sou · H9B395 · 2021-12-10 00:00:00 — Av andra stycket tredje punkten framgår att tillverkaren ska bedriva en småskalig dryckesproduktion för att ges möjlighet att bedriva gårdsförsäljning. För den som tillverkar spritdrycker får pro- duktionsvolymen inte överstiga . För den som till- verkar starköl, cider och andra jästa drycker med högst 10 volym- procent alkohol, får produktionsvolymen inte överstiga . För den som tillverkar vin, fruktvin och andra jästa drycker med mer än 10 volymprocent alkohol, får produktionsvolymen inte överstiga . För den som tillverkar drycker inom flera av dessa kategorier får ingen kategori överstiga de angivna volymgränserna. Vid en ansökan om gårdsförsäljningstillstånd bör det vara produktionsvolymerna under det föregående kalenderåret som ska gälla. I andra stycket fjärde punkten anges som en förutsättning för att få bedriva gårdsförsäljning att tillverkaren ska vara oberoende från tillverkare av alkoholdrycker vars produktionsvolymer överstiger de som enligt tredje punkten medger rätt till gårdsförsäljning. Den sökande ska vara oberoende både i juridiskt och ekonomiskt hän- seende från sådana tillverkare. Det innebär att det inte får före- komma ett beroende exempelvis på ledningsnivå eller vad gäller ägarandelar eller rösträtt i bolaget. Ett gårdsförsäljningstillstånd bör därmed inte få ges till ett bolag i samma koncern som en dryckes- tillverkare med en produktionsvolym som överstiger de ovan an- givna, eller till ett bolag med samma personer i ledningen eller som på annat sätt står i ett beroendeförhållande till en sådan tillverkare. Om ägarförhållandena eller något annat förhållande förändras på ett sätt som kan påverka uppfyllelsen av denna bestämmelse, bör det utgöra en sådan förändring som ska anmälas hos kommunen enligt 9 kap. 11 § andra stycket. Av tredje stycket framgår att även den som yrkesmässigt odlar druvor som används vid vintillverkning kan få ett gårdsförsäljnings- tillstånd. En förutsättning är dock enligt tredje stycket första punkten att vinet som säljs har tillverkats av druvor uteslutande från de egna odlingarna. Enligt tredje stycket andra punkten ska vinodlaren, för att få gårdsförsäljningstillstånd, vara godkänd som upplagshavare för sådana varor enligt 9 § lagen (1994:1564) om alkoholskatt. 2 § Vid gårdsförsäljning får försäljningen till varje enskild person vid samma besökstillfälle inte överstiga spritdryck, vin, starköl, och andra jästa drycker. I paragrafen anges kvantitativa begränsningar för hur mycket till- verkaren eller vinodlaren får sälja till varje enskild person vid varje besökstillfälle. Övervägandena finns i avsnitt 10.2.2. Enligt bestämmelsen får försäljningen inte överstiga sprit- dryck, vin, starköl, och andra jästa drycker. 3 § Frågor om gårdsförsäljningstillstånd prövas av den kommun där försäljningsstället är beläget. Ansökan om gårdsförsäljningstillstånd görs skriftligen. Kommunen får ta ut en avgift för prövningen enligt de grunder som beslutas av kommunfullmäktige. Kommunen får också ta ut en avgift för tillsyn enligt 9 kap. av den som har tillstånd att bedriva gårdsför- säljning. Paragrafen innehåller bestämmelser om vem som prövar frågor om tillstånd och vad som i övrigt gäller i det sammanhanget. Över- vägandena finns i avsnitt 10.7.1 och 10.7.2. Bestämmelserna i paragrafen motsvarar i sak de bestämmelser som gäller för ansökan om serveringstillstånd (8 kap. 1 § första stycket och 10 § alkohollagen). 4 § En ansökan om gårdsförsäljningstillstånd får inte bifallas utan att yttrande har inhämtats. ska i sitt yttrande redovisa samtliga omständig- heter som ligger till grund för myndighetens bedömning i det enskilda fallet och särskilt yttra sig över sökandens allmänna lämplighet för verk- samheten. Paragrafen innehåller bestämmelser om yttrande från Polismyn- digheten. Övervägandena finns i avsnitt 10.7.2. Bestämmelserna motsvarar vad som gäller i fråga om ansökan om stadigvarande serveringstillstånd (8 kap. 11 § alkohollagen). 5 § Ett gårdsförsäljningstillstånd ska avse och får som längst ges till . Paragrafen reglerar tillståndens giltighet. Övervägandena finns i av- snitt 10.8.2. I paragrafen anges att ett gårdsförsäljningstillstånd ska avse . Det ska alltså inte gälla tills vidare. Eftersom lagen gäller till , får tillståndet som längst gälla till det datumet. Exempel på situationer då än kan komma i fråga kan vara om sökandens situation inte kan överblickas för framtiden eller att verk- samheten står inför förändringar. 6 § Gårdsförsäljningstillstånd får bara meddelas den som visar att han eller hon är lämplig att utöva verksamheten med hänsyn till sina personliga och ekonomiska förhållanden samt omständigheterna i övrigt och att verksamheten kommer att drivas i enlighet med de krav som ställs upp i denna lag. Sökanden ska genom att avlägga ett prov också visa att han eller hon har de kunskaper om denna lag och anslutande föreskrifter som krävs för att på ett författningsenligt sätt bedriva verksamheten med gårds- försäljning. I paragrafen anges vissa grundläggande krav som en tillverkare eller vinodlare måste uppfylla för att medges gårdsförsäljningstillstånd. Övervägandena finns i avsnitt 10.8.1. Kraven som anges i paragrafen motsvarar det som enligt 8 kap. 12 § alkohollagen gäller för att få serveringstillstånd. Sökanden ska enligt första stycket visa att han eller hon är lämplig att bedriva gårdsförsäljning av alkoholdrycker. Bevisbördan ligger alltså hos sökanden. Sökanden ska också visa att han eller hon kom- mer att bedriva verksamheten i enlighet med de krav som ställs upp i lagen. På samma sätt som gäller för serveringstillstånd är det till- ståndsmyndigheten, dvs. kommunen, som får bestämma vilka hand- lingar som behövs för ändamålet. Andra stycket anger att den som ansöker om gårdsförsäljnings- tillstånd ska avlägga ett prov för att visa att han eller hon har de kun- skaper om alkohollagen och anslutande föreskrifter som krävs för att på ett författningsenligt sätt kunna bedriva verksamheten. I 12 § finns ett bemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om de prov som avses i detta stycke och om undantag i vissa fall från skyldigheten att avlägga prov. 7 § Om gårdsförsäljning på grund av försäljningsställets belägenhet, studiebesökets eller föreläsningens utformning eller av andra skäl kan befaras medföra olägenheter i fråga om ordning och nykterhet eller särskild risk för människors hälsa, får gårdsförsäljningstillstånd vägras även om övriga krav som ställs upp i lagen är uppfyllda. Paragrafen innehåller bestämmelser som ger kommunen rätt att under vissa förutsättningar vägra gårdsförsäljningstillstånd. Över- vägandena finns i avsnitt 10.8.1. Bestämmelserna i paragrafen motsvarar huvudsakligen vad som gäller för serveringstillstånd enligt 8 kap. 17 § alkohollagen. I para- grafen anges att tillstånd till gårdsförsäljning får vägras även om övriga krav som ställs upp i lagen är uppfyllda. Det finns således ingen ”rätt” att få gårdsförsäljningstillstånd även om de obligatoriska kraven i lagen är uppfyllda. Kommunen ges genom bestämmelsen en möjlighet att bedöma riskerna för eventuella alkoholpolitiska olägen- heter som den tilltänkta verksamheten kan tänkas föranleda. I para- grafen anges som exempel på omständigheter som kan föranleda en sådan bedömning, nämligen försäljningsställets belägenhet eller ut- formningen av det studiebesök eller den föreläsning som ska till- handahållas i samband med försäljningen. Ett exempel på när försäljningsställets belägenhet kan föranleda att tillstånd vägras är om det utrymme där försäljningen av alkohol- drycker är avsedd att äga rum inte är utformat på ett betryggande sätt. Ett exempel på då utformningen av studiebesöket eller föreläs- ningen kan föra med sig att tillstånd vägras kan vara att tjänsten är utformad så att den strider mot reglerna om marknadsföring i 7 kap. den nya alkohollagen. Ett annat exempel kan vara att det tilltänkta besöksarrangemanget är utformad på ett från alkoholpolitiskt olämp- ligt sätt, t.ex. genom att tjänsten särskilt kan locka ungdomar. Även andra förhållanden kan vara skäl till att ett tillstånd vägras. En individuell prövning måste således alltid ske med hänsyn till omständigheterna i det enskilda fallet. 8 § Gårdsförsäljningstillstånd ska avse ett visst avgränsat utrymme där försäljningen av alkoholdrycker ska ske. Utrymmet ska disponeras av tillståndshavaren. Tillstånd får inte meddelas för flera tillverkare att utnyttja ett gemensamt utrymme för gårdsförsäljning. I paragrafen finns bestämmelser om det utrymme där försäljningen av alkoholdrycker ska ske. Övervägandena finns i avsnitt 10.9.1. I huvudsak motsvarar bestämmelserna i paragrafen vad som gäller för serveringstillstånd (jfr 8 kap. 14 § alkohollagen). Paragrafen anger att ett gårdsförsäljningstillstånd ska avse ett visst avgränsat ut- rymme där försäljningen av alkoholdrycker ska ske och att utrym- met ska disponeras av tillståndshavaren. Det sistnämnda innebär att tillverkaren genom ett hyresavtal eller på något annat sätt själv har nyttjanderätt till försäljningsutrymmet. I paragrafen ställs inte något krav på att försäljningsutrymmet ska ligga på samma ställe som där besöksarrangemanget tillhandahållas. är det inte något som hindrar det. Till skillnad från vad som gäller för serveringstillstånd ska, enligt sista meningen, flera tillverkare inte få utnyttja samma utrymme för gårdsförsäljning. Skälet till begränsningen är att förhindra att ett försäljningsställe blir mer lik en fullskalig butik, vilket skulle vara i strid med syftet med reformen och också vara olämpligt från alko- holpolitiska utgångspunkter. 9 § Tillståndshavaren eller av denne utsedd försäljningsansvarig person ska ha tillsyn över gårdsförsäljningen och vara närvarande på försäljningsstället då försäljningen äger rum. Den för- säljningsansvarige ska ha fyllt och vara lämplig för uppgiften med hänsyn till sina personliga egenskaper och omständigheterna i övrigt. Tillståndshavaren ska till kommunen anmäla den eller de personer som har utsetts att ansvara för gårdsförsäljningen. Tillståndshavaren ansvarar för att den personal som anlitas vid gårdsförsäljningen har de kunskaper som behövs om vad som gäller för försäljningen. Paragrafen innehåller krav på att det ska finnas en (eller flera) försäljningsansvarig(a) person(er) som har tillsyn över gårdsförsälj- ningen av alkoholdrycker. Övervägandena finns i avsnitt 10.9.2. Bestämmelserna i paragrafen har utformats efter förebild i 8 kap. 18 § alkohollagen avseende serveringsansvarig person. 10 § Kommunen beslutar under vilka tider gårdsförsäljning får bedri- vas. Gårdsförsäljning får dock inte bedrivas tidigare än och inte pågå längre än . Vid bestämmande av tiden för gårdsförsäljning ska särskilt beaktas vad som sägs i 7 §. Paragrafen innehåller regler om när gårdsförsäljning får bedrivas. Övervägandena finns i avsnitt 10.5.2. Paragrafen har utformat delvis efter förebild i 8 kap. 19 § alko- hollagen om serveringstider. Enligt paragrafen ska kommunen besluta under vilka tider som gårdsförsäljning får bedrivas. Gårdsförsäljning ska dock inte få bedri- vas tidigare än och inte pågå längre än . Det är alltså inom dessa tidsramar som kommunen ska besluta om vilka tider som gårdsförsäljning ska få bedrivas. Kommunen ska här- vid särskilt beakta försäljningsställets belägenhet, studiebesökets eller föreläsningens utformning eller andra skäl som kan medföra olägen- heter i fråga om ordning och nykterhet eller särskilda risker för män- niskors hälsa. Det innebär att kommunen ska göra en individuell pröv- ning med hänsyn till omständigheterna i det särskilda fallet. Enbart den omständighet att en konkurrerande gårdsförsäljare redan beviljats en viss försäljningstid kan därmed inte motivera bifall till en ansökan av ifrågavarande slag (jfr prop. 1994/95:89 s. 97 och 98). 11 § Priset för alkoholdrycker som säljs genom gårdsförsäljning får inte sättas lägre än tillverkningskostnaden med tillägg för gällande skatter med ett skäligt påslag. Priset på det studiebesök eller den föreläsning som ska tillhanda- hållas i samband med gårdsförsäljning får inte sättas lägre än självkost- naden med ett skäligt påslag. Paragrafen anger de lägsta priser som får sättas för alkoholdrycker och de besöksarrangemang som säljs i samband med gårdsförsälj- ning. Övervägandena finns i avsnitt 10.5.1. I första stycket anges att priset för alkoholdrycker som säljs genom gårdsförsäljning inte får sättas lägre än tillverkningskostnaden med tillägg för gällande skatter med ett skäligt påslag. Bestämmelsen mot- svarar vad som enligt 8 kap. 21 § alkohollagen gäller vid servering av alkoholdrycker. I andra stycket anges att priset på det studiebesök eller den före- läsning som ska tillhandahållas i samband med gårdsförsäljning inte får sättas lägre än självkostnaden med ett skäligt påslag. 12 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om 1.hur de studiebesök och föreläsningar som avses i 1 kap. 13 § ska utformas och vad de ska innehålla, 2.de tillverkningskrav som avses i 1 § andra stycket 2, 3.den tid inom vilken kommunen ska fatta beslut i ett ärende om gårdsförsäljningstillstånd, samt 4.de prov som avses i 6 § andra stycket och om undantag i vissa fall från skyldigheten att avlägga prov. Genom paragrafen bemyndigas regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela vissa föreskrifter avseende gårds- försäljning. Övervägandena finns i avsnitt 10.2.1, 10.3.2, 10.7.1 och 10.8.1. Första punkten avser närmare föreskrifter om hur de studiebesök och föreläsningar som ska erbjudas i samband med gårdsförsäljning ska utformas och vad de ska innehålla. Föreskrifterna bör utgå från vad som sägs i kommentaren i anslutning till 1 kap. 13 § och utformas med utgångspunkten att förhindra kringgåenden av syftet med bestämmelsen samt säkerställa en enhetlig tolkning i hela landet. Genom andra punkten bemyndigas regeringen eller den myndig- heten som regeringen bestämmer att meddela närmare föreskrifter om det krav på hantverksmässig tillverkning som gäller för att få Bemyndigandet avser föreskrifter som när- mare preciserar de i lagbestämmelsen angivna tillverkningskraven. Bemyndigandet som ges i tredje och fjärde punkten motsvarar i sak det som gäller för ansökan om serveringstillstånd (se 8 kap. 10 och 12 §§ alkohollagen). 7 § Den som tillverkar alkoholdrycker eller alkoholdrycksliknande preparat från råvaror som produceras på den egna gården och som har ett stadigvarande serveringstillstånd har rätt att, efter anmälan till kom- munen, vid tillverkningsstället erbjuda provsmakning av de egenpro- ducerade dryckerna eller preparaten. Om sådant tillstånd saknas, får tillverkaren erbjuda provsmakning av egentillverkade alkoholdrycker eller alkoholdrycksliknande preparat vid tillverkningsstället efter särskilt tillstånd för provsmakning. Den som har gårdsförsäljningstillstånd får i anslutning till sådan försäljning erbjuda provsmakning av sådana alkoholdrycker som tillståndet avser. Paragrafen innehåller bestämmelser som under vissa förutsättningar medger tillverkare av alkoholdrycker och alkoholdrycksliknande preparat att erbjuda provsmakning av de egenproducerade dryckerna eller preparaten. Övervägandena finns i avsnitt 10.6. I paragrafen har ett nytt tredje stycke införts. Den nya bestäm- melsen innebär att den som har gårdsförsäljningstillstånd får erbjuda provsmakning av sådana alkoholdrycker som gårdsförsäljningstill- ståndet avser. I sådant fall behövs inget särskilt provsmaknings- tillstånd. 2 § Kommunen och har tillsyn över efterlevnaden av de bestämmelser som gäller för servering av alkoholdrycker. Kommunen och har också tillsyn över detalj- handeln med folköl och gårdsförsäljning. Kommunen ska upprätta en tillsynsplan som ska ges in till läns- styrelsen. 11 § Den som har beviljats serveringstillstånd eller gårdsförsäljnings- tillstånd ska anmäla hos kommunen när han eller hon avser att påbörja verksamheten. Anmälan ska också göras om verksamheten läggs ned eller om av- brott sker i den. Om verksamheten förändras till sin omfattning eller i något annat hänseende av betydelse för tillsynen ska detta också an- mälas, liksom betydande förändringar av ägarförhållandena. Anmälan ska göras i förväg, eller om det förhållande som föranlett anmälningsskyldighet inte har kunnat förutses, utan dröjsmål. 12 § Om den som har fått serveringstillstånd eller gårdsförsälj- ningstillstånd enligt denna lag har avlidit, eller fått förvaltare enligt 11 kap. 7 § med uppdrag som omfattar rörelsen och vill dödsboet eller förvaltaren fortsätta rörelsen, ska anmälan göras hos kommunen. Anmälan ska ha kommit in senast efter döds- fallet eller beslutet om förvaltare. Har anmälan inte kommit in , upphör tillståndet att gälla. Har den som fått serveringstillstånd eller gårdsförsäljningstillstånd försatts i konkurs upphör tillståndet att gälla . Vill kon- kursboet fortsätta rörelsen ska ny ansökan göras hos kommunen. Kom- munen ska behandla en sådan ansökan med förtur. Beträffande den som bedriver tillverkning, partihandel eller handel med teknisk sprit enligt denna lag ska motsvarande anmälan som avses i första och andra styckena göras till . 17 § En kommun får meddela en innehavare av serveringstillstånd eller gårdsförsäljningstillstånd en erinran, eller i allvarligare fall eller vid upprepade överträdelser, en varning om denne inte 1.uppfyller de krav som gällde för tillståndets meddelande, eller 2.följer de bestämmelser som gäller för servering eller gårdsförsälj- ning enligt denna lag eller de villkor eller föreskrifter som med- delats med stöd av lagen 18 § En kommun ska återkalla ett serveringstillstånd eller gårdsför- säljningstillstånd om 1.tillståndet inte längre utnyttjas, 2.det med tillståndshavarens vetskap har förekommit brottslig verksamhet på serverings- eller försäljningsstället eller i anslutning till dessa utan att tillståndshavaren har ingripit, eller 3.tillståndshavaren har brutit mot denna lag eller vad som i övrigt gäller för tillståndet på ett sådant sätt att varning inte är en till- räckligt ingripande åtgärd, eller har tilldelats en eller flera var- ningar utan att de förhållanden som föranlett varningen har rättats till. Om flera tillståndshavare har utnyttjat ett gemensamt serverings- utrymme enligt 8 kap. 14 § andra stycket får i stället tillståndet för gemensamt serveringsutrymme återkallas, om det inte kan utredas vil- ken tillståndshavare som är ansvarig för en händelse som ska föranleda återkallelse av serveringstillståndet. De ovan angivna paragraferna i fråga om tillsyn m.m. i 9 kap. kom- pletteras så att de även omfattar gårdsförsäljning. Övervägandena finns i avsnitt 10.7.3 och 10.8.1. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Lagen gäller till och med . Övervägandena i fråga om ikraftträdande och övergångsbestäm- melser finns i kapitel 11. De nya och ändrade bestämmelserna i alkohollagen ska enligt första punkten träda i kraft . Av andra punkten framgår att bestämmelserna om gårdsförsälj- ning ska upphöra att gälla efter . Särskilt yttrande av experten , Systembolaget Utredningens förslag överensstämmer inte med direktivet och förutsättningar för uppdraget Det är oklart om det alls är möjligt att införa en gårdsförsäljnings- reglering som är förenlig med och som inte äventyrar det svenska detaljhandelsmonopolet. Grunden för monopolet är att folk- hälsan värnas genom att privata vinstintressen utesluts vid försäljning till konsument och att tillgängligheten begränsas. Skulle en gårds- försäljningsreglering införas, utan verkningsfulla begränsningar i linje med alkohollagstiftningens grunder, står det klart att regleringen stri- der mot grunderna för monopolet, svensk alkoholpolitik och EU- rätten. Utredningens huvudförslag innebär att en omfattande privat detalj- handel med starköl, cider, vin och spritdrycker etableras i , vid sidan av Systembolagets verksamhet. Förslaget omfattar samtliga dryckeskategorier och innehåller inga krav på egen/lokal produktion av råvara eller krav på lokalisering på landsbygd. Vissa villkor rörande prissättningen föreslås men villkoren innebär ingen reell begräns- ning och kan inte beivras effektivt.1 Utredningens angivna kvanti- tetsbegränsningar per köptillfälle överstiger ett genomsnittsköp på Systembolaget, och eventuella antaganden att kundernas inköps- 1Erfarenheter från bl.a. konkurrensrättsområdet visar att utredningar om prisets relation till kostnaderna är svåra och resurskrävande, och det finns i dessa fall alltid ett stort utrymme för argumentation och kringgåenden. Ska en prisreglering ha någon som helst effekt krävs en tydlig gräns, i likhet med den gräns kopplad till prisbasbeloppet som utredningen tidigare föreslog. (preliminärt förslag innebar att besökstjänsten inte fick åsättas ett lägre pris än med prisbasbeloppsvärde.) volymer skulle vara lägre i detta fall saknar grund.2 Förslaget innebär att ett stort antal tillverkare, av samtliga dryckeskategorier, kommer att etablera detaljhandel med alkoholdrycker vid sidan av System- bolagets detaljhandel, på landsbygd och i storstad. Redan de befint- liga svenska alkoholtillverkarna utgör ett potentiellt butiksnätverk på cirka 800 försäljningsställen på landsbygd och i tätort i hela landet.3 Detta kan jämföras med Systembolagets butiksnätverk som uppgår till 448 butiker. Förslaget kan inte, ur något perspektiv, betecknas som en ”restriktiv form av gårdsförsäljning”. Syftet med gårdsförsäljning ska enligt kommittédirektiven vara att stärka besöksnäringen på landsbygden.4 Utredningens uppdrag är inte näringspolitiskt eller att allmänt skapa gynnsamma förutsättningar för svensk alkoholindustri (t.ex. genom att möjliggöra för så många som möjligt att bedriva gårdsförsäljning). Av direktiven framgår att eventuella kommersiella effekter som kan förväntas för näringslivet ska analyseras, men inte att sådana effekter ska utgöra en styrande utgångspunkt för utredningens överväganden.5 Direktiven är dessutom tydliga på punkten att en förutsättning för utredningens uppdrag är att detaljhandelsmono- polet säkras6 och att folkhälsan inte får försämras, t.ex. genom ökad alkoholkonsumtion.7 Villkoren rörande detaljhandelsmonopolet och folkhälsan är ovillkorliga förutsättningar, som inte får vägas mot något annat syfte. Utredningens förslag är inte förenligt med dessa syften och förutsättningar. Förslagen tycks primärt styrda av hänsyn till tillväxt inom svensk dryckesindustri. Jag ser inte att förslaget kan inordnas eller kopplas till grunderna i svensk alkoholpolitik, eller att de uppfyller de EU-rättsliga kraven. Exempelvis blir det tydligt vid överväganden kring att inte införa krav på produktion av egen eller lokal råvara (liknande de krav som ställs i och ) eller krav på lokalisering på landsbygd. Utredningen noterar att begräns- 2Genomsnittligt normalköp 2020 vid ett besök hos Systembolaget var öl, cider eller blanddrycker, vin och spritdryck. (Siffrorna har räknats fram genom att dividera försäljningen per varugrupp med det totala antalet kunder.) 3Se konsekvensanalysen, avsnitt 12.2, tabell 12.1. Det kan noteras att utredningens föreslagna gräns för ”småskalighet” satts på en sådan nivå att mycket få tillverkare utesluts från möjlig- heten att bedriva detaljhandel. och har mot bakgrund av en genomförd under- sökning dessutom bedömt att antalet tillverkare inom samtliga dryckeskategorier kommer att öka kraftigt fram . 4Kommittédirektiven, sid. 2. 5Kommittédirektiven, sid. 1 och sid. 8. 6Kommittédirektiven, sid. 1. 7Kommittédirektiven, sid. 9. ningar av detta slag tydligare skulle knyta regleringen till vad som i allmänhet avses med begreppen ”gård” och ”gårdsförsäljning”, och att de dessutom anknyter till vinster för landsbygden. Utredningen kon- staterar vidare att sådana begränsningar skulle innebära en markant tillgänglighetsbegränsning men att begränsningar av detta slag ändå inte ska införas.