sou · H9B325 · 2021-04-09 00:00:00 — Punkterna 3–4 motsvarar bestämmelser i krisberedskapsförordningen som gäller för myndigheter med särskilt ansvar för krisberedskapen (10 § 1–2). Utredningens förslag är kompletterat, jämfört med motsvarande be- stämmelse i krisberedskapsförordningen, på det sättet att myndig- heterna också ska bistå länsstyrelserna med information om sin verksamhet. Skälet för detta tillägg är att länsstyrelserna ska ges till- gång till den information som de behöver i sitt arbete med att bl.a. upprätta risk- och sårbarhetanaslyser för verksamheten inom an- svarsområdet och i övrigt ha information för att utföra sina ålagda uppgifter (se avsnitt 8.5.4). Punkterna 5–9 motsvarar, med några ändringar också de nämnda bestämmelserna i krisberedskapsförordningen som gäller för myndigheter med särskilt ansvar för krisberedskapen (10 § 3–7). Punkt 5 har, jämfört med bestämmelsen i krisberedskapsförordningen (punkt 3), kompletterats så att beredskapsmyndigheterna förutom att beakta det arbete som sker inom EU och internationella forum när det gäller krisberedskap, också ska beakta det arbete som sker inom organisationer också när det gäller totalförsvar (se vidare avsnitt 8.5.5). Punkt 8 överensstämmer med bestämmelsen i krisberedskapsförord- ningen (punkt 6) med den ändringen att tagits bort. Nuvarande Rakel-system kan komma att ersättas med ett nytt system och det kan också finnas andra säkra och robusta radiokommu- nikationssystem som bör omfattas av bestämmelsen, därför bör inte nämnas särskilt. Punkt 9 har kompletterats på det sättet att beredskapsmyndigheterna ska informera MSB om sin övningsverk- samhet så att den kan samordnas, förutom med den övningsverk- samhet som MSB planerar, också med den övningsverksamhet som Försvarsmakten planerar (se avsnitt 8.5.3). Punkten 10 motsvarar till viss del 16 § 2 krisberedskapsförord- ningen. Punkten 11 motsvaras till viss del av 16 § 3 krisberedskaps- förordningen. Punkten 12 saknar motsvarighet i krisberedskapsför- ordningen. Se vidare avsnitt 8.5.3. Paragrafen innehåller en bestämmelse om beredskapsmyndigheter- nas rapportering. Utredningens överväganden finns i avsnitt 8.5.6. Av bestämmelsens första stycke framgår att beredskapsmyndig- heter under höjd beredskap eller när en situation som avses i 7 § andra stycket uppstår, ska hålla regeringen informerad om händelse- utvecklingen, tillståndet, den förväntade utvecklingen och tillgäng- liga resurser inom respektive ansvarsområde samt om vidtagna och planerade åtgärder. Bestämmelsen motsvaras av 13 § och 18 § kris- beredskaps-förordningen. I andra stycket anges att under höjd beredskap ska länsstyrelserna rapportera till den länsstyrelse som är civilområdeschef som därefter ska rapportera till regeringen. Tredje stycket innehåller information om att när beredskapen höjts ska beredskapsmyndigheterna enligt 8 § förordningen (2015:1053) om totalförsvar och höjd beredskap lämna underlag till Försvars- makten. Paragrafen motsvarar helt bestämmelsen i 11 § krisberedskapsför- ordningen. Av bestämmelsen framgår att MSB vid behov ska lämna förslag till på förändringar av vilka myndigheter som ska ha en tjänsteman i beredskap med uppgift att initiera och samordna det inledande arbetet för att upptäcka, verifiera, larma och informera vid allvarliga kriser. Paragrafen motsvarar helt bestämmelsen i 12 § krisberedskapsför- ordningen. Myndigheten för samhällsskydd och beredskap ska vid behov till lämna förslag på förändringar av vilka myndig- heter som ska ha förmåga att vid en kris, som berör myndigheternas egna ansvarsområden eller medför behov av samverkan med annan myndighet, omgående kunna upprätta en ledningsfunktion. Beredskapssektorer, sektorsansvariga myndigheter och särskilda beredskapsområden Paragrafen innehåller en bestämmelse om beredskapssektorer och särskilda beredskapsområden. Utredningens överväganden finns i avsnitt 8.6. Angående indelningen av myndigheter i beredskapssek- torer och särskilda beredskapsområden, se kapitel 7. I första stycket anges att för att samordna planering, åtgärder och tydliggöra ansvar för beredskapsförberedelserna i fred samt för att samordna verksamheten under fredstida krissituationer och vid höjd beredskap ska beredskapsmyndigheternas arbete ske i beredskaps- sektorer eller i särskilda beredskapsområden. I andra stycket anges att indelningen i beredskapssektorerna fram- går av bilagan till beredskapsförordning. Paragrafen innehåller bestämmelser om sektorsansvariga myndig- heter. Utredningens överväganden finns i avsnitt 8.7. I första stycket anges att för de beredskapssektor som anges i bila- gan ska en utpekad myndighet vara ansvarig för samordningen inom beredskapssektorn (sektorsansvarig myndighet för beredskapssek- torn). I andra stycket anges att det av bilagan till förordningen fram- går vilka myndigheter som har ett sådant ansvar för respektive be- redskapssektor. Utredningens utgångspunkt är att de sektorsansva- riga myndigheterna, när inte annat anges i speciallagstiftning, ska ha ett mandat att samordna verksamhet inom beredskapssektorn, såväl i fred som under höjd beredskap. De sektorsansvariga myndighe- terna ska inte ta över ansvar från de övriga myndigheterna inom sek- torn. I stället ska de sektorsansvariga myndigheterna ha en pådri- vande roll och ansvara för att ta de initiativ som krävs för att hålla samman planering och förberedelser i fred. Under höjd beredskap ska de sektorsansvariga myndigheterna ha mandat att meddela föreskrifter gentemot de andra myndigheterna inom beredskapssektorn när det gäller prioriteringar och omfördelningar av resurser (se vidare 28 §). I tredje stycket anges att de sektorsansvariga myndigheterna ska samverka med MSB i frågor som gäller sammanhängande planering, rapportering och åtgärder som övning och utbildning. De ska också utveckla ett strukturerat samarbete med de länsstyrelser som är ci- vilområdeschefer. Sektorsansvariga myndigheters ansvar för planering och förberedelser Paragrafen innehåller bestämmelser om de sektorsansvariga myndig- heternas uppgifter när det gäller planering och förberedelser. Utred- ningens överväganden finns i avsnitt 8.7.1. För att arbetet i beredskapssektorerna ska bli framgångsrikt måste de övriga myndigheter som ingår i beredskapssektorn bidra till arbe- tet med planeringen och förberedelser utifrån sin verksamhet och Utredningens avsikt är inte att det ansvar som läggs på de sektorsansvariga myndigheterna fråntar ansvar från de övriga myndigheterna som ingår i beredskapssektorn. Av bestämmelsen framgår att de sektorsansvariga myndigheterna för respektive beredskapssektor ska ansvara för samordning och in- riktning av planering och förberedelser av verksamheten inom be- redskapssektorn för civilt försvar och krisberedskap. Myndigheterna ska särskilt (1) ansvara för att uppgifter och roller tydliggörs för ak- törer inom beredskapssektorn på central, regional och i förekom- mande fall lokal nivå. De sektorsansvariga myndigheterna ska även (2)ansvara för att det bedrivs ett arbete med sammanhängande pla- nering för fredstida krissituationer och höjd beredskap samt verka för att det finns förmåga att hantera uppgifterna inom beredskaps- sektorn såväl under fredstida krissituationer som vid höjd beredskap. Denna uppgift omfattar att hålla samman arbetet med områdesvisa programplaner och förmågor samt att till regeringen eller den myn- dighet som regeringen beslutar, lämna förslag med konsekvensana- lyser på prioriteringar mellan beredskapsåtgärder inom beredskaps- sektorn. De sektorsansvariga myndigheterna ska också (3) ansvara för att lämna förslag till regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer, på prioriteringar mellan beredskapsåtgärder inom bered- skapssektorn. Detta innebär att de sektorsansvariga myndigheterna ska ha förmåga att hålla samman utvecklingsarbetet inom bered- skapssektorn. De beredskapssektoransvariga myndigheterna ska också (4)besluta om inriktningen för arbetet samt följa upp beredskaps- förberedelser och åtgärder inom beredskapssektorn. De sektorsan- svariga myndigheterna ska därmed, utifrån regeringens övergripande beslut om inriktning och med kompletteringar från MSB, verka för att de övergripande besluten omsätts till konkreta beredskapsåtgär- der inom beredskapssektorn. I de sektorsansvariga myndigheternas ansvar ingår också att (5) ansvara för att det finns en planering för verksamheten under höjd beredskap inom beredskapssektorn och att denna är samordnad med andra beredskapssektorer och med För- svarsmakten. Det ankommer därmed på den sektorsansvariga myn- digheten att ta de initiativ som krävs för att driva på arbetet med nödvändiga förberedelser för den praktiska verksamheten som ska be- drivas under höjd beredskap. De sektorsansvariga myndigheterna ska också (6) verka för att nödvändiga avtal med näringsliv samt överens- kommelser med andra myndigheter upprättas och att (7) ansvara för att utveckla och vidmakthålla strukturer för samverkan med närings- livet om detta är relevant för beredskapssektorn. I de sektorsansvariga myndigheternas uppgifter ingår också (8) att planera för att kunna ge- nomföra de uppgifter som de sektorsansvariga myndigheterna ska ha vid fredstida krissituationer och under höjd beredskap, se 27–29 §§. De sektorsansvariga myndigheternas uppgifter under höjd beredskap Paragrafen innehåller en bestämmelse om de sektorsansvariga myn- digheternas uppgifter under höjd beredskap. Utredningens övervä- ganden finns i avsnitt 8.7.2. De sektorsansvariga myndigheterna har ett särskilt ansvar även under höjd beredskap. I de fall där det finns stöd i författning ska även företag och organisationer delta i arbetet under höjd beredskap. Under höjd beredskap ska den sektorsansvariga myndigheten (1) konkretisera regeringens övergripande inriktning genom att besluta om kompletterande riktlinjer för beredskapssektorn. Med detta me- nas att den sektorsansvariga myndigheten ska omsätta och bryta ned regeringens inriktning så verksamheten i beredskapssektorn sam- ordnas och bidrar till största möjliga försvarseffekt. Den sektorsan- svariga myndigheten ska också under höjd beredskap (2) ansvara för att beredskapssektorns verksamhet samordnas med andra aktörer, de länsstyrelser som är civilområdeschefer och med Försvarsmakten för att uppnå största möjliga försvarseffekt. Detta innebär att de sek- torsansvariga myndigheterna, genom att använda förberedda meto- der, strukturer och processer ska se till att beredskapssektorn sam- verkar med andra för att uppnå samordning. Under höjd beredskap ska den sektorsansvariga myndigheten (3) ha förmåga att hålla reger- ingen, eller den myndighet som regeringen beslutar, informerad om händelseutvecklingen, tillståndet och den förväntade utvecklingen inom beredskapssektorn samt om vilka åtgärder som vidtagits eller planeras. Paragrafen innehåller en bestämmelse som ger sektorsansvariga myndigheter möjligt att meddela föreskrifter under höjd beredskap. Utredningens överväganden finns i avsnitt 5.5 och 8.7.2. Enligt bestämmelsen får de sektorsansvariga myndigheter under höjd beredskap meddela de föreskrifter som behövs om verksam- heten hos andra statliga myndigheter inom beredskapssektorn vad gäller prioritering och fördelning av resurser. Föreskrifterna ska gälla faktiskt handlande och får inte avse myndighetsutövning eller tillämpning av lag. Utredningens avsikt med bestämmelsen är att den sektorsansvariga myndigheten härigenom ska ges en möjlighet att, om omständigheterna så kräver, kunna genomföra de åtgärder som behövs för att möta de risker och skadeverkningar som höjd bered- skap innebär. Exempel på sådana föreskrifter kan vara föreskrifter om att en myndighets personal ska bistå en annan myndighet vid genomförande av en åtgärd. Utredningen konstaterar att det kan finnas en risk för att före- skrifter under höjd beredskap kan komma i konflikt med varandra. Några myndigheter ingår i mer än en sektor och kan på så sätt träffas av olika föreskrifter från sektorsansvariga myndigheter. Vidare inne- bär utredningens förslag till förordning om de länsstyrelser som är civilområdeschefer att även civilområdeschefer ska ha möjlighet att meddela föreskrifter om verksamheten när det gäller de länsstyrelser som finns inom civilområdet. Vid en sådan konflikt bör myndig- heten i första hand vända sig till regeringen med frågan vilken före- skrift man bör följa. Om detta inte är möjligt, t.ex. för att det inte går att ta kontakt med , så bör myndigheten göra en egen bedömning och följa den föreskrift som ger störst försvars- effekt. De sektorsansvariga myndigheternas uppgifter vid fredstida krissituationer Paragrafen innehåller en bestämmelse om sektorsansvariga myndig- heters uppgifter vid fredstida krissituationer. Utredningens övervä- ganden finns i avsnitt 8.7.3. De sektorsansvariga myndigheternas uppgifter under fredstida krissituationer handlar om att se till att krishanteringen blir effektiv och samordnad inom beredskapssektorn. Av kap. 12 framgår vilket stöd som myndigheterna kan förvänta sig från MSB under krissitua- tioner. Även om ordinarie rutiner för samordning, beslut och prio- ritering kan användas, kommer den sektor som drabbas av en kris att behöva tydlig samordning och i vissa fall ett snabbare beslutsfattande. Av bestämmelsen framgår vilka åtgärder en sektorsansvarig myn- dighet ska vidta i en situation som avses i 7 § andra stycket, dvs vid händelser som kännetecknas av att de avviker från det normala och är svåra att förutse, drabbar många människor och stora delar av samhället, hotar grundläggande värden, innebär en allvarlig störning eller en överhängande risk för en allvarlig störning av viktiga sam- hällsfunktioner, inte kan hanteras enskilt av ordinarie organisation och kräver samordnande och skyndsamma åtgärder från flera aktö- rer. Vid sådana situationer ska den sektorsansvariga myndigheten (1)ta initiativ till de åtgärder som behövs för att sektorn ska kunna hantera uppkomna krissituationer och dess konsekvenser. I detta ingår att den sektorsansvariga myndigheten, förutom att samordna verk- samheten inom sektorn, även ska bidra till att samordning uppnås med andra beredskapssektorer för att på så sätt se till att konsekven- serna av det inträffade blir så små som möjligt. Den sektorsansvariga myndigheten ska också (2) företräda beredskapssektorn kring behov och omfattning av stöd från MSB, och (3) ha förmåga att vid behov hålla regeringen informerad om händelseutvecklingen, tillståndet och den förväntade utvecklingen inom beredskapssektorns sakområde samt om vidtagna och planerade åtgärder. Paragrafen innehåller verkställighetsföreskrifter. Utredningens över- väganden finns i avsnitten som gäller det föreskrifterna avser. MSB får (1) meddela de ytterligare föreskrifter som behövs för verkställigheten av bestämmelsen om risk- och sårbarhetsanalyser enligt 7 §. Denna bestämmelse motsvaras av 21 § 1 krisberedskaps- förordningen. MSB får (2) vidare meddela de ytterligare föreskrifter som behövs för verkställigheten av bestämmelsen om risk- och sår- barhetsbedömning och om när sådana ska lämnas. Sådana föreskrifter kan MSB meddela när det gäller risk- och sårbarhetsbedöm- ningar. Däremot kan MSB inte meddela föreskrifter om när så- dana bedömningar ska lämnas. Enligt 8 § krisberedskapsförordningen ska sådana bedömningar lämnas senast vid utgången av oktober må- nad varje jämnt årtal. Bakgrunden till att utredningen anser att även detta ska omfattas av MSB:s föreskriftsrätt är att man då kan anpassa detta i tiden och på så sätt samordna detta med annat arbete som gäller totalförsvaret inom (se avsnitt 8.4.2 och 8.5.1). MSB får vidare (3) meddela de ytterligare föreskrifter som behövs för verkställighet av bestämmelserna om planering och förberedelser inför höjd beredskap (11–13 §§). MSB ska emellertid inte ha sådan föreskriftsrätt när det gäller , Försvarets materiel- verk, , , och Försvarshögskolan. innehåller för- ordningen (2015:1053) motsvarande bestämmelser. Utredningens för- slag innebär att dessa flyttas till beredskapsförordningen. MSB har motsvarande föreskriftsrätt enligt 19 § förordningen om total- försvar och höjd beredskap. Se vidare avsnitt 8.4.4. MSB får vidare (4 och 5), på samma sätt som gäller enligt krisbe- redskapsförordningen, meddela de ytterligare föreskrifter som be- hövs för verkställigheten av bestämmelserna om informationssäker- het. Nämnda föreskriftsrätt motsvarar den som MSB har enligt 21 § 2 och 4. MSB får också (6) meddela de ytterligare föreskrifter som behövs i fråga om verkställigheten av bestämmelserna om beredskapsmyn- digheternas arbete inför och vid höjd beredskap enligt 19 § och 20 § 10-12. MSB har motsvarande föreskriftsrätt enligt 21 § 3 krisberedskapsförordningen. Vidare ska MSB få (7) meddela de ytterligare föreskrifter som be- hövs för verkställighet av bestämmelsen om rapportering i 21 § första stycket förutom i fråga om . Denna föreskriftsrätt motsvarar delvis den som MSB har enligt 21 § 3 som gäller be- stämmelsen om att bevakningsansvariga myndigheter vid höjd bered- skap ska hålla regeringen informerad om händelseutvecklingen, tillståndet och den förväntade utvecklingen inom respektive ansvars- område samt om vidtagna och planerade åtgärder. Utredningen före- slår att föreskriftsrätten även ska omfatta fredstida krissituationer. Utredningens överväganden finns i avsnitt 8.5.6. Av bilagan till förordningen framgår vilka myndigheter som är be- redskapsmyndigheter, beredskapssektorer och sektorsansvariga myn- digheter. Förordningen föreslås träda i kraft den 0000 förutom när det gäller ändringen i 3 § första stycket. upphör förordningen (2015:1052) om krisberedskap och bevakningsansvariga myndighe- ters åtgärder vid höjd beredskap att gälla. Förslaget som gäller änd- ring i 3 § första stycket föreslås träda i kraft . 17.4Förslaget till förordning om länsstyrelser som är civilområdeschefer Civilområdeschef, civilområden och beredskapskansli Paragrafen anger förordningens innehåll. Av bestämmelsen framgår att förordningen innehåller bestämmelser om civilområdesansvariga länsstyrelser, nedan benämnda civilområdeschefer, och deras uppgif- ter inom civilområdena när det gäller att verka för samordning av krisberedskapen samt uppgifter inför och under höjd beredskap. Paragrafen innehåller en indelning av i civilområden. Utred- ningens överväganden finns i avsnitt 10.1. I bestämmelsen anges att för samordning och ledning inom civilt försvar regionalt indelas i sex civilområden. Respektive civil- områdes benämning, omfattning och beteckning anges i bilagan till förordningen. Den indelning som utredningen föreslår följer i huvudsak de geo- grafiska gränser som motsvarar hälso- och sjukvårdens samverkans- regioner. Paragrafen innehåller information om vilka länsstyrelser som är civil- områdeschefer. Utredningens överväganden finns i avsnitt 10.2 och 10.3. I första stycket anges att länsstyrelserna i , län, , , och län enligt 4 a § förordning (2017:868) med länsstyrelseinstruk- tion ska vara civilområdeschefer. Av andra stycket framgår att landshövdingen i de aktuella länen leder arbetet och ska stödjas av ett beredskapskansli som ska vara en egen organisatorisk enhet inom . Kansliet ska ledas av en kanslichef och vara direkt underställt landshövdingen. Paragrafen ger information om vilka författningar som innehåller fö- reskrifter om civilområdeschefens befogenheter. I första stycket anges att föreskrifter om civilområdeschefernas be- fogenheter i vissa fall när förbindelsen har avbrutits med regeringen finns i lagen (1988:97) om förfarandet hos kommunerna, förvaltnings- myndigheterna och domstolarna under krig eller krigsfara m.m. och i förordningen (1988:1215) om förfarandet hos kommunerna, förvalt- ningsmyndigheterna och domstolarna under krig eller krigsfara m.m. I andra stycket anges att i sådana fall ska civilområdeschefen själv- ständigt genomföra de åtgärder som behövs för den civila försvars- verksamheten och till stöd för det militära försvaret. I denna del mot- svarar bestämmelsen med information den bestämmelse som finns i 9 § förordningen (2017:870) om länsstyrelsernas funktion. I tredje stycket anges att civilområdeschefen även har uppgifter och befogenheter som framgår av –Förordningen (2003:789) om skydd mot olyckor, och –förordning om kommuners och regioners beredskap. I paragrafen anges att civilområdeschefen ska ha ett geografiskt om- rådesansvar för sitt civilområde när det gäller civilt försvar. Ansvaret ska avse planering och förberedelser för civilt försvar samt uppgifter under höjd beredskap. Utredningens överväganden finns i avsnitt 10.4.1. Förslaget att inrätta en högre regional ledning innebär att en ny geografisk nivå återinförs. Utredningens förslag motsvarar i vissa delar den tidigare civilbefälhavaren (se kapitel 9). Utifrån de uppgifter som utredningen föreslår för civilområdescheferna, bör dessa ha ett geografiskt områ- desansvar när det gäller planering och förberedelse för civilt försvar samt uppgifter under höjd beredskap. Civilområdeschefen har vissa uppgifter även när det gäller krisberedskap, men här ligger det geo- grafiska områdesansvaret kvar på länsstyrelserna. I paragrafen anges att civilområdeschefen inom civilområdet ska verka för samordning (länsöverskridande) av länsstyrelsernas plane- ring och förberedelser för fredstida krissituationer. Utredningens överväganden finns i avsnitt 10.4.5. Utredningen bedömer att det finns rationella skäl för länsstyrelser att samarbeta när det gäller gemensamma utvecklingsfrågor och frågor som rör läns- överskridande perspektiv. Även om utredningens förslag att införa en högre regional ledning innebär att den högre regionala ledningen i första hand ska hantera frågor om civilt försvar, så kan civilområdes- chefen också utgöra en gemensam funktion för stöd till länsstyrel- sernas hantering av en kris. I paragrafen anges att vid fredstida krissituationer som berör flera län inom civilområdet ska civilområdeschefen ha förmåga att utgöra en gemensam funktion för stöd till länsstyrelsernas hantering av krisen. Utredningens överväganden finns i avsnitt 10.4.4. Länsstyrelser- nas har tidigare samordnat såväl planering som hantering av läns- överskridande kriser, bl.a. under skogsbränderna 2018 då Länssty- relsen i tog en samordnande roll för personalförsörjning till de drabbade länen i . Under coronapandemin finns en motsvarande samordningsfunktion. Utredningens förslag innebär att länsstyrelserna själva bör utveckla civilområdeschefens beredskaps- kansli till en gemensam funktion för stöd till länsstyrelsernas hanter- ing av kriser (samordningskansli). Funktionen kan aktiveras antingen vid nationella kriser då behovet av samordning är stort, vid läns- överskridande kriser eller då en enskild länsstyrelse begär att den gemensamma funktionen ska aktiveras. Även en civilområdeschef ska enskilt kunna aktivera funktionen. I de fall krisen är nationell ska det vara möjligt för länsstyrelserna att utse en civilområdeschef med beredskapskansli som sammanhållande om detta är det mest lämp- liga. Utredningen bedömer att det i första hand bör vara länsstyrel- sernas sak att besluta om en sådan samordning, men om det finns ett behov kan regeringen ytterst fatta beslut i frågan. Planering och förberedelser för höjd beredskap Paragrafen innehåller en bestämmelse om civilområdens uppgifter när det gäller planering och förberedelser för höjd beredskap. Ut- redningens överväganden finns i avsnitt 10.4.2. I bestämmelsen anges att civilområdeschefen inom civilområdet ska (1) verka för att totalförsvaret inom civilområdet under höjd be- redskap får en enhetlig inriktning. Utredningen bedömer att detta är målet för och syftet med civilområdeschefens arbete när det gäller den planering och de förberedelser som genomförs i fredstid men som gäller höjd beredskap.