sou · H9B342 · 2021-06-01 00:00:00 — 28Fintel Alliance – An AUSTRAC initiative, a.a. s. 24 samt och Artingstall, a.a. s. 16. 29Maxwell a.a. s. 9 och 75. 30Royal och Future of Financial Intelligence Sharing (FFIS) rapport a.a. s. 8. 31Fintel Alliance – An AUSTRAC initiative, a.a. s. 4 f. och och Future of Financial Intelligence Sharing (FFIS) rapport a.a. s. 54. 32Fintel Alliance – An AUSTRAC initiative, Performance Report 2019-20, s. 6. (FinCEN) är och har bl.a. till uppgift att bekämpa pen- ningtvätt och andra brott som kan relateras till penningtvätt samt att främja nationell säkerhet genom att använda finansiell information. Inom ramen för myndigheten finns ett samarbete mellan myndig- heter och privata aktörer som kallas the Financial Crimes Enforce- ment ().33 Det är ett frivilligt program som bygger på samarbete med brottsbekämpande och finan- siella institutioner för att effektivt upptäcka och förhindra finansiering av terrorism, organiserad brottslighet, penningtvätt och annan finan- siell brottslighet. infördes reglering avseende i lag. Det anger bl.a. att syftar till att skydda det finansiella systemet och främja nationell säkerhet och reglerar dessutom administrationen av FinCEN Exchange.34 har skapats med utgångspunkt i de skyldig- heter som FinCEN har bl.a. enligt titel 31 i Code of Laws of the of § 310(b)(2)(e). Bestämmelsen medger ut- byte av information mellan myndigheter och finansiella företag. Den information som utbyts får avse individer, företag och organisationer som deltar i eller som, utifrån trovärdig bevisning, rimligen kan miss- tänkas delta i terroristattacker eller aktiviteter avseende penning- tvätt. Information som utbyts kan även avse tillvägagångssätt som rör dessa företeelser. Den som deltar i måste säkerställa att det finns förfaranden för att information som delas inte sprids. FinCEN kan, i samarbete med brottsbekämpande myndigheter, bjuda in specifika finansiella företag som myndigheten bedömer har eller annars kan tillhandahålla information som är relevant för en specifik utredning eller en viss fråga till ett särskilt möte. En sådan inbjudan avser endast deltagande vid ett specifikt tillfälle. Deltagande vid ett möte är frivilligt. Vid mötet lämnar myndigheterna infor- mation som de finansiella företagen kan använda för att söka igenom sina system. Om ett företag med stöd av informationen finner att det har uppgifter som är relevanta kan en rapport till FinCEN göras. 33www.fincen.gov/resources/fincen-exchange/fincen-exchange-frequently-asked-questions (hämtat ). 34Se vidare i . () Defense Authorization Act for Fiscal Year 2021, bl.a. section 6101, 6103, 6106, 6107, 6206 och 6212. Informationsutbytet innebär bl.a. att FinCEN, tillsammans med brottsbekämpande myndigheter, regelbundet lämnar information till finansiella företag för att företagen bättre ska kunna identifiera risker och fokusera sin övervakning på risker av hög prioritet. Avsikten är även att företagen med stöd av den information som lämnas ska kunna få fram ytterligare information som kan hjälpa FinCEN och de brotts- bekämpande myndigheterna i deras arbete för att upptäcka, förebygga och bekämpa penningtvätt och annan finansiell brottslighet. Infor- mationsutbytet kan i sin tur generera sammanställningar av t.ex. risker som kan spridas och tillgodogöras av hela den finansiella sektorn.35 Vid sidan av titel 31 i Code of Laws of the of § 310(b)(2)(e) finns det möjlighet till informationsutbyte med stöd av bl.a. PATRIOT Act avsnitt 314(a). Sådant infor- mationsutbyte kan omfatta FinCEN, nationella, regionala och inter- nationella brottsbekämpande myndigheter samt finansiella företag, som inkluderar bl.a. banker, kasinon, s.k. ”Businesses” (t.ex. växlingskontor eller betalningsinstitut), försäkringsföretag, återförsäljare av ädelmetaller, ädelstenar och juveler samt andra före- tag som erbjuder lån eller andra finansiella tjänster. Även samman- slutningar av finansiella företag kan omfattas. I praktiken kan informationsutbyte med stöd av avsnitt 314(a) ske genom att en brottsbekämpande myndighet skickar en förfrågan via FinCEN genom en säker kanal till ca 34 000 särskilt utsedda kontaktpunkter på fler än 14 000 finansiella företag. Förfrågan ska avse en utredning där det finns trovärdig bevisning för betydande penningtvätt eller finansiering av terrorism och innehålla namnet på den förfrågan gäller och annan information som kan vara till hjälp för företagen. De finansiella företagen använder sedan informationen för att söka igenom sina system för att återkoppla eventuell information som hittats. Myndigheterna kan dock genom utbytet endast få del av information om att ett företag har uppgifter om det som förfrågan avser. För att få tillgång till ytterligare under- lag behöver myndigheterna därefter utnyttja de möjligheter som myndigheterna även annars har för att få tillgång till uppgifter hos företag. 35Royal och Future of Financial Intelligence Sharing (FFIS) rapport a.a. s. 71, – , FinCEN’s 314(a) Fact Sheet, s. 2 och /resources/fincen- exchange/fincen-exchange-frequently-asked-questions (hämtat ). Informationsutbytet har varit av betydelse för brottsutredningar genom att man hittat konkreta ledtrådar eller nya konton eller trans- aktioner som varit viktiga för pågående utredningar eller för att upp- täcka penningtvätt eller finansiering av terrorism. Resultaten har gjort det möjligt för brottsbekämpande myndigheter att använda sina rättsliga processer för att snabbt få ytterligare värdefulla bevis för sina utredningar.36 kan även utbyta information med varandra utan risk för sanktioner om det sker i enlighet med PATRIOT Act avsnitt 314(b). Information som utbytts får endast användas för att identifiera och rapportera aktiviteter som kan involvera penning- tvätt eller finansiering av terrorism, för att bestämma om ett konto kan startas eller bevaras eller en transaktion kan vidarebefordras samt för att hjälpa någon annan att uppfylla kraven på området. Företagen får dock inte avslöja för ett annat företag att en rapport om miss- tänkt penningtvätt eller finansiering av terrorism har lämnats till FinCEN. Informationsutbytet kräver att företagen registrerat sig hos FinCEN via en databas som innehåller kontaktinformation till registrerade företag. En registrering med stöd av 314(b) eller att en privat aktör lämnat information efter en förfrågan från FinCEN med stöd av 314(a) innebär dock inte en skyldig att delta i ett utbyte mellan privata aktörer med stöd av 314(b).37 Även informationsutbytet mellan de finansiella företagen har visat sig fått flera positiva effekter. Det har bl.a. inneburit att respek- tive företag bättre har kunnat identifiera och rapportera misstänkta aktiviteter i fråga om penningtvätt och finansiering av terrorism och därigenom bättre uppfylla sina skyldigheter i sådant avseende. Före- tagen har dessutom fått information om tidigare okända konton och aktiviteter samt andra subjekt som kan associeras med det som under- söks. Fokus har vidare kunnat riktas mot större finansiella strukturer och en mer heltäckande och korrekt bild av en kunds verksamhet har kunnat skapas. Samarbetet har även gjort det möjligt att identifiera penningtvätt och finansiering av terrorism, att varna andra finansiella 36United – , FinCEN’s 314(a) Fact Sheet, , s. 1. 37United – , Section 314(b) Fact Sheet, s. 2 f. och /resources/fincen-exchange/fincen- exchange-frequently-asked-questions (hämtat ). företag om en kunds misstänkta aktiviteter och att rapportera om misstänkta aktiviteter mer heltäckande.38 I bildades en särskild expertgrupp med syfte att förbättra samarbetet mellan myndigheter och den pri- vata sektorn. Expertgruppens arbete leds av den finska finansunder- rättelseenheten, som också ansvarar för att bjuda in de aktörer som anses lämpliga att delta i gruppen. Målet är att effektivt kunna före- bygga, upptäcka och utreda penningtvätt, associerade förbrott och finansiering av terrorism genom att höja kvaliteten på rapporteringen av misstänkta transaktioner. Expertgruppen består av representanter från ca 20 aktörer, bland dem finansunderrättelseenheten, den riks- omfattande polisenheten (Centralkriminalpolisen), den finska bank- föreningen, finansiella institut och aktörer från spelsektorn.39 Varje aktör får ange en representant och en ersättare som deltar i expert- gruppens arbete. Tyngdpunkten i arbetet ligger på att förbättra möjligheterna för verksamhetsutövare att i praktiken uppfylla sina skyldigheter enligt regelverket om penningtvätt och finansiering av terrorism. Avsikten är bl.a. att öka verksamhetsutövarnas förståelse för riskerna för dessa företeelser samt att underlätta informationsutbytet mellan verksam- hetsutövare samt mellan verksamhetsutövare och myndigheter. Arbe- tet i expertgruppen avser vidare att förbättra verksamhetsutövarnas övervakningsmekanismer, möjligheter att utfärda varningar och för- utsättningar för att vidta åtgärder för att minska riskerna för pen- ningtvätt och finansiering av terrorism.40 sammankallas expertgruppen till möten med ett specifikt finansiellt brott som tema. Mötet leds av finansunderrättelse- enheten. Tillsynsmyndigheterna och relevanta departement är del- aktiga i planeringen av mötena och hjälper till vid urvalet av diskus- sionsämnen. De får också delta vid möten som rådgivare och exper- 38United – , Section 314(b) Fact Sheet, s. 1. 39Royal och Future of Financial Intelligence Sharing (FFIS) rapport a.a. s. 30. ter när arbetet kräver deras bidrag.41 Vid mötena diskuteras såväl aktuella modus och fenomen som individuella fall. Finansunderrättelseenheten informerar efter mötena tillsynsmyn- digheterna och relevanta departement om frågor som uppkommit avseende t.ex. tolkning eller efterlevnad av lagstiftning. Avsikten är att det huvudsakliga innehållet från expertgruppens möten och even- tuella slutsatser ska spridas till verksamhetsutövare som inte deltar i mötena. Det görs bl.a. genom sammanfattningar av innehållet vid mötena och periodiska rapporter. Genom regelbundna rapporter ska information även spridas till relevanta myndigheter. Sekretessbelagd information, t.ex. personuppgifter eller annan kundinformation eller information om företagshemligheter, får han- teras inom ramen för ett samarbete. Utbyte av sådan information ska dock ske i enlighet med befintlig lagstiftning. Utlämnande av informa- tion om företagshemligheter kräver i sig inte särskilt stöd i lag. Sådant informationsutbyte kan dock i viss mån begränsas av bestämmelser i konkurrenslagstiftningen. Rättsligt stöd för informationsutbytet inom expertgruppen finns bl.a. i det regelverk som styr finansunder- rättelseenhetens arbete. Där framgår det att finansunderrättelseenheten är skyldig att ta emot och analysera rapporter om misstänkta trans- aktioner, ge återkoppling till verksamhetsutövarna angående inverkan av rapporterna och i övrigt samarbeta med verksamhetsutövarna.42 Av samma regelverk framgår även att finansunderrättelseenheten får begära information från verksamhetsutövare för att förebygga, upp- täcka och utreda brott.43 Sekretess hindrar inte att finansunderrättelseenheten för verk- samhetsutövare avslöjar information om det i det enskilda fallet är viktigt att förhindra en betydande skada på egendom eller en väsent- lig ekonomisk förlust.44 Banksekretessen kan innebära hinder för verksamhetsutövare att dela information med varandra. Information får dock utbytas i vissa fall som anges i penningtvättslagen. Informa- tion får t.ex. lämnas till en annan verksamhetsutövare som medverkar 422 § lagen om central utredning av penningtvätt (445/2017). Att verksamhetsutövare är skyldiga att rapportera misstänkta transaktioner och misstänkt finansiering av terrorism till finansunderrättelseenheten framgår av 4 kap. 1 § lagen om förhindrande av penningtvätt och finansiering av terrorism (444/2017). 434 § lagen om central utredning av penningtvätt. 447 kap. 2 § polislagen (872/2011). i en misstänkt transaktion som har rapporterats om informationen hänför sig till den kund och den transaktion som rapporten avser.45 Eventuellt utbyte av operativ information eller personuppgifter får inte ske vid expertgruppens möten utan ska i stället ske genom säkra förfaranden via finansunderrättelseenhetens rapporterings- system. Verksamhetsutövare kan också komma överens om separata förfaranden från fall till fall för att sinsemellan kunna utbyta informa- tion. Eventuellt utbyte av personuppgifter mellan verksamhetsutövare ska ske genom överenskomna kanaler före eller efter ett möte. En särskild avdelning inom finansunderrättelseenheten i leder och ansvarar för samarbete mellan myndigheter och privata aktörer i arbetet mot bl.a. penningtvätt och finansiering av terro- rism. Avsikten är mer specifikt att förenkla och påskynda samarbetet mellan finansunderrättelseenheten, brottsbekämpande myndigheter, skattemyndigheten och verksamhetsutövare. Det rör sig inte om en permanent arbetsgrupp utan en plattform för samarbete där aktö- rerna framför allt träffas när det behövs för specifika ändamål.46 Det är frivilligt att delta i ett samarbete. Möjligheterna till samarbete regleras i den lettiska motsvarigheten till penningtvättslagen.47 Av den lagen framgår att finansunderrättelse- enheten kan sammankalla en grupp för samarbete på eget initiativ eller om det föreslås av minst en av de inblandade myndigheterna. En representant från tillsynsmyndigheterna kan när det behövs också bjudas in att delta i gruppens möten.48 Syftet med samarbetet är att underlätta aktörernas möjligheter att effektivt genomföra sina skyldigheter på området, t.ex. att avsluta en affärsförbindelse med en kund, lämna en rapport om en misstänkt transaktion, begära information eller annars utföra en uppgift. Aktö- rerna får inom ramen för samarbetet utbyta information som kan relateras till bl.a. penningtvätt eller terrorism eller försök att utföra 454 kap. 4 § lagen om förhindrande av penningtvätt och finansiering av terrorism. 46Royal och Future of Financial Intelligence Sharing (FFIS) rapport a.a. s. 35. 47Det lettiska namnet på lagen är Noziedzīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas un terorisma un proliferācijas finansēšanas novēršanas likums. 48Se avsnitt 55(2) noziedzīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas un terorisma un proliferācijas finansēšanas novēršanas likums. sådana aktiviteter eller ett associerat brott eller en misstänkt trans- aktion. Aktörerna har inom ramen för tillämpningsområdet även möjlighet att dela uppgifter om specifika inspektioner eller utred- ningar om det kan ske i enlighet med de bestämmelser som gäller för inspektionerna respektive utredningarna.49 Den information som utbyts lämnas vid specifika möten som kan avse en viss fråga. Ett möte kan sammankallas av finansunderrättelse- enheten för att t.ex. ge stöd i arbetet i en konkret brottsutredning eller undersökning. Vilka aktörer som deltar vid mötena varierar beroende på vilken fråga som ska diskuteras, vilken information som ska delas och syftet med mötet.50 Mötena kan delas in i tre olika kategorier. Vid operativa möten diskuteras och utbyts information för att effektivt förebygga eller utreda ett specifikt (potentiellt) brott. Vid möten för återkoppling tillhandahåller finansunderrättelseenheten feedback till verksamhets- utövare eller tillsynsmyndigheter i fråga om rapportering avseende misstänkta aktiviteter eller transaktioner. Syftet med sådana möten kan bl.a. vara att påpeka brister i rapporteringen för att förbättra den. Andra typer av möten kan inrikta sig på strategiska frågor eller andra frågor som behöver diskuteras för att aktörerna effektivt ska kunna uppfylla sina skyldigheter. Det kan t.ex. handla om att tolka lagstift- ning eller att utveckla riskbedömningar.51 Vid möten kan alltså uppgifter av olika slag delas. Det kan t.ex. handla om generella trender, specifika brottsutredningar eller ett specifikt skatteärende. Efter att ha lämnat en bakgrundsbeskrivning kan en myndighet få information som rör en specifik fråga eller ett ärende av de verksamhetsutövare som bjudits in till mötet. Informa- tionen kan tydliggöra ett problem, personer som kan vara intressanta eller var ytterligare information kan finnas. får verksam- hetsutövaren information om aspekter som ska beaktas i förhållande till en viss person t.ex. i fråga om åtgärder för kundkännedom och transaktionsövervakning. Information som lämnas till ett kreditinstitut om personer som polis eller skattemyndighet bedömt utgöra en hög risk kan institutet t.ex. använda för att analysera transaktioner som involverar dessa 49Avsnitt 55(3), (4) och (5) noziedzīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas un terorisma un proliferācijas finansēšanas novēršanas likums. 50Royal och Future of Financial Intelligence Sharing (FFIS) rapport a.a. s. 35. Det kan resultera i bättre rapportering av misstankar till finansunderrättelseenheten och en möjlighet att tidigt hindra att det finansiella systemet används för olagliga ändamål. Den information som lämnas får inte i sig användas som bevis. Informationen ger i stäl- let deltagarna vid mötet en bättre bild av ett visst förhållande för att t.ex. skaffa fram egen bevisning, rapportera en misstänkt transaktion, avbryta en transaktion eller inleda en mer träffsäker övervakning.52 Verksamhetsutövare är behöriga att inom ramen för samarbetet lämna information som annars omfattas av tystnadsplikt, även sådan tystnadsplikt som gäller för uppgifter om misstankar om penning- tvätt. Det gäller även om det senare inte kan bevisas att det som upp- gifterna rör verkligen varit fråga om penningtvätt eller terrorism, så länge verksamhetsutövaren delat uppgifter i god tro. Uppgifter som delats får endast offentliggöras när det annars är tillåtet enligt lag eller förordning. Det innebär t.ex. att information om en brottsutred- ning bara får avslöjas med utredarens tillstånd.53 Samarbetsformen har av aktörer som kan delta i ett samarbete be- dömts som effektiv bl.a. eftersom samarbetet ger finansunderrättelse- enheten, brottsbekämpande myndigheter och verksamhetsutövare möjligheter till ett snabbt och flexibelt informationsutbyte där aktö- rerna öppet kan diskutera konkreta brottsutredningar och under- rättelsearbete. En del i framgången har också bedömts vara det ömse- sidiga förtroende som har utvecklats mellan offentliga och privata aktörer genom samarbetet. Möjligheten att få tillgång till informa- tion för en utredning när man inte vet avseende vad, till vem eller hur en förfrågan ska ställas för att få relevanta och användbara svar har även bedömts vara av betydelse.54 52Informationsblad utgivet av , Voluntary Information Sharing s. 1 f. 53Se avsnitt 38(5), 40(1) och (2) samt 55(6) och (7) noziedzīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas un terorisma un proliferācijas finansēšanas novēršanas likums. 54Informationsblad utgivet av , Voluntary Information Sharing, s. 2 och och Future of Financial Intelligence Sharing (FFIS) rap- port a.a. s. 35. 13.7Erfarenheter från andra länder visar att ett ökat informations- och erfarenhetsutbyte kan ge positiva effekter har frivilliga samarbeten mellan myndig- heter och privata aktörer blivit allt vanligare för att hantera brotts- lighet i länder runt om i världen.55 Dessa har i regel inte initierats genom särskild lagstiftning utan av aktörerna själva och utgått ifrån de möjligheter till samarbete och utbyte av information som befint- lig lagstiftning ger. Samarbetsformerna har utformats på olika sätt i olika länder. I vissa länder som , och sker samarbetet i huvudsak genom att särskild personal är utlokaliserade till en ansvarig myndighet hos vilken aktörerna arbetar sida vid sida. I andra länder som är samarbetet framför allt fokuserat på regelbundna sammankallade möten med fasta medlem- mar där relevanta frågor och ärenden diskuteras. Samarbeten kan också, som i och , vara inriktade på möten eller andra kon- takter vid behov mellan relevanta aktörer som kan variera från fall till fall. Det är vanligt att samarbetena inkluderar åtminstone utbyte av strategisk information. Det innebär bl.a. att parterna diskuterar specifika hot eller relevanta tillvägagångssätt eller beteenden samt tar fram allmänna råd och andra produkter för att uppmärksamma dessa. Dessa produkter innehåller vanligtvis inte någon information om enskilda personer och kräver därför generellt sett inte heller någon särskild reglering för att få utbytas. I de länder som tas upp i detta kapitel utbyts emellertid även operativ information i den utsträck- ning det är möjligt enligt respektive lands nationella rätt. Det varie- rar i vilken utsträckning och på vilket sätt det är möjligt för aktö- rerna att med varandra dela information som omfattas av sekretess eller annan tystnadsplikt. För att kunna utbyta information som om- fattas av sekretess eller annan tystnadsplikt kan den nationella rätten t.ex. kräva att informationsutbytet sker i särskilda lokaler, mellan personer som blivit särskilt säkerhetsklassade eller att utbytet på annat sätt sker under överseende av en myndighet. Det kan också variera i vilken utsträckning en aktör kan nyttja den information som har delats och i vilken mån uppgifter kan lämnas i realtid. 55Royal och Future of Financial Intelligence Sharing (FFIS) rapport a.a. s. 7. Vid operativt informationsutbyte kan myndigheter med privata aktörer även få dela viss information om enskilda personer eller information som annars är känslig i en utredning. De privata aktö- rerna kan sedan använda den kunskap som informationen ger om t.ex. hot eller specifika personer för att söka igenom sina system. De privata aktörerna kan därefter lämna värdefull information tillbaka till myndigheten genom en formell rapport eller på annat sätt inom ramen för det specifika samarbetet.56 Informationsutbyte kan där- med göra det möjligt att utreda särskilt omfattande, komplex eller annars avancerad brottslighet. Det gäller inte minst om de privata aktörerna även tillåts att utbyta information med varandra. I regel är emellertid de privata aktörerna inom ramen för aktuella samarbeten begränsade att dela sekretessbelagd information med varandra. De möjligheter till samarbete och informationsutbyte som finns i olika länder skiljer sig åt utifrån ytterligare aspekter, bl.a. i fråga om rättslig grund för samarbetena, vilka aktörer som deltar i samarbetena och vilka brott som prioriteras. Med undantag för har sam- arbetena i hög grad etablerats med utgångspunkt i de befintliga möj- ligheter som ges i respektive nationella rätt för myndigheter och privata aktörer att utbyta information med varandra.57 Mot bakgrund av att den rättsliga regleringen i fråga om sekretess m.m., myndigheternas roll och traditioner av samarbeten i respektive land kan skilja sig åt är det svårt att i någon större utsträckning jämföra samarbetsformerna i de olika länderna med varandra. Det kan dock konstateras att erfarenheter från samarbeten med informationsutbyte mellan offentliga och privata aktörer visar att samarbetena har varit värdefulla utifrån flera aspekter. De har bl.a. lett till att både myndigheter och privata aktörer har fått större insikt om trender och fenomen samt förståelse för hur dessa yttrar sig i praktiken. Det har därmed bidragit till en större riskmedvetenhet hos aktörerna. Samarbetena har vidare bidragit till ett effektivare arbets- sätt. Genom nära kontakter mellan myndigheter och privata aktörer samt ökad kunskap har privata aktörer kunnat uppmärksamma aktivi- teter och transaktioner av betydelse samt leverera en mer aktuell och relevant rapportering till finansunderrättelseenheterna relaterad till 56Royal och Future of Financial Intelligence Sharing (FFIS) rapport a.a. s. 12. 57Maxwell a.a. s. 27. Utbytet har bidragit till en högre kvalitet på misstankerapporterna från de privata aktörerna.