sou · H9B361 · 2021-06-30 00:00:00 — Enligt våra direktiv ska vi lämna förslag på en reglering som innebär att frågan om utvisning alltid ska prövas vid hedersrelaterade brott och hatbrott. Det finns dock en rad praktiska och principiella invänd- ningar mot en sådan prövningsregel. Behovet av en sådan regel kan också ifrågasättas. Av dessa skäl anser vi att en regel som innebär att frågan om utvisning alltid ska prövas vid hedersrelaterade brott och hatbrott inte bör införas. Trots ställningstagandet i sak lämnas, i enlighet med uppdraget, ett förslag till en sådan prövningsregel. Regeln innebär att en dom- stol som prövar ett åtal mot en utlänning, även utan yrkande, ska pröva om förutsättningarna för utvisning är uppfyllda om det finns anledning att döma till svårare påföljd än böter och åtalet rör vissa särskilt angivna brott. Närmare bestämt rör det sig om äktenskaps- tvång, barnäktenskapsbrott, vilseledande till äktenskapsresa, hets mot folkgrupp, grov hets mot folkgrupp, olaga diskriminering, överträd- else av utreseförbud enligt lagen (1990:52) med särskilda bestäm- melser om vård av unga och brott mot lagen (1982:316) med förbud mot könsstympning av kvinnor. Om brotten organiserad rasism, grov organiserad rasism och stöd åt organiserad rasism samt ett sär- skilt hedersbrott införs, bör även dessa inkluderas. Regeln ska inte gälla i högre rätt. Beaktande av utvisningen vid straffmätning och påföljdsval Bestämmelsen om utvisningsmen tas bort Vi föreslår att bestämmelsen i 29 kap. 5 § första stycket 6 brotts- balken, som innebär att domstolen vid straffmätningen ska beakta det men som den tilltalade förorsakas genom utvisningen, tas bort. Utvisningen kommer därmed inte heller att kunna inverka på på- följdsvalet (jfr 30 kap. 4 § första stycket ). Utvisnings- menet beaktas i stället när längden på återreseförbudet bestäms. Vi har identifierat tre centrala faktorer som påverkar förutsättning- arna för att bedriva ett effektivt verkställighetsarbete, nämligen ur- sprungslandets krav på frivillighet och samarbetsvilja i övrigt, utlänningens samarbetsvilja och inställning till hemresa, samt samordningen och informationsöverföringen mellan och inom myndigheter. Ursprungslandets krav på frivillighet och bristande samarbets- vilja, liksom utlänningens samarbetsvilja och inställning till hemresa, är förhållanden som är svåra för svenska myndigheter att påverka. Ett aktivt påverkansarbete kan dock bidra till att utlänningen samarbetar för att utvisningen ska kunna verkställas. Förutsätt- ningarna för att verkställighet ska kunna ske i anslutning till att straffet avtjänats ökar om detta arbete påbörjas . Av den anledningen, och av humanitära skäl, anser vi att Kriminalvården bör involveras i arbetet med att förbereda utlänningen för ett återvänd- ande. Regeringen bör därför ge Kriminalvården i uppdrag att utreda behovet av, och de rättsliga och praktiska förutsättningarna för, att under straffverkställigheten tillhandahålla insatser för att förbereda den utvisningsdömde på återvändande och ett liv i hemlandet. Kri- minalvården bör inom ramen för ett sådant uppdrag samråda med . Utlänningens samarbetsvilja kan också påverkas av förekomsten eller frånvaron av incitament av olika slag. Vårt förslag att återrese- förbuden ska börja löpa vid dagen för utresa (jfr ovan) minskar incitamentet att förhala verkställighetsförfarandet. Frågor om samordning och informationsöverföring hanteras inom ramen för pågående utvecklings- och samverkans- arbeten inom och mellan berörda myndigheter. I denna del lämnas därför inga förslag till åtgärder. Uppdraget att se över reglerna om att neka och återkalla uppehållstillstånd på grund av brott Att neka uppehållstillstånd på grund av brott Den allmänna bestämmelsen om nekande av uppehållstillstånd på grund av brott skärps För att den allmänna bestämmelsen om nekande av uppehållstill- stånd på grund av brott inte ska tillämpas alltför återhållsamt i förhållande till de tillståndsgrunder som den omfattar, anser viatt den bör skärpas. Vi föreslår därför att bestämmelsen utformas på så sätt att det vid prövningen av en ansökan om uppehållstillstånd – med de undantag som även nu gäller beträffande flyktingar med flera – särskilt ska beaktas om den sökande gjort sig skyldig till brott eller brott i förening med annan misskötsamhet. Att återkalla uppehållstillstånd på grund av brott Det bör inte införas en allmän regel om återkallande av uppehållstillstånd på grund av brott som en utlänning begått i Ett beslut om utvisning på grund av brott innebär att de eventuella uppehålls- och arbetstillstånd som tidigare beviljats utlänningen för- faller. Frågan om en utlännings brottslighet ska leda till att han eller hon förlorar rätten att uppehålla sig här hanteras således inom ramen för brottmålsprocessen. Vi anser därför att det inte bör införas någon allmän regel som ger möjlighet att återkalla ett uppehållstillstånd på grund av att utlänningen har gjort sig skyldig till brott här i landet. Det bör inte införas en allmän regel om återkallande av uppehållstillstånd på grund av brott som en utlänning begått utomlands Vi bedömer att dagens reglering ger tillräckliga förutsättningar för att återkalla ett uppehållstillstånd på grund av brott som utlänningen har begått utomlands. Någon utökad möjlighet att återkalla ett uppe- hållstillstånd på denna grund bör därför inte införas. Domstolen ska särskilt beakta utlänningens etablering i det svenska samhället Vid bedömningen av om ett uppehållstillstånd bör återkallas ska, liksom , hänsyn tas till utlänningen anknytning till och om andra omständigheter talar mot att tillståndet återkallas. Vi före- slår att regleringen skärps på så sätt att det vid bedömningen av ut- länningens anknytning till särskilt ska beaktas i vilken utsträck- ning utlänningen har etablerat sig i det svenska samhället. Ändringen motsvarar den som föreslås beträffande utvisning på grund av brott. Uppdraget att stärka skyddet mot utvisning för brottsoffer Betänketid för offer för människohandel och människoexploatering bör ges behörighet att ansöka om betänketid Ett tillfälligt uppehållstillstånd kan ges ett utländskt brottsoffer eller vittne som vill ha betänketid för att återhämta sig och för att kunna ta ställning till om han eller hon vill samarbeta med brottsutredande myndigheter. Endast förundersökningsledaren får ansöka om betänketid. Vi föreslår att en ansökan om uppe- hållstillstånd för betänketid också ska få göras av socialnämnden i de fall det finns anledning att anta att utlänningen har utsatts för människohandel eller människoexploatering. Ändringen föreslås för att rätten till betänketid inte ska bli illusorisk när sådana brottsoffer identifieras utanför rättsprocessen. Skyddet mot utvisning för den som drabbas av hedersrelaterad brottslighet Skyddsreglerna vid brustna anknytningar ger ett tillräckligt skydd mot att fortsatt uppehållstillstånd nekas En huvudregel enligt utlänningslagen är att en utlänning som har beviljats ett tidsbegränsat uppehållstillstånd på grund av familjeanknyt- ning får beviljas ett nytt tidsbegränsat eller permanent uppehållstill- stånd på den grunden endast om förhållandet består. Om förhåll- andet har upphört får uppehållstillstånd dock ändå ges enligt 5 kap. 16 § tredje stycket 2 om förhållandet har upphört främst på grund av att i förhållandet utlänningen, eller utlänningens barn, utsatts för våld eller för annan allvarlig kränkning av sin frihet eller frid. Om förutsättningarna för uppehållstillstånd enligt denna bestämmelse inte är uppfyllda, kan uppehållstillstånd ändå beviljas med stöd av 5 kap. 16 § tredje stycket 3 utlänningslagen, om andra starka skäl talar för det. Vi bedömer att dessa regler ger ett tillräckligt skydd mot utvisning för den som drabbas av hedersrelaterad brottslighet. Vi före- slår därför inte någon ändring av dessa bestämmelser. En regel till skydd mot återkallelse av uppehållstillstånd vid brustna anknytningar införs Att ett tillståndsgrundande förhållande upphör innebär inte bara att fortsatt uppehållstillstånd kan nekas. Det kan också få till följd att ett redan beviljat tillstånd återkallas. Någon lagstadgad skyddsregel för det fall förhållandet har upphört på grund av allvarliga kränkningar, lik den som gäller när fråga är om att bevilja fortsatt uppehålls- tillstånd, finns inte. För att stärka skyddet mot utvisning för den som drabbas av hedersrelaterad brottslighet eller annars utsatts för allvarliga kränkningar i det tillståndsgrundande förhållandet, föreslår viatt en sådan regel införs. Regeln bör utformas efter förebild av skyddsregeln i 5 kap. 16 § tredje stycket 2 utlänningslagen. Our remit has had three main parts. The first part has been to make a review of the regulatory system concerning expulsion on account of criminal offences. The purpose has been to draft a tighter regime making it possible to expel aliens who commit criminal offences in more cases than at present. There has been a particular focus on the question of expulsion on account of honour-based offences and hate crime. This part has also included considering whether the provision on re-entry bans should be amended and whether a possibility of setting a new sanction should be introduced when the sanction has been made less severe on account of the expulsion order, which it has then not been possible to enforce. Finally, this part of our remit has included considering whether measures can be taken to increase the effectiveness of the enforcement of expulsion orders made on account of criminal offences. One guiding principle for this work has been that the question of expulsion should be assessed in a nuanced way and that there should be proportionality between the seriousness of the offence and the legal consequences for the individual. Another fundamental prin- ciple has been that international law has to be taken into account and respected. We have also sought to ensure that the outcome of the regime will approach that in the other Nordic countries. The second part has been to strengthen protection from expulsion for victims of criminal offences. specifically, this part of our remit has been about considering, first, how protection from expulsion can be strengthened for a person who has been a victim of honour- based crime and, second, whether additional public authority actors should be able to apply for permits for recovery and re- flection period for victims of trafficking in human beings. The third and final part of our remit has been to review the rules on refusing and revoking permits on account of criminal offences. The following is a summary of our deliberations and proposals in the various parts of our remit. Our deliberations and proposals Remit to tighten up the rules on expulsion on account of criminal offences Structure of the rules The rules on expulsion on account of criminal offences are mainly set out in in Chapter 8 a of the Aliens Act. The Chapter is restruc- tured and given more headings to make it easier to navigate. As a result of the large number of amendments made, we propose that the present Chapter 8 a be repealed and replaced with a new Chapter. The fundamental requirements for expulsion on account of criminal offences Some main features of the regime are retained It should continue to be the case that an expulsion order on account of a criminal offence may only be made if the alien is being sentenced to a more severe sanction than a fine. Moreover, as at present, a risk of continued criminal activity in this country or an offence of a cer- tain degree of severity should also be required. Expulsion to be possible in the same way as at present if there is a risk of continued criminal activity At present, an alien may be expelled on the ground that the nature of the act and the other circumstances mean that the alien can be presumed to continue to commit criminal activity in this country. In our assessment, this regime provides good possibilities of making a rounded assessment of the risk of continued criminal activity, at the same time as its application will be predictable. Therefore no amend- ment is proposed on this point. The penalty value limit is reduced to imprisonment for six months When no risk of continued criminal activity can be identified, the offence must be more serious for expulsion to be possible. Under present regulations, the offence must normally have a penalty value of imprisonment for at least one year. This ‘penalty value limit’ some- times rules expulsion out even though the measure appears to be justified. We therefore propose lowering this limit so that expulsion can already be considered when the penalty value is imprisonment for six months. The nature of the offence can also form the basis for expulsion We propose that it should be possible for offences of a certain nature to lead to expulsion even at penalty values lower than imprisonment for six months. This should mainly be possible when the offence has involved an attack on a person’s life, health, or peace or when the offence was otherwise a substantial violation of integrity. In particular, there may be reasons to go below the penalty value limit when the offence was committed in a close relationship or aimed at a defenceless person or when there was an honour motive. There may also be reasons, if there was a hate-crime motive, to consider expulsion at penalty values that do not reach the penalty value limit. The same applies when the offence was aimed at the legal system or some other public interest particularly worthy of protection. Ties and period of stay The court should give particular consideration to the alien’s in Swedish society The reasons for expulsion should, as up to now, be weighed against the alien’s ties to . However, we propose tightening the regu- lations by providing that, when assessing the alien’s ties to , the court should give particular consideration to the extent to which the alien has become established in Swedish society. Here establish- ment means not only the alien’s participation in working life, but also adaptation to conditions in and rooting in society in general. The extent to which the alien has become established in Swedish society must be determined on the basis of an overall assess- ment of all the relevant circumstances. In addition to their employ- ment, their housing situation, knowledge of the Swedish language, period of stay in and right of stay in this country may be of importance. Certain types of offences may also indicate a lack of adaptation to Swedish standards and conditions, not least honour- based crime. In addition, remaining ties to their country of origin, may indicate weak in . In the same way as before, the court should also give particular consideration to whether the alien has children in and to their other family circumstances. The requirement of exceptional reasons for expulsion when the alien has stayed in for a long time is removed Under current regulations, an alien who had been staying in with a permanent permit for at least four years when the prosecution was brought or who had been resident here, at that time, for at least five years may only be expelled if there are exceptional reasons. We propose removing this requirement. Instead, consideration should be given to the alien’s period of stay in as part of the assessment of their in Swedish society. Expulsion of certain categories of persons The prohibition on expelling a person who came to as a child is be replaced with a qualified requirement for expulsion At present expulsion is prohibited when the alien came to before attaining 15 years and had been staying here for at least five years when the prosecution was brought. We propose that the pro- hibition be removed and replaced by a qualified requirement for ex- pulsion of persons belonging to this group. In these cases the requirement should be that the alien has committed criminal activity that is particularly serious. As a guideline, the requirement should be considered fulfilled when the offence has a penalty value of im- prisonment for at least two years. It should also be considered ful- filled in the event of particularly grave re-offending. The possibilities of expelling a person covered by the EEA regulatory system cannot be expanded, but some rules are redesigned or removed The rules on expulsion of EEA citizens and their family members in view of public policy and public security, including those that apply to expulsion on account of a criminal offence, have their basis in the Free Movement Directive. It is therefore not possible to tighten up these rules. As a result of the removal of the requirement of exceptional reasons for the expulsion of a person who has been staying in for a long time (cf. above), the rules modelled on that requirement should be amended or removed. This affects both the rule that applies to expulsion of an EEA citizen or a family member of an EEA citizen who has a permanent right of and the rule that applies to expulsion of a citizen of another Nordic country who has been staying in for at least two years. As regards the first group, we propose formulating the conditions for expulsion in a way that is closer to the requirements of the Free Movement Directive. We therefore propose that, in these cases, expulsion should only be permitted when specially called for on grounds of public policy or public security. As regards the latter group, we propose removing the requirement for exceptional reasons, which is not a result of European Union law in this instance. Special conditions for expelling a person who has long-term resident status The Long-term Residents Directive contains special rules about protection against expulsion for a third-country national who has been granted long-term resident status in a . Today a person who has been granted that status in is normally cov- ered by the requirement of extraordinary reasons for expulsion of an alien who has been staying in the country for a long time. requirement has been considered to fulfil the conditions that apply under the Directive to be able to expel a long-term resident. If the requirement of extraordinary reasons is removed, the conditions under the Directive should instead be incorporated in the text of the Act. Against this background, we propose that a holder of long-term resident status in may only be expelled on account of cri- minal activity if they constitute an actual and sufficiently serious threat to public policy or public security. Economic purposes must not form the basis for the decision. We also propose that a court that is considering whether an alien with long-term resident status should be expelled, should take account of the length of the alien’s stay in the , their age, the consequences for the alien and their family members and any links with or the absence of links with their country of origin. Re-entry bans will be longer We propose tightening these regulations so that re-entry bans will generally be longer when the criminal activity is serious. When assessing the length of a re-entry ban, the court should give par- ticular consideration to the penalty value and nature of the offence, the risk that the alien will continue to commit criminal activity in this country and the alien’s ties to . Re-entry bans only start to run on the day of departure It follows from the present regulations and case law that a re-entry ban on expulsion on account of criminal offences is counted from the date of the lower court’s judgment. So the period of the re-entry ban runs both under any continuation of the legal proceedings and during the enforcement procedure. Ultimately, this may lead to the ban expiring – and the expulsion order being time-barred – before the expulsion has been enforced. For that reason, and because the system described is not in line with the requirements of EU law in this regard, the regulations should be amended so that the period of the ban starts to run on the day of departure instead. We therefore propose that a re-entry ban on expulsion on account of criminal offences should start to run on the day the alien leaves the territory of the Schengen States or, if the expulsion order is enforced by the alien being sent to a country in this area, the date on which the alien leaves . In this context, certain countries should be equated with the Schengen States. Expulsion on account of honour-based crime and hate crime Increased possibilities of expelling an alien who has committed honour-based crime or hate crime The amendments we propose to the regulatory system mean that the examination of the question of expulsion will consider whether the offence had an honour or hate-crime motive as a circumstance leading to a more severe assessment. Our proposed amendments will also lead, in other ways, to increased possibilities of expelling an alien who has committed honour-based crime or hate crime. So it will be possible for this type of criminal activity to lead to expulsion in more cases than at present. The existence of an honour or hate-crime motive can also affect the length of the re-entry ban. A special examination rule in cases of honour-based crime and hate crime? According to our terms of reference we are to propose a regime that mean that the question of expulsion is always considered in cases of honour-based offences and hate crime. However, there are a number of practical and principled objections to an examination rule of that kind. The need for such a rule can also be questioned. For these reasons we consider that a rule to the effect that the question of expulsion is always considered in cases of honour-based offences and hate crime should not be introduced. Despite the position taken on the substantive issue, a proposal for such an examination rule is presented in accordance with our terms of reference. The rule means that a court examining a prose- cution of an alien has to examine, even absent a claim, whether the conditions for expulsion have been fulfilled if there is reason to im- pose a more severe sanction than a fine and the prosecution concerns certain specified offences. These specifically concern coercion to marry, child marriage offences, deception for the purpose of marriage abroad, agitation against a population group, gross agitation against a population group, unlawful discrimination, breach of a ban under the Care of (1990:52) and offences under the Act Prohibiting the Genital Mutilation of Women (1982:316). If the offences of organised racism, gross organised racism and support for organised racism and a separate honour offence are introduced, they should also be included. The rule should not apply in higher courts. Consideration of expulsion in sentencing and in the choice of sanctions The provision on detriment resulting from expulsion is removed We propose removing the provision in Chapter 29, Section 5, first paragraph, point 6 of the Swedish Criminal Code providing that in sentencing the court has to take account of the detriment the accused would suffer through the expulsion. This means that the expulsion will not be able to have an effect on the choice of sanctions either (cf. Chapter 30, Section 4, first paragraph of the Swedish Criminal Code). The detriment resulting from expulsion should instead be considered when the length of the re-entry ban is determined. We have identified three central factors that affect the possibilities of conducting effective enforcement work; they are the country of origin’s requirement of voluntariness and its willingness to cooperate in other respects, the alien’s willingness to cooperate and attitude to travelling to their country of origin and coordination and the transfer of information between and inside government agencies.