sou · H9B385 · 2021-10-28 00:00:00 — Perioden inleds med en svag minskning av andelen otrygga i befolkningen, och fram ligger andelen otrygga på en relativt stabil nivå på strax . har denna andel ökat till . har andelen otrygga legat på en stabil men relativt hög nivå (jämfört ). ökar åter andelen otrygga något, från . Figur 5.7 Otrygghet , 2007–2020 Andel mycket/ganska otrygga i det egna bostadsområdet samt de som avstått att gå ut på grund av otrygghet, efter kön (16–) Källa: (Brå 2020a). Andelen som oroar sig för att en närstående ska drabbas av brott har ökat , från en nivå på till mätning. Andelen som oroar sig för att en närstående ska utsättas för brott minskade visserligen något första hälft, men efter 2014 framträder en ökning både för kvinnor och för män. 5.5.1Utveckling av otrygghet i olika samhällsgrupper Den skillnad som finns mellan olika grupper i samhället vad gäller upplevelser av otrygghet verkar vara relativt . I NTU uppger kvinnor i högre grad än män att de känner sig otrygga. Detta mönster återkommer i samtliga åldersgrupper. har andelen otrygga ökat för både kvinnor och män. Vid en jämförelse mellan olika åldersgrupper ser man att det främst är de yngre åldersgrupperna där otryggheten ökar, medan gruppen otrygga bland dem (för män gäller detta mönster för gruppen ) är ungefär lika stor som . är gruppen överrepresenterade i samtliga mätningar vad gäller otrygghet. Utrikesfödda personer liksom svenskfödda personer med två utrikesfödda föräldrar tenderar att känna sig otrygga i större utsträckning än personer som är födda i och som har minst en förälder som också är född i . Även detta är ett mönster som är stabilt . Jämfört med 2010 har andelen otrygga ökat både i gruppen svenskfödda med minst en svenskfödd förälder och i gruppen svenskfödda med två utrikesfödda föräldrar. Andelen otrygga i gruppen utrikesfödda är ungefär densamma som den var , men andelen otrygga har varierat ganska mycket i denna grupp . Vilken grupp som är den mest otrygga har också skiftat. Medan personer med utländsk bakgrund verkar vara otrygga i större utsträckning än gruppen svenskfödda med minst en svenskfödd förälder, är det mätning gruppen svenskfödda med två utrikesfödda föräldrar som är den mest otrygga gruppen medan gruppen utrikesfödda är den mest otrygga gruppen i de flesta tidigare års mätningar. Som tidigare nämnts samvarierar otrygghet även med utbildningsnivå, bostadstyp och med familjekonstellation i hushållet. Den överrisk för otrygghet som lägre utbildningsnivå samt att bo i flerfamiljshus och att vara ensamstående (med eller utan barn) medför är relativt . Inom samtliga undergrupper (lägre och högre utbildning, flerfamiljshus och småhus samt ensamstående och sammanboende med eller utan barn) är andelen otrygga högre 2020 jämfört med . Man ser även en ökande otrygghet vid utevistelse i det egna bostadsområdet mellan NTU:s mätningar 2017 och 2020, oavsett boendeort. Ökningen vad gäller otrygghet verkar vara en generell trend som inte kan förklaras med att det är en specifik grupp vars otrygghet ökar. 5.5.2Utveckling av otrygghetens konsekvenser I NTU studeras även olika konsekvenser av otrygghet i form av beteendeförändringar orsakade av oro för brott samt huruvida oron för brott försämrat ens livskvalitet. Andelen som valt en annan väg (ofta eller ganska ofta) eller som avstått från någon aktivitet på grund av oro att utsättas för brott minskar första hälft. Därefter ökar andelen som uppger att de ofta eller ganska ofta förändrar sitt beteende på grund av oro att utsättas för brott (figur 5.8). Andelen som valt en annan färdväg på grund av oro för brott ökar från . Andelen som ofta eller ganska ofta avstått från en aktivitet på grund av oro att utsättas för brott har ökat från år (figur 5.9). Över tid uppvisar dessa mått liknande mönster även om nivåerna skiljer sig åt. Både andelen kvinnor och andelen män som förändrat sitt beteende på grund av oro för brott har ökat det och ökningen framträder även i samtliga ålderskategorier. Figur 5.8 annan väg eller annat färdsätt på grund av oro för brott, 2007–2020 Andel som mycket/ganska ofta gjort detta, efter kön (16–) Källa: (Brå 2020a). Figur 5.9 Avstått från aktivitet på grund av oro att utsättas för brott, 2007–2020 Andel som mycket/ganska ofta har gjort detta, efter kön (16–) Källa: (Brå 2020a). En betydligt mindre andel uppger att deras livskvalitet är mycket försämrad som en konsekvens av oro för brott. var denna andel . Även här framträder en ökning jämfört med , då andelen som uppgav denna form av negativa påverkan på livskvaliteten var . Ökningen av personer som upplever negativa konsekvenser på livskvalitet till följd av oro för brott har ökat både bland män och kvinnor, och i samtliga ålderskategorier. 5.6Jämförelser med andra länder I internationella jämförelser brukar , ihop med de andra nordiska länderna, framhållas som trygga länder där tilliten mellan människor är relativt hög. Även om presentationen nedan visar på att olika mått på trygghet genererar lite olika resultat, är den sammanvägda bedömningen att är ett relativt tryggt land. Enligt den europeiska befolkningsundersökningen European Social Survey uppger 86procent av den svenska befolkningen att de känner sig trygga (trygga eller mycket trygga) i sitt bostadsområde medan känner sig otrygga, varav känner sig mycket otrygga. Den svenska befolkningen är enligt denna mätning något tryggare än det europeiska genomsnittet, där andelen trygga eller mycket trygga ligger på . I internationella jämförelser av invånarnas trygghet ingår ofta s.k. objektiva mått på trygghet, där statistik över mordfrekvens i olika länder används som mått på risken att få sin fysiska integritet hotat på detta sätt. Som ett komplement till denna statistik används även fråge- undersökningar där människors upplevelser av problem med brott i det egna bostadsområdet samt upplevelser av otrygghet i det egna bostadsområdet undersöks. I den europeiska undersökningen EU:s statistics of income and living conditions (EU-SILC) undersöks det första måttet medan det andra måttet undersöktes . Sett utifrån en jämförelse av mordfrekvens i olika europeiska länder var denna något lägre i jämfört med det europeiska genomsnittet . Den ökning av gängrelaterade skjutningar som erfarit och framåt, och som utmärker , är en utveckling som medfört att nu har en något högre nivå av dödligt våld jämfört med ett europeiskt genomsnitt (Brå 2021b). Detta är dock en utveckling som är mycket koncentrerad till vissa kretsar, och ökningen av gängrelaterat skjutvapenvåld skiljer sig från utvecklingen av andra former av dödligt våld. Det är därmed inte självklart att ökningen av det dödliga våldet i kan användas som ett mått på en generellt tilltagande otrygghet. Om man i stället ser till det andra måttet framträder en till viss del annorlunda bild. Andelen som uppfattar att ens bostadsområde har problem med brott, våld eller skadegörelse är relativt hög i . Det är framför allt det faktum att även de som bor i glesbygd i upplever detta problem i relativt stor utsträckning som förklarar höga nivåer på detta otrygghetsmått. Om man ser till den mer otrygga gruppen, de som bor i städer, ligger närmare medelvärdet för de deltagande länderna. Medan EU-länderna generellt sett har erfarit en positiv utveckling med minskad otrygghet i bostadsområdena, har andelen som upplever problem i bostadsområdet i stället ökat i (SCB 2019). Det sista måttet på trygghet, som liknar det mått som vanligtvis används i svenska undersökningar, avser hur trygg man känner sig i det egna bostadsområdet när man går hem själv . Enligt detta mått är något tryggare än EU-genomsnittet (figur 5.10). Figur 5.10 Upplevelse av trygghet , 2013 Andel som känner sig trygg när man går hem själv Källa: (EU-SILC) 2015. Anm: Data saknas för . I European Social Survey ställs även frågan om man oroar sig för våldsbrott följt av frågan huruvida man oroar sig i en sådan utsträckning att det påverkar ens livskvalitet. Medan den andel i den svenska befolkningen som oroar sig för våldsbrott är relativt hög med europeiska mått mätt, är andelen som uppger att denna oro påverkar deras livskvalitet i stället låg i jämfört med andra europeiska länder. Det är inte helt lätt att tolka dessa olika uppgifter i och med att de pekar i lite olika riktning. Analyser av korrelationen mellan olika mått visar även att dessa olika mått är orelaterade till varandra när man gör jämförelser mellan länder. Att ett land har låg mordfrekvens samvarierar inte med hur stor andel som upplever sig trygga i bostadsområdet. Inte heller de två subjektiva måtten på trygghet relaterar till varandra på nationell nivå. Att en stor andel i befolkningen upplever problem med brott, våld och vandalism i bostadsområdet samvarierar inte, förvånande nog, med att invånarna känner sig otrygga i bostadsområdet. I genomgången ovan synliggörs två centrala utmaningar som är särskilt angelägna att arbeta vidare med: kvinnors och flickors otrygghet och den otrygghet som är koncentrerad till bostadsområden med svag socioekonomisk status. Det är utmaningar som är uppmärksammade politiskt och medialt. För att möta dessa utmaningar behövs däremot en förståelse för de olika faktorer som orsakar dessa skillnader när det kommer till otrygghet. 5.7.1Kvinnors och flickors otrygghet Kvinnors och flickors överrepresentation i mätningar av otrygghet har inte enbart en förklaring. Forskning har pekar på att människors livsvillkor också påverkar den otrygghet vi upplever i relation till brott. Kvinnors otrygghet ramas i flera sammanhang in som en jämställdhetsfråga. Att arbeta för att män och kvinnor ska ha samma möjligheter och livsvillkor bör enligt detta synsätt utgöra grunden för ett arbete som syftar till att öka kvinnors trygghet. Kvinnors otrygghet har även visat sig vara knuten till rädsla för sexualbrott mer specifikt. Det finns forskning som visar att sexualbrott, även sexuella trakasserier, påverkar kvinnors rädsla för brott mer generellt (och 2019). Att förebygga sexualbrott kan alltså vara ett sätt att påverka kvinnors rädsla för brott. Även om kvinnor i stor utsträckning utsätts för våld inom ramen för en nära relation och därmed i en privat miljö, finns det forskning om kvinnors utsatthet för trakasserier som betonar att det offentliga rummet också bör uppmärksammas både i politiska och akademiska diskussioner om kvinnors otrygghet (Ceccato 2017, Yates och Ceccato 2020). 5.7.2Otrygghet i socialt utsatta områden Otrygghet, liksom brottsligheten, är ojämnt fördelad mellan olika platser och mellan olika bostadsområden. Bostadsområden som karaktäriseras av en stor social och ekonomisk utsatthet, är också områden där en större andel av de boende känner sig otrygga i sitt bostadsområde jämfört med befolkningen generellt. Delvis är detta ett problem som kan förklaras av att brottsligheten också är mer omfattande i dessa områden. Även kännedom om enskilda allvarliga händelser, och kännedom om andras brottsutsatthet, kan påverka tryggheten negativt (Brå 2018a, Lab 2019, Schclarek Mulinari och 2020). Att förebygga brott är således ett sätt att öka tryggheten. Otrygghet och oro för brott påverkas däremot också av andra faktorer. Flera studier har visat att en persons ekonomiska och sociala förhållanden påverkar dennes otrygghet generellt men också oro för brott och att detta samband inte enbart kan förklaras av att de områden som är socioekonomiskt utsatta också tenderar att vara mer brottsbelastade (Boldis, och 2018, 2009). Tillit och delaktighet, liksom vissa former av social kontroll, verkar också vara förknippade med trygghet i ett bostadsområde (, och 2015). Vidare påverkar upplevelser av att bli kontrollerad av polis och väktare, liksom dessa aktörers bemötande och agerande, människors trygghet (Schclarek Mulinari och 2020). En särskild utmaning i ett kriminalpolitiskt trygghetsarbete är att göra det socialt hållbart och innefatta olika grupper i befolkningen. Människors trygghet behöver vidare förstås utifrån den kontext de befinner sig i. Att lyssna på vad människor i en viss kontext upplever som otryggt är en förutsättning för det trygghetsskapande arbetet. Särskilt yttrande volym 1 Särskilt yttrande av och , , , , , Liberalerna Utvecklingen i går åt fel håll. Allmänhetens känsla av otrygghet ökar och den grova organiserade brottsligheten eskalerar. har slagit flera oroväckande rekord när det gäller skjutningar, sprängningar och sexualbrott. Det har kommit uppseendeväckande rapporter om att ligger i topp i när det gäller antalet dödsskjutningar per miljon invånare. har det också framlagts rapportering om att den kända överrepresentationen av personer med utländsk bakgrund (utrikes födda samt inrikes födda med två utrikes födda föräldrar) när det kommer till brottslighet består. Det är uppenbart vilka de kortsiktiga kriminalpolitiska utmaningarna är. För det behövs ingen parlamentarisk utredning. Vi och regeringspartierna har dessutom olika syn på allvaret i utvecklingen och vilka åtgärder som behövs för att vända den negativa trenden. Regeringens 34-punktsprogram har uppenbart varit otillräckligt för att hantera den utveckling vi ser. Våra partier har föreslagit mönsterbrytande åtgärder, i motsats till de justeringar som regeringen genomfört. Att lösa de kortsiktiga kriminalpolitiska problemen är en förutsättning för att även komma till rätta med långsiktiga kriminalpolitiska utmaningar. För att sätta in rätt insatser och åtgärder krävs dessutom att problem och utmaningar beskrivs och prioriteras rätt. Trygghetsberedningens delbetänkande avseende volym 1 ska svara mot den i direktiven angivna instruktionen om att identifiera de viktigaste kriminalpolitiska utmaningarna som samhället står inför nu och under de Vi menar att volym 1 inte i tillräcklig utsträckning identifierar och prioriterar de viktigaste kriminalpolitiska utmaningarna. Exempelvis bör det faktum att har en i internationella mått mätt hög nivå av dödligt skjutvapenvåld vara en av de mest framträdande och akuta kriminalpolitiska utmaningarna. På samma sätt förtjänar det faktum att den grova ungdomsbrottsligheten ökar och kryper längre ner i åldrarna också en mer framträdande plats i ett sådant här delbetänkande. Ytterligare ett exempel är den bestående överrepresentationen bland brottsmisstänkta hos personer med utländsk bakgrund, samt därtill den framväxande klankriminaliteten. Utöver att uppenbara och akuta kriminalpolitiska problem inte får den framträdande plats som de förtjänar har delbetänkandet en obalans i beskrivningen kring brottslighetens omfattning, fördelning och riskfaktorer. Det bästa brottsförebyggande arbetet är en kompensatorisk kunskapsskola, att människor har ett jobb och att agerar . Beskrivningarna i delbetänkandet kopplas inte i tillräckligt hög utsträckning till en fungerande skola, arbetsmarknad och socialtjänst, utan präglas i stället av ett slentrianmässigt fokus på ojämlikhet och socioekonomisk utsatthet. Ytterst ansvarar individen alltid för sina egna handlingar. Denna utgångspunkt betonas inte nog. Sammantaget menar vi därför att volym 1 inte i tillräcklig utsträckning faktiskt identifierar och prioriterar de viktigaste kriminalpolitiska utmaningarna. I stället är det en produkt av kompromisser mellan olika partier som har olika syn på brottslighetens orsaker och lösningar, men också olika ideologisk grundsyn. Att kompromissa om ideologiska värderingsskillnader är inte konstruktivt. Samarbete och samsyn på kriminalpolitikens område måste i stället byggas kring konkreta förslag som gör långsiktig skillnad för brottsbekämpningen och som bidrar till en effektivare lagföring av brottslingar och en tryggare tillvaro för brottsoffer. Vi har flertalet gånger påpekat att ett sådant område skulle kunna vara polisutbildningen. Dir. 2017:26, Återfallsförebyggande insatser för män som utsätter närstående för våld. Dir. 2019:54, Åtgärder för att minska fel i folkbokföringen. Dir. 2020:62, Straffrättsliga åtgärder mot brott i kriminella nätverk. Dir. 2021:29, Nationell strategi för att förebygga och bekämpa våld mot barn. Dir. 2021:39, Stärkta möjligheter att bekämpa bidragsbrott för myndigheter som omfattas av bidragsbrottslagen. Ds 2020:28, Uppdrag om förhindrande av brott kopplade till de stödåtgärder med statsfinansiella och samhällsekonomiska konsekvenser som vidtas med anledning av det nya coronaviruset. Ju96/3163, Strategi för samordning av rättsväsendets informationsförsörjning. Ju2020/03036/, Uppdrag att studera åtgärder mot våld i nära relationer bland unga. Ju2019/02681, Uppdrag till att förstärka bekämpningen av illegal handel med narkotika. Ju2021/02238, Uppdrag till att utvärdera satsningen på 10 000 fler polisanställda. N2017/03643/D, För ett hållbart digitaliserat – en digitaliseringsstrategi. 2005/06:155, Makt att forma samhället och sitt eget liv – nya mål i jämställdhetspolitiken. 2006/07:38, stöd till våldsutsatta kvinnor. 2009/10:147, Skärpta straff för allvarliga våldsbrott m.m. 2016/2017:108, Straffskalorna för vissa allvarliga våldsbrott. 2021/22:1, Budgetproposition . 2016/17:10, Makt, mål och myndighet – feministisk politik för en jämställd framtid. 2017/18:47, Hur blir bäst i världen på att använda digitaliseringens möjligheter – en skrivelse om politikens inriktning. SOU 2017:37, Kvalificerad välfärdsbrottslighet – förebygga, förhindra, upptäcka och beivra. SOU 2017:47, Nästa steg på vägen mot en mer jämlik hälsa – slutbetänkande av Kommissionen för jämlik hälsa. SOU 2018:14, Bidragsbrott och underrättelseskyldighet vid felaktiga utbetalningar från välfärdssystemen – en utvärdering. SOU 2018:37, Att bryta ett våldsamt beteende – återfallsbrytande insatser för män som utsätter närstående för våld. SOU 2019:59, Samlade åtgärder för korrekta utbetalningar från välfärdssystemen. SOU 2019:62, Kapitalinkomster och inkomstfördelning. Bilaga 3 till . SOU 2019:65, . SOU 2020:35, Kontroll för ökad tilltro – en ny myndighet för att förebygga, förhindra och upptäcka felaktiga utbetalningar från välfärdssystemen. SOU 2020:56, Det demokratiska samtalet i en digital tid. Så stärker vi motståndskraften mot desinformation, propaganda och näthat. SOU 2021:29, Ökade möjligheter att förhindra illegal handel via post. SOU 2021:49, Kommuner mot brott. SOU 2021:68, Skärpta straff för brott i kriminella nätverk. m.fl. (2021) Framtida verksamhetsvolymer i rättskedjan. Bedömning avseende perioden –2024. Brå, (2005) Brottslighet bland personer födda i och i utlandet. Brå, (2007) Vuxnas sexuella kontakter med barn via Internet. Omfattning, karaktär, åtgärder. Brå, (2008a) Våldtäkt mot personer . Utvecklingen –2006. Brå, (2008b) Brottsutvecklingen i fram . Brå, (2009) Våldsam politisk extremism våldsam politisk extremism. Antidemokratiska grupperingar på yttersta höger- och vänsterkanten. Brå, (2010) Platsens betydelse för polisarbete. Empiriskt stöd och policyrekommendationer. Brå, (2011a) Bidragsbrott och skattebrott. Välfärdens dubbla kriminalitet. Brå, (2011b) Polisanmälda våldtäkter mot barn. En uppdaterad kunskapsbild. Brå, (2012) Brottslighet och trygghet i , och . Brå, (2013) Brott bland ungdomar i årskurs nio. Resultat från Skolundersökningen om brott åren 1995– 2011. Brå, (2014a) Brott i nära relationer. En nationell kartläggning. Brå, (2014b) Skärpta straff för allvarliga våldsbrott. Brå, (2015a) förföljelse. Tillämpningen av den nya straffbestämmelsen. Brå, (2015b) Hot och våld. Om utsatthet i yrkesgrupper som är viktiga i det demokratiska samhället. Brå, (2015c) Polisanmälda hot och kränkningar mot enskilda personer via internet. Brå, (2015d) Intyget som dörröppnare till välfärdssystemet En rapport om välfärdsbrott med felaktiga intyg. Brå, (2015e) Alkohol- och drogpåverkan vid misshandel, hot, personrån och sexualbrott 2015. Brå, (2016a). Målsägandes medverkan i rättsprocessen. Brå, (2016b) Bedrägeribrottsligheten i . Brå, (2016c) It-inslag i brottsligheten och rättsväsendets förmåga att hantera dem. Brå, (2016d) Otillåten påverkan mot myndighetspersoner. Brå, (2016e) Kriminella nätverk och grupperingar. Polisers bild av maktstrukturer och marknader. Brå, (2016f) Kriminell infiltration av företag. Brå, (2017a) Brottsutvecklingen i fram . Brå, (2017b) Utsatthet för brott 2016 Resultat från Nationella trygghetsundersökningen (NTU) 2017. Brå, (2018a) Relationen till rättsväsendet i socialt utsatta områden. Brå, (2018b) Utvecklingen i socialt utsatta områden i urban miljö 2006–2017. Brå, (2019a) Hot och kränkningar på internet. En jämförande beskrivning, utifrån kön och ålder. Kortanalys 6/2019. Brå, (2019b) Politikernas trygghetsundersökning 2019. Brå, (2019c) Skjutningar i kriminell miljö. Brå, (2019d) Tystnadskulturer. En studie om tystnad mot rättsväsendet. Brå, (2019e) Indikatorer på sexualbrottsutvecklingen. Brå, (2019f) Våldtäkt från anmälan till dom. En studie av rättsväsendets arbete med våldtäktsärenden. Brå, () Nordiska studier om brottslighet bland personer med utländsk och inhemsk bakgrund. Brå, (2019h) Nationella trygghetsundersökningen. Resultat på nivå. En sammanställning av centrala resultat från NTU 2017–2018. Kortanalys 1/2019. Brå, (2020a) Nationella trygghetsundersökningen 2020. Om utsatthet, otrygghet och förtroende. Brå, (2020b) Dödligt våld i den kriminella miljön 2005–2017. Brå, (2020c) Nationella trygghetsundersökningen uppföljningsintervjuer 2019. Kortanalys 3/2020. Brå, (2020d) Den nya samtyckeslagen i praktiken. En uppföljning av förändringar av lagreglerna rörande våldtäkt. Brå, (2020e) Nationella trygghetsundersökningen uppföljningsintervjuer 2019. En teknisk beskrivning och kvalitetsbedömning. NTU kortanalys 2/2020. Brå, (2020f) Kriminalstatistik 2020. Konstaterade fall av dödligt våld. Brå, () Skolundersökningen om brott 2019. Om utsatthet och delaktighet i brott. Brå, (2020h) Nationella trygghetsundersökningen 2020. Om utsatthet, otrygghet och förtroende. Appendix med tabeller till rapport 2020:8. Brå, (2020i) Anmälda och uppklarade våldtäkter i . Svårigheter vid internationella jämförelser. Brå, (2020j) Kommunernas brottsförebyggande arbete och identifierade problem. Kortanalys 4/2020. Brå, (2020k) Dödligt våld och psykisk ohälsa: Gärningspersoners tidigare kontakter med psykiatrisk vård. Brå, (2020l) Snabbare lagföring: Utvärdering av en försöksverksamhet i norra . Brå, (2021a) Konstaterade fall av dödligt våld. En granskning av anmält dödligt våld 2020. Brå, (2021b) Dödligt skjutvapenvåld i och andra europeiska länder. Brå, (2021c) Strategiska brott bland ungdomar och faktorer av betydelse för att lämna ett kriminellt liv. Brå, (2021d) Pandemins inverkan på flödet i rättskedjan. Brå, (2021e) Det brottsförebyggande arbetet i . Nuläge och utvecklingsbehov . Brå, (2021f) Kriminalstatistik 2020. Brå, () Misstänkta för brott bland personer med inrikes respektive utrikes bakgrund. Brå, (2021h)Narkotikamarknader. En studie av smuggling, gatuförsäljning, internethandel och köpare. Delmos, Delegationen mot segregation (2021) Segregationen i – Årsrapport om den socioekonomiska boendesegregationens utveckling. DELMOS 2021/334. (2016) Lägesbild 2016–2018. (2019) Ojämlikheter i psykisk hälsa. (2020) Åtgärdsförslag för att förebygga användning samt medicinska och sociala skadeverkningar av narkotika. (2021) Den svenska narkotikasituationen 2020. Kriminalvården (2010) Psykisk hälsa bland fängelsedömda kvinnor i . Kriminalvården (2014) Orsaker till kriminalitet. Kriminalvården (2021) Kriminalvård och statistik 2020. Nationellt underrättelsecentrum (2019) Myndighetsgemensam lägesbild organiserad brottslighet. Nationellt underrättelsecentrum (2020) Strategisk rapport om hur personlig assistans och arbetstillstånd otillbörligt och systematiskt utnyttjas av organiserad brottslighet. (2015) Utsatta områden – sociala risker, kollektiv förmåga och oönskade händelser. (2017a) Utsatta områden – Social ordning, kriminell struktur och utmaningar för polisen. (2017b) Polisens rapport om allvarlig och organiserad brottslighet 2017.