sou · H9B361 · 2021-06-30 00:00:00 — Beslut om nekande och återkallande av uppehållstillstånd, liksom beslut om avvisning eller utvisning i samband därmed, med- delas av . beslut får överklagas till en migrationsdomstol. I våra direktiv framhålls att det är viktigt att det finns förutsätt- ningar för att avslå en ansökan om uppehållstillstånd i de fall sökan- den har gjort sig skyldig till sådan brottslighet att han eller hon inte bör få bosätta sig i . Likaså framhålls att det är viktigt att det finns tillräckliga förutsättningar för att återkalla ett uppehållstill- stånd i de situationer där utlänningens brottslighet tagit sig sådana uttryck att han eller hon inte bör få stanna kvar. Redan enligt dagens reglering finns vissa möjligheter att neka respektive återkalla uppe- hållstillstånd med anledning av brott. Vårt uppdrag i denna del går därför ut på att ta ställning till dels om regelverket för att neka uppe- hållstillstånd med anledning av brott är ändamålsenligt utformat, dels om möjligheterna att återkalla ett uppehållstillstånd med anled- ning av brott bör utökas. I detta sammanhang bör avslutningsvis nämnas att flera av de internationella åtaganden som har betydelse vid utvisning på grund av brott, och som vi har redogjort för i kapitel 3, har aktualitet även när en utlänning avlägsnas som en följd av att han eller hon nekas uppehållstillstånd eller ett beviljat uppehållstillstånd återkallas. För- utom de regler till skydd för flyktingar och andra skyddsbehövande och om verkställighetshinder som vissa av dessa slår fast, kan särskilt bestämmelser samt artikel 8 i Europakonven- tionen om rätten till respekt för privat- och familjelivet lyftas fram. I fråga om innehållet i dessa bestämmelser och deras betydelse vid Att neka och återkalla uppehållstillstånd på grund av brott beslut om avlägsnande på grund av brott hänvisas till avsnitt 3.3.4 och 3.3.5. 8.2Att neka uppehållstillstånd på grund av brott 8.2.1Närmare om vår översyn I5 kap. 17 § första stycket utlänningslagen finns en generell bestäm- melse som gör det möjligt att neka uppehållstillstånd när sökanden har gjort sig skyldig till brott, antingen i eller utomlands. Vissa typer av uppehållstillstånd är dock undantagna från regelns tillämpningsområde. De viktigaste av dessa gäller uppehållstillstånd som flykting eller annan skyddsbehövande (5 kap. 1 § utlännings- lagen) och på grund av anknytning till en medlem i kärnfamiljen (5 kap. 3 § utlänningslagen). I fråga om dessa tillstånd gäller sär- skilda regler. Därutöver finns en rad andra särregler, bland annat i fråga om s.k. EU-blåkort, ICT-tillstånd och tillstånd för säsongs- anställning. Förekommande undantag och särregler har i allt väsentligt sin grund i och andra internationella åtaganden, och utrym- met för nationell reglering är i berörda fall mycket begränsat.1 Vi har därför inriktat vår översyn mot den allmänna regeln om nekande av uppehållstillstånd på grund av brott i 5 kap. 17 § första stycket utlän- ningslagen. Det är också den regeln som särskilt lyfts fram i våra direktiv. I följande avsnitt återges översiktligt de möjligheter som fanns i tidigare utlänningslagar att neka ett uppehållstillstånd av vandels- skäl, däribland att sökanden gjort sig skyldig till brott. I avsnitt 8.2.3 redogörs för den nuvarande regeln i 5 kap. 17 § första stycket ut- länningslagen. För fullständighetens skull berörs därefter, i av- snitt 8.2.4, regeln i 5 kap. 7 § som innebär att ett uppehållstillstånd kan tidsbegränsas på grund av utlänningens förväntade levnadssätt. Våra överväganden finns i avsnitt 8.4. 1Framför allt begränsas det nationella lagstiftningsutrymmet av , skyddsgrundsdirektivet, rådets direktiv /86/EG av om rätt till familjeåterförening (familjeåterföreningsdirektivet), blåkortsdirektivet, och rådets direktiv /66/EU av om villkor för inresa och vistelse för tredjelandsmedborgare inom ramen för företagsintern förflyttning av personal (ICT-direk- tivet) och och rådets direktiv /36/EU av om villkor för tredjelandsmedborgares inresa och vistelse för säsongsanställning (säsongsanställ- ningsdirektivet). Att neka och återkalla uppehållstillstånd på grund av brott 8.2.2Tidigare regler om nekande av uppehållstillstånd på grund av utlänningens vandel En bestämmelse angående förutsättningarna för att vägra uppe- hållstillstånd av vandelsskäl fanns utlänningslag (12 § andra stycket). Bestämmelsen – som korresponderade med vissa avvisningsgrunder samt med de dåvarande förutsättningarna för utvisning på grund av asocialitet – gav möjlighet att neka uppehålls- tillstånd i en rad situationer hänförliga till utlänningens levnadssätt. Bland annat kunde uppehållstillstånd vägras om utlänningen på grund av tidigare ådömt frihetsstraff eller någon annan särskild om- ständighet skäligen kunde antas komma att begå brott i eller i annat nordiskt land. Detsamma gällde om utlänningen till exempel ägnade sig åt prostitutionen eller grovt störande alkohol- eller nar- kotikamissbruk. Genom utlänningslag togs den angivna vandelsbestäm- melsen bort utan att det gjordes några uttalanden om orsaken. En möjlighet att neka uppehållstillstånd på grund av bristande vandel återinfördes emellertid genom en lagändring 1995 (2 kap. 4 § fjärde stycket). Då formulerades bestämmelsen på det sättet att det vid prövningen av en ansökan om uppehållstillstånd ska beaktas om utlänningen kan förväntas leva skötsamt och hederligt. hade en möjlighet att vägra uppehållstillstånd med hänvis- ning till sökandens levnadssätt redan utvecklats i praxis, och det ansågs därför angeläget av rättssäkerhetsskäl att föra in en bestäm- melse om detta i lagen. Enligt vad regeringen uttalade i proposi- tionen innebar regeln att – förutom lagakraftvunna domar – endast otvetydigt konstaterad misskötsamhet skulle beaktas (se prop. 1994/95:179 s. 48). Bestämmelsen var tillämplig i fråga om s.k. de facto flyktingar, krigsvägrare samt andra än skyddsbehövande. Flyktingar reglerades särskilt. Genom utlänningslag placerades bestämmelsen i 5 kap. 17 § första stycket och fick i princip sin nuvarande utformning. Syftet med den ändrade formuleringen var bland annat att tydliggöra i vilka fall annan misskötsamhet än brottslighet kan beaktas (se prop. 2004/05:170 s. 202). Efter detta har bestämmelsen endast ändrats på så sätt att antalet undantag har utökats med anledning av internationella åtaganden. Exempelvis lyftes uppehållstillstånd på grund av anknytning till en medlem i kärnfamiljen bort från bestäm- Att neka och återkalla uppehållstillstånd på grund av brott melsens tillämpningsområde och särreglerades när familjeåterföre- ningsdirektivet implementerades i svensk rätt (prop. 2005/06:72). 8.2.3Den nuvarande regeln om nekande av uppehållstillstånd på grund av brott Enligt 5 kap. 17 § första stycket utlänningslagen ska det vid pröv- ningen av en ansökan om uppehållstillstånd särskilt beaktas om den sökande gjort sig skyldig till brottslighet eller brottslighet i förening med annan misskötsamhet. Regeln omfattar de tillståndsgrunder som anges i 5 kap. utlänningslagen och som inte är uttryckligen undantagna från tillämpningsområdet. Detta innebär att regeln i huvudsak är tillämplig på uppehållstillstånd för arbete och vissa studier, vid synnerligen eller särskilt ömmande omständigheter och på grund av annan anknytning än sådan som anges i 5 kap. 3 §2. Som exempel på det sistnämnda kan sådana fall som avses i 5 kap. 3 a § nämnas, dvs. uppehållstillstånd för personer som inte tillhör anknyt- ningspersonens kärnfamilj. Det kan bland annat röra sig om en annan nära anhörig, om han eller hon har ingått i samma hushåll som anknytningspersonen och det finns ett särskilt beroendeförhållande mellan släktingarna som fanns redan i hemlandet. I förarbetena till bestämmelsen i 5 kap. 17 § första stycket anges att för att uppehållstillstånd på grund av utlänningens brottslighet ska kunna vägras bör det av rättssäkerhetsskäl finnas en lagakraft- vunnen dom som avser fängelsestraff av inte alltför kort varaktighet. Vid bedömningen ska ses till straffets längd och gärningens art. Grova oaktsamhetsbrott som visserligen lett till fängelsestraff men där återfallsrisken normalt är liten kan betraktas som mindre all- varliga än brott som lett till fängelsestraff av samma längd men där återfallsrisken typiskt sett är större. När uppgifter om brottslighet i annat land kommer fram måste hänsyn också tas till att straff- mätningen för samma brott kan skilja sig högst avsevärt mellan olika länder. Bedömningen bör då ske med utgångspunkt i vilket straff som sannolikt skulle ha utdömts i . (Se prop. 2004/05:170 s. 202 och 284.) 2Observera att från till och med gäller begränsningar av möj- ligheten att få uppehållstillstånd på grund av synnerligen eller särskilt ömmande omstän- digheter. Av 11 och 12 §§ följer bland annat att uppehållstillstånd på denna grund endast får beviljas om det skulle strida mot ett svenskt konventionsåtagande att avvisa eller utvisa utlän- ningen. Att neka och återkalla uppehållstillstånd på grund av brott Endast då det är fråga om brottslighet som ligger på gränsen till vad som ensamt kan hindra uppehållstillstånd bör annan missköt- samhet kunna vägas in. Det måste då vara fråga om förhållanden som är otvetydigt konstaterade, exempelvis en av utlänningen erkänd gärning som kan bedömas komma att leda till fällande dom eller annan misskötsamhet där de faktiska omständigheterna är helt klar- lagda (se a. Vid prövningen av om uppehållstillstånd ska vägras bör de skäl som sökanden kan åberopa för att få tillstånd vägas mot de skäl som talar mot att tillstånd beviljas. Ju starkare skälen för tillstånd är, desto grövre misskötsamhet måste det vara fråga om för att tillstånd ska vägras. Den tyngd som anmärkningarna ska ha för att uppe- hållstillstånd ska vägras blir alltså beroende av en bedömning i det enskilda fallet. Vid bedömningen ska hänsyn tas till de skäl som utlänningen kan åberopa som grund för uppehållstillstånd. Det kan exempelvis å ena sidan röra sig om utlänningar där det finns öm- mande skäl för uppehållstillstånd av sådan styrka att avslag bör kunna komma i fråga endast om det finns sådana motsvarande skäl som skulle kunna medföra avslag för en flykting. Å andra sidan kan det vara fråga om en utlänning som åberopar anknytning i någon form och anknytningen ligger på gränsen till vad som skulle kunna läggas till grund för att bevilja uppehållstillstånd. I sådana fall kan det räcka med en lägre grad av brottslighet och misskötsamhet för att ansökan ska avslås – givetvis under förutsättning att det rör sig om otvetydigt konstaterade anmärkningar. När det finns barn med i bilden måste självfallet stor hänsyn tas till barnens situation och om de skulle drabbas av en separation från någon av föräldrarna. (Se prop. 2004/05:170 s. En migrationsdomstol som överväger att bevilja uppehållstill- stånd i ett mål där 5 kap. 17 § första stycket utlänningslagen är tillämplig ska se till att det finns tillräcklig information för bedöm- ningen. Om information inte i tillräcklig utsträckning har tillförts målet på annat sätt ska migrationsdomstolen inhämta relevant information. (Se MIG 2018:15.) Frågan om nekande av uppehållstillstånd på grund av sökandens brottslighet har prövats i rättsfallet MIG 2013:13. I det fallet hade utlänningen, som ansökt om förlängt uppehållstillstånd på grund av arbete, dömts till tre kortare fängelsestraff för upprepade fall av grovt rattfylleri. Migrationsöverdomstolen konstaterade att det Att neka och återkalla uppehållstillstånd på grund av brott rörde sig om upprepad brottslighet av allvarligt slag med högt art- värde som hade begåtts i närtid samt bedömde återfallsrisken som relativt hög. Migrationsöverdomstolen ansåg därför att brottslig- heten var sådan att den kunde utgöra grund för att vägra utlänningen uppehållstillstånd. Vid avvägningen mot skälen för uppehållstill- stånd konstaterade att utlänningen hade en tillsvidareanställning i och vistats här , varav två med uppehållstillstånd, men att han i övrigt inte hade någon särskild anknytning hit. Mot denna bakgrund fann Migrationsöverdom- stolen att den brottslighet mannen gjort sig skyldig till utgjorde särskilda skäl för att vägra honom uppehållstillstånd. Rättsfallet MIG 2019:23 gällde tillämpningen av motsvarande bestämmelse, 17 a §, i tillfälliga lagen. Utlänningen, som i och för sig uppfyllde förutsättningarna för uppehållstillstånd för studier på gymnasial nivå enligt tillfälliga lagen, hade dömts för två fall av våldsamt motstånd, olovlig körning, rattfylleri och ringa narkotika- brott. Fråga var om uppehållstillstånd kunde vägras på grund av denna brottslighet trots att påföljden stannat vid böter. Migrations- överdomstolen konstaterade inledningsvis att det i förarbetena till 17 a § tillfälliga lagen hänvisas till 5 kap. 17 § första stycket utlän- ningslagen. Domstolen uttalade sedan att det inte kan utläsas av förarbetena till den sistnämnda bestämmelsen att avsikten varit att ställa ett ovillkorligt krav på att fängelsestraff ska ha utdömts för att ett uppehållstillstånd ska kunna vägras. Eftersom det i det aktuella målet var fråga om en förhållandevis svag tillståndsgrund och utlän- ningen inte hade någon annan anknytning till , ansåg Migra- tionsöverdomstolen att den brottslighet som utlänningen dömts för utgjorde skäl att vägra honom uppehållstillstånd. 8.2.4Regeln om att tidsbegränsa ett uppehållstillstånd med hänsyn till utlänningens förväntade levnadssätt Enligt 5 kap. 7 § utlänningslagen ska ett uppehållstillstånd tidsbe- gränsas om det med hänsyn till utlänningens förväntade levnadssätt råder tveksamhet om uppehållstillstånd bör beviljas. Bestämmelsen infördes och tillkom för att tidsbegränsat uppehålls- tillstånd i större utsträckning än dittills skulle meddelas som en form av prövotid när sökanden gjort sig skyldig till brott eller annan misskötsamhet. I propositionen framhölls att det kan te sig stötande Att neka och återkalla uppehållstillstånd på grund av brott att den som gjort sig skyldig till relativt allvarlig brottslighet omedel- bart därefter beviljas ett permanent uppehållstillstånd. Vidare uttal- ades att det i första hand bör prövas om brottsligheten ska leda till ett avslag på ansökan om uppehållstillstånd och att skäl att meddela ett tidsbegränsat uppehållstillstånd därför i huvudsak torde föreligga om omständigheterna är sådana att uppehållstillstånd borde vägras, men det för tillfället inte skulle vara möjligt att verkställa ett avlägs- nandebeslut. Även i vissa fall när anknytning till åberopas kan förhållandena vara sådana att det inte framstår som rimligt att trots viss brottslighet avslå ansökan och att ett tidsbegränsat uppe- hållstillstånd under en prövotid då kan vara lämpligt. (Se prop. 1994/95:179 s. 49 f.) Enligt förarbetena till den nuvarande bestämmelsen kan bestäm- melsen dessutom tillämpas om det finns sådana synnerligen ömmande omständigheter att utlänningen normalt skulle ha bevil- jats ett permanent uppehållstillstånd, men där det på grund av brottslighet eller liknande misskötsamhet råder tveksamhet om utlänningens vandel (se prop. 2004/05:170 s. 282). Skäliga misstankar om upprepad våldsbrottslighet som antecknats i misstankeregistret samt tidigare utfärdat besöksförbud ansågs i avgörandet MIG 2010:19 väcka tveksamhet om utlänningens förväntade levnadssätt. Vid en samlad bedömning av denna tvek- samhet och övriga omständigheter i målet fann Migrationsöverdom- stolen skäl att med stöd av denna bestämmelse tidsbegränsa uppehållstillståndet. 2020/21:191 föreslås vissa ändringar i 5 kap. utlännings- lagen. Bland annat ska uppehållstillstånd som beviljas skyddsbehöv- ande som huvudregel vara tidsbegränsade. Som en följd av förslagen i propositionen föreslås också att den nuvarande bestämmelsen i 7 § tas bort. Det föreslås dock att det införs ett vandelskrav för att per- manent uppehållstillstånd ska kunna beviljas. Vandelskravet utfor- mas med rekvisiten i nuvarande 7 § som förebild. Att neka och återkalla uppehållstillstånd på grund av brott 8.3Att återkalla uppehållstillstånd på grund av brott 8.3.1Närmare om vår översyn Det finns inte någon allmän regel som ger möjlighet att återkalla ett uppehållstillstånd på grund av att utlänningen har gjort sig skyldig till brott. Detta beror på att frågan om utvisning på grund av brott handläggs inom ramen för brottmålsprocessen. Ett sådant beslut innebär att de eventuella uppehålls- och arbetstillstånd som tidigare beviljats utlänningen förfaller. Något särskilt beslut om återkallelse behövs alltså inte i dessa fall. I 7 kap. utlänningslagen finns emellertid bestämmelser som inne- bär att utlänningens brottslighet i vissa specifika situationer kan leda till att hans eller hennes uppehållstillstånd återkallas. Exempelvis kan återkallelse ske om utlänningen medvetet har lämnat oriktiga upp- gifter eller medvetet har förtigit omständigheter som varit av bety- delse för att få tillståndet eller om det kan antas att utlänningen kommer att bedriva sabotage, spioneri eller olovlig underrättelse- verksamhet i . Uppehållstillstånd får också återkallas för en utlänning som har registrerats i det s.k. av en annan stat, om det finns tillräckliga skäl för återkallelse. Det finns också, under vissa omständigheter, möjlighet att återkalla ett uppehålls- tillstånd om ett beslut om av- eller utvisning har meddelats i en EU- stat eller i , , eller . Dessa regler behandlas i avsnitt 8.3.3–8.3.7. För att ge en bakgrund till den nuvar- ande regleringen berörs inledningsvis tidigare utlänningslagars be- stämmelser om återkallande av uppehållstillstånd på grund av utlän- ningens vandel. Avslutningsvis ska nämnas att det finns vissa regler i andra kapitel i utlänningslagen som kan medföra att ett uppehållstillstånd åter- kallas på grund av brott. Dessa – som likt flertalet regler om nekande av uppehållstillstånd i allt väsentligt är en produkt av internationella åtaganden – lämnas emellertid utanför denna framställning. Att neka och återkalla uppehållstillstånd på grund av brott 8.3.2Tidigare bestämmelser om återkallande av uppehållstillstånd på grund av utlänningens vandel En möjlighet att återkalla ett uppehållstillstånd på grund av utlänningens bristande vandel infördes (prop. 1983/84:144). Förutsättningarna för återkallelse enligt denna bestämmelse (17 §) motsvarade dem som gällde för att vägra ett uppehållstillstånd av vandelsskäl, liksom vissa avvisningsgrunder samt de dåvarande för- utsättningarna för utvisning på grund av asocialitet (se avsnitt 8.2.2). Återkallelse var möjligt om ärendet inleddes under utlänningens första bosättningsår. Att en bestämmelse av detta slag tillkom hängde samman med att det infördes en ny regel om att tillstånd för bosättning skulle meddelas i form av ett permanent uppehållstillstånd redan från början. gällde att ett tidsbegränsat uppehållstillstånd regel- mässigt beviljades innan permanent tillstånd medde- lades. Genom att göra det möjligt att återkalla uppehållstillståndet under utlänningens första bosättningsår, ville man uppnå en motsva- righet till den vandelsprövning som tidigare skedde innan beviljandet av ett permanent tillstånd (se prop. 1983/84:144 s. 114). Förutsättningarna för att återkalla ett uppehållstillstånd på grund av utlänningens vandel har kommit att omformuleras och begränsas. Enligt utlänningslag kunde ett uppehållstillstånd åter- kallas under utlänningens två första bosättningsår bland annat om han efter inresan inte försörjde sig på ett ärligt sätt eller om han på grund av tidigare ådömt frihetsstraff eller någon annan särskild omständighet kunde antas komma att begå brott i eller annat nordiskt land (2 kap. 11 §). Dessa återkallelsegrunder togs bort genom en lagändring (prop. 1994/95:179). I stället infördes en möjlighet att återkalla ett uppehållstillstånd om utlän- ningen handlat på ett sådant sätt att det fanns allvarliga anmärk- ningar mot hans levnadssätt. utsträcktes tidsfristen för återkallelse till . Som skäl för ändringen anförde regeringen i propositionen (s. 51) bland annat följande. De nuvarande bestämmelserna om återkallelse av uppehållstillstånd med hänvisning till utlänningens levnadssätt har visat sig svåra att tillämpa. Det är enligt regeringens bedömning angeläget att denna möjlighet finns och också kan tillämpas när det gäller utlänningar som gjort sig Att neka och återkalla uppehållstillstånd på grund av brott skyldiga till mycket allvarlig misskötsamhet utan att det därför föreligger ett av domstol meddelat beslut om utvisning. I motsats till utvisningsutredningen anser emellertid regeringen i likhet med några remissinstanser att reglerna för återkallelse inte bör vara en återspegling av förutsättningarna för tillstånd. För att ett beviljat uppehållstillstånd skall återkallas måste krävas betydligt allvarligare anmärkningar mot utlänningens skötsamhet och hederlighet än vad som krävs för att det första tillståndet skall vägras. Återkallelse bör således komma i fråga endast om utlänningen dömts till ett fängelsestraff av avsevärd längd eller om det annars föreligger otvetydigt konstaterade anmärkningar i fråga om levnadssättet. Består anmärkningarna enbart av en brottmålsdom där domstolen efter övervägande inte beslutat om utvisning bör uppehållstillståndet dock inte återkallas. […] En brottmålsdom där domstolen inte beslutat om utvisning bör dock kunna vägas in i bedömningen när det förutom domen föreligger andra allvarliga anmärkningar. Regleringen innebar således att återkallelse å ena sidan normalt krävde att utlänningen dömts till ett fängelsestraff av avsevärd längd, men å andra sidan i princip inte kom i fråga om domstolen i brott- målet avstått från att besluta om utvisning. I lagstiftningsärendet till utlänningslag framhölls att utrymmet för att beakta brott- målsdomar därmed blev utomordentligt litet, eftersom det torde höra till de absoluta undantagen att domstolen inte berört frågan om utvisning såvida det inte är fråga om ett mer bagatellartat brott som ändå inte bör påverka bedömningen (se SOU 1999:16 s. 431). Av den anledningen, och med hänsyn till att bestämmelsen såvitt känt aldrig hade tillämpats, utgick denna grund för återkallelse i och med införandet av utlänningslag (se prop. 2004/05:170 s. 203). Däremot behölls den gällande möjligheten att åter- kalla ett uppehållstillstånd om det kan antas att utlänningen kommer att bedriva vissa typer av olovlig verksamhet. Denna bestämmelse, liksom övriga nu gällande regler som innebär att utlänningens brottslighet kan leda till återkallelse, behandlas i det följande. 8.3.3Återkallelse på grund av oriktiga uppgifter Enligt 7 kap. 1 § första stycket utlänningslagen får nationell visering, uppehållstillstånd och arbetstillstånd återkallas för en utlänning som medvetet har lämnat oriktiga uppgifter eller medvetet har förtigit omständigheter, som varit av betydelse för att få tillståndet. Att neka och återkalla uppehållstillstånd på grund av brott Bestämmelsen ger en möjlighet att återkalla bland annat ett uppe- hållstillstånd som beviljats på grundval av felaktiga uppgifter. Det kan handla om att personen har uppgett en falsk identitet eller lämnat alternativt utelämnat andra uppgifter av betydelse, exempel- vis om civilstånd, släktskapsförhållanden eller risk för förföljelse. Bestämmelsen bygger på den allmänna principen om att den som fått någon förmån eller något bistånd genom att lämna felaktiga upp- gifter kan gå miste om förmånen eller tvingas betala tillbaka bistån- det när de felaktiga uppgifterna uppdagas (prop. 1997/98:36 s. 17). Att en utlänning kan straffas för den oriktiga uppgiften eller för- tigandet framgår av 20 kap. 6 § 2 utlänningslagen. Återkallelsemöjligheten enligt 7 kap. 1 § är fakultativ, eftersom även utlänningens anknytning till och andra omständigheter som talar emot att tillståndet återkallas ska vägas in i bedömningen (se 7 kap. 4 § samt avsnitt 8.3.5). Tredje stycket i paragrafen innehåller en preklusionsregel.