sou · H8B383d2 · 2021-01-01 00:00:00 — Bland annat följer länsstyrelserna upp strandexploatering inom ramen för den regionala miljöövervakningen. Länsstyrelsernas uppgifter när det gäller miljöövervakning är dock inte angivna i instruktionen. Länsstyrelserna driver gemensamt databasen som samlar delar av nationell och regional miljöövervakningen och innehåller information om lokala miljökvalitetsnormer, utpekade områden, underlag för bedömningar, skyddade områden, m.m. Både de länsstyrelser och kommuner Miljömålsberedningen varit i kontakt med lyfter vikten av att all miljöövervakningsdata från den nationella- och regionala miljöövervakningen och recipientkon- trollen samlas och tillgängliggörs. En förutsättning är då att det finns tydliga riktlinjer för genomförande av recipientkontroll och inrap- portering av denna samt ett utpekat ansvar för att ta emot och till- gängliggöra data. 21.4.2Marin kartering av arter och livsmiljöer Tillgången på karteringsunderlag av förekomst och utbredning av arter och livsmiljöer ökar kontinuerligt. Enligt , i rapporten infrastruktur i havet, ligger kunskapsläget när det gäller den miljön ändå långt efter landmiljön. Detta gäller sär- skilt i skärgårdsområden, som ofta har en mycket varierad topografi som liknar just landmiljön. Med befintliga karteringsunderlag av marin topografi, bottensubstrat eller utbredning av arter och livs- miljöer är det enligt inte möjligt att göra analyser som underlag för t.ex. fysisk planering och nätverk av skyddade om- råden m.m. som kan göra anspråk på att täcka in landskapsperspek- tivet, den gröna (blå) infrastrukturen.48 47SOU 2019:22, s. 54. 48Naturvårdsverket 2020, Grön infrastruktur i havet – landskapsperspektiv i förvaltningen av områden, Rapport 6930. – där alla vill vara saknar tydliga barriärer (jämför t.ex. med vandringshinder i rinnande vatten) så är kunskapen om hur en even- tuell habitatförlust påverkar konnektivitet och representativitet bris- tande. Att förlust av habitat utgör ett spridningshinder för många arter är känt, men det saknas kunskap om hur stor andel som kan exploateras innan avstånden blir för långa. Havsmiljön är också utsatt för stor diffus påverkan, vilket komplicerar bedömningen. En annan utmaning, enligt , är hantering av underlag och be- dömningar på olika skalor, där riktlinjer för bedömningsskala och sammanvägning av olika typer av underlag saknas. Många aktörer Miljömålsberedningen varit i kontakt med har lyft fram att det behövs bättre underlag för att kunna värdera betydelsen av olika områden för att kunna ta ställning till behov av skydd och andra åtgärder samt bedöma känslighet för ytterligare påverkan i ett helhetsperspektiv. Det har även lyfts fram till beredningen att det rumsliga per- spektivet behöver komma in i datahantering och rapportering inom vattendirektivet, havsmiljödirektivet och i synnerhet art- och habi- tatdirektivet. Ett exempel är den s.k. artikel 17 rapporteringen till i enlighet med art- och habitatdirektivet. Rap- porteringen anger en status för listade arter och livsmiljöer, men an- ger ingen geografisk information om var vilken status nås eller vik- tigare, inte nås. Den nationella karteringen har beskrivits närmare i kapitlet Havsmiljödata. Både Havs- och vattenmyndigheten och länsstyrel- serna anser att karteringen är grundläggande för att kunna få fram heltäckande beslutsunderlag för nätverk av skyddade områ- den, ekosystembaserad fiskförvaltning, grön (blå) infrastruktur, fysisk planering, åtgärdsarbete, tillsyn och prövning. Utbredningskartornas kvalitet avgörs av kvaliteten och upplös- ningen på den information modellen baseras på. Ju fler provpunkter med marinbiologiska data och ju bättre upplösning och tillförlitlighet i de fysiska underlagen, desto bättre stämmer kartorna med verklig- heten. Detta är av stor vikt för kommunerna som ofta har platsspe- cifika ärenden att ta ställning till, som t.ex. bygglov eller strand- – där alla vill vara Därför är det viktigt att parallellt med modellering på befintlig information, arbeta med att förbättra även de fysiska underlagen för att i en långsiktig ständigt förbättra modellerna när bättre data finns tillgänglig.49 Havs- och vattenmyndigheten pekar på att karteringen har begränsats av skärpta ruti- ner hos Försvarsmakten för hantering av sekretessbelagd informa- tion kopplat till djup- och bottenbeskaffenhet.50 Mosaic – ett verktyg för ekosystembaserad förvaltning av naturvärden Havs- och vattenmyndigheten har tagit fram verktyget Mosaic för att underlätta arbetet med att identifiera värdefulla områden med särskild betydelse för biologisk mångfald och ekosystemtjäns- ter i livskraftiga och ekologiskt representativa nätverk.51 Mosaic ska enligt Havs- och vattenmyndigheten ge stöd i arbetet med att bedöma vilka områden som utifrån ett landskapsperspektiv, bör prioriteras i arbete med t.ex. områdesskydd, fysisk planering, fiskför- valtning och åtgärdsarbete kopplat till direktiv och konventioner. Verk- tyget ger en struktur för att inkludera ny (vetenskaplig) kunskap, följa ekosystemets förändring och ta hänsyn till ekosystemets rums- liga variation och komplexitet – från platsspecifika detaljer till ett land- skapsperspektiv. Med hjälp av grundläggande GIS ska det vara enkelt att använda Mosaic på kartor över miljön i sitt havsområde. För att skapa synergier i det samlade arbetet och främja en eko- systembaserad förvaltning anser Havs- och vattenmyndigheten att det krävs ett gemensamt underlag att utgå ifrån. En enhetlig kart- läggning av den gröna (blå) infrastrukturen verkar för att rätt förvaltning och åtgärd hamnar på rätt plats. En samlad bild av land- skapet skapar förståelse mellan olika förvaltningsprocesser och åt- gärder. splittras bilden på ett stort antal förvaltningsområden, direktiv med mera, alla med skilda mål och administrativa av- gränsningar. 49www.havochvatten.se/overvakning-och-uppfoljning/miljoovervakning/nationell-marin- kartering/nationell-marin-kartering.html, . 50Havs- och vattenmyndigheten , Redovisning av regeringsuppdrag om medelsanvänd- ning miljöövervakning 2019. 51www.havochvatten.se/vagledning-foreskrifter-och-lagar/vagledningar/ovriga- vagledningar/mosaic---ett-verktyg-till-stod-for-forvaltning-av-naturvarden-i-marina- omraden.html, . – där alla vill vara Figur 21.3 Mosaic verktygets geografiska koppling till olika förvaltningsprocesser Översiktlig naturvärdeskarta baserad på fågel, däggdjur och bottenfauna Havs- och vattenmyndighetens webb, Mosaic – ett verktyg för ekosystembaserad förvaltning av naturvärden. Havs- och vattenmyndigheten pekar särskilt på behovet av uppfölj- ning av påverkansfaktorer. Det behövs för att kunna följa upp och riskbedöma möjligheten att nå god ekologisk status och god miljö- status i kusthavet. Havsmiljödirektivet ställer krav på uppföljning av påverkansfaktorer, samma krav finns inte i vattendirektivet. Havs- och vattenmyndigheten jobbar med att ta fram metoder och verktyg för uppföljning och bedömning av påverkansfaktorer, både inom havsplaneringen med verktyget Symphony och fysisk störning i grunda havsområden. Nationell kartering av fysisk störning i grunda havsområden Metria har på uppdrag av Havs- och vattenmyndigheten kart- lagt fysisk påverkan från bryggor, pirar, hamnar och andra strukturer längs den svenska kusten med hjälp av fjärranalys, bl.a. för att kunna – där alla vill vara bedöma hydromorfologisk status enligt vattendirektivet.52 Kartlägg- ningen är en del av genomförandet av åtgärdsprogrammet enligt havsmiljödirektivet.53 Kartläggningen ska fungera som underlag för såväl fysisk planer- ing, genomförande av åtgärder som uppföljning. Målet har varit en precision för områden med mindre än . Kartunderlaget bidrar med kunskap, metoder och data som stöd för genomförande av havsmiljödirektivet, vattendirektivet och art- och habitatdirektivet samt miljökvalitetsmålen Hav i balans samt levande kust och skärgård och Ett rikt växt- och djurliv. Underlaget är även tänkt att utgöra grund för den samordnade åtgärdsstrategi mot fysisk påverkan och för biologisk återställning i kustvattenmiljön, kopplat till restaurering, som Havs- och vattenmyndigeten ska ta fram enligt åtgärdsprogrammet för havsmiljödirektivet. En klassindelning för risk för påverkan på respektive hydrogra- fiska och morfologiska villkor, konnektivitet samt kumulativ effekt, har tagits fram. Typer av påverkan som ingår i analysen är bryggor, byggnader, hårdgjorda ytor, muddring, dumpning, kablar, botten- störning från ankring och erosion från fartyg. Även biologisk och ekologisk känslighet, som t.ex. kvävning, slitage och störning, har tagits in i analysen. Karteringen ska utgöra: –Underlag till stöd för att statusklassa kustvattenförekomster, dvs. underlag för beslut om miljökvalitetsnormer, med avseende på hydromorfologiska kvalitetsfaktorer enligt vattenförvaltningens behov. –Underlag till stöd för att bedöma påverkan på 2000-habitat enligt artikel 17 i art- och habitatdirektivet (biogeo- grafisk uppföljning), vad gäller havsbottnens integritet (deskrip- tor 6 enligt havsmiljödirektivet). –Analys av potentiell areell fysisk påverkan i grunda exponerings- skyddade mjukbottnar som är biologiskt värdefulla och särskilt känsliga. 52Havs- och vattenmyndigheten , Fysisk störning i grunda havsområden, Rapport 2020:12. 53Havs- och vattenmyndigheten , God havsmiljö 2020: strategi för och – Del 4: Åtgärdsprogram för havsmiljön, Åtgärd nr 29, Rapport 2015:30. – där alla vill vara I arbetet med karteringen har även en jämförelse av den fysiska ex- ploateringen gjorts med hur tillståndet var , (cirka 1994) och 2008. Kartläggning har utgjort ett viktigt underlag för att identifiera gra- den av exploatering i ett område, och ligger till grund för bl.a. Havs- och vattenmyndigheten arbetar också med att utveckla verk- tyget Symphony så att det kan även i kustnära områden för t.ex. fysisk planering och områdesskydd. Symphony utvecklas av Havs- och vattenmyndigheten som ett verktyg för att bedöma kumulativa effekter av påverkansfaktorer inom arbetet med att ta fram förslag till havsplaner. Syftet med Symphony är att på en översiktlig nivå visa hur miljöpåverkan från mänskliga verksamheter skiljer sig mellan olika områden och hur planeringen påverkar denna fördelning.55 Det finns ett stort antal olika administrativa gränser som är av bety- delse för arbetet med att nå miljökvalitetsmålen i kustvattenområdet. Dessa bidrar till en komplex styrning och är, så som Miljömålsbered- ningen uppfattat det, ett viktigt skäl till att en helhetsbild över planer- ing, skydd, förvaltning och åtgärdsarbete saknas i kustvattenområdet. Enligt SCB är . Strandlinjen kring havsöarna är nästan så lång, . Den totala strandlinjen i Sveriges kustvattenområde är därmed 44 700 kilo- meter – vilket motsvarar över ett varv runt jorden.56 Tabellen nedan syftar till att ge en illustration av komplexiteten och gör inte anspråk på att ge en fullständig bild. Fritidsbåtars påverkan på grunda kustekosystem i , Rap- port 2019:3. 55Havs- och vattenmyndigheten , Symphony Integrerat planeringsstöd för statlig havs- planering utifrån en ekosystemansats, Rapport 2018:1. 56SCB 2013, Kust och stränder i , Statistiska meddelanden MI 50 . – där alla vill vara Tabell 21.1 Administrativ indelning av relevans för kustvattenområdet Tabellen visar antal administrativa enheter respektive antal kilometer strandlinje. Tabellen gör inte anspråk på att ge en fullständig bild I finns det 290 kommer varav 87 inkluderar kustvatten. Kom- munernas havsstrandlinje varierar mellan som i till som mest i kommun.57 Ett stort antal kommuner har ett begränsat kustvattenområde inom sitt ansvarsområde. I snitt har varje kustkommun fastlandskust. Kommunernas mandat för t.ex. fysisk planering enligt PBL och tillståndsprövning enligt , omfattar hela terri- torialvattenområdet, dvs. () utan- för baslinjen. Baslinjen är den tänkta linje som binder samman de yttersta skären. 57SCB webbsida, Kust- och strandlängd, kilometer efter region, strandtyp och år, . – där alla vill vara Figur 21.4 Gränser för kustkommuner Kartan visar även vilka kustkommuner som sträcker sig ut till en nautisk mil utanför baslinjen, dvs. att de överlappar geografiskt med förslagen till nationella havsplaner . Källa: , Slutrapport över KOMPIS-bidraget – kust- och havsplanering i statlig samverkan –2018. Av 21 län ligger 14 vid kusten. Även länsstyrelsernas mandat omfat- tar hela territorialvattenområdet. När det gäller tillsyn enligt 7 kap. 28 § (Natura 2000-områden) har även ansvaret i ekonomiska zon. – där alla vill vara Utöver indelningen i kommun och länsstyrelser är kustvatten- området administrativt indelat i fem vattendistrikt. Gränserna för dessa är beslutade efter avrinningsområden och sammanfaller därför inte helt med länsindelningen. Figur 21.5 Gränser för län och vattendistrikt Källa: VISS Vattenkartan, . Vattendistrikten är vidare indelade i vattenförekomster. Totalt finns det 654 kustvattenförekomster.58 Dessa sträcker sig ut till en nautisk mil utanför baslinjen. En vattenförekomst kan delas av två kom- muner. Utöver detta har vattenförvaltningen i arbetet med åtgärds- – där alla vill vara planer definierat s.k. åtgärdsområden som kan omfatta flera vatten- förekomster, både kustvatten och sjöar och vattendrag. Figur 21.6. visar ett utsnitt av kusten för att illustrera hur vattenförvaltningens gränser har utformats och anpassats, eller inte anpassats, till gränserna för kommuner och län. Figur 21.6 Utsnitt med gränser för vattendistrikt, län, kommuner, kustvattenförekomster och åtgärdsområden enligt vattenförvaltningen Kartan visar ett utsnitt av kusten på gränsen mellan län och . Gränsen för vattendistrikt och län är inte överensstämmande. Källa: VISS Vattenkartan, . Havs- och vattenmyndigheten ansvarar för genomförandet av havs- som har en egen organisatorisk indelning. Havet är indelat i två bedömningsområden; och . Havs- området är dessutom delat i tolv havsbassänger för utsjövatten samt 29kustvattentyper.59 Indelningen följer ekologisk indelning och sam- manfaller därför inte med läns- eller kommungränser. Gränserna för kustvattentyper och vattenförvaltningens kustvattenförekomster är inte heller fullt harmoniserade. 59Havs- och vattenmyndighetens föreskrifter (HVMFS 2012:18) om vad som kännetecknar god miljöstatus samt miljökvalitetsnormer med indikatorer för och . – där alla vill vara tetsnormer enligt havsmiljöförordningen, fastställs av Havs- och vatten- myndigheten för både havsbassängerna och kustvattentyperna. Figur 21.7 havsbassängers utsjövatten och kustvattentyper Utsnitt som illustrerar havsförvaltningens indelning i havsbassänger och kustvattentyper Källa: Havs- och vattenmyndighetens föreskrifter (HVFMS 2012:18) om vad som kännetecknar god miljöstatus samt miljökvalitetsnormer med indikatorer för och . Slutligen har havsområdet delats in i tre havsplaneringsområden; , och , i enlighet med havspla- neringsförordningen (2015:400). – där alla vill vara råden följer kommungränserna, men bara delvis gränserna mellan län. Det är även denna indelning som tillämpas av Havs- och vatten- myndigheten i arbetet med regionala handlingsplaner för marint om- rådesskydd. Av 1 kap. 2 § (2010:900) (PBL) följer att det är en angelägenhet att planlägga användningen av mark och vatten. Vid planläggningen ska hänsyn tas till en mängd olika mot- stridiga intressen, allmänna och enskilda, där långsiktigt god hushåll- ning med mark, vatten, energi och råvaror samt goda miljöförhållan- den i övrigt är ett intresse. Det betyder att en avvägning måste göras. Planläggningen består av översiktsplan, detaljplan, områdesbestäm- melser och i och även regionplan. Det kommunala planansvaret är en av förutsättningarna för det kom- munala självstyret i . Detta innebär att samtliga 290kommuner, varav 87 med havskust, ska genomföra en fysisk pla- nering. Planansvaret innebär att kommunen bestämmer hur mark och vatten ska användas och bebyggas inom kommunen. Avsikten med en decentraliserad samhällsförvaltning är att besluten ska fattas nära medborgarna och att samhällsinsatserna kan utformas med hän- syn till skiftande lokala förhållanden. Planansvaret omfattar översiktsplaner och detaljplaner. Förfaran- det vid upprättandet av planerna regleras i PBL. Enligt PBL ska be- rörda fastighetsägare och boende garanteras medborgarinflytande och rättssäkerhet, och ett bra beslutsunderlag säkras. Det kommunala planansvarets ursprungliga innebörd var att sta- ten inte skulle kunna tvinga kommunerna att anta en viss plan. Detta förhållande introducerades med stadsplanelag och kallades även ”städernas stadsplaneveto”. I och med byggnadslag gavs en utökad innebörd till planansvaret genom att kommunerna då fick rätt att bestämma var, när och hur bebyggelse skulle tillkomma eller förändras. hade markägare i princip haft rätten att själv be- stämma över byggnadsprojekt på egen mark. – där alla vill vara Nuvarande PBL trädde i kraft och ersatte plan- och bygg- lagen (1987:10) . PBL innebar stora förändringar i förhållande till den byggnadslagstiftning som tidigare hade gällt. fokuserade PBL på medborgarinflytande och decentralisering av beslutsfattandet.60 En central del i reformen 1987 var att staten genom inte längre skulle fastställa kom- munernas planer. Eventuella konflikter mellan stat och kommun skulle lösas genom dialog och samråd i planprocessen. Däremot fick möjlighet att på vissa angivna grunder granska och upp- häva detaljplaner och områdesbestämmelser. Bestämmelser om översiktsplan finns i 3 kap. PBL. Kapitlet har revi- derats 2020. Det gjordes då en översyn av översiktsplaneringen för att säkerställa en bättre kontinuitet genom att se till att regelverket gav stöd för en god tillämpning och att översiktsplanen i högre ut- sträckning skulle underlätta för efterföljande planering och prövning, t.ex. vid detaljplaneläggning och vid prövning av bygglov och för- handsbesked.61 Varje kommun ska ha en aktuell översiktsplan som omfattar hela kommunen. Översiktsplanen ska ange inriktningen för den långsik- tiga utvecklingen av den fysiska miljön. Syftet med översiktsplanen är att ange de stora dragen i mark- och vattenanvändningen och be- byggelseutvecklingen. Planen ska ge vägledning för beslut om hur mark- och vattenområden ska användas och hur den byggda miljön ska användas, utvecklas och bevaras. Trots dessa regleringar i 3 kap. 1 och 2 §§ PBL är översiktsplanerna enligt 2 § inte bindande. Översiktsplanen ska enligt 3 § innehålla grunddragen i fråga om den avsedda användningen av mark- och vattenområden för hela kommunen. Grunddragen ska framgå av en karta. Kommunen ska enligt 4 § även redovisa de förhållanden som med hänsyn till de allmänna intressena i 2 kap. kan ha en väsentlig bety- delse för beslut om hur mark- och vattenområden ska användas och hur den byggda miljön ska användas, utvecklas och bevaras. Riksin- tressen enligt 3 eller 4 kap. ska dessutom alltid redo- 1985/86:1, med förslag till ny plan- och bygglag. 2019/20:52, En utvecklad översiktsplanering. – där alla vill vara Av planen ska det även framgå hur kommunen anser att riks- intressen ska tillgodoses, gällande miljökvalitetsnormer enligt 5 kap. ska följas, och förhållanden av väsentlig betydelse i övrigt bör beaktas. Av översiktsplanen ska enligt 5 § även följande framgå: 1.hur kommunen avser att tillgodose det långsiktiga behovet av bostäder, 2.hur kommunen i den fysiska planeringen avser att ta hänsyn till och samordna översiktsplanen med relevanta nationella och regio- nala mål, planer och program av betydelse för en hållbar utveck- ling inom kommunen, 3.sådana områden för landsbygdsutveckling i strandnära lägen som avses i 7 kap. 18 e § första stycket , 4.kommunens syn på risken för skador på den byggda miljön som kan följa av översvämning, ras, skred och erosion som är klimat- relaterade samt på hur sådana risker kan minska eller upphöra, 5.om översiktsplanen avviker från en regionplan för länet, på vilket sätt den gör det och skälen för avvikelsen, och 6.sådana områden och verksamheter som angår två eller flera kom- muner eller är av regional betydelse. Om inte har godtagit planen i en viss del, ska det an- märkas i planen. Kommunen ska även i översiktsplanen redovisa planens väsent- liga konsekvenser och i förekommande fall miljökonsekvenser enligt 6 kap. . Innan kommunen antar en översiktsplan eller en ändring i den ska förslaget ställas ut så att det kan granskas. Kommunen ska även samråda med , regionen och de kommuner som berörs av översiktsplanen. Kommunen ska också ge kommunens medlem- mar, de andra myndigheter, sammanslutningar och enskilda i övrigt som har ett väsentligt intresse av förslaget tillfälle att delta i sam- rådet. spelar en viktig roll i översiktsplaneringen genom att tillhandhålla planeringsunderlag samt genom att kontinuerligt – där alla vill vara föra en dialog med kommunen.62 ska dessutom lämna ett särskilt granskningsyttrande över förslaget till översiktsplan.63 I detta ska framgå vilka anmärkningar som finns mot planen beträf- fande riksintressen, miljökvalitetsnormer, områden för landsbygds- utveckling i strandnära lägen, mellankommunal samordning samt hälsa, säkerhet och risken för olyckor, översvämning eller erosion. Kommunen ska redovisa granskningsyttrande tillsam- mans med översiktsplanen. Kommunfullmäktige beslutar enligt 19 § i frågor om antagande av översiktsplanen. Kommunfullmäktige ska enligt 23 § anta en pla- neringsstrategi månader efter ett ordinarie val. I strategin ska fullmäktige 1.ta ställning till dels ändrade planeringsförutsättningar av bety- delse för översiktsplanens aktualitet, dels kommunens fortsatta arbete med översiktsplaneringen, och 2.bedöma i vilken utsträckning planen är aktuell i förhållande till kraven i 3 §, 4 § andra stycket 1 och 2 samt 5 §. gör kommunerna fördjupade översiktsplaner. Det är vanligt om området är nytt, täcker en större yta eller har stor betydelse för framtidens bebyggelse. Det förekommer också i vissa kustområden. I fördjupade översiktsplaner, FÖP, tar man fram mer detaljerade riktlinjer än vad översiktsplanen tar upp. Fördjupade översiktsplaner kan antas av kommunfullmäktige men är inte juridiskt bindande. De kan användas i kommunens planering för att visa huvuddragen för fortsatta detaljplaner i ett område. Inom kommunen får mark- och vattenområdens användning, be- byggelse och byggnadsverk regleras med detaljplaner eller områdes- bestämmelser enligt 4 kap. PBL. Detaljplanerna är avsedda att ge för- utsättningar för en rationell och effektiv tillståndsgivning eftersom 623 kap. 10 § (2010:900). 633 kap. 16 § plan-och bygglagen (2010:900). – där alla vill vara de principiella och grundläggande frågorna har klargjorts under plan- arbetet. Eftersom detaljplanen är rättsligt bindande får bygglov en- ligt huvudregeln inte strida mot planen.64 Enligt det kommunala planansvaret är det kommunen själv som avgör om en detaljplan ska upprättas. En fastighetsägare kan alltså inte kräva att en detaljplan ska upprättas. En detaljplan för bebyggelse ska enligt 4 kap. 2 § bl.a. upprättas om det handlar om en ny sammanhållen bebyggelse och om det behövs med hänsyn till omfattningen av bygglovspliktiga byggnads- verk, eller om bebyggelse som ska förändras eller bevaras om regler- ingen behöver ske i ett sammanhang. Det behövs enligt 4 § ingen detalj- plan om tillräcklig reglering har gjorts genom områdesbestämmelser. Kommunen ska enligt 4 kap. 5 § i en detaljplan bestämma och ange gränserna för allmänna platser, kvartersmark och vattenområ- den och bestämma användningen av kvartersmark och vattenområ- den. Vidare ska kommunen bestämma användningen och utform- ningen av de allmänna platser som kommunen är huvudman för. Av 7 § följer att kommunen som huvudregel ska vara huvudman för all- männa platser. Utöver det obligatoriska innehållet så innehåller detaljplaner även ett antal frivilliga bestämmelser.