sou · H8B324 · 2021-01-01 00:00:00 — 52www.mynak.se/publikationer/riktlinjer-vid-psykisk-ohalsa-pa-arbetsplatsen/. 1.Företagshälsovården har en viktig roll som resurs för arbets- givaren i dennes ansvar att stödja individen åter i arbete. Att ge myndigheten ett ansvar att samla och sprida kunskap inom områ- det stöd för återgång harmoniserar, enligt utredningen, väl med myndighetens uppdrag att främja företagshälsovårdens utveck- ling. I kombination med utredningens rekommendation om expert- stöd (rekommendation 8.6) stärker uppdraget om kunskapsförvalt- ning företagshälsovårdens roll som arbetsgivarens resurs. 2.Enligt utredningens rekommendation om samverkan mellan sjuk- skrivnings- och rehabiliteringsprocessens aktörer (rekommenda- tion 8.2) ska Myndigheten för arbetsmiljökunskap samverka med andra myndigheter och aktörer för en välfungerande sjukskriv- nings- och rehabiliteringsprocess. Utredningen anser att myndig- heten har en viktig roll att som kunskapsmyndighet, i samverkan med övriga aktörer, bidra med aktuell kunskap om stöd för återgång i arbete. Vi har övervägt om uppdraget skulle kunna ges till andra myndigheter såsom eller . Båda dessa myndig- heter har uppdrag som kan sägas omfatta och angränsa kunskapsom- rådet stöd för återgång i arbete. Myndigheten för arbetsmiljökun- skaps uppdrag i relation till företagshälsovården har dock varit tungt vägande i vår rekommendation då företagshälsovården kan antas vara en av de viktigaste kanalerna för att omsätta kunskapsområdet i handling ute på arbetsplatserna. Myndigheten för arbetsmiljökunskap är dessutom en utpräglad kunskapsmyndighet som torde ha goda förutsättningar att effektivt administrera rekommenderat kunskaps- uppdrag. 8.8Ett utvecklat samarbete mellan och Arbetsförmedlingen för att möta individers behov av stöd Rekommendation: Att och Arbetsförmed- lingen vidareutvecklar sin samverkan för att: •Ge fler individer stöd genom rehabiliteringssamverkan mellan myndigheterna. •Ge individer som har nedsatt hälsa, men som av Försäkrings- kassan bedöms ha arbetsförmåga och därmed inte längre har rätt till ersättning från sjukförsäkringen, ett bättre stöd för att de ska kunna tillvarata sin arbetsförmåga. •Ge alla individer som kommer från till Arbetsförmedlingen, information om vilka krav de behöver uppfylla för att deras sjukpenninggrundande inkomst ska vara fortsatt skyddad. •Säkerställa att aktuell information hos Arbetsförmedlingen om en individs arbetsförmåga, vägs in i bedömning om arbetsförmågans nedsättning när individen ansöker om sjukpenning. Skäl till rekommendationen: I avsnitt 5.5.2 och 7.1.6 redogör vi för på vilka sätt nuvarande samverkan mellan inte i tillräcklig utsträckning tillgodoser de behov individer har av stöd för att kunna ta tillvara sin arbetsförmåga när de går från sjukförsäkringen till arbetsmarknaden. Vår bedöm- ning är att den kunskap som finns om rehabiliteringssamverkan mellan myndigheterna visar på goda effekter, men att det är för få individer som får stöd tillbaka till arbete genom rehabiliteringssam- verkan. Vi bedömer vidare att de individer som av bedöms ha arbetsförmåga, men som har nedsatt hälsa, inte ges till- räckliga förutsättningar att ställa om till arbete, vilket var avsikten med det nolltoleransuppdrag regeringen gav myndigheterna 2018.53 Vi bedömer även att de metoder som myndigheterna utvecklat för 53Socialdepartementet (2018), Åtgärdsprogram 3.0 – Regeringens initiativ för en trygg sjuk- försäkring med människan i centrum. att förhindra att individer förlorar sin sjukpenninggrundande inkomst (SGI) i övergången mellan myndigheterna inte är tillräckliga. Slutligen bedömer vi att de uppgifter som Arbetsförmedlingen har om en individs arbetsförmåga behöver tas om hand av när en individ ansöker om sjukpenning i ett arbetsmark- nadspolitiskt program (problematiken redogörs för i avsnitt 7.1.5). 8.8.1Individen väljer själv om hen vill ha stöd i övergången mellan myndigheterna Om individen får sin sjukpenning indragen avgör individen själv om hen vill ha stöd av Arbetsförmedlingen. Individen kan alltså välja bort det stöd som syftar till att skapa en bra övergång för individen mellan myndigheterna. Myndigheterna har därför ett stort ansvar att i samverkan säkerställa att individen förstår hur systemet är tänkt att fungera. 8.8.2Försäkringskassan behöver göra mer för att fler individer ska ges stöd genom myndigheternas rehabiliteringssamverkan Trots att genomför insatser för att ge fler indi- vider stöd i rehabiliteringssamverkan som vi redogör för i avsnitt 7.1.3har antalet individer som får ett sådant stöd minskat . Av årsredovisning framgår att färre individer erbjöds en gemensam kartläggning 2019 än 2018. I avsnitt 7.1.6 gör vi också bedömningen att betydligt fler än de individer som får insatser i rehabiliteringssamverkan bör vara i behov av sådana insatser. Detta tyder på att mer kraftfulla insatser behöver vidtas av för att fler individer ska få ta del av detta stöd. Vi bedömer därför att behöver intensifiera sitt arbete med att identifiera individer som kan vara i behov av stöd i rehabiliteringssamverkan och erbjuda detta stöd. Hur Försäkrings- kassans arbetar med att initiera fler individer till rehabiliteringssam- verkan bör redovisas i och Arbetsförmedlingens gemensamma återrapportering enligt myndigheternas regleringsbrev. 8.8.3Ett utvecklat stöd till individer som har nedsatt hälsa men som av bedöms ha arbetsförmåga Regeringen har i sitt nolltoleransuppdrag till och till Arbetsförmedlingen påtalat att individer som har nedsatt hälsa, men av bedöms ha arbetsförmåga och därmed inte längre har rätt till ersättning från sjukförsäkringen, har behov av ett särskilt stöd för att kunna ta tillvara sin arbetsförmåga. Av myn- digheternas respektive regleringsbrev framgår att: Arbetsförmedlingen och ska skapa goda förutsätt- ningar för övergången till Arbetsförmedlingen för de personer som har nedsatt hälsa men av bedöms ha arbetsförmåga och därmed inte längre har rätt till ersättning från sjukförsäkringen. Myn- digheterna ska gemensamt se till att behovet av insatser kan identifieras och mötas för att underlätta omställning till arbete. I uppdraget ingår att myndigheterna förbereder individer inför en över- gång och informerar dem om vad myndigheterna inom sina ansvars- områden och tillsammans kan bidra med i form av insatser och stöd.54 I avsnitt 7.1.2 redogör vi för metoden omställningsmöte, som är den metod som används för att ge dessa individer goda förutsättningar i övergången mellan myndigheterna. Vår bedömning är att omställ- ningsmötet inte utgör ett tillräckligt stöd för övergången mellan myndigheterna för en del av de individer som av bedömts ha arbetsförmåga, men som har behov av stöd för att de ska kunna ta tillvara sin arbetsförmåga. För dessa individer behöver samverkan i övergången mellan myndigheterna innefatta ett mer individuellt anpassat stöd än det stöd som omställningsmötet i sin nuvarande form erbjuder. Stödet behöver innefatta en tydlighet om hur den bedömning av individens arbetsförmåga som Försäkrings- kassan genomfört tas omhand av Arbetsförmedlingen i utform- ningen av det fortsatta stödet till individen. Stödet behöver också innefatta en plan för hur individen ska ges stöd av Arbetsförmed- lingen innan individens sjukpenning dras in. Vi rekommenderar därför att och Arbetsför- medlingen utvecklar metoder för ett mer omfattande stöd till de individer som har behov av ett sådant för att kunna ställa om till arbete. Vi rekommenderar även att myndigheterna utvecklar meto- 54Regleringsbrev för avseende Arbetsförmedlingen och Regleringsbrev för avseende . der för att identifiera vilka individer det är som behöver ett mer omfattande stöd i övergången mellan myndigheterna. Utgångspunkt för utveckling av sådana metoder bör vara de arbetsformer som finns inom ramen för rehabiliteringssamverkan, med anledning av att detta arbetssätt mellan myndigheterna visat ge effekt på återgång i arbete. Vi bedömer att myndigheternas nuvarande tolkning av sina lika- lydande regleringsbrevsuppdrag är för restriktiv. Den nuvarande metoden omställningsmöte kan ses som ett sätt att förbereda indi- viden för en övergång mellan myndigheterna i överensstämmelse med de likalydande uppdragen. Vid mötet ges individen allmän information om vad Arbetsförmedlingen erbjuder arbetssökanden, information om hur man skriver in sig som arbetssökande hos Arbetsförmedlingen och myndighetens representanter kan ge svar på frågor som individen har.55 Genom att erbjuda individen ett sådant möte kan myndigheterna anses ha uppfyllt sina respektive uppdrag. Men mötet innehåller ingen individuell planering för hur en individs arbetsförmåga ska kunna tas tillvara, och kan därmed inte ses som att myndigheterna gemensamt ser till att individens behov av insatser identifieras och möts för att underlätta indi- videns omställning till arbete. Vår bedömning är att det finns indi- vider vars behov av stöd i omställning inte tillgodoses av det nu- varande omställningsmötet, vilket också bekräftas av dialog med Arbetsförmedlingen under utredningens gång. Vi bedömer därför att stödet i övergången behöver utvecklas för att individer ska upp- leva att sjukförsäkringen och arbetsmarknadspolitiken hänger samman. 55www.forsakringskassan.se/privatpers/sjuk/anstalld/sjukpenning Från sjukförsäkring till arbets- liv. 8.8.4Mer behöver göras för att säkerställa att individer inte förlorar sin sjukpenninggrundande inkomst i övergången från till Arbetsförmedlingen Det finns fortfarande individer som förlorar sin SGI i övergången mellan och Arbetsförmedlingen och konsekven- serna för dessa individer kan bli mycket stora. Vår bedömning är således att nolltoleransuppdraget samt det utökade rådrummet som regeringen införde 2018 inte har varit tillräckliga för att förhindra att individer förlorar sin SGI.56 För att detta inte ska inträffa är vår bedömning att Försäkrings- kassan och Arbetsförmedlingen behöver utveckla ett automatiserat system för informationsöverföring. Ett sådant system skulle säker- ställa att individer som går från till Arbetsför- medlingen får den information de behöver för att uppfylla de krav som behövs för att skydda sin SGI. Arbetsförmedlingen är beroende av att individen berättar att hen kommer ifrån sjukför- säkringen och därmed behöver ges särskild information om vad som krävs för att skydda sin SGI. Vi menar att det är orimligt. Genom en automatisk informationsöverföring från kan syste- met uppmärksamma arbetsförmedlarna på individens behov av infor- mation. Arbetsförmedlaren kan då informera individen om att hen måste vara aktivt arbetssökande för att hens SGI ska vara skyddad. En sådan lösning minskar riskerna för individuella missförstånd och misstag. Myndigheterna behöver ta fram en lösning för hur en digital informationsöverföring ska gå till, och utreda de juridiska och tek- niska förutsättningarna för en informationsöverföring. Vår bedömning är att vår rekommendation i föregående avsnitt 8.8.3 leder till att fler individer får förståelse för hur de ska skydda sin SGI när de går från till Arbetsförmedlingen. Det arbete myndigheterna redan gör, och planerar att göra, bidrar troligen till att minska antalet individer som förlorar sin SGI i övergången. erbjuds alla individer som får sin sjukpenning indragen i pågående 56Socialdepartementet (2018), Åtgärdsprogram 3.0 – Regeringens initiativ för en trygg sjukför- säkring med människan i centrum. sjukfall ett omställningsmöte, och i kommuni- ceringsbrev och beslutsbrev till individen finns information om vikten av att skydda sin SGI och vad det är individen behöver göra. Enligt uppgift från Arbetsförmedlingen så övervägs om följande text ska läggs in i samtliga arbetssökandes handlingsplan per automatik: Om jag inte aktivt söker arbete så kan det också påverka andra ersätt- ningar som andra myndigheter beslutar om. Det gäller exempelvis om jag har haft en anställning som gett rätt till en sjukpenning- grundande inkomst (SGI) hos eller om jag har för- sörjningsstöd. Vid frågor om detta kan jag vända mig till den myndighet som beslutar om ersättningen.57 Vår bedömning är dock att individer även fortsättningsvis, trots ett utvecklat samarbete enligt ovanstående rekommendation i 8.8.3 kan riskera att förlora sin SGI i övergången mellan myndigheterna. Skälet till detta är att individen, eftersom det är individen själv som avgör om hen vill ha stöd av myndigheterna i övergången, kan riskera att missa den viktiga information om att hen behöver vara aktivt arbetssökande för att skydda sin SGI när hen är inskriven hos . Det vill säga att det inte räcker med att bara vara inskriven hos Arbetsförmedlingen för att SGI:n ska vara skyddad. Om inte denna information är tydlig, kan individen tro att SGI:n är skyddad eftersom individen är inskriven hos Arbetsförmedlingen. Men om individen blir registrerad som arbetssökande med förhinder hos Arbetsförmedlingen, och inte aktivt söker arbete, skyddas inte individens SGI. Individer kan avböja att delta i möten och insatser som och Arbetsförmedlingen erbjuder, och på egen hand skriva in sig hos Arbetsförmedlingen. Om individen då möter en arbetsförmedlare som inte vet att individen kommer från och är i behov av information om vad som krävs för att skydda sin SGI, kan individen uppge att hen är för sjuk att för att aktivt söka arbete. Individen kan då bli registrerad som arbets- sökande med förhinder och därmed riskera att förlora sin SGI. Vår bedömning är att det är orimligt att skyddet av en individs SGI ska bygga på att individen uppger för arbetsförmedlaren att hen kommer från för att arbetsförmedlaren i sin tur ska förstå att individen kan vara i behov av ingående information om vad det som krävs för att hen ska kunna skydda sin SGI. 57Inkommen uppgift från Arbetsförmedlingen. övervägt om det skulle vara möjligt att utvidga SGI-skyddet så att det skulle omfatta samtliga individer som är inskrivna hos oavsett om de är aktivt arbetssökande eller inte. Vår bedömning är dock att ett sådant skydd skulle bli alltför extensivt och också omfatta individer som medvetet väljer att inte vara aktivt arbetssökande och därmed inte har rätt till ett SGI-skydd. Den lösning som enligt vår mening kvarstår är att Arbetsför- medlingen automatiskt får information om vilka individer som fått sin sjukpenning indragen så att dessa individer i sin tur garanteras att av arbetsförmedlaren få den information de behöver för att kunna skydda sin SGI. Att föra information om enskilda individer mellan myndigheter innebär alltid en risk för individens integritet och hur en informationsöverföring av dessa uppgifter ska kunna genomföras behöver utredas vidare. Det behöver också utredas om information om en individ kan skickas från till Arbetsför- medlingen utan att samtycke ges i varje enskilt fall. Vår bedömning är att konsekvenserna av det ansvar som vilar på professionerna hos respektive myndighet, att informera individer som kan riskera sin SGI, utan att det finns uppgifter hos Arbetsförmedlingen om vilka individer som är viktiga att informera, är för stora för att ett digitalt stöd för detta kritiska moment i sjukskrivnings- och rehabil- iteringsprocessen inte skulle utredas vidare. 8.8.5Övergången från Arbetsförmedlingen till Som vi redogör för i avsnitt 7.1.5, finns det inget stöd för över- gång från Arbetsförmedlingen till när en individ befinner sig i ett arbetsmarknadspolitiskt program och avbryter sin medverkan i ett sådant på grund av sjukdom och ska ansöka om sjuk- penning. Vi delar uppfattning att mötesformen gemensam kartläggning inte är en ändamålsenlig form för att under- lätta övergång mellan myndigheterna för en individ som på grund av sjukdom kan delta i ett arbetsmarknadspolitiskt program och därför behöver ansöka om sjukpenning. Det är dock av stor bety- delse att den information som finns hos Arbetsförmedlingen om individens arbetsförmåga beaktas i bedömning om rätt till ersättning eller rätt till samordnade insatser när individen avbryter sin medverkan i ett arbetsmarknadspolitiskt program och ansöker om sjukpenning. För bedömning av indi- videns arbetsförmåga bör Arbetsförmedlingens uppgifter om följ- ande vara av särskilt stor betydelse: •om anpassningar av det arbetsmarknadspolitiska programmets innehåll genomförts och i så fall vilka anpassningar som genom- fördes, •skälen till att individen, trots anpassningar, inte kunde delta i det arbetsmarknadspolitiska programmet. Därför behöver och Arbetsförmedlingen utveckla rutiner för hur information om en individs arbetsförmåga som finns hos Arbetsförmedlingen med systematik ska föras över och tas omhand hos när en individ på grund av sjukdom inte kan delta i ett arbetsmarknadspolitiskt program och ansöker om sjukpenning. Som vi beskrivit i avsnitt 8.8.3 behöver bedöm- ning och utredning om en individs arbetsförmåga integreras i Arbets- förmedlingens planering för hur en individ ska kunna ta tillvara sin arbetsförmåga. På samma sätt behöver använda Arbetsförmedlingens utredning om individens förmåga att delta i ett arbetsmarknadspolitiskt program när individen avbryter sin med- verkan på grund av sjukdom, som ett underlag när tar ställning till om individens arbetsförmåga är nedsatt på grund av sjukdom. anger i mål HFD 2018:51 att: En arbetsförmågeutredning från Arbetsförmedlingen bör således som utgångspunkt kunna vara vägledande även vid den bedömning av arbets- förmågan som ska göras av . Vår bedömning är att om en individ trots anpassning inte kan delta i ett arbetsmarknadspolitiskt program på grund av sjukdom, bör den information som finns om individens förmåga att delta i program- met, ha stor betydelse för bedömning av arbets- förmågans nedsättning och potential för rehabilitering. Myndig- heterna behöver klargöra vilka frågor det är som mer specifikt behöver få besvarade av Arbetsförmedlingen när För- säkringskassan ska bedöma individens arbetsförmåga. 8.9Ett förbättrat stöd till individer som har medicinska begränsningar, som saknar sjukpenninggrundande inkomst och som uppbär försörjningsstöd Rekommendation: Att en utredning ges i uppdrag att se över hur ett utökat ansvar ska kunna åläggas gällande de individer som har medicinska begränsningar, saknar SGI och upp- bär försörjningsstöd, och hur ett sådant utökat ansvar ska finansi- eras. utökade ansvar bör omfatta att: •Bedöma individers medicinska begränsningar i relation till aktivitet eller till att kunna söka arbete. •Samordna insatser för att individer ska återfå arbetsförmåga och kunna söka arbete. Skäl till rekommendationen: Utredningens bedömning är att stödet till individer som har medicinska begränsningar, som saknar SGI och som uppbär försörjningsstöd behöver stärkas. Två centrala områden för att stärka stödet är att tillse att individen får en bedömning av sin förmåga att delta i aktivitet eller att kunna söka arbete samt vid behov får samordning av insatser för att kunna återfå arbetsförmåga, delta i aktivitet eller att kunna söka arbete. Vår bedömning är att bör vara den aktör som ska ha detta uppdrag med anledning av har kontakt med, och kännedom om, dessa individer. är därför den aktör som har bäst praktiska förutsättningar att identifiera vilka av dessa individer som har medicinska begränsningar och som kan vara i behov av stöd. För att möjliggöra ett sådant uppdrag behöver flera förutsättningar utredas. Vi rekommenderar därför att en utredning ska tillsättas med uppdrag att se över hur ett sådant ansvar ska kunna åläggas . 8.9.1En utredning bör tillsättas om hur kan ges ett utökat ansvar Utredningen bör se över: •hur ansvar för att bedöma medicinska begräns- ningar och för att samordna insatser för att individer återfå arbets- förmåga och kunna söka arbete, ska regleras i socialtjänstlagen, •vilka medicinska uppgifter behöver för att bedöma medicinska begränsningar kopplade till aktivitet eller möjlighet att kunna söka arbete, •vilka medicinska uppgifter som behöver för att kunna identifiera behov av att samordna insatser för att individen ska återfå förmåga att delta i aktivitet eller kunna söka arbete, •hur ska kunna inhämta medicinska uppgifter från hälso- och sjukvården och vilka professioner inom hälso- och sjukvården som kan lämna uppgifterna, •hur behov av kompetens att bedöma medicinska uppgifter i relation till förmåga att delta i aktivitet eller möjlighet att stå till arbetsmarknadens förfogande ska tillgodoses, •om samverkan mellan hälso- och sjukvården och behöver utvecklas och i så fall på vilket sätt, •om samverkan mellan och Arbetsförmedlingen behöver utvecklas och i så fall på vilket sätt, •om även ska ansvara för att samordna insatser för de som inte uppbär försörjningsstöd men som saknar SGI, •om samordningsansvar behöver omformu- leras med anledning av utökade uppdrag, •hur och ska samverka kring de individer som uppbär försörjningsstöd och ansöker om sjuk- ersättning. Utredningen bör också beräkna kostnader för nya uppdrag och ge förslag på hur uppdraget ska finansieras. 8.9.2Socialtjänsten behöver få förutsättningar att bedöma medicinska begränsningar Det huvudsakliga skälet till att vi anser att det är som ska ha detta uppdrag är att det är som arbetar nära dessa individer och har kännedom om deras behov. Med nuvarande ansvarsfördelning mellan och finns det risk för att individens behov av stöd för att kunna återgå i, eller få, ett arbete inte identifieras. Denna risk uppstår när , inte har i uppdrag att utreda och bedöma vad individen kan eller inte kan göra på grund av medicinska skäl och hur förmåga, när den inte finns, ska kunna återfås. När inte har ett sådant upp- drag finns risk att individer som kan delta i aktivitet för att komma närmare arbete, inte deltar i sådana aktiviteter för att de har ett läkarintyg i vilket det finns en bedömning att arbetsförmåga inte finns. Att ha arbetsförmåga och att ha förmåga att delta i aktivitet är inte alltid samma sak. För att kunna bedöma om en individ kan delta i en aktivitet måste få, och kunna förstå, medicinska upp- gifter om individen. På samma sätt finns det risk (vi bedömer den låg) för att individer som av medicinska skäl inte bör delta i vissa aktiviteter ändå gör det, med anledning av att de inte har medicinska uppgifter som kan styrka deras medicinska begränsningar. För att säkerställa att individer ska få rätt stöd anser vi att social- tjänsten behöver få ett uppdrag att bedöma individers medicinska förmåga att delta eller inte delta i aktivitet, alternativt kunna stå till arbetsmarknaders förfogande. , som har ansvar för att samordna rehabiliterande insatser för att individer ska komma åter i arbete, har inte i uppdrag att bedöma om dessa individer på grund av medicinska skäl kan eller inte kan delta i aktiveter som ansvarar för. har inte heller känne- dom om dessa individer förrän den dag de ansöker om samordnad rehabilitering, och kan då bara vidta åtgärder i de fall individen bedöms ha behov av samordnad rehabilitering för att få tillbaka sin arbetsförmåga och få förutsättningar att försörja sig själv genom förvärvsarbete.58 I dialog med SKR har vi under utredningens gång fått informa- tion om att det förekommer att en del kommuner upphandlar för- säkringsmedicinskt konsultstöd, vilket visar att det finns ett behov 5829 kap. § 2 SFB. av denna typ av kunskap hos . läkarför- bund ställer sig bakom rekommendationen att utreda hur social- tjänsten ska få ett ansvar att bedöma medicinska begränsningar och att samordna insatser för att individer som saknar SGI ska återfå arbetsförmåga och kunna söka arbete. Enligt behöver förbudet för kommuner att anställa läkare ses över om detta uppdrag läggs på , och förbundet anser även att en utredning bör ta ställning till ett återinförande av socialläkare, en typ av kommunala läkartjänster som ligger i gränssnittet mellan sjukvård och socialtjänst.59 8.9.3Socialtjänsten bör ha det samordnade ansvaret