sou · H9B355 · 2021-07-01 00:00:00 — För att det ska fungera smidigt att lämna uppgifter på individnivå i skattedeklara- tionen krävs emellertid att det finns stöd för ett enkelt digitalt upp- giftslämnande. Jag förutsätter dock att kan ordna de nödvändiga systemen innan det föreslagna regelverket träder i kraft. Det andra alternativet innebär att skattedeklaration lämnas som en klumpsumma, för alla mikroföretagarkonton som ett visst konto- förande institut hanterar. De individuella uppgifterna lämnas i efter- hand, i en kontrolluppgift för varje beskattningsår. En sådan modell ligger mer i linje med det system med skatteavdrag för preliminär skatt och kontrolluppgifter som gäller för inkomster i inkomstslaget kapital, såsom ränta och utdelning. Bankerna är väl förtrogna med denna modell eftersom det är den som gäller för redovisning av skatt för bankens kunder. Den nu föreslagna källskatten på inbetalningar till mikroföretagarkonto är en ny företeelse i skattesystemet och innebär i sig en hel del förändringar jämfört med konventionell be- skattning. För att förslaget inte ska bli allt för komplicerat bör så många delar som möjligt ansluta till nuvarande reglering. Behovet av enskilda avvikelser bör därför övervägas noga. Med hänsyn till ban- 1När det gäller förslaget om ny källskatt på utdelning bör det dock noteras att det finns ett krav på individualiserade uppgifter för nedsatt skattesats, dvs. dessa måste finnas för skatteavdraget. kernas nuvarande skyldigheter bör redovisning av individuella upp- gifter i första hand ske genom lämnande av kontrolluppgift, om inte starka skäl talar för en annan ordning. Bedömningen är att har små behov av att få in upp- gifter på individnivå under beskattningsåret. Allokeringen till social- avgiftssystemen sker efter beskattningsårets utgång. Ett skäl för upp- gifter på individnivå i skattedeklarationen skulle dock kunna vara att underlätta för vid rättelser . Genom att myn- digheten direkt har tillgång till uppgifter om inbetalningar till kontot och gjorda skatteavdrag kan ansökningar om tillgodo- förande av skatt hanteras snabbare och mer effektivt. Å andra sidan bedöms antalet sådana ansökningar bli relativt begränsat och när det finns behov av tillkommande uppgifter kan vända sig till kontoförande institut. Med goda rutiner för frågor och svar mel- lan aktörerna bör denna metod inte medföra påtagligt längre hand- läggningstider. Ytterligare argument för uppgifter på individnivå i skattedeklara- tionen är dock att regelverket angående skattebeslut och ompröv- ning blir enklare. Slutligt beslut om storleken på avdragen skatt kan fattas automatiskt för varje kontoinnehavare direkt när skattedekla- rationen lämnas. Det krävs därmed inte några tillkommande regler om slutligt beslut över uppgifterna i kontrolluppgiften. När alla upp- gifter lämnas i skattedeklarationen fattas inget beslut med konto- innehavaren som part, vilket motsvarar förfarandet för SINK. Det innebär i sin tur att omprövningsreglerna kan utformas på samma sätt som för SINK, dvs. som ett särskilt förfarande vid sidan av de vanliga omprövningsreglerna. Bedömningen är att fördelarna med uppgifter på individnivå i skattedeklarationen är tillräckligt stora för att motivera en avvikelse från den modell som bankerna tillämpar för sina kunder. Det bör dock noteras att bankerna lämnar uppgifter på individnivå i arbetsgivardeklaration avseende sin personal. Uppgiftslämnandet när det gäller den nya källskatten bör därför ske genom skattedeklaration med uppgifter på individnivå. Eftersom samtliga uppgifter som behövs för beskattningen lämnas direkt i skattedeklarationen saknas det skäl att kräva kontrolluppgif- ter avseende mikroföretagarkonto. Skattskyldigheten för källskatten regleras uteslutande i den nya källskattelagen, och om den inte förs in i katalogen över skatter som föranleder kontrolluppgiftsskyldig- het i 14 kap. 1 § SFL uppkommer inget krav på kontrolluppgift. Det sagda innebär att det inte finns något behov av särskilda undantags- regler. Det bör dock observeras att kontrolluppgiftsskyldighet avseende mikroföretagarkonto eller transaktioner som sammanhänger med ett sådant konto kan följa av redan befintliga regler. Som exempel kan nämnas en löneutbetalning till ett mikroföretagarkonto. En så- dan betalning är inte undantagen från beskattning enligt inkomst- skattelagen för mottagaren, och därmed är inte heller utbetalaren undantagen från skyldigheterna att betala arbetsgivaravgift och att göra skatteavdrag för preliminär skatt. Den skattskyldige ska ta upp lönen enligt inkomstskattelagen, men betalningen kommer också att källbeskattas när den betalas till kontot. Av den föreslagna särskilda regeln om tillgodoförande av skatt i 54 kap. 8 § SFL följer att det är källskatten som ska undanröjas när dubbelbeskattningen ska avhjäl- pas, se avsnitt 8.13.2. Kontrolluppgiftsskyldigheten för löneutbetal- ningen följer således av 15 kap. SFL. Vidare kan det inte uteslutas att ett mikroföretagarkonto skulle kunna vara ett sådant rapporterings- pliktigt konto som föranleder kontrolluppgiftsskyldighet enligt 22 a eller 22 b kap. SFL. Skyldighet att lämna kontrolluppgift kan också följa av 23 kap. SFL om det till eller från ett mikroföretagarkonto görs en betalning till eller från utlandet av en viss storlek. Förslag: ska lämna en särskild skattedekla- ration för varje kalendermånad. Skattedeklarationen ska innehålla nödvändiga identifikationsuppgifter och uppgift om vilken månad som uppgifterna avser. För varje kontoinnehavare ska uppgifter lämnas om månadens sammanlagda inbetalningar på kontot samt storleken på gjorda skatteavdrag. Skattedeklarationen ska lämnas till senast den 12:e i kalendermånaden efter den månad som uppgifterna avser. Bestämmelser om skattedeklaration finns i 26 kap. SFL. Där anges vem som ska lämna skattedeklaration, vilken sorts skattedeklaration som ska lämnas, vad som avses med redovisningsperiod, vad skatte- deklarationen ska innehålla samt när den ska lämnas. Av 26 kap. 2 § 1 SFL framgår att den som är skyldig att göra skatteavdrag också ska lämna skattedeklaration. Kontoförande insti- tut ska enligt den föreslagna 13 kap. 8 § SFL göra skatteavdrag för källskatt på inbetalningar till mikroföretagarkonto. Institutet blir därmed också skyldigt att lämna skattedeklaration, utan att bestäm- melserna behöver ändras. Det finns ett antal olika skattedeklarationer som kan komma i fråga. I 26 kap. 3–9 §§ SFL räknas fem olika slags deklarationer upp: arbetsgivardeklaration, förenklad arbetsgivardeklaration, mervärdes- skattedeklaration, punktskattedeklaration och särskild skattedekla- ration. Det kontoförande institutet är inte arbetsgivare och skatten i fråga är inte mervärdesskatt eller punktskatt. Det förefaller därför lämpligast att källskatt på inbetalningar till mikroföretagarkonto ska redovisas i en särskild skattedeklaration. Kännetecknande för de sär- skilda skattedeklarationer som finns reglerade är att de lämnas för enstaka händelser. Skattedeklarationen för den nya källskatten kommer att lämnas regelbundet för varje redovisningsperiod. Det talar egentligen för att en ny slags skattedeklaration bör tillskapas för ända- målet, exempelvis en källskattedeklaration. En källskattedeklaration skulle också kunna användas för det nya förfarandet för källskatt på utdelning, om förslaget genomförs.2 Något förslag om en ny sådan deklaration lämnas dock inte här. ska därmed lämna en särskild skattedeklaration för varje redovisningsperiod. Med redovisningsperiod avses en kalendermånad enligt huvud- regeln i 26 kap. 10 § SFL. För mervärdesskatt och punktskatt finns det bestämmelser om längre redovisningsperiod i vissa fall. Jag har övervägt om det finns skäl att tillåta längre redovisningsperiod än en kalendermånad för den nu aktuella källskatten. De fysiska personer som är kontoinnehavare kännetecknas av att de bedriver verksamhet i mindre omfattning med små eller ringa kostnader. Inbetalningar och skatteavdrag per mikroföretagarkonto bedöms uppgå till små belopp. Ett och samma kontoförande institut kan emellertid administrera en mängd mikroföretagarkonton, vilket sammantaget innebär att skatteavdragen för det institutet uppgår till betydande belopp. Jag ser egentligen inga skäl att avvika från huvudregeln när det gäller redovisningsperioden. Principiellt får det anses rimligt att en bank som gör skatteavdrag betalar in den avdragna skatten till så snabbt som möjligt. Jag kan dock ha förståelse för 2Jfr resonemanget i Ds 2020:10 s. 226–227 om de olika skattedeklarationerna. invändningen att det riskerar att leda till redovisning av små belopp, och om det blir det faktiska utfallet bör det möjligen längre fram över- vägas om redovisningsperioden i stället ska bestämmas till ett kalen- derkvartal. Förslaget bör dock initialt vara att redovisningsperioden är en kalendermånad, vilket följer av nu gällande lagstiftning. Alla skattedeklarationer ska innehålla nödvändiga identifikations- uppgifter, uppgift om vilken redovisningsperiod som avses och de ytterligare uppgifter som behöver för att kunna beräkna och kontrollera skatten och avgifterna, 26 kap. 18 § SFL. Som fram- går av resonemanget i avsnitt 8.6.1 ska skattedeklarationen innehålla uppgifter på individnivå för varje mikroföretagarkonto som admini- streras av det kontoförande institutet. Den särskilda skattedeklara- tionen ska därför innehålla uppgifter om aktiviteten på varje konto som det kontoförande institutet hanterar. Uppgifterna som avses är kontoinnehavarens personuppgifter, periodens sammanlagda inbetal- ningar och avdragen skatt. de särskilda skattedeklarationerna ska lämnas till framgår av uppställningen i 26 kap. 35 § SFL. Här bör det tas in en punkt om när kontoförande institut ska lämna skatte- deklaration avseende källskatt på inbetalningar till mikroföretagar- konto. Som tidigare angetts anser jag att kontoförande institut bör betala in den avdragna skatten till . Arbetsgivardeklaration ska som regel lämnas den 12:e efter redovisningsperioden. Det förefaller rimligt att den nu aktuella sär- skilda skattedeklarationen lämnas som arbets- givardeklarationen. Att sammanställa information om sammanlagda inbetalningar till de konton som institutet hanterar under redovis- ningsperioden är inte en tidskrävande uppgift. Det bör därmed inte uppstå några problem för kontoförande institut att fullgöra skyldig- heten att lämna skattedeklaration . En omständighet som skulle kunna tala för en något för redovisning är att kontoinnehavaren har möjlighet att vända sig direkt till kontoförande enklare rättelse av skatteavdra- get om skatten ännu inte betalats in till . Betalnings- tidpunkten sammanfaller med tidpunkten då skattedeklarationen ska lämnas, se avsnitt 8.11. Det innebär att perioden för ett enklare rättelse- förfarande blir relativt kort. Bedömningen är dock att antalet fel kommer att bli mycket få. Skatteavdrag ska göras från det inbetalade beloppet med en tydligt definierad skattesats. Det finns således inga egentliga inslag av överväganden för kontoförande institut. Det som kan rättas av kontoförande institut är om skatteavdrag har gjorts med för hög procentsats eller om inbetalningen har återbetalats till kunden, se avsnitt 8.5. Andra former av felaktigheter bör hanteras av i dess funktion som beskattningsmyndighet, och ur den aspekten är det till och med en fördel med mellan redo- visningsperiodens utgång och inbetalning av skatten. kan ansöka om anstånd med att lämna skatte- deklaration enligt bestämmelserna i 36 kap. 1 och 5 §§ SFL. Skatte- verket kan förelägga kontoförande institut att fullgöra skyldigheten att lämna skattedeklaration med stöd av 37 kap. 2 § SFL. Förslaget föranleder ändring av 26 kap. 1 och 35 §§ SFL samt in- förandet av de nya 26 kap. 9 a och 25 a §§ SFL. Förslag: är skyldigt att efter begäran från lämna uppgift om samtliga transaktioner på en konto- innehavares mikroföretagarkonto . Bestämmelserna i skatteförfarandelagen om övrigt uppgifts- lämnande bedöms dock inte behöva ändras på grund av förslaget. Som anges i avsnitt 8.7.3 föreslås ha möjligheten att be- sluta om revision avseende kontoinnehavaren. Revision är dock en relativt ingripande åtgärd och merparten av den kontroll som Skatte- verket kommer att göra avseende källskatten och mikroföretagar- kontot bör kunna genomföras på annat sätt. I syfte att förbättra förutsättningarna för att kon- trollera aktiviteten på kontot föreslås att kontoförande institut är skyldigt att på begäran från myndigheten lämna ut kontoutdrag från ett visst konto för . måste i begäran precisera vem som är kontoinnehavare och vilken tidsperiod som utdraget ska visa. Genom möjligheten att begära kontoutdrag bör kontrollmöjligheter förbättras överlag. Myndigheten kan enklare kon- trollera kontoförande instituts hantering av skatteavdrag, stämma av uppgifter i en av kontoinnehavaren ingiven ansökan om att tillgodo- föras källskatt samt i övrigt granska aktiviteten på kontot. Den nya bestämmelsen om skyldigheten för kontoförande insti- tut att lämna kontoutdrag tas in i 11 § källskattelagen. Bestämmelsen bör ses som en förfarandebestämmelse vid beskattningen och skulle därför egentligen passa bättre i skatteförfarandelagen. Jag har dock inte funnit något ställe i skatteförfarandelagen där den passar in och därför valt att placera den i källskattelagen under rubriken ”För- farandet”. I 27–35 kap. SFL finns bestämmelser om andra former av uppgifts- lämnande i samband med beskattning. Där finns regler om sådana företeelser som till exempel skalbolagsdeklaration, preliminär inkomst- deklaration, inkomstdeklaration och särskilda uppgifter. Den som är godkänd för F-skatt ska lämna preliminär inkomst- deklaration till till ledning för bestämmande av den pre- liminära debiteringen. Den som bedriver verksamhet som beskattas genom ett mikroföretagarkonto får inte vara godkänd för F-skatt och är således inte skyldig att lämna preliminär inkomst- deklaration. Sådan deklaration behövs inte heller eftersom skatten är utformad som en slutlig källskatt. Inkomstdeklaration ska lämnas till ledning för bestämmande av skatter och avgifter som räknas upp i 30 kap. 1 § SFL. Den som en- bart bedriver verksamhet som beskattas genom ett mikroföretagar- konto ska inte lämna inkomstdeklaration. Den som av annan anledning är skyldig att lämna inkomstdeklaration ska inte ta upp de inkomster som är undantagna från beskattning enligt inkomstskattelagen och som betalas in till mikroföretagarkontot. Utgifter som sammanhänger med dessa inkomster får inte dras av. Detta följer redan av nu före- slagna bestämmelser. Det finns inte heller skäl att i 33 kap. SFL föreslå nya krav på sär- skilda uppgifter vid beskattningen. Bestämmelserna om land-för-land- rapporter och uppgifter om rapporteringspliktiga arrangemang i 33 a och 33 b kap. påverkas inte av den föreslagna källskatten. I 34 kap. SFL finns bestämmelser om informationsuppgifter. Så- dana uppgifter lämnas för att någon annan ska kunna fullgöra sin uppgiftsskyldighet, 34 kap. 2 § SFL. Kontoinnehavaren ska inte full- göra någon uppgiftsskyldighet med anledning av den nya källskatten varför det saknas skäl att ändra bestämmelserna i detta kapitel. I sam- manhanget bör det dock noteras att det i 15 § kontolagen föreslås att kontoinnehavaren löpande ska kunna se vilka transaktioner som gjorts på kontot och storleken på skatteavdragen. ska således informeras löpande om de inbetalningar och skatteavdrag som institutet ska redovisa i skattedeklarationen. Bestämmelser om informationsskyldighet finns också i 14–17 §§ kontolagen. Dessa bestämmelser avser uppgifter som ska lämnas från kontoförande institut till kontoinnehavaren eller från till kontoförande institut. Syftet är att kontoinnehavaren ska kunna fatta väl underbyggda beslut om beskattningen av verksamheten samt att kontoförande institut ska få kännedom om att kontot ska avslutas. Ingen av dessa uppgifter har dock med skatteförfarandet att göra. Förslaget föranleder införande av 11 § i den nya källskattelagen. 8.7Dokumentation, utredning och kontroll Bestämmelser om dokumentationsskyldighet finns i 39 kap. SFL. Den generella dokumentationsskyldigheten i 39 kap. 3 § SFL gäller för den som är uppgiftsskyldig, dvs. för kontoförande institut. Bedömning: Det saknas anledning att utöka bestämmelserna om kassaregister till att också omfatta sådan verksamhet som beskat- tas genom ett mikroföretagarkonto. Jag har övervägt om de som bedriver verksamhet som beskattas ge- nom ett mikroföretagarkonto bör omfattas av reglerna om kassa- register i 39 kap. 4–10 §§ SFL. Krav på kassaregister gäller för den som i näringsverksamhet säljer varor eller tjänster mot betalning med kontanter eller kontokort, 39 kap. 4 § SFL. Undantag gäller dock för den som gör detta i obetydlig omfattning, 39 kap. 5 § första stycket 1 SFL. Med obetydlig omfattning avses en försäljning som högst uppgår till fyra prisbasbelopp () under ett be- skattningsår, 39 kap. 5 § andra stycket SFL. Omsättningsgränsen för mikroföretagarkontot föreslås uppgå till . Med hänsyn till att det beloppet understiger beloppsgränsen för kassa- register i näringsverksamhet saknas det anledning att utöka bestäm- melserna om kassaregister till att också omfatta sådan verksamhet som beskattas genom ett mikroföretagarkonto. mer enligt befintliga bestämmelser att vara undantagen från kravet på kassaregister. Förslag: Den som bedriver verksamhet som beskattas genom ett mikroföretagarkonto undantas från kravet på att föra personalliggare. I 39 kap. 11 § första stycket SFL anges för vilka verksamheter det finns en skyldighet att föra personalliggare. Det ska göras av den som bedriver restaurangverksamhet, fordonsserviceverksamhet, livsmedels- och tobaksgrossistverksamhet, kropps- och skönhetsvårdsverksam- het eller tvätteriverksamhet. Även om de flesta av dessa verksam- heter är förknippade med kostnader på en nivå som bör innebära att de inte lämpar sig för schablonbeskattning, kan det inte uteslutas att i vart fall kropps- och skönhetsvårdsverksamhet, men kanske även fordonsservice- och tvätteriverksamhet, kan komma att beskattas genom ett mikroföretagarkonto. Kravet på personalliggare är inte knutet till begreppet näringsverksamhet och är därför inte beroende av att inkomsterna redovisas i inkomstslaget näringsverksamhet. Utan ett uttryckligt undantag kan således verksamhet som beskattas genom ett mikroföretagarkonto komma att omfattas av skyldig- heten att föra personalliggare. Som en av de givna utgångspunkterna enligt direktiven gäller att schablonbeskattningen inte ska erbjudas företag som har anställda. Detta regleras inte uttryckligen i den föreslagna lagen utan är i stället en naturlig följd av att avdrag inte medges för faktiska utgifter i verk- samheten, se avsnitt 7.4.3. Den som har anställda bedöms ha utgifter på en sådan nivå att verksamheten bör bedrivas som en konventionellt beskattad verksamhet. Det bör således inte finnas några incitament för den som har anställda i verksamheten att öppna ett mikroföre- tagarkonto. Av 39 kap. 11 § andra stycket SFL följer att undantag från kravet på personalliggare gäller för enskilda näringsidkare och fåmansföretag som saknar anställda. Med hänsyn till att den som be- driver verksamhet som beskattas genom ett mikroföretagarkonto inte har anställda, är det rimligt att undantaget utvidgas till att också omfatta denna grupp. Förslaget föranleder ändring av 39 kap. 11 § SFL. Förslag: kan besluta om revision avseende den som är innehavare av ett mikroföretagarkonto. Uppgifter för en sådan kontroll får även inhämtas från någon annan än kontoinnehavaren. Bestämmelser om revision finns i 41 kap. SFL. Kontoförande insti- tut kan revideras i syfte att kontrollera att skyldigheten att lämna skattedeklaration har fullgjorts, 41 kap. 2 § första stycket 1 SFL. En fråga som har uppkommit är om bör ha möjlighet att besluta om revision av kontoinnehavaren avseende den verksamhet som beskattas genom ett mikroföretagarkonto. Om så bör vara fallet behöver det undersökas om en sådan revision är möjlig enligt nuva- rande regelverk eller om reglerna måste ändras. Källskatt på inbetalningar till mikroföretagarkonto tas bara ut på de inkomster som betalas till kontot. Inkomster som kontoinnehava- ren väljer att hålla utanför kontosystemet ska tas upp enligt inkomst- skattelagen eller enligt någon annan lag som reglerar beskattning av sådan inkomst (som exempelvis särskild inkomstskatt för utomlands bosatta). Även inkomster som betalas till kontot men som inte är undantagna från beskattning enligt inkomstskattelagen ska tas upp enligt den lagen. Den som har ett mikroföretagarkonto är dock för- hindrad att bedriva verksamhet i någon form. Om så ändå sker ska kontot upphöra. För den som bedriver en verksamhet och har ett mikroföretagarkonto finns det i realiteten ingen möjlighet att välja någon annan skattemässig behandling än att hänföra inkoms- terna från verksamheten till kontot, om kontot ska finnas kvar. För att ska kunna kontrollera att reglerna följs bör den som innehar ett mikroföretagarkonto och som bedriver en verksamhet som beskattas genom kontot kunna bli reviderad. Kontroll genom revision kan också vara ett viktigt inslag för att förbättra regelefter- levnaden generellt. För kontoinnehavaren finns det ingen uppgiftsskyldighet enligt skatteförfarandelagen att fullgöra. Kontoinnehavaren och den verk- samhet som bedrivs kan därför inte revideras med stöd av första punk- ten i 41 kap. 2 § SFL. Den andra punkten i nämnda paragraf möjlig- gör kontroll av räkenskaperna under innevarande beskattningsår, dvs. innan uppgiftsskyldigheten har uppkommit. Inte heller denna bestämmelse synes lämplig som stöd för att kontrollera kontoinne- havaren eftersom det är olika subjekt som ska kontrolleras och som träffas av uppgiftsskyldigheten. Det är inte heller alltid säkert att kontoinnehavaren är bokföringsskyldig för den bedrivna verksam- heten. Övriga punkter i paragrafen avser specifika förhållanden som inte kan antas uppkomma avseende verksamhet som beskattas genom ett mikroföretagarkonto. Eventuellt skulle kontroll av kontoinnehavaren kunna ske genom s.k. tredjemansrevision. Bestämmelser om detta finns i 41 kap. 2 § andra stycket SFL. Innebörden är i korthet att någon annan kan av- krävas uppgifter till underlag för en sådan granskning som avses i första stycket. Tredjemansrevision ger dock inte heller möjlighet att direkt revidera kontoinnehavaren. Beslutet om revision avser i det fallet kontoförande institut, och sen får kontoinnehavarens verksam- het granskas som ett led i den kontrollen. Slutsatsen av nu gällande bestämmelser om revision är att de inte möjliggör revision av enbart kontoinnehavaren och dennes verksamhet. En sådan möjlighet bör därför läggas till. får således besluta om revision för att kontrollera att den som är skattskyldig enligt den nya källskattelagen har fullgjort sina skyldigheter. Samtliga inkomster som den fysiska personen har haft får kontrolleras. Det huvudsakliga syftet med revisionen bör vara att tillse att inkomster inte helt undandras beskattning, att det finns förutsättningar för att inneha ett mikroföretagarkonto samt att inkomster som inte är undantagna från beskattning enligt inkomst- skattelagen också har redovisats på rätt sätt. Det kan även finnas skäl att besluta om tredjemansrevision för att kontrollera en kontoinnehavare. Till exempel kan det finnas skäl att inhämta information från kontoinnehavarens kunder. Innebörden av 41 kap. 2 § andra stycket SFL utvidgas därmed för att möjliggöra så- dan kontroll. Observera att den som är eller kan antas vara bokföringsskyldig enligt bokföringslagen får revideras med stöd av 41 kap. 3 § 1 SFL. Jag framhåller i avsnitt 10.2 att verksamhet som beskattas genom mikroföretagarkonto bör undantas från bokföringsskyldigheten av förenklingsskäl.