sou · H9B361 · 2021-06-30 00:00:00 — Bestämmelsen om utvisningsmen är i linje med andra bestämmel- ser om s.k. sanktionskumulation (dvs. att ett brott föranleder flera sanktioner) som finns i 29 kap. 5 § . Det kan t.ex. handla om men till följd av avskedande eller uppsägning. Åklagaren har i fallen med avskedande eller uppsägning en möjlighet att begära undan- röjande av den tidigare påföljden och yrka att ny påföljd döms ut för brottet, om det visar sig att den tilltalade till följd av brottet inte drabbades av avskedande eller uppsägning (38 kap. 2 a § ). En motsvarande möjlighet finns inte i fallen med utvisningsmen. Det har inte tidigare utretts hur vanligt det är att personer som fått strafflindring med anledning av utvisning på grund av brott sedan inte kan utvisas. Som framgår ovan saknas det möjlighet att – såsom i fallen med avskedande eller uppsägning – ompröva påföljden i de fall domstolen beaktat utvisningen vid påföljdsbestämningen men utvisningsbeslutet av något skäl inte kan verkställas. När en utvisning i ett sådant fall inte kan verkställas kan det framstå som stötande eftersom det innebär att påföljden i sådana fall blir lindrigare än vad den annars skulle ha blivit. Det finns således skäl att överväga en ändring av den ordningen. En reglering får dock inte inskränka möj- ligheten för den enskilde att åberopa skyddsskäl som uppkommit under avtjänandet av fängelsestraffet. •kartlägga förekomsten av problemet med att personer har fått straff- lindring med anledning av ett beslut om utvisning på grund av brott och beslutet sedan inte har kunnat verkställas, och •utifrån kartläggningen ta ställning till om det bör införas en möj- lighet för åklagaren att återkomma med yrkande om en ny påföljd när utvisningen har beaktats i domen men utvisningsbeslutet inte har kunnat verkställas. Ett beslut om utvisning på grund av brott ska innehålla ett förbud för utlänningen att återvända till eller utan tids- begränsning (8 a kap. 8 § utlänningslagen). Enligt vad som anges i förarbetena till bestämmelsen ska ett återreseförbud normalt tids- begränsas. Återreseförbud utan tidsbegränsning bör i allmänhet med- delas endast i samband med en dom som avser särskilt allvarlig brotts- lighet eller i fråga om utlänningar som har begått mycket allvarlig brottslighet. I förarbetena framhålls också att återfallsrisken och den dömdes samhällsfarlighet ska vara avgörande när tiden för återreseförbudet bestäms, och att varaktigheten av förbudet ska be- stämmas så att tiden inte går ut kort efter det att den dömde friges från verkställigheten av fängelsestraffet (prop. 1979/80:96 s. 101 och prop. 1993/94:159 s. 25). Enligt den praxis som utvecklats bestäms längden på ett tidsbe- gränsat återreseförbud som regel med utgångspunkt i brottslighetens straffvärde, vanligen till fem, tio eller för domen. Om brottslighetens straffvärde överstiger fängelse brukar återreseförbudet som regel inte tidsbegränsas. Den nuvarande tillämpningen innebär att även relativt allvarlig brottslighet kan leda till ett förhållandevis kort återreseförbud. Den får t.ex. till följd att brott som grov våldtäkt eller grovt rån ofta inte föranleder ett återreseförbud utan tidsbegränsning, även när utlän- ningen saknar anknytning till . Likaså kan återreseförbudet bli förhållandevis kort vid upprepad brottslighet, exempelvis en om- fattande serie grova stölder. Det finns skäl att se över frågan om åter- reseförbudets längd i syfte att möjliggöra en nyanserad bedömning. •ta ställning till om bestämmelsen om återreseförbud bör ändras. Utvisning av utlänningar som begår hedersrelaterade brott eller hatbrott Att samhället reagerar kraftfullt mot alla former av hedersförtryck och hatbrott är av största vikt. Detta lyfts uttryckligen fram i januari- avtalet, där det bl.a. anges att reglerna om utvisning av icke-svenska medborgare som döms för hedersrelaterade brott och hatbrott ska skärpas och att frågan om utvisning alltid ska prövas vid sådana brott. Begreppet hatbrott är inte definierat i lag. Med hatbrott brukar dock avses brotten hets mot folkgrupp, olaga diskriminering samt andra brott där ett motiv för brottet varit att kränka en person, en folkgrupp eller en annan sådan grupp av personer på grund av ras, hudfärg, nationellt eller etniskt ursprung, trosbekännelse, sexuell lägg- ning, könsöverskridande identitet eller uttryck eller annan liknande omständighet. Hatbrott kan alltså vara allt från rasistiskt klotter till mord med hatbrottsmotiv. Det är inte heller definierat i lag vad som avses med hedersrela- terade brott, men i propositionen Ökat skydd mot hedersrelaterad brottslighet (prop. 2019/20:131) anges bl.a. att med hedersrelaterat våld och förtryck avses att människor, främst flickor och kvinnor men även pojkar och män, begränsas i sina liv och utsätts för påtryck- ningar och våld som syftar till att upprätthålla familjens kontroll över individen. Hedersrelaterat våld och förtryck är kopplat till heders- normer som bygger på starka patriarkala eller heteronormativa före- ställningar. De patriarkala föreställningarna tar sig uttryck i kontroll av flickor och kvinnor som sträcker sig från begränsningar i vardagen rörande klädsel, umgänge och rörelsefrihet till begränsningar i val av utbildning, arbete, äktenskap och äktenskapsskillnad. I sin mest extrema form kan hedersnormerna leda till allvarlig brottslighet som hot om våld och våld, inklusive dödligt sådant. I propositionen föreslås bl.a. införandet av en särskild straffskärp- ningsgrund för brott med hedersmotiv. kan förvisso det förhållandet att ett brott har begåtts med hedersmotiv beaktas inom ramen för domstolarnas straffvärdebedömning. Regeringen bedö- mer dock, i likhet med utredningen och flera remissinstanser, att det finns anledning att ytterligare tydliggöra och markera att brott med hedersmotiv ofta bör åsättas ett högre straffvärde än annan likartad brottslighet som inte är hedersrelaterad. Den särskilda straffskärp- ningsgrunden innebär att det vid bedömningen av straffvärdet ska ses som en försvårande omständighet om ett motiv för brottet varit att bevara eller återupprätta en persons eller familjs, släkts eller annan liknande grupps heder. Vidare föreslås ett nytt brott, barnäkten- skapsbrott, som kan ge fängelse i högst . Genom det nya brottet blir det straffbart att förmå eller tillåta ett barn att ingå ett äktenskap eller en äktenskapsliknande förbindelse. Till skillnad från brottet äktenskapstvång krävs inte att det har använts något olaga tvång eller utnyttjande av offrets utsatta situation om brottet begåtts mot ett barn. Det föreslås även ett utreseförbud som ska skydda barn från att föras utomlands i syfte att ingå barnäktenskap eller att könsstym- pas. Det ska vara straffbart att föra ut ett barn ur i strid med ett utreseförbud. beslutade regeringen att ge en särskild utredare i uppdrag att bl.a. analysera och ta ställning till om det bör införas en särskild straffbestämmelse, med en egen brottsbeteckning, som ut- tryckligen tar sikte på hedersrelaterat våld och förtryck (dir. 2019:43). Uppdraget ska redovisas av . I syfte att markera att samhället ser allvarligt på hedersrelaterade brott och hatbrott ska utredarens samlade förslag i enligt uppdraget i dessa direktiv innebära en skärpning av utvisningsreglerna för denna typ av gärningar. Därför finns det skäl att överväga om den generella skärpning av utvisningsreglerna som utredaren ska föreslå är tillräcklig eller om det finns ett behov av att därutöver ytterligare skärpa utvisningsreglerna i detta avseende. Utredaren bör också få i uppdrag att lämna förslag på en reglering som innebär att frågan om utvisning alltid ska prövas i mål som handlar om hedersrelaterade brott och hatbrott. Eftersom det inte finns någon motsvarande reglering för andra typer av brott eller gärningsmotiv bör det dock beaktas att en sådan ändring kan komma att påverka regelverkets nuvarande systematik och medföra behov av följdändringar. En svårighet när det gäller att avgränsa tillämpnings- området för sådana regler ligger också i att denna typ av brottslighet kan avse brott av vitt skilda slag. Brottsligheten kan dessutom om- fatta gärningar som ligger långt under den nuvarande straffvärde- gränsen vid utvisning på grund av brott. •ta ställning till om det finns ett behov av att ytterligare skärpa ut- visningsreglerna i fråga om hedersrelaterad brottslighet och hat- brott, dvs. utöver de skärpningar av regelverket för utvisning på grund av brott som utredaren ska föreslå, och vid behov lämna förslag på en sådan reglering, och •lämna förslag på en reglering som innebär att frågan om utvisning alltid ska prövas vid hedersrelaterade brott och hatbrott. Rättssäker och effektiv verkställighet vid utvisning på grund av brott När en domstol har beslutat om utvisning på grund av brott avtjänas som regel straffet inom kriminalvården och utvisningsbeslutet verk- ställs därefter av och Kriminalvårdens nationella transportenhet. Om utvisningsbeslutet inte kan verkställas omedel- bart efter avtjänat straff finns möjlighet att ta personen i förvar om det krävs för att förbereda eller genomföra verkställigheten av utvis- ningsbeslutet och det finns en risk att utlänningen bedriver brottslig verksamhet i , avviker, håller sig undan eller på annat sätt hind- rar verkställigheten (10 kap. 1 § utlänningslagen). Av både humanitära skäl och kostnadsskäl finns anledning att på- skynda verkställighetsprocessen så att verkställighet av avlägsnande- beslut i så hög utsträckning som möjligt och med bibehållen rätts- säkerhet kan ske i omedelbar anslutning till att personen har avtjänat sitt straff. Det bör undersökas om samarbetet mellan berörda myn- digheter kan förbättras i detta avseende eller om det finns skäl att vidta andra åtgärder för att underlätta ett effektivt verkställande av utvisningsbeslut på grund av brott. •ta ställning till om åtgärder kan vidtas för att, med bibehållen rätts- säkerhet, effektivisera verkställigheten av beslut om utvisning på grund av brott, och i så fall lämna förslag på sådana åtgärder. Uppdraget att stärka skyddet mot utvisning av brottsoffer Stärkt skydd mot utvisning för den som drabbas av hedersrelaterad brottslighet Skyddet mot utvisning för den som drabbas av hedersrelaterad brotts- lighet kan förstärkas på olika sätt. Till exempel kan reglerna för fort- satt uppehållstillstånd vid s.k. brustna anknytningar ses över. Nuvarande ordning innebär, enligt 5 kap. 16 § utlänningslagen, att en utlänning som har beviljats ett tidsbegränsat uppehållstillstånd på grund av familjeanknytning får beviljas ett nytt tidsbegränsat eller permanent uppehållstillstånd på den grunden endast om förhållandet består. Av samma paragraf följer att om förhållandet har upphört får uppehålls- tillstånd ändå ges bl.a. om förhållandet har upphört främst på grund av att i förhållandet utlänningen, eller utlänningens barn, utsatts för våld eller för annan allvarlig kränkning av sin frihet eller frid. Enligt lagen (2016:752) om tillfälliga begränsningar av möjlighe- ten att få uppehållstillstånd i gäller särskilda regler i vissa fall –. Det bör övervägas om den nuvarande skyddsregeln vid brustna anknytningar i tillräcklig utsträckning täcker de situationer där an- höriga drabbas av hedersrelaterad brottslighet. Det bör i samman- hanget också övervägas om andra åtgärder behövs så att den som drabbas av hedersrelaterad brottslighet inte utvisas. •ta ställning till hur skyddet mot utvisning av den som drabbats av hedersrelaterad brottslighet kan förstärkas, så att den som drabbas inte utvisas i sådana fall, och •lämna förslag på nödvändiga författningsändringar. Ansökan om uppehållstillstånd för betänketid för offer för människohandel Av 5 kap. 15 § första stycket utlänningslagen framgår bland annat att på ansökan av förundersökningsledaren ska att tidsbegränsat uppe- hållstillstånd ges till en utlänning som vistas här, om det behövs för att förundersökning eller huvudförhandling i brottmål ska kunna genomföras. Ett tillfälligt uppehållstillstånd kan ges ett utländskt brottsoffer eller vittne som vill ha betänketid för att återhämta sig och för att kunna ta ställning till om han eller hon vill samarbeta med brottsutredande myndigheter. (5 kap. 15 § andra stycket utlännings- lagen). En förutsättning för att betänketid ska kunna ges är bl.a. att det behövs för att förundersökning eller huvudförhandling i brott- mål ska kunna genomföras. En ansökan om betänketid ska göras hos av en förundersökningsledare. Bestämmelsen om betänketid infördes vid genomförandet av direktivet om offer för människohandel (rådets direktiv /81/EG av om uppehållstillstånd till tredjelandsmedborgare som har fallit offer för människohandel eller som har fått hjälp till olaglig invandring och vilka samarbetar med de behöriga myndighe- terna) efter förslag i propositionen om genomförande av EG-direktivet om offer för människohandel (prop. 2006/07:53 s. 29). En bestäm- melse om betänketid för offer för människohandel finns även i Europa- rådets konvention om bekämpande av människohandel (CETS 197) (jfr prop. 2009/10:152 s. 40). expertgrupp (Group of Experts on Action against Trafficking in Human Beings), som granskar genomförandet av konventionen, har rekommenderat att bl.a. vidta åtgärder så att betänketiden inte är beroende av samarbete med brottsutre- dande myndigheter. Regeringen bedömer att uppfyller kraven på betänketid i direktivet och konventionen. Förebyggande och bekämpande av män- niskohandel är dock en högt prioriterad fråga för . Det är angeläget att offer för människohandel här i landet erbjuds nödvändigt stöd för att kunna återhämta sig och återgå till ett nor- malt liv. En återhämtningsperiod kan också vara nödvändig för att offer för människohandel ska kunna och vilja delta i förundersök- ning och rättegång. Det bör mot denna bakgrund analyseras om det finns skäl att stärka skyddet för offer för människohandel när det gäller möjlig- heten till betänketid. Det behövs en bedömning av om ordningen att endast förundersökningsledare kan ansöka om betänketid i prakti- ken innebär en begränsning eftersom en person som behöver för att kunna ta ställning till om denne vill samarbeta med brottsutre- dande myndigheter måste ha kontakt med dessa för att få betänketid. Eftersom betänketiden endast är avsedd för brottsoffer är det nödvändigt att också analysera risker med att ha en annan ordning än att enbart förundersökningsledare ansöker om betänketid. Om utredaren bedömer att det finns behov bör utredaren föreslå om någon ytterligare myndighetsaktör bör kunna ansöka om betänketid och vad som ska ligga till grund för deras bedömning av om en an- sökan bör göras eller inte. •ta ställning till om ytterligare myndighetsaktörer ska kunna an- söka om uppehållstillstånd för betänketid för offer för människo- handel och i så fall vilken eller vilka, samt vad som ska ligga till grund för deras bedömning, och •lämna förslag på nödvändiga författningsändringar. Uppdraget att se över reglerna om att neka och återkalla uppehållstillstånd med anledning av brott En översyn av reglerna för att neka uppehållstillstånd med anledning av brott I direktiven till den parlamentariskt sammansatta kommittén om den framtida svenska migrationspolitiken anges att en särskild utredare ska se över reglerna för att neka uppehållstillstånd med anledning av brott. Vid prövningen av en ansökan om uppehållstillstånd ska det, som regel, särskilt beaktas om den sökande gjort sig skyldig till brotts- lighet eller brottslighet i förening med annan misskötsamhet (5 kap. 17 § första stycket utlänningslagen). I förarbetena till bestämmelsen anges bl.a. att för att neka uppehållstillstånd på denna grund förut- sätts av rättssäkerhetsskäl att det finns en lagakraftvunnen dom som avser ett fängelsestraff av inte allt för kort varaktighet. Vid bedöm- ningen ska hänsyn tas till straffets längd och gärningens art. När det finns uppgifter om brottslighet i ett annat land måste hänsyn också tas till att straffmätningen för samma brott kan skilja sig högst avse- värt mellan olika länder. Bedömningen bör då göras med utgångs- punkt i vilket straff som sannolikt skulle ha utdömts i (prop. 2004/05:170 s. 202). Som en följd av bl.a. och internationella konventioner har det, för vissa typer av uppehållstillstånd, införts särskilda regler för att neka tillstånd i de fall sökanden begått brott. Det gäller t.ex. för uppehållstillstånd på grund av skyddsbehov, vidarebosättning eller anknytning till en person som är bosatt i landet samt för s.k. EU- blåkort, ICT-tillstånd och tillstånd för säsongsanställning. Det är viktigt att det finns förutsättningar att avslå en ansökan om uppehållstillstånd i de fall sökanden har gjort sig skyldig till sådan brottslighet att han eller hon inte bör få bosätta sig i . Det finns skäl att göra en kartläggning av de nuvarande möjligheterna att neka ett tillstånd på grund av sökandens brottslighet och utifrån kart- läggningen bedöma om det – med beaktande av och inter- nationell rätt – finns skäl att ändra på regelverket. Utöver de rättsliga förutsättningarna för att neka uppehållstillstånd kan det också handla om t.ex. förbättrade möjligheter för myndigheterna att kontrollera om det finns grund att neka uppehållstillstånd på grund av brotts- lighet begången i andra länder. •göra en översyn av hur bestämmelserna om att neka uppehålls- tillstånd med anledning av brott tillämpas och utifrån denna ta ställning till om regelverket är ändamålsenligt utformat, och •lämna förslag på nödvändiga författningsändringar. En översyn av reglerna om att återkalla uppehållstillstånd med anledning av brott I direktiven till den parlamentariskt sammansatta kommittén om den framtida svenska migrationspolitiken anges att en särskild ut- redare ska se över reglerna för att återkalla uppehållstillstånd med anledning av brott. Frågan om utvisning av en utlänning som döms för brott i handläggs inom ramen för brottmålsprocessen. Ett sådant beslut om utvisning innebär att de eventuella uppehålls- och arbetstillstånd som tidigare beviljats utlänningen förfaller. Något särskilt beslut om åter- kallelse av uppehållstillstånd behövs alltså inte i dessa fall. Det kan dock finnas tillfällen när en utlänning, som har beviljats ett uppehålls- tillstånd i , har gjort sig skyldig till allvarlig brottslighet som inte har hanterats inom ramen för en svensk brottmålsprocess. kan t.ex. handla om en utlänning som döms för allvarlig brottslighet i ett annat land. För att utlänningen i en sådan situation inte längre ska ha rätt att vistas i krävs att uppehållstillståndet återkallas. De allmänna bestämmelserna om återkallelse av ett uppehållstill- stånd finns i 7 kap. utlänningslagen. Ett uppehållstillstånd får exem- pelvis återkallas om utlänningen medvetet har lämnat oriktiga upp- gifter eller medvetet har förtigit omständigheter som varit av betydelse för att få tillståndet, eller om det kan antas att utlänningen kommer att bedriva sabotage, spioneri eller olovlig underrättelseverksamhet i . Uppehållstillstånd får också återkallas för en utlänning som har registrerats i det s.k. av en annan stat, om det finns tillräckliga skäl för återkallelse. Det finns också, under vissa omstän- digheter, möjlighet att återkalla ett uppehållstillstånd om ett beslut om av- eller utvisning har meddelats i en EU-stat eller i , , eller . I betänkandet Ett effektivare regelverk för utlänningsärenden med säkerhetsaspekter (SOU 2020:16) föreslås att uppehållstillstånd ska kunna återkallas under vissa förutsättningar vid företagsspioneri i eller i något annat nordiskt land, om det finns anledning att anta att den verksamheten utövas på uppdrag av eller understöds av en främmande makt eller av någon som agerar för en främmande makts räkning (statstyrt företagsspioneri). Det föreslås även att ett uppe- hållstillstånd ska kunna återkallas för en utlänning, om det kan antas att han eller hon kommer att bedriva verksamhet med koppling till terrorism. Det ska gälla oavsett i vilket land verksamheten bedrivs. Det är viktigt att det finns tillräckliga förutsättningar för att åter- kalla ett uppehållstillstånd i de situationer där utlänningens brotts- lighet tagit sig sådana uttryck att utlänningen inte bör få stanna kvar. Det nuvarande regelverket ger också vissa möjligheter att återkalla uppehållstillstånd med anledning av brott. Det finns dock skäl att låta utredaren göra en kartläggning av förutsättningarna för att åter- kalla ett uppehållstillstånd med anledning av brott, t.ex. brott be- gångna i andra länder, och utifrån den kartläggningen bedöma om det finns anledning att utöka de nuvarande möjligheterna att återkalla uppehållstillstånd. •göra en översyn av förutsättningarna för att återkalla ett uppehålls- tillstånd med anledning av brott och utifrån denna ta ställning till om möjligheterna att återkalla uppehållstillstånd på denna grund bör utökas, och •lämna förslag på nödvändiga författningsändringar. Utredaren ska i enlighet med kommittéförordningen (1998:1474) och förordningen (2007:1244) om konsekvensutredning vid regel- givning ange kostnadsberäkningar och andra konsekvensbeskrivningar. Utredaren ska beskriva de samhällsekonomiska effekterna av de för- slag som läggs samt beskriva viktiga ställningstaganden i utformningen av förslagen. Utredaren ska beräkna de offentligfinansiella effekterna av förslagen. Om förslagen kan förväntas leda till offentligfinansiella kostnader ska utredaren föreslå hur dessa ska finansieras. Utredaren ska genomgående ha ett jämställdhetsperspektiv i den analys som görs och beskriva konsekvenserna av föreslagna åtgärder ur ett jämställdhetsperspektiv. Utredaren ska också ha ett barnrätts- och ungdomsperspektiv i analysen. Där så är möjligt ska barns egna erfarenheter beaktas. Även den utsatthet som finns vad gäller hbtq- personer och personer med funktionsnedsättning ska beaktas. Vidare ska all statistik som utredaren redovisar vara köns- och åldersuppdelad. Kontakter och redovisning av uppdraget Under uppdraget ska utredaren samråda med myndigheter och orga- nisationer i den utsträckning det bedöms lämpligt, och inhämta in- formation från andra länder. Utredaren ska hålla sig informerad om och vid behov beakta relevant arbete inom och ut- redningsväsendet. Särskilt bör utredaren uppmärksamma propositio- nen Ökat skydd mot hedersrelaterad brottslighet (prop. 2019/20:131) samt arbetet i och i Kommittén om den framtida svenska migrationspolitiken. Uppdraget ska redovisas . 1(7) Statistik över utvisning på grund av brott 2015–2019 Statistik över domslut i tingsrätten med utvisningsbeslut –2019 Statistik över utvisning på grund av brott 2015–2019 (Brå) har mottagit en beställning av statistik från utredningen om utvisning på grund av brott Ju 2020:11 som ligger under . Statistikens i beställningen berör perioden –2019 och är en uppdatering av en delmängd av statistiken som publicerades i Brås Kortanalys 2/2016 – Utvisning på grund av brott 2000–2014. Statistiken som presenteras i detta dokument hämtas från Brås register för lagförda personer, uppgifterna omfattar inte s.k. periodmarkerade data i Brås register och motsvarar därför inte exakt den statistiken som publicerats i den officiella statistiken. Underlaget utgörs av uppgifter som registrerats i domstolarnas ärendehanteringssystem och som har skickats till Brå på elektronisk väg via spridningssystem. Hos Brå görs alltid kontroller och korrigeringar samt kompletteringar av materialet innan det sammanställs till statistik. Uppgifterna som är inhämtade från Brås register över lagförda personer är domslut i tingsrätten inklusive huvudbrott och beslut om utvisning för perioden –2019. Dessa lagföringsbeslut har samkörts med registret över totalbefolkningen (RTB) hos () för att få uppgifter om medborgarskap (grupperat EES//Annat/Okänt), folkbokföring, civilstånd (gift/ogift) och barn (0–) vid tingsrättsbeslutet. Vissa uppgifter finns endast tillgängliga för de folkbokförda individerna.