sou · H8B383 · 2021-01-01 00:00:00 — har vattendirektivets icke-försämringskrav införlivats genom 5 kap. 4 § . angav regeringen att rimlig- hetsavvägningen enligt 2 kap. 7 § inte får resultera i lägre krav än vad som följer av 5 kap. 4 §.260 Svenskt Vatten har påtalat att kombinationen av icke-försäm- ringskravet tillsammans med begränsningarna i rimlighetsavvägningen medför att den kommunala avloppsreningen kan innebära ökade utsläpp av näringsämnen och resultera i ett sämre miljötill- stånd i vatten och hav. En viktig orsaksfaktor är den snabba befolk- ningsökningen. Reningsverken behöver förnyade tillstånd när antalet anslut- ningar ökar. använder , enligt Svenskt Vatten, bästa möjliga teknik för avloppsrening och reningsverken har reningskrav långt över kraven enligt EU:s avloppsdirektiv. Möjligheten att öka reningsnivåerna är därför mycket begränsade. 258EU-domstolens förhandsavgörande i mål C-461/13. 259Mark- och mål M 5186–17. 2017/18:243. Ingen gödning till havet svårt att få förnyade tillstånd med hänvisning till icke-försäm- ringskravet. Resultatet blir att nya anslutningar till befintliga renings- verk inte kan genomföras. Detta kan medföra att avloppsvatten kan behöva flyttas till en annan vattenförekomst där utsläppet kan spä- das ut. Ett sådant ärende är under behandling i kommun.261 Svenskt Vatten ser en risk att vattenförekomster som tidigare helt förskonats från avloppsutsläpp kan bli recipienter. En annan effekt är att mindre och äldre reningsverk fortsätter i drift med befintliga äldre tillstånd i stället för att avloppsvattnet förs över till hög- teknologiska effektiva reningsverk som t.ex. från kranskommuner till i Stockholm.262 Svenskt Vatten lyfter fram att vattendirektivet och avloppsdirek- tivet har motverkande syften här. Avloppsdirektivet ställer krav på att avloppsvatten från tät bebyggelse ska genomgå tillräcklig rening och för att göra det ska reningsverket vara tillräckligt utbyggt.263 Kravet ”tillräcklig rening” innebär att vattendirektivets krav på vattenkvalitet ska uppfyllas, vilket i sin tur förutsätter att reningsverket tillåts. Miljömålsberedningen menar att det är viktigt att vattendirek- tivets krav på icke-försämring efterlevs. ser Miljömåls- beredningen bekymrat på indikationerna att icke-försämringskravet enligt 5 kap. 4 § , i praktiken kan bidra till ett försämrat tillstånd i vatten och hav genom att utsläpp tillåts, men i andra vattenförekomster eller i utspädd form. Det kan också vara proble- matiskt om icke-försämringskravet lägger betydande hinder för utveckling av miljövänlig teknik som kan ersätta och därmed minska dagens utsläpp. Miljömålsberedningen föreslår därför att regeringen genomför en noggrann analys av potentiella och långsiktiga negativa effekter på miljötillståndet i vatten och hav av icke-försämringskravet i 5 kap. 4 § . 261Miljöprövningsdelegationen i , Underrättelse till , dnr 551-17014-2018. 262Kommunikation med Svenskt Vatten. 263Artikel 7, 2.9 och 10. Ingen gödning till havet Miljömålsberedningen lämnar inte några förslag om utökade reningskrav på kväve och fosfor i kommunala VA-anläggningar Miljömålsberedningen lämnar inte några förslag om utökade ut- släppskrav för fosfor och kväve från kommunala avloppsreningsverk. Avloppsdirektivet kräver reduktion av fosfor eller en utsläppshalt på /l (för tätorter för fler än 100 000 personekvi- valenter) eller på /l (för tätorter mellan 10 000–100 000 per- sonekvivalenter) och det saknas krav för mindre tätorter. Svenska reningsverk reducerar i genomsnitt fosfor och de med bäst rening reducerar . Enligt Svenskt Vatten så kommer utvecklingen av avancerad rening av mikroföreningar som läkemedel bidra till ytterligare rening av fosfor eftersom fosfor är partikulärt bundet. Miljömålsberedningen anser att i det fall avlopps- direktivet öppnas för revidering så bör regeringen verka för att ut- släppskraven för fosfor kraftigt ska skärpas i områden som är käns- liga för fosfor (exempelvis ). Det finns inga generella krav på kväverening norr om , men andra recipienthänsyn kan medföra krav på rening i enskilda fall. Enligt Svenskt Vatten är den genomsnittliga reningen av kväve . Kväverening är en biologisk process som är mycket energikrävande i kalla förhållanden. Under har det pågått två överträdelseärenden mot med anledning av bristande genomförande av avloppsdirektivet bl.a. med hänsyn till kväverening. Ett ärende lades ner , men det andra drivs vidare till . En principfråga i stämningsansökan rör naturlig kväverening i sjöar som en del av reningsprocessen. Kommis- sionen kritiserar sättet som tillgodoräknar sig sådan rening. Miljömålsberedningen anser att ett avgörande om imple- mentering av avloppsdirektivet behöver ha meddelats innan det är lämpligt att lägga ytterligare förslag rörande kväverening från kom- munala VA-anläggningar. Ingen gödning till havet Minimera spill av fosfor till vatten vid lastning och lossningi hamnar –att regeringen ska verka inom Helcom för att det tas fram och beslutas om en Helcom-rekommendation för att minska spill av gödselmedel i vatten vid lastning och lossning. Miljömålsberedningen bedömer att krav på användande av spillskydd vid lastning och lossning av gödselmedel i hamnar är en enkel och kostnadseffektiv åtgärd för att minska lokal övergödningspåverkan. Miljömålsberedningen bedömer att frågan är av relevans för alla ham- nar runt där större mängder gödsel lastas och lossas och att frågan om krav på spillskydd lämpligen drivs inom Helcom med målsättningen att få beslut om en rekommendation. Coalition Clean Baltic har översiktligt undersökt problemets om- fattning.264 Ett lågt estimerat spill på av gödselmedlet, medför en förlust på 16,7 tusen ton gödselmedel rakt i havet. Race for the Baltic genomför ett projekt i svenska hamnar och bistår även med bidrag till spillskydd. Projektet har fått positivt mot- tagande i svenska hamnar, men organisationen upplever att det är svårare att få tillgång till att bedriva motsvarande projekt i andra Östersjöländer.265 14.18.5Minska effekterna av övergödning och snabba på återhämtningstakten Även om omfattande åtgärder införs på land så kommer det fortsatt vara ett läckage av fosfor och kväve till kustvattenområdet, både från verksamheter, fosfordepåer i marken och från internbelastning. Miljö- målsberedningen bedömer därför att styrmedel och åtgärder, särskilt i kustområdena, som kan bidra till ekosystemens återhämtning och stärka resiliensen behöver genomföras. Effekter av klimatförändringar kommer sannolikt att få stor påverkan på kustekosystem som även i stor grad påverkas av övergödning och försämrade fiskbestånd, t.ex. 264Coalition Clean Baltic 2017, Potential sources of nutrient inputs: Baltic Sea part handling fertilizers. 265Fanny , Race for the Baltic, e-post . Ingen gödning till havet ålgräsängar, kransalger och blåstångsbälten. Bedömningen är därför att det är särskilt angeläget att genomföra betydande insatser för att stärka förvaltningen i kustvattenområdet, men även där möjligt i ut- sjöområden. Åtgärder inom fiskförvaltningen som kan lindra effekter av övergödning Ovan redogör Miljömålsberedningen för de sammanställda forsk- ningsresultaten som visar att förvaltningen av fisk kan utgöra ett viktigt komplement till näringsreduktion för att minska effekterna av övergödningen på arter och livsmiljöer längs kusterna. Förslag som berör förvaltning av fisk finns samlade i kapitlet om Förvaltning av fisk en del av havsmiljöförvaltningen. Åtgärder för att stärka rovfiskbestånd kan påtagligt motverka effekterna av övergödning på arter och livsmiljöer i grunda vikar. Förekomsterna av rovfisk minskar inte övergödningen i sig, men för- valtningen av fiskbestånden kan vara viktig för hur ekosystemen responderar på effekterna av övergödning, dvs. den biologiska över- gödningsstatusen. Ett ökat fokus på att återfå goda rovfiskbestånd är ett steg närmare en ekosystembaserad förvaltning. Miljömålsberedningen föreslår därför att förvaltningen av fisk- bestånden utformas även med ett tydligt syfte att stärka ekosyste- mens resiliens i vattenförekomster som inte når målen för god eko- logisk status eller god miljöstatus med hänsyn till övergödning. Detta innebär även att den kustnära beståndsförvaltningen och åt- gärder för att stärka bestånden av rovfisk kan ingå som åtgärder i vattenförvaltningens och havsmiljöförvaltningens åtgärdsprogram. Exempel på åtgärder som föreslås av forskningen och som Miljö- målsberedningen bedömer som relevanta är inrättande av fiskefria områden, restaurering av lek- och uppväxtmiljöer samt utsättningar av rovfisk i områden med övergödningsproblem. Dessa åtgärder ligger helt i linje med behovet av att stärka fiskbestånden längs kusten av särskilt abborre och gädda. Åtgärderna kan medföra att beslut om var t.ex. fiskfredningsområden bör införas inte enbart behöver ta hänsyn till fiskeintressen, men även var sådana åtgärder kan ge posi- tiva ekosystemeffekter med anledning av övergödning. Miljömålsberedningen betonar att effekterna av sådana åtgärder måste följas upp och utvärderas systematiskt. Ingen gödning till havet Miljömålsberedningen noterar att både forskningen och fiskför- valtningen överlag är överens om att ökningen av spigg som vandrar in och konsumerar yngel längs är en bidragande orsak till de låga bestånden av gädda och abborre. Spiggen kan även vara en bidragande orsak till att bestånden har svårt att återhämta sig och därmed ha indirekt betydelse för effekterna av övergödning. Förslag som berör spigg finns närmare redovisade i kapitlet om förvaltning av fisk. Fiske på nya arter - reduktionsfiske i kusthavet Miljömålsberedningen ser potential i att utveckla ett hållbart fiske på ”nya” arter som t.ex. , id och mört. Uttag av fisk medför även ett uttag av fosfor och kväve som det småskaliga yrkesfisket kan få en ökad diversifiering, nya fiskemetoder utvecklas och nya arter kan komma ut på marknaden som hållbara livsmedel. Reduktionsfiske är även en vedertagen metod mot övergödning i Svenska insjöar. Projektet (se ovan) visar på både intresse från yrkesfiske samt en potential till ett hållbart fiske som bidrar till minskad över- gödning. visar projektet på utmaningar när nya fisken ska utvecklas som t.ex. rädsla att äta från , certifiering av små- skaligt fiske samt finansiering för att ställa om fisket. Innovationer och teknikutveckling kan bidra till att minska effekter av övergödning När det gäller att minska effekterna av övergödning, dvs. efter att fosfor och kväve nått kust och hav, krävs ofta innovationer och tek- nikutveckling. En möjlig åtgärd är att avlägsna näringsämnen, oftast fosfor, från vattenmassan eller bottensediment. Detta kan genom- föras genom uttag av biomassa, fastläggande av fosfor på kemisk väg eller genom att ta upp fosforhaltigt och syretärande sediment. Uttag av biomassa kan genomföras genom pågående fiske och vattenbruk, men även genom produktion av blå fånggrödor. Effek- ten av blå fånggrödor är omtvistad, särskilt i där tillväxten hos t.ex. blåmusslor är låg, men där även behovet är störst. Ingen gödning till havet målsberedningen ser det dock som viktigt att fortsatt forskning och utveckling av vattenbruk och blå fånggrödor genomförs. I många fall kan det primära syftet vara produktion av livsmedel eller andra varor från t.ex. algodling, men där rening av vatten eller upptag av när- ingsämnen kan vara en positiv bieffekt. Miljömålsberedningen ser det som angeläget att fortsätta arbetet med regelförenkling så att teknik- och innovationsföretag kan testa och utveckla metoder och produkter i och för export. Det gäller metoder och produkter som kan ersätta mindre miljö- vänliga alternativ. När det gäller fastläggande av fosfor eller upptag av fosforhaltigt och syretärande sediment, ofta kallat åtgärder för internbelastning, handlar det om storskaliga och kostsamma projekt, i synnerhet om det är åtgärder i utsjöområden. Miljömålsberedningen anser att internbelastning i vissa kustnära områden har god potential att minska effekter av övergödning. Ett exempel är Björnöfjärden där vattenkvaliteten fortfarande, efter behandling, visar signifikant bättre status.266 Här finns flera metoder framtagna men de kan behöva utvecklas vidare. När det gäller åtgärder för intern- belastning i utsjö behövs omfattande teknikutveckling och kunskap om effekter för att Miljömålsberedningen ska kunna bedöma poten- tialen och möjliga långsiktiga effekter. 266Baltic Sea 2020, 2018, Effektiva åtgärder mot övergödning – en berättelse om att återfå god ekologisk status i kustområden. För att kunna nå miljökvalitetsmålet Hav i balans samt levande kust och skärgård måste även farliga ämnens påverkan på havsmiljön och dess ekosystem beaktas. Farliga ämnens påverkan på havsmiljön och dess ekosystem är dock ett område som enligt Miljömålsberedning- ens bedömning, ännu inte har blivit tillräckligt uppmärksammat i havsmiljöpolitiken. Farliga ämnen och kemikaliefrågor kopplas inte i tillräckligt hög utsträckning ihop med havsmiljöfrågor. Miljömålsberedningen ska föreslå en strategi för förstärkt åtgärds- arbete och bevarande och hållbart nyttjande av hav och resurser. Kunskap om farliga ämnen och hur de påverkar de ekosystemen har avgörande betydelse för att förstå hur tillståndet i haven ser ut och för att vidta de åtgärder som krävs för att nå miljö- kvalitetsmålet Havs i balans samt levande kust och skärgård. Miljömålsberedningen har hämtat in två underlagsrapporter om farliga ämnen. I rapporten ”Kemikaliekontroll för hållbara hav” beskri- ver Kemikalieinspektionen varför kemikaliefrågorna är avgörande för att uppnå ett hållbart nyttjande av haven och varför det behövs samarbete och regler på nationell, EU- och global nivå.1 rapport ”En giftfri havsmiljö” beskriver problemets allvar och de viktigaste styrmedlen på kemikalieområdet.2 Detta kapitel bygger i stora delar på dessa underlagsrapporter. 1Kemikalieinspektionen 2019, Kemikaliekontroll för hållbara hav, dnr H18-05746. 2Karlsson 2020, En giftfri havsmiljö, Rapport till Miljömålsberedningen. 15.1Problemets omfattning och dess orsaker 15.1.1Miljögifter i haven är inget nytt problem Miljögifter upptäcktes i och andra miljöer , då bekämpningsmedlen DDT och PCB konstatera- des i havsörnar, sälar och andra organismer. har hundra- tals farliga ämnen upptäckts i de svenska havsmiljöerna och i män- niskor. Till dessa kemikalier hör såväl medvetet använda gifter i t.ex. båtbottenfärger, som oavsiktligt bildade dioxiner från förbränning. Även om begränsningar gör att halterna av vissa välkända farliga ämnen sjunker så är många trender inte entydigt positiva. Fortfar- ande är tillförseln av kända farliga ämnen och kontamineringen hög i alla bedömda områden i , inte minst när det gäller brome- rade flamskyddsmedel. Även tennorganiska ämnen, dioxiner, PCB, kvicksilver, kadmium, cesium-137 och högfluorerade ämnen är klart problematiska i havsmiljön. I både och upp- täcks nya miljögifter.3 15.1.2Gamla synder och förorenade sediment Många havsområden i har förorenade sediment på bottnarna. Ofta har industrier på land släppt ut dessa föroreningar i vattnet, men det kan också handla om dumpningsplatser av förorenat mate- rial.4 Föroreningarna kan vara ett hot mot både människors hälsa och miljön. I finns ungefär 300 vrak som klassats som miljöfarliga varav 30 är en akut miljöfara. Vraken kan t.ex. läcka olja och andra farliga ämnen från lasten, eller från material och funktioner på båten. Ett annat problem är skrotade fritidsbåtar som ligger övergivna på land eller i vattnet och där ägaren inte kan spåras. Efter dumpades flera hundra tusen ton kemiska och konventionella stridsmedel i havet av de allierade. Bara i Öster- sjön dumpades kemiska stridsmedel. Anvisade dump- ningsplatser var tydligt definierade på kartan, men för att spara tid hände det att den farliga lasten i stället sänktes någonstans på vägen ut till området. Även svenska Försvarsmakten har använt havet som 3Karlsson 2020, En giftfri havsmiljö, Rapport till Miljömålsberedningen. 4SVT Nyheter 2019, – mest kvicksilverförgiftade område, . dumpningsplats och i svenska havsområden finns 25 kartlagda platser där de dumpat ammunition. På bottnarna utanför pappersbruken längs finns rester av orenade utsläpp från massaindustrin, som ansamlats i så kallade fiberbankar.5 Fiberbankarna består av stora mängder träfibrer och processkemikalier. Det är än så länge oklart i vilken utsträckning fiberbankarna orsakar något större läckage av miljögifter, som exempelvis dioxiner. Ett uppmärksammat ärende som utretts är vem som bär ansvarat för att undersöka effekterna av och eventuellt sanera de cirka 13 200 tunnor med kvicksilverhaltigt avfall som dumpades mellan 1961–1964 utanför Åstön i Sundsvallsbukten.6 I det myndighetsgemensamma arbetet med fördjupad utvärder- ing av miljömålen som gjordes –2019 bedömde flera myn- digheter att förorenade sediment var ett område där åtgärder borde prioriteras för att ska kunna uppnå de vattenrelaterade miljö- kvalitetsmålen och generationsmålet. Myndigheterna konstaterade att arbetet med förorenade sediment ligger jämförelsevis långt efter arbetet med förorenade områden på land. I det senare finns det ett väletablerat arbetssätt för att inventera, undersöka och efterbehandla de områden som innebär störst risker för miljön och människors hälsa.7 15.1.3Olika källor och flöden Miljögifterna tillförs haven från olika källor och flöden. Källorna till problemen med farliga ämnen i den miljön är framför allt landbaserade. Enligt vissa bedömningar kommer omkring 80 pro- cent av föroreningarna till havsmiljöer från landbaserade källor. Flö- dena går genom reningsverk men också via luft och direkt avrinning. Bekämpningsmedel från jordbruket når haven via vind och vatten, medan många andra miljögifter från industri och förbränning sprids från avloppsrör och skorstenar, exempelvis kvicksilver. Kvicksilver kan även nå den miljön efter långväga transport och luft- 5SGU 2014, Kartläggning av fiberhaltiga sediment längs . SGU rapport 2014:16. 6Mark- och miljödomstolen, mål nr M 2927-17. 7Kemikalieinspektionen 2019, Kemikaliekontroll för hållbara hav, dnr H18-05746. Industriutsläpp står för omkring en tredjedel av påverkans- trycket av vissa kemikalier. I allt högre grad läcker farliga ämnen från konsumtionsvaror av alla möjliga slag, vilket ger en diffus spridning som är långt mer svår- kontrollerad än spridning från punktkällor. Den diffusa spridningen gäller t.ex. bromerade flamskyddsmedel och högfluorerade ämnen, men också flera läkemedel. Utsläpp påverkar närmiljön men många farliga ämnen sprids även globalt med strömmar och vindar. Åtgärder riktade mot produktion och konsumtion påverkar därför utsläppen och halterna i havsmiljön.8 15.1.4Global produktion och handel Produktionen av kemikalier ökar snabbt och den globala fördelningen av produktion och användning förändras. finns cirka 40 000– 60 000 industrikemikalier i kommersiellt bruk i världen. nästan fördubblades den globala årliga kemikalieproduk- tionen, från ungefär 1,2 till , och det finns prognoser som pekar på en ytterligare fördubbling mellan 2017 och 2030.9 har genomgått ett skifte mellan olika världsdelars del av kemikalieproduktionen. har utvecklats till den största producenten. är den största enskilda producenten med av världsproduktionen 2017. Prognosen är att dominans kommer att fortsätta öka. Även i fortsätter produktionen och användningen av kemikalier och varor som innehåller ämnen som klassificerats som hälso- och miljöfarliga. Att produktionen och konsumtionen av kemikalier sprider sig över världen med en ökande andel i utvecklingsländer, som ofta har en mindre utvecklad kemikaliekontroll, är en risk för ökade utsläpp från dessa länder. I kan det leda till att vi får in fler farliga ämnen, bl.a. genom import av varor. Kemikalier sprids till miljön i alla led av en kemisk produkts eller en varas livscykel; vid produktion, under konsumtion och som avfall. 8Karlsson 2020, En giftfri havsmiljö, rapport till Miljömålsberedningen. 9Kemikalieinspektionen 2019, Kemikaliekontroll för hållbara hav, dnr H18-05746. De skador som miljögifterna orsakar i samtliga svenska mil- jöer är allvarliga och inkluderar bl.a. försämrad fortplantnings- förmåga bland fiskar, däggdjur och fåglar. Sälar tar fortfarande skada av kvarvarande halter av PCB och dioxiner. av vissa snäckor utvecklar manliga könsorgan när de utsätts för kvarvarande nivåer av tributyltenn (TBT) från båtbottenfärg. Halterna av potentiellt gif- tiga högfluorerade ämnen från en rad varor ökar i havsmiljön och upptäcks i fisk, fågelägg och däggdjur. Även människors hälsa påverkas, bl.a. av miljögifter i fet fisk. Barn, ungdomar och kvinnor i fertil ålder i rekommenderas att inte äta fet Östersjöfisk mer än två gånger per år.10 Kostnaderna för oförsiktig eller felaktig hantering av farliga ämnen kan bli mycket stora och svåra att uppskatta. Det är t.ex. väldigt dyrt att i efterhand sanera och återställa föro- renade områden. Ett aktuellt exempel är saneringen av sedimenten i hamn. Kostnaden för denna har beräknats till . Här har industriell verksamhet släppt ut föro- reningar i hamnen . Det har rört sig om ut- släpp av bl.a. metaller och PCB. Den upplagrade mängden av metaller i sedimenten var totalt bly, kadmium, zink, arsenik, kvicksilver och koppar.11 Ett annat exempel på att hantering av miljögifter kan bli mycket dyrt är saneringen och avfallshanteringen av ämnesgruppen PCB som har beräknats kosta omkring 3,5–4,–2018.12 I denna kostnad ingick bara direkta kostna- der för saneringen, det vill säga inte kostnader för påverkan på eko- systemen. Fler exempel på samhällsekonomiska kostnader kopplade till expo- nering för farliga ämnen är de hälsoekonomiska kostnaderna till följd 10Karlsson 2020, En giftfri havsmiljö, rapport till Miljömålsberedningen. 11Kemikalieinspektionen 2019, Kemikaliekontroll för hållbara hav, dnr H18-05746. 12von Bahr, J. and , J. 2004, Cost of – the Case of PCB, TemaNord 2004:556, , . av användning av högfluorerade ämnen, vilka beräknas till 2,8–4,6 mil- jarder euro för de nordiska länderna.13 Det rör sig med andra ord om stora samhällsekonomiska kostna- der för ett fåtal farliga ämnen. För den miljön saknas dock över- lag miljöekonomiska beräkningar av miljögifters kostnader. 15.2Farliga ämnen i havsmiljön Kemiska ämnen kan ha inneboende egenskaper som orsakar effekter på organismer i havet, det vill säga de är en fara för organismerna i havsmiljön. Risken för att effekter ska uppstå beror på hur mycket av ett ämne som finns i miljön, hur länge organismerna utsätts för detta och under vilka av organismens levnadsstadier. Långlivade och bioackumulerande ämnen Särskilt bekymmersamma ämnen i havsmiljön är sådana som på grund av sina kemiska och fysikaliska egenskaper är långlivade (stabila i miljön i betydelsen att de i hög grad motstår nedbrytning), bioackumulerande (tas upp i organismer) och giftiga (kan påverka organismers hälsa och funktion negativt redan vid relativt låga doser). Sådana ämnen kallas PBT-ämnen (persistenta, bioackumulerande, toxiska). Så kallade vPvB-ämnen14 är mycket långlivade och mycket bio- ackumulerande. På grund av dessa egenskaper kan sådana ämnen före- komma länge i miljön, transporteras långväga och tas upp av organis- merna och ackumuleras i näringskedjan. Utgångspunkten är att organiska ämnen som är långlivade och bioackumulerande alltid är en potentiell risk för människors hälsa och för miljön samt att om ämnena visar sig ha negativa effekter blir bromssträckan lång innan insatta åtgärder eller begränsningar ger resultat. Ett långlivat ämne, som är bioackumulerande, kan vara tillgängligt för upptag i organismer. 13Goldenman, G., m.fl. 2019, The cost of inaction, A socioeconomic analysis of environmen- tal and health impacts linked to exposure to PFAS, TemaNord 2019:516, , . 14Very persistent and very bioacumulative. leda till förbisedda eller oförutsebara negativa effekter, även av ämnen som i olika test inte har visat sig ha giftverkan.15