sou · H8B383d2 · 2021-01-01 00:00:00 — Återhämtningstiden efter bottentrålning uppskattades, baserad på studierna, till mellan 1,9–6,4 år.124 SLU Aqua noterar att det finns en risk för att återhämt- ningspotentialen efter trålning överskattas. Resuspension eller uppslamning kallas den process där sediment- partiklar från havsbotten virvlas upp och blandas med ovanliggande vattenmassor. Studier visar att trålningen kan generera mer resus- pension än naturliga processer på djupare bottnar. Den största upp- grumlingen orsakas av det hydrodynamiska motståndet som uppstår i vattenmassan direkt ovan botten när utrustningen dras fram genom vattenmassan. Bottentrålningen kan därmed medföra förändringar av havsbottens morfologi och sedimentationsförhållanden, samt trans- port av sediment till djupare områden.125 123SLU Aqua 2019, Sammanfattning – fiskets miljöeffekter, PM till Miljömålsberedningen . 124Hughes, K.M. m.fl. 2014, Investigating the effects of mobile bottom fishing on benthic biota: A systematic review protocol, Environ Evidence 3:23. 125SLU Aqua 2019, Sammanfattning – fiskets miljöeffekter, PM till Miljömålsberedningen . Förvaltning av fisk en del av havsmiljöförvaltningen 17.8.2Påverkan på näringsväven och ekosystemeffekter Art- och storleksselekterat fiske av rovfiskar kan få s.k. top-down effekter i näringsväven och bidra till storskaliga konsekvenser i eko- systemet. Komplicerande är att alla dessa effekter kan pågå och ske på olika skalor då t.ex. rovfisk rör sig över större områden än de mer stationära bottenlevande organismerna. Ett exempel är fisket efter havskräfta i och . Ifisket tas bifångster av torsk som är predator på havskräfta. Utfisk- ning av torsk har kopplats till en ökning av bottenlevande räkbestånd genom minskad predation. Modellering av interaktionen mellan dessa arter visar på starka kopplingar, särskilt för kräftdjur om rovfiskar minskar kraftigt till följd av överfiske. 17.8.3Interaktioner – utsjön och kusten Forskningen börjar se tydliga interaktioner mellan ekosystemen i ut- sjön och vid kusten. Det behövs mer kunskap för att fullt ut förstå effekterna på fiskbestånd och fisket på grund av dessa interaktioner. Två områden som har uppmärksammats i är 1) betydelsen av sill och strömming på andra kustnära arter av fisk, fågel och däggdjur och 2) ökningen av bestånden av spigg och spiggens predation på kustbestånd som abborre och gädda. Sill och strömming är skärgårdens motor som föda för kustfiskbestånden, fåglar och sälar eller samlas sill och strömming i stora stim för att senare gå in i skärgårdarna för att leka. Den invand- rande strömmingen bidrar med näring från utsjön genom att fiskens rom och yngel utgör viktig föda för många av skärgårdarnas fiskarter som exempelvis abborre, gädda och öring. Preliminära resultat från i indikerar att sillgrissla och tordmule, när de häckar i , påverkas av mängden födofisk i områden utanför trålgränsen (se av- snitt nedan för förklaring av trålgränsen). Storväxt strömming utgör viktig föda för gråsäl. Populationen av gråsäl har ökat avsevärt under Förvaltning av fisk en del av havsmiljöförvaltningen den senaste och även dess närvaro inne i skärgårdarna har ökat.126 Befintlig forskning visar på att strömmingen antagligen består av ännu fler genetiska delbestånd. Exempelvis finns tydliga skillnader mellan vår- och höstlekande bestånd. En del av sillen och ström- mingen är kustlekande medan andra leker på utsjöbankar. Det är inte klarlagt hur många olika lekbestånd som finns i . Delar av forskningen förespråkar därför en försiktighetsansats i förvaltningen. ICES rådgivning hanterar för närvarade sill och ström- ming som fyra bestånd: västra , centrala , Riga- bukten, och . Havs- och vattenmyndigheten anger att denna uppdelning är en kompromiss mellan att separat be- handla alla de sill- och strömmingspopulationer som har beskrivits på biologiska grunder och de praktiska begränsningar som finns i form av områden för fångstrapportering och möjlighet att korrekt hänföra enskilda fiskar till en viss population.127 Havs- och vatten- myndigheten har informerat om att ICES ser på möjligheten till mer differentierad rådgivning. utförde ICES separata beståndsuppskattningar för dessa populationer, men de har slagits ihop, eftersom det inte var möjligt att samla in biologisk information för alla områden. Analyser av konsekvenserna av sammanslagningen i beståndsuppskatt- ningen för de mindre populationerna visar t.ex. att fiskeridödlig- heten kan vara högre, och den relativa biomassan lägre i vissa av populationerna jämfört med värdena i analyserna av hela beståndet. Sillens och strömmingens förekomst vid kusten har minskat Rapporter från både kustfiskare och fritidsfiskare vittnar om att traditionella lekplatser för strömming kan vara tomma på lekfisk från till ett annat. Det storskaliga pelagiska fisket bedriver i huvudsak fiske i det berörda området –april. Forskare, bl.a. vid Östersjöcentrum samt i befarar nu att detta kan ha stor negativ inverkan på invandringen av lekmogen strömming till kusten vilket både innebär att underlaget för ett små- 126Länsstyrelsen i , Begäran om fiskeregleringar i Svenska Högarnas natur- reservat, dnr 6232-43021-2019. 127Havs- och vattenmyndigheten , Fisk- och skaldjursbestånd i hav och sötvatten 2019, Resursöversikt. Förvaltning av fisk en del av havsmiljöförvaltningen skaligt kustfiske försvinner och medför en negativ påverkan på skär- gårdens ekosystem. I kusten vid har samma problem uppmärksammats av kustfisket och IVL har på uppdrag av Kust- fiskarelyftet och kommun, gjort en förstudie om fiske- fritt område i utanför trålgränsen.128 Enligt SLU Aqua föreligger för stor osäkerhet för att kunna dra slutsatsen att det pelagiska fisket orsakar minskad förekomst av sill och strömming. Havs- och vattenmyndigheten har gett i uppdrag till SLU Aqua att ta fram och utveckla kunskapsunderlaget. i tog i sitt granskningsyttrande av havsplanerna upp vikten av att minska det pelagiska fiskets påverkan på kustens naturvärden och det småskaliga fisket genom att i havs- planeringen ange särskild hänsyn till höga naturvärden i havsområdet närmast kustzonen.129 i anser även att det skärgårdsnära storskaliga pelagiska fisket har inneburit att gråsälens födounderlag till havs har minskat, vilket de också anser indikeras av Havs- och vattenmyndighetens senaste bedömning av gråsälens status avseende späcktjocklek och dräktighetsfrekvens.130 anser att ett minskat födounderlag till havs har inneburit att gråsälen sökt annan föda längre in i skärgårdsområdet och därmed blivit ett hot mot redan utsatta fiskarter som sik, abborre och gädda. Dess- utom har sälskadorna för ett redan hårt drabbat fiske inne i skär- gårdarna ökat ytterligare.131 SLU Aqua genomför på uppdrag av Havs- och vattenmyndig- heten projektet fiske i som till ska identifiera och utveckla en metodik för att provta fångstsammansättning av pelagiska fångster i vid landning.132 Havs- och vattenmyndigheten har gett tre uppdrag till SLU Aqua som samtliga syftar till att närmare under- söka kust – utsjö interaktioner. 128IVL 2020, Förstudie fiskefritt område i , Nr U 6330. 129Länsstyrelsen i , Granskningsyttrande – Förslag till havsplaner för , , dnr 101-12059-2019. 130Havs- och vattenmyndigheten , strategi för och 2018– 2023, Bedömning av miljötillstånd och socioekonomisk analys, Rapport 2018:27. 131Länsstyrelsen i , Begäran om fiskeregleringar i Svenska Högarnas natur- reservat, dnr 6232-43021-2019. 132Havs- och vattenmyndigheten , Beslut om bidrag från anslag 1:11 Åtgärder för havs- och vattenmiljö till SLU Aqua för projektet fiske , dnr 02462-2020. Förvaltning av fisk en del av havsmiljöförvaltningen har det skett en kraftig expansion av storspigg i hela . fanns det femtio gånger mer spigg i än under 1980-talet.133 I de områden där storspiggen expanderar är det konstaterat att bestånden av bl.a. abborre och gädda minskar, medan t.ex. mört inte verkar bli påverkad eller till och med ökar. En teori är att storspiggens kraftiga expansion i skärgården kan vara en effekt av det storskaliga fisket på strömming samt att det även på- verkar balansen mellan strömming, sill, skarpsill och storspigg i ut- sjön. Detta behöver dock undersökas närmare. Spiggens tillväxt kan också vara resultat av ett regimskifte i där effekterna av mer näringsriktigt vatten börjar få genomslag. Länsstyrelserna i , , och föreslår att det genomförs försök med reduktionsfiske på storspigg på kust- sträcka för att utröna bifångsterna i ett sådant fiske och effekten på kustfisksamhället.134 Havs- och vattenmyndigheten har gett två uppdrag till SLU Aqua om spigg. SLU Aqua ska till genomföra projektet i Östersjön.135 SLU Aqua ska även genom projektet i ekosystemet, analysera risker och möjlig- heter med ett kommersiellt spiggfiske. Analyserna ska inkludera risk för bifångster och felrapportering samt eventuella miljövinster av ett kommersiellt spiggfiske.136 Fisket medför betydande bifångster av icke målarter av fisk, sjöfågel och däggdjur. Bifångst av däggdjur och fåglar är ytterst ovan- liga i bottentrålfisken. 133Donadi, S. m.fl. 2017, A cross-scale trophic from large predatory fish to algae in ecosystems, Proceeding of the , 19 2017. 134Länsstyrelserna i län, , län och , Inbjudan till dialog om fisket i södra . 135Havs- och vattenmyndigheten , Beslut om bidrag från 6:6-fiskeavgiftsmedel till SLU Aqua gällande projekt i för –2021 inom ramen för den samordnade beställningen till SLU Aqua, dnr 1049-2020. 136Havs- och vattenmyndigheten , Beslut om bidrag från anslag 1:11 Åtgärder för havs- och vattenmiljö till SLU Aqua för projektet i ekosystemet, dnr 01586-2020. Förvaltning av fisk en del av havsmiljöförvaltningen Bifångst av däggdjur och fågel Bifångstrisken av däggdjur och fåglar är störst i fiske med garn. Bi- fångster av däggdjur och fåglar är sannolikt ovanliga i pelagiska fisken. Exakta uppskattningar av de pelagiska fiskenas bifångster är dock spar- samma då dessa fisken saknar kontinuerlig vetenskaplig observatörs- täckning. I har bifångster i garnfisket tillsammans med jakt be- dömts vara på så höga nivåer att populationer av sillgrissla och alfågel kan påverkas negativt. Enligt ICES sammanställning så beräknas minst 76 000 sjöfåglar mellan 1980–2005 ha dött som bifångst i garn- fiske i hela . Antagligen har antalet döda sjöfåglar reduce- rats efter det, enligt ICES kan detta bero på nedgången i fågelpopu- lationerna.137 Tumlarpopulationen är starkt hotad i och bedöms be- stå av endast cirka 500 individer vilket innebär att all dödlighet som bifångst i garn är negativt för den mycket svaga populationen. EU- kommissionen anser i ett överträdelseärende att inte har tillräcklig uppföljning av bifångst av tumlare för att bedöma behovet av åtgärder inom fisket för att minska bifångsten så att tum- lare i kan nå gynnsam bevarandestatus.138 Utvecklingen av skonsamma och selektiva fiskeredskap är mycket viktig för att både minska påverkan på livsmiljöer, men även för att minimera bifångst. Bifångster, både av icke målarter samt av fåglar och däggdjur medför merkostnader för fisket. Att ta hand om drunk- nade fåglar och däggdjur medför även en påfrestning i arbets- miljön. Fiskenäringen har tillsammans med bl.a. SLU Aqua och Naturhisto- riska drivit omfattande teknikutveckling av fiskered- skapen.139 Detta är ett område där det råder en stor samsyn och ge- mensamma intressen inom yrkesfisket och naturvården. 137ICES 2019, Ad hoc Report on Effects of fisheries and ecosystem impact on commercial fish stocks in the Baltic Sea. ICES Scientific Reports, 1:38. 138EU-kommissionen, Formell underrättelse angående fullgörande av skyldigheter enligt artik- larna 6.2 och 12.4 i direktiv /43/EEG om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter 2020/4037 KOM(2020) 4393 slutgiltig. 139SLU Aqua 2018, Syntesrapport av Sekretariatet för selektivt fiske 2014–2017, Aqua reports 2018:9. Förvaltning av fisk en del av havsmiljöförvaltningen nikutveckling och avsaknad av legala hinder för användning förblir den egentliga användningen av dessa nya selektiva redskap hos fisket låg enligt Havs- och vattenmyndigheten. Havs- och vattenmyndigheten har i uppdrag av regeringen att redo- visa vilka kriterier myndigheten tillämpar vid fördelning av svenska fiskemöjligheter för att skapa incitament till fiskefartyg som använ- der selektiva fiskeredskap eller miljövänligare fiskemetoder, med bl.a. minskad energikonsumtion eller minskade skador på livsmiljöer. Uppdraget ska redovisas till regeringen 17.9Regler och ansvar för förvaltning av fisk Förvaltningen av fiskresursen och fiskets miljöeffekter omgärdas av ett omfattande regelverk från EU-förordningar och EU-direktiv till nationell lagstiftning och i vissa fall lokala regleringar. Tillämp- ningen av regelverket är även beroende på var fisket bedrivs i förhål- lande till avståndet till kusten, t.ex. om det är innanför eller utanför den s.k. trålgränsen, eller om det är i territorialvatten eller ekonomiska zonen. Förvaltningen av fisk involverar därför även en stor mängd aktörer från EU-nivå till länsstyrelser och i vissa fall kommunala och enskilda aktörer. 17.9.1Genomförande av EU:s gemensamma fiskeripolitik (GFP) EU:s gemensamma fiskeripolitik (GFP) är avgörande för fiskförvalt- ningen och , rådet och parlamentet har centrala roller i genomförandet av fiskeripolitiken. Inom ramen för GFP har medlemsstaterna överlämnat en exklusiv kompetens till EU att reglera fisket i havet.140 Medlemsstaterna får endast införa fiskeregleringar där besluts- befogenheter har återlämnats genom bemyndigande i EU:s rättsakter. Nationell lagstiftning får enbart innebära en skärpning eller kom- plettering av sådant som EU redan har lagstiftat om. Fiskeripolitiken består av fyra huvudområden (se vidare kapitlet om EU och havs- miljöarbetet). 3 Fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (C326747). Förvaltning av fisk en del av havsmiljöförvaltningen Den gemensamma fiskeripolitiken består av flera EU-förord- ningar som är direkt gällande rätt i . Framför allt är det den s.k. grundförordningen,141 förordning om den gemensamma fiskeri- politiken, som innehåller de grundläggande bestämmelserna. Förord- ningen om tekniska regleringar om bevarande av fiskeresurserna och skydd av ekosystem142 reglerar var, när och hur fiske får ske. I förordningen om Europeiska havs- och fiskerifonden (EHFF143) fastställs finansieringen av genomförandet av GFP och den integre- rade havspolitiken där även genomförande av EU:s havsmiljödirektiv ingår. 17.9.2Jordbruks- och fiskerådet fastställer fiskekvoter Ett viktigt verktyg för förvaltningen av bestånden är fångstbegräns- ningar (TAC:er144) samt fleråriga planer. Jordbruks- och fiskerådet ansvarar enligt artikel 43 , för fastställande av totala tillåtna fångstmängder för respektive bestånd och fördelning av fiske- möjligheter, s.k. fiskekvoter, mellan medlemsstaterna. I praktiken bety- der detta att rådet antar de reviderade TAC:erna och kvoterna för varje fiskbestånd. Rådet fattar beslut på grundval av förslag från . förslag baseras vidare på vetenskaplig råd- givning från (). Innan beslut fattas ska även de regionala rådgivande nämnderna, där fiskeorga- nisationer och miljövårdsorganisationer finns representerade, höras. Kvoterna diskuteras även i medlemsstaternas regionala fiskerisam- arbeten, för del BALTFISH för och Scheveningen för . I är det landsbygdsministern som representerar regeringen i Jordbruks- och fiskerådet. Havs- och vattenmyndigheten granskar på uppdrag av råd och EU-kommissio- nens förslag till fångstbegränsningar och fiskekvoter samt lämnar 141Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1380/2013 av om den gemensamma fiskeripolitiken (Grundförordningen). 142Europaparlamentets och Rådets förordning (EU) 2019/1241 om bevarande av fiskeresur- serna och skydd av ekosystem genom tekniska åtgärder. 143Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 508/2014 av om Europeiska havs- och fiskerifonden. 144TAC:er eller fiskemöjligheter/fångsbegräsningar – total tillåten fångstmängd, den maximala mängd fisk från specifika bestånd som får fångas (uttryckt i ton eller antal). Förvaltning av fisk en del av havsmiljöförvaltningen underlag till svensk position inför förhandlingarna. Efter beslut är det de enskilda medlemsstaterna som ansvarar för att se till att deras kvoter och övriga beslutade regleringar inom fiskeripolitiken efter- levs.145 17.9.3Rådgivningen om bestånden är viktig Som ett underlag för fiskförvaltningen görs årliga uppskattningar av hur mycket fisk och skaldjur som finns samt hur dessa kan fiskas på ett hållbart sätt. För bestånd som faller inom EU:s gemensamma fiskeripolitik lämnas råden av internationella havsforskningsrådet, ICES, på förfrågan från . För nationellt förvalt- ade bestånd tar SLU Aqua fram underlag på beställning från Havs- och vattenmyndigheten.146 Den befintliga rådgivningen utgår från skattningar av bestånds- storlek för de enskilda bestånden, vilket inkluderar rekrytering, till- växt (hur mycket fisken växer) och fiskeridödlighet (hur mycket som fiskas yrkesmässigt). Till detta räknas också naturlig dödlighet som t.ex. predation från säl eller andra rovfiskar. De modeller som an- vänds för arter som till större delen fiskas kommersiellt förutsätter hög datakvalitet från bl.a. fångstdata. För arter som till stor utsträck- ning fiskas inom fritidsfiske kan inte sådana modeller användas och rådgivningen baseras i större utsträckning på provfisken. De biologiska råden baseras på biologiska gränser och referens- värden där försiktighetsansatsen ska tillämpas. Bestånden klassas som icke hållbart nyttjade, risk för icke hållbart nyttjade och hållbart nyttjade. Havs- och vattenmyndigheten lyfter fram att för att bäst bevara den genetiska mångfalden bör genetiskt distinkta bestånd förvaltas separat från andra bestånd. I praktiken är dock detta sällan möjligt. Det bör eftersträvas att förvaltningen tar hänsyn till beståndsstruk- turen genom att anpassa förvaltningsenheterna, så att de omfattar så få genetiskt distinkta bestånd som möjligt. 145www.consilium.europa.eu/sv/policies/eu-fish-stocks/, . 146Havs- och vattenmyndigheten , Fisk- och skaldjursbestånd i hav och sötvatten 2019, Resursöversikt, Rapport 2020:3. Förvaltning av fisk en del av havsmiljöförvaltningen Begränsningar i ICES rådgivning ICES svarar på de frågor som ställs från eller andra aktörer som t.ex. Helcom och Ospar. ICES bedriver inte egen forskning om lokala frågor, utan ägnar sig främst åt att utvärdera och sammanställa forskning om gränsöverskridande frågor. ICES uttalar sig därför inte om eventuella problem för lokala bestånd eller den lokala miljön. Det ingår inte i deras uppdrag. Det finns en logik i det. Inom EU:s fiskeripolitik är det den enskilda medlemsstaten som för- valtar fisket inom från gränsen och som även har huvud- ansvaret för kunskapsförsörjningen inom detta området. Detta med- för dock att det har uppstått ett glapp i ansvaret för att sammanställa kunskapen om interaktionen mellan utsjöbestånden och hur fiske inom denna zon, som ligger nära kusten, påverkar kustbestånden och ekosystemen där. Andra utmaningar som lyfts fram är att ICES har en för grov upplösning i rådgivningen för vissa bestånd, t.ex. sill och strömming. ICES tar oftast inte hänsyn till samspelet mellan alla olika del- bestånd, eller beståndskomponenter, och beståndet i stort. Försök till utvecklad rådgivning för Det har gjorts försök inom ICES att utveckla integrerad veten- skaplig rådgivning för fiske i . En målsättning har varit att utveckla en metod som integrerar enartsrådgivningen i ekologisk kon- text i stället för att ersätta beståndsrådgivningen. Detta kan enligt ICES genomföras genom att bedöma risk och konsekvenser för olika bestånd genom olika ekonomiska och ekologiska scenarier. Befintlig rådgivning inkluderar inte miljöaspekter och är för be- gränsad i omfattning för att möta målen i EU:s havsmiljödirektiv, men även målen i EU:s gemensamma fiskeripolitik. Flerartsrådgiv- ning för torsk, sill och skarpsill i tar hänsyn till arternas påverkan på födoväven, hur förvaltningen påverkar andra arter och livsmiljöer eller tar höjd för effekter av klimatförändringar. Det efter- frågas bl.a. ett standardiserat sätt av miljöindikatorer som behöver tas fram gemensamt av forskningen och förvaltningen. Därefter behövs en metod för att bestämma mål och referensnivåer. ICES föreslog att befintlig ICES-struktur, verktyg och principer bör användas. ICES har pekat på att det finns underlag, modeller och Förvaltning av fisk en del av havsmiljöförvaltningen scenarier framtagna för att stödja en mer integrerad rådgivning även om det också finns fortsatt behov av vidare kunskapsinhämtning.147 ICES arbetar därför för att ta fram ekosystemöversikter över olika ekoregioner. Den systematiska översikten för togs fram 2019148 och för Nordsjön149 . Det finns bra internationella exempel har kommit långt i ett utveckla en ekosystembaserad rådgiv- ning där National Oceanic and () producerar statusrapporter för regionala ekosystem som underlag både för fiskförvaltningen, förvaltningen av skyddade områden och den nationella havsmiljöförvaltningen.150 I flera regioner tas det fram ””. Statusrapporterna bygger på en tydlig uppsätt- ning med mål och konceptuella modeller som beskriver ekosystemets interaktioner och människans påverkan. Indikatorer för ekosystemens nyckelfaktorer är utvecklade och används även för riskvärdering. mera utvecklade rapporterna ingår även utvärdering av olika för- valtningsstrategier. 17.9.4Havs- och vattenmyndigheten och har ett delat ansvar för genomförandet Havs- och vattenmyndigheten och har ett delat an- svar för genomförandet av den gemensamma fiskeripolitiken i enlighet med myndigheternas instruktioner. Havs- och vattenmyndigheten ansvarar för att genomföra en sam- manhållen svensk politik för hav och vatten samt verka för en hållbar förvaltning av fiskeresurserna. Havs- och vattenmyndig- heten har det övergripande ansvaret för fiskerikontrollen och ansva- ret för att genomföra landningskontrollen. Myndigheten ansvarar även för insamling av data rörande fiskeripolitiken.151 147ICES 2017, Report of the Workshop on Developing Integrated Advice for Baltic Sea eco- system-based fisheries management (WKDEICE2), ICES WKDEICE2 REPORT 2017 19– 21June 2017, , . ICES CM 2017/IEASG:14. 148ICES 2019, Baltic Sea Ecoregion – Ecosystem overview. 149ICES 2019, Greater North Sea Ecoregion – Ecosystem overview. 150www.integratedecosystemassessment.noaa.gov/, . 151Förordningen (2011:619) med instruktion för Havs- och vattenmyndigheten. Förvaltning av fisk en del av havsmiljöförvaltningen ansvarar för förvaltningen av havs- och fiskeripro- grammet samt för att främja fiskerinäringen, vattenbruket, och fiske- turismen. har även ansvar för marknads-, handels-, konsument- och livsmedelsfrågor rörande fiskeri- och vattenbruks- produkter.152 17.9.5Viktiga bestämmelser för förvaltning av fiskresursen och bevarandeåtgärder finns i grundförordningen Förordningen om den gemensamma fiskeripolitiken benämns ofta grundförordningen och innehåller de grundläggande bestämmelserna för förvaltning av levande biologiska resurser.153 Här finns målen för fiskeripolitiken, rätten till tillträde till fiske och bestäm- melser för bevarandeåtgärder. Syftet med förordningen är att föra fiskbestånden till hållbara nivåer, sätta stopp för slösaktiga fiskemeto- der och skapa nya möjligheter för tillväxt och sysselsättning i kust- områdena. Avsnittet tar upp några viktiga bestämmelser för för- valtning av fiskeresursen samt regleringar av fiskets miljöeffekter. Tillämpningsområde – bevarande av biologiska resurser Artikel 1 anger att GFP ska omfatta bevarande av biologiska resurser samt förvaltningen av fiskeri och flottor som nyttjar sådana resurser. biologiska resurser definieras i förordningen som tillgängliga och åtkomliga levande akvatiska arter, inklusive anadroma154 och katadroma155 arter under deras liv.