sou · H9B342 · 2021-06-01 00:00:00 — När det gäller alternativa lösningar kan konstateras att den iden- tifierade problematiken när det gäller informationsutbyte på området huvudsakligen består i rättsliga hinder i form av bestämmelser om sekretess och annan tystnadsplikt som omöjliggör eller försvårar ett utbyte av information i önskad utsträckning. I någon mån skulle problematiken när det gäller informationsutbyte mellan myndigheter kanske kunna avhjälpas genom utbildning och information om hur t.ex. generalklausulen bör tillämpas och vad som gäller beträffande överföring av sekretess. Men i princip är det inte möjligt för aktörerna att genom egna insatser (t.ex. överenskommelser eller åtaganden) komma till rätta med problematiken. Det krävs i stället ändringar i lagstiftningen för att möjliggöra ett ökat informationsutbyte. I sammanhanget kan konstateras att utredningen har övervägt olika alternativ för att reglera ett sekretessgenombrott. I avsnitt 14.4 redo- visar utredningen utförligt sina överväganden när det gäller vilka alter- nativ som finns och vilka för- och nackdelar som är förknippade med respektive alternativ. Även när det gäller ytterligare informations- utbyte mellan verksamhetsutövare (dvs. sådant som inte sker inom ramen för en särskilt beslutad samverkan) har utredningen övervägt olika alternativ, däribland att i större utsträckning kunna utbyta uppgifter utan ett transaktionssamband (se avsnitt 16.3.1). Ett sådant alternativ skulle visserligen kunna förbättra förutsättningarna att vidta åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism men skulle medföra konsekvenser för enskilda som inte kan anses proportioner- liga i förhållande till ändamålen med ett sådant utbyte. har därför stannat vid att föreslå en utvidgad möjlighet för verksam- hetsutövare att utbyta uppgifter när det finns ett transaktionssam- band. När det gäller frågan om rapporterings- och uppgiftsskyldighet för aktörer som inte är verksamhetsutövare har utredningen övervägt om vissa tjänsteleverantörer skulle definieras som verksamhetsutövare enligt penningtvättslagen eller om de i vart fall skulle bli rapporter- ingsskyldiga på motsvarande sätt som gäller för en verksamhets- utövare (se avsnitt 17.4 och 17.5). Även sådana förslag skulle kunna förbättra förutsättningarna för att vidta åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism. Utredningen har dock gjort bedöm- ningen att en sådan ordning inte skulle vara försvarlig utifrån ett integritetsperspektiv och inte heller proportionerlig med tanke på de resurser som detta skulle kräva av aktuella tjänsteleverantörer. Utred- ningen har därför stannat vid att föreslå en underrättelse- respektive uppgiftsskyldighet för tjänsteleverantörer i vissa fall. När det gäller alternativ för att kunna förbättra länsstyrelsernas möjlighet att inrikta sin tillsyn på de verksamheter där det finns störst risk för penningtvätt och finansiering av terrorism skulle man kunna överväga att länsstyrelserna även fortsättningsvis skulle nyttja möjlig- heten att vid behov begära in uppgifter från verksamhetsutövare. Utredningen har dock bedömt att länsstyrelsernas möjligheter till riskklassificering av de verksamhetsutövare som myndigheterna har tillsyn över väsentligt skulle öka om regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om att dessa verk- samhetsutövare ska lämna vissa uppgifter (se vidare avsnitt 22.3.1). Ett alternativt sätt att kommer till rätta med den problematik som gäller beträffande länsstyrelsernas vandelsprövning av personer med ett kvalificerat innehav i juridiska personer skulle vara att överväga ändringar i den materiella reglering beträffande vilken krets fysiska personer som vandelskraven ska gälla för. Som framgår av avsnitt 22.3.2 bedömer utredningen dock sammantaget att detta inte är ett lämpligt alternativ. I stället föreslår utredningen att länsstyrelserna genom periodisk rapportering ska kunna få in uppgifter om den som har ett kvalificerat innehav av andelar i en juridisk person. 25.1Förslaget till lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) 10 kap. Sekretessbrytande bestämmelser och bestämmelser om undantag från sekretess Uppgiftsskyldighet vid särskilt beslutad samverkan 13 a § Sekretess hindrar inte att en uppgift lämnas till en enskild om uppgifts- skyldighet följer av 4 a kap. 3 § lagen (2017:630) om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism. När en myndighet lämnar en uppgift enligt första stycket, får myndigheten göra ett förbehåll som inskränker den enskildes rätt att lämna uppgiften vidare eller att utnyttja den. Att den tystnadsplikt som uppkommer genom ett sådant förbehåll som avses i andra stycket inskränker den rätt att meddela och offentliggöra uppgifter som följer av 1 kap. 1 och 7 §§ tryckfrihetsförordningen och 1 kap. 1 och 10 §§ yttrandefrihetsgrundlagen framgår av 13 kap. 5 § andra stycket. Paragrafen, som är ny och som finns under en ny rubrik, innehåller en sekretessbrytande bestämmelse och en möjlighet att lämna ut uppgifter med förbehåll. Övervägandena finns i avsnitt 14.3.2, 14.4 och 15.2.2. Av första stycket framgår att sekretess hos en myndighet bryts om myndigheten är skyldig att lämna en uppgift till en enskild inom ramen för en särskilt beslutad samverkan för att vidta åtgärder mot penningtvätt eller finansiering av terrorism som myndigheten och en enskild deltar i (se 4 a kap. 3 § penningtvättslagen). Med enskild avses aktörer som inte är myndigheter och som kan delta i en sådan sam- verkan, dvs. och fysiska och juridiska personer som utför verksamhet som omfattas av 1 kap. 2–5 §§ pen- ningtvättslagen men också styrelseledamöter och anställda hos dessa aktörer. För sekretessgenombrott krävs att det finns ett särskilt beslut om sådan samverkan mellan den myndighet som lämnar uppgiften och eller den fysiska eller juridiska perso- nen. Den sekretessbrytande bestämmelsen får inte tillämpas avseende viss sekretess, se 15 kap. 1 a §, 27 kap. 5 §, 30 kap. 7, 11, 17 och 24 §§, 34 kap. 4 och 9 §§ samt 37 kap. 2 §. Av andra stycket framgår att en myndighet i samband med att den lämnar en uppgift till en enskild får göra ett förbehåll som inskränker den enskildes rätt att lämna en uppgift vidare eller utnyttja den. För- behållet innebär en tystnadsplikt för den som förbehållet riktar sig till. Tredje stycket innehåller en upplysning om att tystnadsplikten i andra stycket inskränker meddelarfriheten, vilket framgår av 13 kap. 5 §. 13 kap. Rätten att meddela och offentliggöra uppgifter 5 § Av 7 kap. 20 § 2 och 22 § första stycket 3 och andra stycket tryckfri- hetsförordningen samt 5 kap. 1 § och 4 § första stycket 3 och andra stycket yttrandefrihetsgrundlagen framgår att det inte är tillåtet att med stöd av rätten att meddela och offentliggöra uppgifter uppsåtligen åsidosätta en tystnads- plikt i de fall som anges i denna lag. En tystnadsplikt som följer av ett förbehåll som avses i 10 kap. 4 § första stycket, 4 a § tredje stycket, 7 § första stycket, 9 § första stycket, 13 § första stycket, 14 § första stycket, 13 a § andra stycket eller 12 kap. 2 § andra stycket denna lag, inskränker rätten att meddela och offentliggöra uppgifter. Ytterligare bestämmelser om att tystnadsplikt som följer av vissa sekretess- bestämmelser eller av gjorda förbehåll inskränker rätten att meddela och offentliggöra uppgifter finns i anslutning till berörda sekretessbestämmelser och bestämmelser om förbehåll i avdelning IV–VI. Bestämmelser om att tystnadsplikt som följer av bestämmelser i andra författningar än denna lag inskränker rätten att meddela och offentliggöra uppgifter finns i avdel- ning VII. Paragrafen innehåller en bestämmelse om rätten att meddela och offentliggöra uppgifter. Övervägandena finns i avsnitt 15.2.2. Ändringen i andra stycket innebär att även en tystnadsplikt som följer av ett förbehåll som avses i 10 kap. 13 a § andra stycket, dvs. som en myndighet gör i samband med att sekretessbelagda uppgifter lämnas till en enskild inom ramen för en särskilt beslutad samverkan enligt 4 a kap. penningtvättslagen, inskränker meddelarfriheten enligt tryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen. Gemensam kommentar avseende 15 kap. 1 a §, 27 kap. 5 §, 30 kap. 7, 11, 17 och 24 §§, 34 kap. 4 och 9 §§ samt 37 kap. 2 § Förslaget till en ny sekretessbrytande bestämmelse i 10 kap. 13 a § medför behov av ändringar i 15 kap. 1 a §, 27 kap. 5 §, 30 kap. 7, 11, 17 och 24 §§, 34 kap. 4 och 9 §§ och 37 kap. 2 § för att säkerställa att upp- gifter inte lämnas i strid med sekretess som gäller till följd av inter- nationella avtal. Ändringarna i dessa bestämmelser innebär att 10 kap. 13 a § läggs till i uppräkningarna om de sekretessbrytande bestäm- melser som inte får tillämpas i strid med sekretess som gäller för upp- gifter enligt respektive paragraf. Författningstexter avseende respek- tive paragraf framgår av kapitel 1. I avsnitt 14.4.2 behandlas överväg- andena i aktuell del. Eftersom det är fråga om relativt okomplicerade ändringar finns det inte behov av separata författningskommentarer för respektive paragraf. 25.2Förslaget till lag om ändring i lagen (2017:630) om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism 1 kap. Tillämpningsområde och definitioner 5 a § Denna lag innehåller i 4 kap. 4 a, 6 och 9 §§ samt 5 kap. 7 och 11 §§ bestämmelser om rapporteringsskyldighet, uppgiftsskyldighet, tystnadsplikt och behandling av personuppgifter som även gäller för vissa aktörer som inte är verksamhetsutövare enligt denna lag. Paragrafen, som är ny, innehåller upplysningar om att lagen även innehåller en del bestämmelser som gäller för vissa aktörer som inte är verksamhetsutövare enligt lagen. Övervägandena finns i avsnitt 17.5.4, 17.5.5 och 18.6. I 4 kap. 4 a § föreskrivs en underrättelseskyldighet gentemot för den som har tillstånd enligt 19 kap. lagen om värdepappersmarknaden, dvs. tillstånd att yrkesmässigt driva clear- ingverksamhet. I 4 kap. 6 § finns bestämmelser om att även den som bedriver eller har bedrivit penninginsam- ling för humanitärt, välgörande, kulturellt eller något annat allmän- nyttigt ändamål på begäran ska lämna vissa uppgifter till Polismyndig- heten eller Säkerhetspolisen. Detsamma gäller för den med tillstånd enligt 3 § kreditupplysningslagen, dvs. tillstånd att bedriva kreditupp- lysningsverksamhet, den med tillstånd enligt 19 kap. lagen om värde- pappersmarknaden och den som till en verksamhetsutövare tillhanda- håller en e-legitimationstjänst eller en tjänst avseende mobil överföring av pengar där överföringen sker . I 4 kap. 9 § och 5 kap. 11 § föreskrivs en tystnadsplikt även avse- ende sådana underrättelser och sådant uppgiftslämnande som avses ovan samt tystnadsplikt om den personuppgiftsbehandling som sker i anslutning till dessa. Enligt 5 kap. 7 § får besked om att personupp- gifter behandlas i vissa avseenden inte lämnas ut till den registrerade. Denna bestämmelse gäller även vid behandling i aktuella avseenden av de aktörer som anges ovan. 4 a § Om den som har tillstånd enligt 19 kap. lagen (2007:528) om värde- pappersmarknaden har upptäckt en omständighet som kan antas ha samband med eller utgöra penningtvätt eller finansiering av terrorism, ska Polismyn- digheten utan dröjsmål underrättas om detta. Paragrafen, som är ny, innehåller en bestämmelse om skyldighet för vissa aktörer att underrätta om misstänkt penning- tvätt eller finansiering av terrorism. Övervägandena finns i avsnitt 17.5. Underrättelseskyldigheten enligt bestämmelsen gäller för den som har tillstånd enligt 19 kap. lagen om värdepappersmarknaden, dvs. tillstånd att yrkesmässigt driva clearingverksamhet. Om en sådan aktör har upptäckt en omständighet som kan antas ha samband med eller utgöra penningtvätt eller finansiering av terrorism, ska Polismyndig- heten utan dröjsmål underrättas om detta. Det gäller tystnadsplikt avseende att en sådan underrättelse har gjorts (9 §). Av 8 kap. 1 § 12 framgår att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om hur underrättelse enligt bestämmelsen ska göras. 6 § På begäran av eller Säkerhetspolisen ska en verk- samhetsutövare och den som bedriver eller har bedrivit penninginsamling för humanitärt, välgörande, kulturellt eller något annat allmännyttigt ändamål utan dröjsmål lämna alla uppgifter som behövs för en utredning om penningtvätt eller finansiering av terrorism. Detsamma gäller för den med tillstånd enligt 3 § kreditupplysningslagen (1973:1173) eller 19 kap. lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden och för den som till en verksamhetsutövare tillhandahåller en e-legitimationstjänst eller en tjänst av- seende mobil överföring av pengar där överföringen sker . När uppgifter har lämnats enligt 3 §, ska även andra fysiska eller juri- diska personer som avses i 1 kap. 2–5 §§ lämna de uppgifter för utredningen som eller Säkerhetspolisen begär. Paragrafen innehåller bestämmelser om skyldighet för verksamhets- utövare och vissa andra aktörer att tillhandahålla vissa uppgifter, den s.k. frågerätten. Övervägandena finns i avsnitt 17.5. Genom tillägget i första stycket utsträcks uppgiftsskyldigheten till att även omfatta den med tillstånd enligt 3 § kreditupplysningslagen, dvs. tillstånd att bedriva kreditupplysningsverksamhet, eller 19 kap. lagen om värdepappersmarknaden, dvs. tillstånd att bedriva clearing- verksamhet och den som till en verksamhetsutövare tillhandahåller en e-legitimationstjänst eller en tjänst avseende mobil överföring av pengar där överföringen sker . En förutsättning för att frågerätten ska aktualiseras är att upp- gifterna behövs för en utredning om penningtvätt eller finansiering av terrorism. Principer om behov och proportionalitet är styrande vid tillämpningen av bestämmelsen (se 5 § förvaltningslagen). Det ankom- mer således på (Finanspolisen) respektive Säker- hetspolisen att med beaktande av bl.a. integritetsaspekter överväga från vilken aktör uppgifter lämpligen bör hämtas in. Möjligheten att ställa frågor till andra än verksamhetsutövare bör främst utnyttjas om det finns ett konkret behov av att få tillgång till mer samlad in- formation. Om tillräcklig information kan fås genom en begäran om uppgifter från en verksamhetsutövare saknas det i regel skäl för myn- digheten att utnyttja frågerätten gentemot en tjänsteleverantör. I en del sådana fall, exempelvis när det råder fara i dröjsmål, kan det dock vara motiverat att direkt begära in uppgifter från en tjänsteleverantör. Det gäller tystnadsplikt avseende att uppgifter har lämnats enligt bestämmelsen (9 §). 9 § Den fysiska personen, den juridiska personen, dess styrelseledamöter eller anställda får inte för kunden eller för någon utomstående obehörigen röja att en bedömning enligt 2 § utförs, har utförts eller kommer att utföras, att uppgifter har lämnats enligt 3 eller 6 § eller att underrättelse har gjorts enligt 4 a §. Som obehörigt röjande avses inte att 1.uppgifter lämnas till en tillsynsmyndighet eller en brottsbekämpande myndighet, 2.uppgifter lämnas mellan verksamhetsutövare som avses i 1 kap. 2 § första stycket 1–12 med hemvist i EES och som ingår i samma koncern eller mellan sådana verksamhetsutövare och deras filialer och dotterföretag be- lägna i ett land utanför EES, förutsatt att filialerna och dotterföretagen utanför EES tillämpar gemensamma rutiner som fastställts enligt 2 kap. 8 eller 9 § eller motsvarande krav enligt lagstiftningen i det land där filialen finns eller dotterföretaget har hemvist, 3.uppgifter lämnas mellan advokater, andra oberoende jurister, revisorer, tillhandahållare av bokföringstjänster, skatterådgivare och fastighetsmäk- lare som omfattas av direktiv (EU) 2015/849, i den ursprungliga lydelsen, eller likvärdiga bestämmelser i ett land utanför EES och som är anställda eller på annat sätt verksamma inom samma juridiska person eller olika juridiska personer med gemensamt ägande, gemensam ledning eller gemen- sam efterlevnadskontroll, 4.uppgifter som rör samma transaktion och som omfattar fler än en verksamhetsutövare lämnas mellan sådana juridiska och fysiska personer som anges i 1 kap. 2 § första stycket 1–12 och 17–21, förutsatt att de om- fattas av skyldigheter i fråga om tystnadsplikt och skydd för personupp- gifter som följer av denna lag, 5.en kund får kännedom om att åtgärder enligt första stycket vidtas eller kan komma att vidtas, när ett röjande inte kan undvikas till följd av verksamhetsutövarens skyldighet att avstå från en transaktion, att avstå från att inleda en affärsförbindelse eller att avsluta en affärsförbindelse enligt 3 kap. 1–3 §§, och 6.uppgifter lämnas vid särskilt beslutad samverkan enligt 4 a kap. Bestämmelser om ansvar för den som bryter mot tystnadsplikten enligt första stycket finns i 20 kap. 3 § . Paragrafen innehåller bestämmelser om tystnadsplikt för verksamhets- utövare och vissa andra aktörer. Övervägandena finns i avsnitt 15.1.3, 16.3.2 och 17.5.5. Genom tillägget i första stycket följer att det som regel gäller en tystnadsplikt avseende att en underrättelse enligt 4 a § har gjorts. I den paragrafen föreskrivs att om den som har tillstånd enligt 19 kap. lagen om värdepappersmarknaden har upptäckt en omständighet som kan antas ha samband med eller utgöra penningtvätt eller finansier- ing av terrorism, ska utan dröjsmål underrättas om detta. Utgångspunkten är att tystnadsplikten gäller i förhållande till alla andra, dvs. även i förhållande till en tjänsteleverantörs egen kund, t.ex. ett kreditinstitut. Den fysiska personen, den juridiska personen, dess styrelseledamöter eller anställda omfattas av tystnads- plikten. Genom ändringen i 6 § utsträcks den s.k. frågerätten till att gälla även i förhållande till den med tillstånd enligt 3 § kreditupplys- ningslagen eller 19 kap. lagen om värdepappersmarknaden och den som till en verksamhetsutövare tillhandahåller en e-legitimationstjänst eller en tjänst avseende mobil överföring av pengar där överföringen sker . Tystnadsplikten gäller även för sådana aktörer och deras styrelseledamöter eller anställda. Ändringen i andra stycket 4 innebär att undantaget från tystnads- plikten i fråga om uppgifter som rör transaktioner mellan verksamhets- utövare inte kräver att uppgifterna rör samma kund hos verksamhets- utövarna och att verksamhetsutövarna tillhör samma verksamhets- eller yrkeskategori. Uppgifterna ska dock fortsatt röra samma transaktion. Undantaget gör det t.ex. möjligt för en verksamhetsutövare som i samband med en transaktion får anledning att misstänka penning- tvätt eller finansiering av terrorism att i dessa utökade fall dela med sig av misstanken och de uppgifter som misstanken grundar sig på. Motparten får i sin tur bistå med uppgifter som kan underlätta be- dömningen. Därigenom kan bedömningen av en transaktion enligt 4 kap. 2 § och en eventuell rapport till Finanspolisen enligt 3 § underlättas och förbättras (jfr prop. 2016/17:173 s. 542). I andra stycket införs en ny punkt 6. Tillägget innebär att det även görs undantag från tystnadsplikten i första stycket för sådana upp- gifter som lämnas inom ramen för en särskilt beslutad samverkan enligt 4 a kap. Informationsutbyte vid särskilt beslutad samverkan Kapitlet är nytt och innehåller bestämmelser om sådant informa- tionsutbyte som sker inom ramen för särskilt beslutad samverkan enligt bestämmelserna i kapitlet. Bestämmelserna har delvis utfor- mats med lagen om uppgiftsskyldighet vid samverkan mot viss organiserad brottslighet som förebild. 1 § Detta kapitel gäller vid särskilt beslutad samverkan för att vidta åtgärder mot penningtvätt eller finansiering av terrorism. Paragrafen anger kapitlets tillämpningsområde. Övervägandena finns i avsnitt 15.1. Kapitlet är tillämpligt vid särskilt beslutad samverkan för att vidta åtgärder mot penningtvätt eller finansiering av terrorism. Av 5 § fram- går att de aktörer som kan komma i fråga för sådan samverkan som avses i kapitlet är de myndigheter som ingår i Samordningsfunktionen mot penningtvätt och finansiering av terrorism, advokat- samfund och verksamhetsutövare enligt definitionen i denna lag. Syftet med samverkan ska vara att vidta åtgärder mot penning- tvätt eller finansiering av terrorism. I uttrycket vidta åtgärder mot penningtvätt eller finansiering av terrorism ingår de brottsbekämpande myndigheternas verksamhet med att förebygga, förhindra eller upp- täcka sådan brottslighet, alltså det som vanligtvis kallas underrättelse- verksamhet. För att i förlängningen kunna vidta åtgärder mot pen- ningtvätt kan det även handla om att inrikta åtgärder mot personer som misstänks för annan brottslighet, som typiskt sett leder till vins- ter som blir föremål för penningtvätt. Även samverkan vid utredning av en konkret brottsmisstanke eller avseende en redan begången spe- cifik gärning ingår i uttrycket vidta åtgärder mot penningtvätt eller finansiering av terrorism. Vidare ingår det arbete som tillsynsmyndig- heterna enligt penningtvättslagen, andra myndigheter som kan om- fattas av samverkan, t.ex. , eller bedriver på området för åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism. För verksamhetsutövares del ingår arbete utifrån de skyldigheter som regelverket om åtgärder mot penningtvätt och finan- siering av terrorism ålägger dem. Det krävs att samverkan är närmare avgränsad genom ett särskilt beslut. Respektive aktör i samverkan måste besluta om samverkan i förhållande till samtliga övriga involverade aktörer. Av 2 § andra stycket framgår att ett beslut om samverkan ska vara skriftligt. Beslutet om samverkan kan avgränsas till att omfatta t.ex. en viss specifik företeelse eller en viss gruppering. Det kan avse såväl sam- verkan som beräknas pågå som sådan som bedöms vara mer kortvarig. Bestämmelserna i kapitlet är däremot inte tillämp- liga när aktörer mer sporadiskt tar kontakt med varandra i syfte att Det avgörande för kapitlets tillämplighet är att samverkan är tydligt avgränsad genom ett beslut. Beslut om särskild samverkan 2 § Särskild samverkan enligt detta kapitel får ske mellan myndigheter eller mellan minst en myndighet och minst en annan aktör som anges i 5 §. Sådan samverkan får beslutas endast om det med hänsyn till en misstänkt brottslig verksamhets art, omfattning eller komplexitet är motiverat eller om det annars finns särskilda skäl för det. Ett beslut om samverkan ska vara skriftligt. Paragrafen anger ramarna och formkravet för en särskilt beslutad samverkan. Övervägandena finns i avsnitt 15.1.1 och 15.1.2. Av första stycket framgår att en förutsättning för att kapitlet ska vara tillämpligt är att det är fråga om samverkan mellan antingen enbart myndigheter eller mellan minst en myndighet och minst en annan aktör som anges i 5 §. De aktörer som kan komma i fråga för samverkan enligt bestämmelserna i kapitlet är således de myndigheter som ingår i Samordningsfunktionen mot penningtvätt och finansier- ing av terrorism, och verksamhetsutövare enligt definitionen i denna lag. För att en verksamhetsutövare eller ska kunna ingå i en samverkan förutsätts således att minst en myndighet deltar i samverkan. Det är frivilligt att delta i en samverkan. Bestämmelsen medför å andra sidan ingen rätt att ingå i en samverkan utan bygger på att någon annan aktör vill samverka med en viss aktör för att samverkan ska bli aktuell. Inget hindrar en aktör från att lämna en pågående samverkan. Det är dock viktigt att ett sådant beslut kommer till klart uttryck och att det står klart vilka aktörer som deltar i en samverkan. Utöver kravet på att minst en myndighet ska delta i samverkan och avgränsningen när det gäller vilka aktörer som kan delta saknas det närmare bestämmelser om sammansättningen i en samverkan. Sådan kan således ske i flera olika konstellationer, allt från storskalig samverkan där många myndigheter och verksamhetsutövare samt deltar till sådan samverkan som sker mellan endast ett par myndigheter eller mellan endast en myndighet och en eller flera verksamhetsutövare.