen i stället. Den skattskyldige kan således inte bli skyldig att betala mer källskatt än vad som följer av de inbetalningar som har gjorts till kontot. För lågt redovisad skatt kan alltså enbart bero på att kontoförande institut har gjort felaktigt skatteavdrag, vilket som nämnts är reglerat. Det sagda innebär också att det inte kommer att bli aktuellt att tillämpa omprövningsreglerna till den skattskyldiges nackdel avseende käll- skatt på inbetalningar till mikroföretagarkonto. Förslaget föranleder införandet av den nya 54 kap. 7 § SFL. 8.13.2Återbetalning för att undanröja dubbelbeskattning Förslag: Om en inbetalning till ett mikroföretagarkonto är eller kommer att bli inkomstbeskattad två gånger ska återbetala den källskatt som dragits av till den skattskyldige efter ansökan. Det gäller dock endast om inkomsten ska tas upp enligt inkomstskattelagen eller har utgjort underlag för SINK, A-SINK eller kupongskatt. I avsnitt 6.4.3 föreslås att de inkomster som lämpar sig för beskattning genom mikroföretagarkontot ska bestämmas genom att de undantas från inkomstbeskattning enligt inkomstskattelagen. Befintliga avgräns- ningar i inkomstskattelagen används för att identifiera de inkomster som ska kunna schablonbeskattas. Undantaget från beskattning en- ligt inkomstskattelagen föreslås gälla för inkomster från närings- verksamhet, uppdrag samt hobbyverksamhet. Om sådana inkomster betalas till ett mikroföretagarkonto som innehas av den som är skatt- skyldig för inkomsten enligt inkomstskattelagen, ska inkomsten inte tas upp enligt den lagen utan i stället enbart schablonbeskattas inom ramen för kontot. Eftersom det är omöjligt för kontoförande institut att avgöra vilken typ av inkomst en viss inbetalning utgör tas dock källskatt ut på samtliga inbetalningar som görs till kontot, oavsett om de är undan- tagna enligt inkomstskattelagen eller inte. Det innebär att om en in- komst som inte är undantagen enligt inkomstskattelagen betalas till kontot, till exempel en lönebetalning eller en kapitalinkomst, kom- mer den inkomsten att bli beskattad två gånger. Källskatt tas ut när inbetalningen görs till kontot och inkomsten ska tas upp enligt be- fintliga bestämmelser i inkomstskattelagen. Dubbelbeskattningen uppstår i dessa fall på grund av att inkoms- ten inte är undantagen från beskattning enligt inkomstskattelagen, dvs. den inkomst som har betalats till kontot är en sådan inkomst som inte bör schablonbeskattas. Ytterst är det kontoinnehavarens ansvar att se till att inkomster som inte är undantagna enligt inkomstskatte- lagen inte heller betalas till kontot. Den dubbelbeskattning som upp- står är således inte föranledd av att skatteavdrag för källskatt har gjorts med ett för högt belopp. Källskatt har sannolikt tagits ut med rätt belopp i enlighet med de föreslagna reglerna. Dubbelbeskatt- ningen kan därmed inte avhjälpas enbart med stöd av den föreslagna bestämmelsen i 54 kap. 7 § SFL som tillämpas när källskatt tagits ut med ett för högt belopp. Det behövs en särskild bestämmelse som anger hur dubbelbeskattningen ska undanröjas. Dubbelbeskattning innebär i detta fall att inkomstskatt tas ut två gånger på en och samma inkomst. Den formen av dubbelbeskattning kan undanröjas genom att någon av de två beskattningarna korrige- ras. I detta fall uppstår dubbelbeskattningen genom att en inkomst som inte lämpar sig för schablonbeskattning ändå betalas till mikro- företagarkontot. Inkomsten borde enbart ha beskattats enligt inkomst- skattelagen vilket också hade blivit fallet om den inte hade betalats till kontot. Det är därför rimligt att dubbelbeskattningen åtgärdas genom att källskatten korrigeras och återbetalas. Förslaget innebär att om en inbetalning till ett mikroföretagar- konto är eller kommer att bli inkomstbeskattad två gånger ska Skatte- verket efter ansökan av kontoinnehavaren återbetala den källskatt som dragits av. Den aktuella inkomsten behöver således inte ha blivit dubbelbeskattad för att återbetalning ska kunna ske. Det räcker med att inkomsten är av sådan art att den kommer att tas upp enligt in- komstskattelagen i inkomstdeklaration för beskattningsåret. Det ankommer på den skattskyldige kontoinnehavaren att visa att förut- sättningarna för återbetalning är uppfyllda. Om inkomsten ännu inte blivit dubbelbeskattad måste således kontoinnehavaren visa att in- komsten i fråga är en sådan inkomst som kommer att tas upp. Kontoinnehavaren måste ansöka om återbetalning och den ska beslutas av . Det innebär att kontoinnehavaren inte kan vända sig till kontoförande korrigera en potentiell dubbelbeskattning. Det finns flera skäl för en sådan ordning. Beslut av denna karaktär bör fattas av beskattningsmyndigheten. Det faktum att det finns ett leverantör/kund-förhållande mellan kontoförande institut och kontoinnehavaren medför att de förstnämnda inte ska behöva fatta beslut i sådana frågor. bör ha större kom- petens och vara mer lämpade än kontoförande institut att bedöma om en viss inkomst kommer att tas upp enligt inkomstskattelagen. Vidare bör systemet skicka tydliga signaler till kontoinnehavarna att det är viktigt att göra rätt från början. Inkomster som inte är undan- tagna från beskattning enligt inkomstskattelagen bör inte betalas till ett mikroföretagarkonto. För att inskärpa vikten av att göra rätt bör inte heller förfarandet för rättelse nödvändigtvis utformas så enkelt som möjligt för kontoinnehavarna. Rätten till återbetalning av källskatt gäller dock bara om inkoms- ten ska tas upp enligt inkomstskattelagen eller om den är skatteplik- tig och har beskattats enligt SINK, A-SINK eller kupongskattelagen (1970:624). Bestämmelsen kan således inte användas för att undan- röja internationell dubbelbeskattning (att samma inkomst beskattas två gånger i olika stater). Återbetalning kan inte heller ske på den grunden att mervärdesskatt har betalats på inkomsten. Återbetalning av källskatt för att undanröja dubbelbeskattning får ingen påverkan på den beskattning av inkomsten som följer av inkomstskattelagen eller andra lagar. Rättsföljden blir enbart att den källskatt som tagits ut betalas tillbaka. Det innebär i sin tur att kontoinnehavaren inte tillgodoförs sociala avgifter enligt källskatte- lagen på det återbetalade beloppet. Skatte- och avgiftsskyldigheten för inkomsten som följer av andra lagar är dock oberoende av om återbetalning sker eller inte. Om inkomsten till exempel avser lön följer det av nu gällande lagstiftning att utbetalaren är skyldig att göra skatteavdrag för preliminär skatt och betala arbetsgivaravgifter på beloppet. Dessa skyldigheter har aldrig ändrats för en inkomst som betalas till ett mikroföretagarkonto och som inte är undantagen från beskattning enligt inkomstskattelagen. Utbetalaren bör därför ha gjort rätt från början, och om så inte har skett ska beskattning rättas även för utbetalaren. Observera dock att det för fysiska personer som be- talar ersättning till mikroföretagarkonto föreslås en presumtion om att betalning sker med befriande verkan med avseende på skatteavdrag för preliminär skatt och arbetsgivaravgifter, se avsnitt 8.4 och 6.9.2. Förslaget föranleder införandet av den nya 54 kap. 8 § SFL. Förslag: Ansökan om att tillgodoföras avdragen källskatt ska ha kommit in till senast det sjätte året efter utgången av det kalenderår då beskattningsåret har gått ut. Kontoinnehava- ren har bevisbördan för att förutsättningarna att tillgodoräknas avdragen skatt är uppfyllda. En ansökan om att tillgodoföras för högt avdragen källskatt mot- svarar i princip en begäran om omprövning. Kontoinnehavaren bör därför ges för att ansöka om rättelse av avdragen källskatt som ges av de befintliga omprövningsreglerna. Det är också den tid som gäller för ansökan om att tillgodoföras för högt avdragen skatt enligt SINK eller A-SINK. Förslaget innebär därför att ansökan ska ha kommit in till senast det sjätte året efter utgången av det kalenderår då beskattningsåret har gått ut. Som exempel kan nämnas att kontoinnehavaren vill ansöka om att tillgodoföras källskatt som dragits av . Ansökan måste då komma in till . Det föreslås även regler om bevisningen i vissa fall. Generellt bör gälla att det är den skattskyldige kontoinnehavaren som ska visa att det finns förutsättning för att tillgodoräknas avdragen källskatt. Det får anses överensstämma med befintliga principer om att den som på- står något också ska kunna visa att påståendet stämmer. Innebörden av beviskravet kan variera beroende på vilken grund för tillgodo- förande som åberopas. Att visa att kontoförande institut gjort skatte- avdrag med en för hög procentsats bör vara relativt enkelt. Om an- sökan sker för att en del av inbetalningen har betalats tillbaka till kunden bör kontoinnehavaren kunna visa att en sådan återbetalning har skett och att den gått till samma person som gjorde den skatte- pliktiga inbetalningen. Bedömningen är att det bör vara relativt enkelt för kontoinnehavaren att fullgöra beviskravet när tillgodoförande begärs på grund av att skatteavdrag har gjorts med för högt belopp. Om ansökan om tillgodoförande görs för att undanröja dubbel inkomstbeskattning enligt den föreslagna 54 kap. 8 § SFL bör konto- innehavaren kunna visa vilket slags inbetalning som det är fråga om. måste kunna avgöra om en viss inbetalning kommer att inkomstbeskattas två gånger. Kontoinnehavaren bör därmed visa att inbetalningen till exempel är en hyresinbetalning vid uthyrning av privatbostad som ska tas upp i inkomstslaget kapital. Av underlagen bör således inbetalningens karaktär framgå. Det bör även gå att koppla den inbetalning som registrerats på kontot med underlagen så att det till exempel står klart att de avser samma kund (inbetalare). Förslaget föranleder införandet av den nya 54 kap. 9 § SFL. Bedömning: Det krävs inga ändringar av bestämmelserna om över- klagande av beslut. När det gäller de beslut som kan komma att fatta med anledning av förslaget är bedömningen att dessa kan överklagas med stöd av befintliga bestämmelser i 67 kap. SFL. Av direktivet framgår att det ska analyseras om det är möjligt och lämpligt att tillåta att de som har ett mikroföretagarkonto också kan använda en schablon för mervärdesskatten. Vid analysen ska de möj- ligheter och begränsningar som ger beaktas. Vidare ska det särskilt beaktas att ett schablonsystem för mervärdesskatt ska vara förenligt med mervärdesskattedirektivets bestämmelser och principen om skatteneutralitet. I detta kapitel behandlas dessa frågor. En översiktlig redogörelse av mervärdesskattelagstiftningen finns i avsnitt 3.3. 9.1Ett schablonbeskattningssystem för mervärdesskatten Mikroföretagarkontot kännetecknas av att inbetalningar till kontot källbeskattas. Källskatten ersätter inkomstskatten. Faktiska utgifter får inte dras av utan i stället medges ett schabloniserat avdrag vid fastställande av skattesatsen. Kontoinnehavaren behöver inte dekla- rera inkomsterna eller hålla ordning på de därmed sammanhängande utgifterna. Behållningen på kontot blir ”skattad och klar”, fri för kontoinnehavaren att disponera över. Om verksamhet som beskattas genom ett mikroföretagarkonto också skulle omfattas av schabloniserad mervärdesskatt kan ett så- dant system utformas på olika sätt. Grunden skulle dock vara att utgå från inkomsterna eftersom dessa är kända. Inbetalningar till kontot kan anses inkludera mervärdesskatt och utgående skatt kan därför beräknas med ledning av dessa inbetalningar. skulle kunna innehålla mervärdesskatt direkt i samband med inbetalningen, på samma sätt som sker med inkomstskatten (käll- skatten). Skattesatsen skulle även för mervärdesskatten kunna be- stämmas genom att hänsyn tas till ett schabloniserat avdrag för in- gående skatt. Avdraget kan beräknas till den ingående skatt som kan sägas belöpa på det schabloniserade avdrag för utgifter som medges vid inkomstbeskattningen. skulle också kunna bevaka den gräns på för omsättningen exklusive mer- värdesskatt under vilken kontoinnehavaren kan välja att vara undan- tagen från skyldigheten att redovisa och betala mervärdesskatt, och enbart ta ut mervärdesskatt när inbetalningarna överstiger detta be- lopp. Om det skulle leda för långt att automatisera uttaget av mer- värdesskatt för inbetalningen kan kontoinnehavaren i stället lämna dessa uppgifter i en årlig mervärdesskattedeklaration. För att ett system som det skisserade skulle kunna fungera vid uttag av mervärdesskatt krävs det dock ett antal uppskattningar och antaganden. Dessa antaganden krävs i första hand om mervärdes- skatten ska hanteras av kontoförande institut i samband med inbetal- ningen. Om kontoinnehavaren ska redovisa mervärdesskatt i efter- hand kan villkoren bedömas i samband med detta, utifrån gällande regler. För det första skulle det krävas att alla som har ett mikroföre- tagarkonto anses vara en beskattningsbar person som bedriver eko- nomisk verksamhet i mervärdesskattelagens (1994:200), förkortad ML, mening. (2015) anger i ett ställningstagande att kännetecknande för en beskattningsbar person är att verksamheten bedrivs självständigt och med avsikt att fortlöpande tillhandahålla varor eller tjänster mot ersättning. Begreppet fortlöpande innebär enligt att syftet ska vara att sälja varor eller tjänster kon- tinuerligt och med viss frekvens. Det är således i huvudsak omfatt- ningen av den bedrivna verksamheten som avgör om den karaktäri- seras som ekonomisk verksamhet eller inte. Försäljning vid enstaka tillfällen omfattas inte av mervärdesskatteplikten. Det finns ingen fast omsättningsgräns för när verksamheten anses bedriven oftare än vid enstaka tillfällen, men rimligtvis bör de allra flesta som inte anses bedriva ekonomisk verksamhet också omfattas av skattebefrielse för verksamhet vars omsättning understiger . Det borde därför inte vara något problem att reglera att alla som öppnar ett mikroföretagarkonto också väljer att omfattas av en schabloni- serad mervärdesbeskattning. Skattesatsen för mervärdesskatt varierar beroende på vilken verk- samhet som bedrivs och vad omsättningen avser. Det är omöjligt för kontoförande institut att veta vilken skattesats som ska tillämpas, särskilt när kontoinnehavaren omsätter varor och tjänster som är föremål för olika mervärdesskattesatser eller är undantagna från mer- värdesskatt. De olika skattesatserna påverkar också omsättningsgrän- sen för mervärdesskatt, eftersom gränsen är uttryckt som omsätt- ningen exklusive mervärdesskatt. Om mervärdesskatten ska redovisas i efterhand bör det dock vara möjligt för kontoinnehavaren att dela upp omsättningen på de olika skattesatserna och undantagen. En schablonisering av ingående skatt, dvs. avdragsdelen, kräver också att det görs en uppskattning av hur stor del av de schabloni- serade utgifterna som avser utgifter med mervärdesskatt och hur stor del som avser mervärdesskattefria utgifter. Exempel på den sist- nämnda kategorin är hyreskostnader (som dock även kan faktureras med mervärdesskatt) och kostnader för finansiella tjänster. Vidare behöver en uppskattning göras av hur stor del av kostnaderna som är hänförliga till kontoinnehavarens mervärdesskattepliktiga verk- samhet, då endast ingående mervärdesskatt på sådana kostnader får dras av. Slutligen finns ett antal avdragsbegränsningar som skulle be- höva inkluderas i denna uppskattning (till exempel avdragsförbudet för ingående skatt som hänför sig till stadigvarande bostad och ut- gifter för representation). För att överhuvudtaget få till en förenk- ling krävs att en sådan uppskattning följer en fördelningsnyckel som gäller för alla som omfattas av schablonsystemet. En annan fråga som uppkommer är hur kontoinnehavarens kun- der ska kunna få avdragsrätt för den schabloniserade mervärdesskat- ten. Avdragsrätten för ingående mervärdesskatt ska som huvudregel styrkas genom faktura, 8 kap. 17 § första stycket ML. Det innebär att om hanteringen av mervärdesskatt ska förenklas för kontoinne- havaren i den utsträckning att faktura inte behöver ställas ut, eller att den schabloniserade mervärdesskatten inte behöver redovisas i faktu- ran, kommer företag inte att kunna få avdrag för ingående mervärdes- skatt. Företag kommer därför inte att vara intresserade att köpa varor eller tjänster av den som bedriver verksamhet som beskattas genom ett mikroföretagarkonto. Kontot skulle därmed i huvudsak användas av de som säljer till privatpersoner, vilket skulle vara en olycklig auto- matisk begränsning av tillämpningsområdet.