sou · H9B364 · 2021-07-20 00:00:00 — Regeringen valde att inte föreslå någon övergångsbestämmelse utan ansåg att all- männa skadeståndsrättsliga principer skulle tillämpas (prop. 2000/ 01:68 s. 62). Regeringen konstaterade vidare att ersättningsnivåerna efter kommitténs betänkande hade utvecklats på ett sådant sätt att det inte fanns anledning att ingripa med lagstiftning i den delen (a. prop. s. 55 f.). Den höjning av ersättningsnivåerna som kommittén förespråkat hade redan fått genomslag i praxis. Enligt praxis gäller att kränkningsersättning som utgångspunkt ska bestämmas efter de principer som gäller vid tiden för faststäl- lande av ersättningen, dvs. vid domstillfället (se rättsfallet ”De hän- skjutna ersättningsfrågorna” NJA 2017 s. 938). Frågan i ”De hän- skjutna ersättningsfrågorna” var om kränkningsersättningen skulle bestämmas enligt det synsätt som kommit till uttryck i NJA 1997 s. 315 – dvs. att den skulle bestämmas med utgångspunkt i de vid domstillfället tillämpade schablonnivåerna – eller om den skulle be- stämmas med utgångspunkt i de vid skadetillfället tillämpade scha- blonnivåerna (se p. 8 i ”De hänskjutna ersättningsfrågorna”). kom fram till att det inte fanns anledning att frångå det synsätt som kommit till uttryck avgörande (se p. 11 i av- görandet). Domstolen motiverade detta bland annat med att kränk- ningsersättningen skiljer sig från annat skadestånd genom att det inte handlar om en konkret skada som kan frigöras från den värde- ring av gärningen som sker vid bedömningstillfället. Kränkningsersätt- ningen ansågs därför inte kunna fylla sin avsedda funktion om den frikopplades från de etiska och sociala värderingar och de förhållanden som gäller vid fastställandet av ersättningen (p. 9 i avgörandet). Ändringar som berör kränkningsersättningen Syftet med de av våra förslag som berör kränkningsersättningen är att åstadkomma en höjning av dagens ersättningsnivåer och att stärka vissa yrkesgruppers rätt till kränkningsersättning. läggande förutsättningarna för att en rätt till kränkningsersättning ska föreligga ändras dock inte. Ur ett brottsofferperspektiv vore det givetvis angeläget om ändringarna kunde få genomslag och komma så många som möjligt till del. Det talar för en särskild övergångsbestämmelse liknande den som Kommittén om ideell skada föreslog. En sådan lösning skulle också ligga i linje med Högsta domstolens resonemang i ”De hänskjutna ersättningsfrå- gorna” NJA 2017 s. 938. Den allmänna skadeståndsrättsliga principen har dock goda skäl för sig och den bör enligt vår mening inte frångås utan att det finns starka argument som talar för en annan lösning. Ett av skälen bakom principen är nämligen att en person i förväg ska kunna bedöma eller ta reda på de potentiella konsekvenserna av ett handlande eller en underlåtenhet. En övergångsbestämmelse av det slag som Kommit- tén om ideell skada föreslog skulle innebära att två skadevållare som har gjort sig skyldiga till brott av samma slag med samma effekter för de drabbade skulle kunna bli skyldiga att utge beloppsmässigt olika ersättningar. På samma sätt skulle två personer som drabbats av liknande brott under kunna erhålla olika hög ersättning beroende på när prövningen sker (eller – om man skulle välja att exempelvis låta tiden för framställande av ett krav vara avgörande – beroende på när kraven framställts). Liknande konsekvenser kan visserligen uppstå även eftersom ”De hänskjutna ersättningsfrågorna” innebär att kränk- ningsersättningen normalt ska bestämmas med utgångspunkt i de vid domstillfället tillämpade schablonnivåerna. Rättsfallet berör dock frågan om hur man ska bestämma kränkningsersättningens storlek när ersättningsnivåerna höjts inom ramen för gällande lagstiftning i tiden efter skadans inträffande men före domstillfället. Antalet fall då konsekvenser av det slaget kan bli aktuella blir därmed betydligt mer begränsat. Det vi nu föreslår kommer att innebära en förändring av principerna för kränkningsersättningens bestämmande i samtliga fall. Förändringen åstadkoms genom ny lagstiftning och inte enbart genom ändrade schabloner. I en sådan situation framstår det som mest rimligt och rättvist att de nya reglerna (i enlighet med den allmänna principen) endast blir tillämpliga på skadefall som inträffat efter ikraftträdandet. Enligt vår uppfattning kan detta inte heller anses oförenligt med Högsta domstolens bedömning i ”De hän- skjutna ersättningsfrågorna”. Det är dessutom svårt att bedöma vilka konsekvenser det får i rättstillämpningen om man föreslår en övergångsbestämmelse. Med en lösning liknande den som Kommittén om ideell skada föreslog skulle t.ex. de nya reglerna bli tillämpliga på fall som redan prövats men där avgörandet ännu inte vunnit laga kraft. skulle man vidare få räkna med betydligt större ekonomiska konsekvenser i form av ökade offentligfinansiella kostnader om de nya ersättningsnivåerna skulle börja tillämpas i någon omfattning på skadefall som inträffat före ikraftträdandet. Vår samlade bedömning är därför att någon övergångsbestäm- melse inte bör införas. Den rätt till särskild anhörigersättning som föreslås i betänkandet utgör en ny ersättningsform. Den skada som ersätts genom den sär- skilda anhörigersättningen är en typ av skada som inte har ersatts enligt skadeståndslagen. Eftersom det är fråga om en helt ny form av skadestånd bör reglerna bara tillämpas på skadefall som inträf- fat efter ikraftträdandet. Någon övergångsbestämmelse behövs där- med inte, detta följer redan av allmänna skadeståndsrättsliga principer. Vårt förslag: Förslagen ska träda i kraft . Vår bedömning: Det behövs inte några övergångsbestämmelser. Det är – inte minst ur ett brottsofferperspektiv – angeläget att de ändringar som föreslås i den här delen träder i kraft . Våra förslag förutsätter dock vissa praktiska förberedelser hos och Justitiekanslern. När sådant arbete kan vara slutfört är svårt att bedöma . Enligt vår uppfatt- ning bör man dock eftersträva att de nya reglerna kan träda i kraft som ändringarna i skadeståndslagen, dvs. Reglerna om utmätningsförbud m.m. Det är angeläget att de nya bestämmelserna börjar tillämpas fullt ut , dvs. redan vid ikraftträdandet. Det finns därför inte något behov av övergångsbestämmelser för de lagförslag som lämnas i den här delen. Ändringarna i företrädesordningen vid löneutmätning hantering underlättas av att samma regler gäller för samtliga pågående ärenden om löneutmätning. Det är också ur ett brottsofferperspektiv angeläget att våra förslag får genomslag . Den nya företrädesordningen bör därför tillämpas även i mål som redan är anhängiggjorda hos myndigheten vid tiden för ikraftträdandet. Eftersom löpande tar ställning till fördelningen av medel inför varje utbetalningstillfälle gör vibedömningen att det inte behövs av någon övergångsbestämmelse för att den nya regeln ska kunna tillämpas vid fördelning av medel som sker efter att ändringen trätt i kraft. Vårt förslag: Förslagen ska träda i kraft . Vår bedömning: Det behövs inte några övergångsbestämmelser. Lagändringarna bör träda i kraft som ändringarna i skade- ståndslagen. Det betyder att de bör träda i kraft . Höjda ersättningsnivåer för kränkning De av våra förslag som syftar till att åstadkomma en höjning av ni- våerna på kränkningsersättning och stärka vissa yrkesgruppers rätt till kränkningsersättning (ändringarna i 2 kap. 3 § och 5 kap. 6 § ska- deståndslagen) föranleder endast en mindre ändring i 5 § brottsska- delagen. Ändringen föranleds av att punktlistan i 5 kap. 6 § skade- ståndslagen föreslås hamna i paragrafens andra stycke. Brottsskadeersättning för kränkning genom brott bestäms enligt väsentligen samma principer som gäller för kränkningsersättning och som kommer till uttryck genom vid var tid gällande regler i skade- ståndslagen med tillhörande övergångsbestämmelser. Det innebär att i sina beslut om brottsskadeersättning för kränkning genom brott i relevanta delar ska tillämpa 5 kap. 6 § skade- ståndslagen i dess nya lydelse på skadefall som inträffat efter ikraft- trädandet. Det finns därför inte något behov av någon övergångs- bestämmelse. Rätt till brottsskadeersättning för särskild anhörigersättning De ändringar som vi föreslår i brottsskadelagen innebär att det införs en rätt till brottsskadeersättning för sådan skada som ersätts enligt den nya bestämmelsen om särskild anhörigersättning. De nya reglerna bör – om ingen övergångsbestämmelse införs – enligt vår bedömning endast bli tillämpliga på skadefall som inträffat efter ikraftträdandet (jfr Lagrådets uttalande i prop. 1977/78:126 s. 104, prop. 1987/88:92 s. 12 som hänvisar tillbaka till Lagrådets uttalande och prop. 2000/01:68 s. 62). Eftersom detta är vad som föreslås gälla för de skadestånds- rättsliga reglerna om särskild anhörigersättning bör samma ordning gälla för ändringarna i brottsskadelagen. Någon övergångsbestäm- melse föreslås därför inte. Vi lämnar i detta betänkande en rad förslag som syftar till att stärka brottsoffers ställning och att minska skadeverkningarna av brott. I det här kapitlet ska vi bedöma de övriga konsekvenserna av våra överväganden och förslag. Vi kommer att utgå från de bestämmelser om kostnadsberäkningar och andra konsekvensbeskrivningar som finns i kommittéförordningen (1998:1474) och förordningen om konsekvensutredning vid regelgivning (2007:1244). I enlighet med direktiven ska vi bedöma och redogöra för förslagens ekonomiska konsekvenser och konsekvenser i övrigt för enskilda och det all- männa. Det gäller bland annat de ekonomiska konsekvenser som höjda ersättningsnivåer kan få för det allmänna i form av ökade kost- nader för brottsskadeersättning, för försäkringstagarkollektivet i form av högre försäkringspremier och för samhället i övrigt. De offentlig- finansiella effekterna av våra förslag och påverkan på statens inkomster och utgifter ska beräknas. Förslag till finansiering ska lämnas för förslag som innebär offentligfinansiella kostnader. Om förslagen har betydelse för möjligheterna att nå de integrationspolitiska målen ska detta redovisas, liksom om förslagen har betydelse för brottsligheten eller det brottsförebyggande arbetet. Vidare ska det redovisas vilka konsekvenser de förslag som lämnas har ur ett barnrättsperspektiv. Om förslagen inte bedöms ha någon betydelse för jämställdheten mellan kvinnor och män, ska detta motiveras. Enligt 6 § 2 i förordningen om konsekvensutredning vid regelgiv- ning (2007:1244) ska en konsekvensutredning innehålla en beskriv- ning av vilka alternativa lösningar som finns för det man vill uppnå och vilka effekterna blir om någon reglering inte kommer till stånd. Vi har valt att löpande i betänkandet beskriva alternativa lösningar till de förslag som lämnas och motivera varför vi valt det föreslagna alternativet. Vår bedömning: Förutsatt att försäkringsbolagen ändrar sina villkor så att nivåerna på försäkringsersättningen hamnar i nivå med de skadeståndsrättsliga nivåerna bör våra förslag om höjda ersättningsnivåer vara finansierade genom det framtida beräknade brottsskadeanslaget. Övriga förslag som kommer att innebära ökade offentligfinan- siella kostnader bör vara finansierade genom våra förslag om ut- vidgade utmätningsmöjligheter till förmån för brottsoffer. kommer att få engångsvisa införande- kostnader med anledning av våra förslag. Dessa bör finansieras genom att det engångsvis tas medel från brottsskadeanslaget. Det bör inledningsvis framhållas att de förslag som vi lämnar i fråga om höjda nivåer på kränkningsersättning, en utvidgad rätt till kränk- ningsersättning för vissa yrkesgrupper och särskild anhörigersätt- ning alla vilar på skadeståndsrättslig grund. De skadeståndsrättsliga förslagen kommer, om de blir verklighet, att leda till att fler gärnings- personer döms att betala högre skadestånd. Det förhållandet att för- slagen också kommer att leda till ökade offentligfinansiella kostnader är dock inte kopplat till ändringarna i de skadeståndsrättsliga reglerna utan det följer av hur systemet för brottsskadeersättning är reglerat. Med detta sagt så lämnar vi nu förslag som, med beaktande av hur hela ersättningssystemet ser ut, kommer att innebära kostnadsökningar för staten. Vi lämnar också förslag som bör innebära intäktsökningar och besparingar för staten, men som kommer att föranleda vissa en- gångsvisa införandekostnader. Samtliga förslag får vidare antas med- föra vissa andra samhällsekonomiska konsekvenser. Dessa konsekven- ser är dock svåra att bedöma. Förslagen kan även förväntas leda till konsekvenser för vissa enskilda fysiska och juridiska personer. I avsnitt 12.2.2–12.2.5 nedan redovisas de olika förslagen och dess ekonomiska konsekvenser, inklusive vilka ökade respektive mins- kade intäkter till staten samt engångsvisa införandekostnader dessa förväntas medföra. I avsnitt 12.2.6 redovisar vi hur förslagen kan finansieras. Denna del avslutas sedan med ett avsnitt där vi återkom- mer till och utvecklar att det finns flera faktorer som kan påverka hur det verkliga utfallet blir, vilket medför att våra bedömningar av de ekonomiska konsekvenserna måste värderas med viss försiktighet. 12.2.2Förslaget om höjda ersättningsnivåer Vi föreslår kraftigt höjda nivåer på kränkningsersättning. Förslagen kommer innebära att statens kostnader för brottsskadeersättning ökar. Hur stor kostnadsökningen kommer att bli är svårt att förut- spå eftersom det beror på en rad olika faktorer. Statens kostnader för brottsskadeersättning påverkas av hur stor an- del av utdömda kränkningsersättningar som täcks av annan ersättning som den skadelidande har rätt till på grund av skadan. Om nivåerna på kränkningsersättningen höjs kan det leda till att färre gärnings- personer själva har förmåga att betala skadeståndet. Från brottsskade- ersättningen ska vidare eventuell utbetalad eller tillkommande för- säkringsersättning avräknas. Om försäkringsbolagen inte ändrar sina försäkringsvillkor och höjer sina ersättningsnivåer så kommer alltså belastningen på brottsskadeanslaget att öka ytterligare. Det är enligt vår mening rimligt att tro att förslaget om höjda er- sättningsnivåer för kränkning kan leda till att något färre gärningsper- soner kommer att kunna betala sina skadestånd och i förlängningen kanske också andra skulder. Detta får så klart samhällsekonomiska konsekvenser och det påverkar hur mycket brottsskadeersättning som staten behöver betala ut. Å andra sidan borde det också innebära positiva samhällsekonomiska konsekvenser att ersättningsnivåerna till brottsoffer höjs. Alla dessa effekter är emellertid svåra att med någon rimlig grad av säkerhet beräkna eller ens uppskatta. har uppskattningsvis av befolk- ningen i en hemförsäkring. Denna innefattar som regel ett överfallsskydd. För skadeförsäkringar uppgick försäkringsbolagens premieinkomster till sammanlagt , varav betalades av företagen och drygt 72 miljarder betalades av hushållen. De sammanlagda premieinkoms- terna för skadeförsäkringsföretagen uppgick till . Sammanlagt betalade försäkringsföretagen ut i skadeersättningar . Den största delen av de utbetalda ersättningarna var för skador kopplade till trafikförsäkringen och motorfordonsförsäkringar (). Därefter kom skador kopplade till hem- och villaförsäkringar (15 pro- cent). (Uppgifter hämtade från Svensk Försäkrings rapport ringar i –2019). Försäkringsbranschen har uppgett att man betalar ut i försäkringsersättning för den nu aktuella typen av skador via sina hemförsäkringar (alltså inom ra- men för överfallsskyddet). Om försäkringsbranschen skulle höja sina ersättningsnivåer i linje med våra förslag skulle dessa utbetal- ningar uppskattningsvis kunna öka till cirka 200–250 miljoner kro- nor. Det är en mycket liten förändring sett till det totala belopp som betalas ut i skadeersättningar . Kostnaden är därmed inte större än att man bör kunna anta att det finns goda skäl för försäk- ringsbolagen att ändra sina ersättningsnivåer för att även i fortsätt- ningen följa de skadeståndsrättsliga ersättningsnivåerna. Det har fram till nu funnits en sådan ambition i branschen och det har inte framkommit något som talar för att den ambitionen skulle komma att ändras. Om försäkringsbolagen justerar sina villkor så att ersätt- ning utgår i nivå med våra förslag kommer kostnaderna för överfalls- skyddet att öka. Vår bedömning är dock att detta inte borde leda till någon egentlig ökning av försäkringspremierna. har gjort uppskattningar av hur den år- liga utbetalda brottsskadeersättningens storlek skulle påverkas av höjda ersättningsnivåer enligt våra förslag efter ikraftträ- dandet. Uppskattningarna tar inte höjd för att antalet ärenden i vilka ersättning betalas ut skulle öka i någon större utsträckning. Beräk- ningar har gjorts både utifrån utgångspunkten att försäkringsbolagen successivt ändrar sina villkor så att ersättningsnivåerna följer de skade- ståndsrättsliga bedömningarna och utifrån att försäkringsbolagen inte ändrar sina villkor. har vidare uppskattat att avräkning för utbetald försäkringsersättning sker i ungefär 25 pro- cent av fallen då brottsskadeersättning betalas ut. Enligt Brottsoffermyndighetens uppskattningar skulle de nya er- sättningsnivåerna vara tillämpliga i av de ärenden i vilka brottsskadeersättning betalas ut efter ikraftträdan- det. Under detta år räknar myndigheten med att försäkringsbolagen inte i någon omfattning kommer att ha hunnit ändra sina villkor. Utifrån dessa förutsättningar gör bedöm- ningen att man efter ikraftträdandet kommer att betala ut totalt cirka 130–i brottsskadeersätt- ning. Vad gäller åren som följer därefter har det antagits att utveck- lingen kommer vara att allt fler av de ärenden som hanteras av myn- digheten avser fall i vilka de nya ersättningsnivåerna ska tillämpas. Vidare har man utgått ifrån att försäkringsbolagen i allt större ut- sträckning kommer att ha justerat sina försäkringsvillkor. Detta ger en uppskattad utveckling som innebär att det totala belopp som betalas ut i brottsskadeersättning ökar successivt enligt tabellen nedan för att sedan sjunka något och stabilisera sig på om- kring 180–under det sjätte året efter ikraftträ- dandet. I tabellen nedan anges även upp- skattning av hur utvecklingen skulle se ut om försäkringsbolagen inte ändrar sina villkor i någon utsträckning. Med ”andel nya skador” i tabellen avses den andel av antalet ärenden som uppskattas avse skador som ska ersättas enligt de nya ersättningsnivåerna. Tabell 12.1 Beräknad årlig utbetald brottsskadeersättning åren efter ikraftträdandet villkor (mnkr) Källa: Uppskattningar gjorda av . beräkningar framstår som genomtänkta och välgrundade. Vi gör bedömningen att det inte är möjligt att med en rimlig arbetsinsats göra en bättre uppskattning av hur de före- slagna ersättningsnivåerna kommer att påverka kostnaden för utbe- Det finns dock en rad osäkra faktorer som kan påverka vilka ekonomiska konsekvenser våra förslag i den här delen får (se avsnitt 12.2.7). 12.2.3Förslaget om en utvidgad rätt till kränkningsersättning för yrkesgrupper med särskild beredskap Våra förslag om en utvidgad rätt till kränkningsersättning för yrkes- grupper med särskild beredskap kommer att leda till ökade kostna- der för staten. I första hand beror detta på att staten kommer att få ökade kostnader i form av utbetald brottsskadeersättning. Det är svårt att bedöma hur stora dessa kostnader kommer att bli. Det är dock rimligt att anta att det främst är i samband med åtal för våld och hot mot tjänsteman som våra förslag kommer att innebära en utvidgad rätt till kränkningsersättning för personer i yrkesgrupper med särskild beredskap. Och handlar det främst om brott som kan tänkas ge rätt till kränkningsersättning på de lägre ersättnings- nivåerna. Vid allvarligare brott utgår kränkningsersättning i de flesta fallen redan enligt nuvarande ordning. uppgick antalet lag- föringsbeslut för våld eller hot mot tjänsteman till 1 194 beslut (218 avsåg kvinnor och 976 män). Jämfört med var det en minsk- ning med 39 beslut. uppgick antalet lagföringsbeslut för våld eller hot mot tjänsteman till 1 233 beslut. Jämfört med var det en minskning med 71 beslut, eller . Re- dan dömer domstolarna ut kränkningsersättning i en del av de fall då den misstänkte döms för våld och hot mot tjänsteman. Om vårt förslag skulle genomföras får man dock utgå ifrån att den ande- len ökar. Som ett räkneexempel kan anges att om det skulle faststäl- las kränkningsersättning om per fall i av fallen så skulle det motsvara . Det talar för att den ökade kostnaden för det allmänna borde bli begränsad. En stor osäkerhetsfaktor i den här delen är dock hur ett genom- förande av vårt förslag skulle påverka anmälnings- och utrednings- benägenheten. anmäls av olika skäl långt ifrån alla angrepp i tjänsten mot personer i yrkesgrupper med särskild beredskap. Om rätten till kränkningsersättning utvidgas och ersättningsnivåerna höjs på det sätt som vi föreslår ökar sannolikt incitamenten att anmäla brottsliga angrepp. Det kan leda till en ökad belastning på rätts- väsendet och till att fler begär kränkningsersättning i den här typen Det är emellertid svårt att uppskatta hur stor denna påverkan kan bli. Sammantaget är det vår bedömning att reformen skulle kunna föranleda en ökning av de årliga offentligfinansiella kost- naderna med . 12.2.4Förslaget om särskild anhörigersättning Vi föreslår att vissa nära anhöriga ska få rätt till särskild anhörig- ersättning vid dödsfall orsakade genom ett uppsåtligt eller grovt oakt- samt brott. Ersättningen är avsedd att vara helt schabloniserad och vihar resonerat kring ett tänkt schablonbelopp om . Vi föreslår vidare att det ska gå att få brottsskadeersättning för denna skada. I den officiella statistiken över konstaterade fall av dödligt våld ingår samtliga fall som polisanmälts som mord, dråp, barnadråp samt vållande till annans död genom misshandel och terroristbrott under ett kalenderår, där det kan konstateras att dödligt våld sannolikt är dödsorsaken. Med antalet fall avses antalet offer. Statistiken har ta- gits fram , i syfte att redovisa tillförlitliga uppgifter om nivån och utvecklingen av det anmälda dödliga våldet i . konstaterades 124 fall av dödligt våld i , vilket är det högsta antalet sedan mätningens start . Jämfört med var det en ökning med 13 fall. Av de konstaterade fallen av dödligt våld var offret en kvinna eller flicka i 25 fall (lika många som 2019), och en man eller pojke i 99 fall, vilket var 13 fall fler jämfört med . (2015–2020) har antalet fall av dödligt våld varierat mellan 106 och 124 fall . Det är en högre nivå jäm- fört (2002–2014), som utmärks av större variationer, kring en nivå mellan 68 och 111 fall . (Uppgifterna är hämtade från Brå:s publikation Konstaterade fall av dödligt våld – En gransk- ning av anmält dödligt våld 2020.) Statistiken över konstaterade fall av dödligt våld omfattar mer- parten av de dödsfall som skulle kunna ge rätt till särskild anhörig- ersättning. Statistiken omfattar dock inte dödsfall på grund av upp- såtliga och grovt oaktsamma brott i trafiken. Även en del andra fall av vållande till annans död torde falla utanför statistiken. Antalet så- dana dödsfall som inte omfattas av statistiken över konstaterade fall av dödligt våld borde dock inte vara särskilt högt. fördes t.ex. bara 24 fall av vållande till annans död och elva fall av vållande till annans död, grovt brott. Motsvarande siffror för var 28 respektive 14 fall. En rimlig utgångspunkt är därför att det normalt inte bör handla om mer än cirka 150 dödsfall som skulle kunna ge rätt till särskild anhörigersättning om förslaget genomförs. Antalet ersättningsberättigade anhöriga per dödsfall kommer av naturliga skäl att variera från fall till fall. I våra diskussioner med så- väl försäkringsbranschen som har cirka tre ersättningsberättigade per dödsfall diskuterats som en rimlig genom- snittlig siffra. Denna siffra framstår även som rimlig mot bakgrund av uppgifter som vi fått från gällande skadefall i trafiken vilka lett till dödsfall som föreningen reglerat och 2020.