sou · H9B329 · 2021-04-29 00:00:00 — Kostnaderna för detta bedöms vara marginella och ryms inom befintliga anslag. De brottsbekämpande myndigheternas ökade tillgång till information om misstänkt illegal handel via post kan medföra en viss ökad ärende- och måltillströmning hos domstolarna. Ökningen bedöms dock kunna hanteras inom befintliga ekonomiska ramar. I övrigt bör förslaget inte innebära någon effekt för domstolarna eller andra aktörer inom rättskedjan. Förslaget som innebär att ska ha möjlighet att lämna uppgifter om misstänkta brott till brottsbekämpande myndigheter i fler situationer än har betydelse för Post- och arbete med s.k. obeställbara brev, dvs. brev som av någon anledning inte har kunnat delas ut till adressaten. Den föreslagna regeländringen innebär att myndigheten i fler fall än har möjlighet att kontakta brottsbekämpande myndigheter när t.ex. misstänkt narkotika hittas i en sådan brevförsändelse. Förslaget bedöms inte medföra några ekonomiska konsekvenser för . Förslaget som innebär att tystnadsplikten i postlagen för uppgifter om kontroll av försändelser även ska omfatta befordringsföretag som distribuerar paket, medför ett visst utökat tillsynsansvar för . Tillsynen kan främst komma att avse att kontrollera att berörda befordringsföretag har rutiner för hanteringen av de känsliga uppgifterna och att personalen erhåller erforderlig utbildning i frågan. Tillsynen bedöms inte innebära någon nämnvärd pålaga för tillsynsmyndigheten, eftersom den har tillsynsansvaret för aktuella aktörer enligt den s.k. paketförordningen och den lag som kompletterar förordningen1. Kostnaden för arbetet torde kunna finansieras inom myndighetens nuvarande ekonomiska ram. 9.8Förslagens förhållande till och internationell rätt Regleringen på postområdet styrs av och rådets direktiv /67/EG av om gemensamma regler för utvecklingen av gemenskapens inre marknad för posttjänster och för förbättring av kvaliteten på tjänsterna, det s.k. postdirektivet. Idirektivet fastställs gemensamma regler för tillhandahållande av posttjänster och samhällsomfattande posttjänster inom unionen. Postdirektivet kompletteras av den tidigare nämnda paketförordningen. Varken postdirektivet eller paketförordningen innehåller någon särskild reglering om tystnadsplikt eller om möjligheterna för aktörerna 1Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/644 av om gränsöverskridande paketleveranstjänster och lagen (2019:181) med kompletterande bestämmelser till EU:s förordning om gränsöverskridande paketleveranstjänster. inom postverksamheten att lämna uppgifter om misstänkta brott till brottsbekämpande myndigheter. är anslutet till (Postal Union, UPU) och har ingått de fördrag som är knutna till föreningen, de s.k. världspostfördragen. Den materiella världsposträtten finns i världspostkonventionen med tillhörande tillämpningsföreskrifter. Inte heller världspostkonventionen innehåller bestämmelser om tystnadsplikt eller möjligheten för aktörerna inom postverksamheten att lämna uppgifter om misstänkta brott till brottsbekämpande myndigheter. Enligt utredningens bedömning har de förslag som lämnas inte någon inverkan på åtaganden enligt eller internationell rätt. 9.9Särskilda hänsyn när det gäller tidpunkt för ikraftträdande och behov av informationsinsatser Av effektivitetsskäl föreslås författningsförslagen träda i kraft . Så torde kunna ske tidigast . Tidpunkten bör ge aktuella aktörer tillräcklig tid för att införa nya rutiner och genomföra nödvändiga utbildningsinsatser. Utredningen bedömer att förslagen inte har några konsekvenser för miljön, det kommunala självstyret, för jämställdheten mellan kvinnor och män eller för möjligheterna att nå de integrationspolitiska målen. 10.1Förslaget till lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) 23 § Om inte annat följer av 19–22 §§ får en uppgift som angår misstanke om ett begånget brott och som är sekretessbelagd enligt 24 kap. 2 a eller 8 §, 25 kap. 1 §, 2 § andra stycket eller 3–8 §§, 26 kap. 1–6 §§, 31 kap. 1 § första stycket, 2 eller 12 §, 33 kap. 2 §, 36 kap. 3 § eller 40 kap. 2 eller 5 § lämnas till en åklagarmyndighet, , Säkerhetspolisen eller någon annan myndighet som har till uppgift att ingripa mot brottet endast om misstanken angår 1.brott för vilket det inte är föreskrivet lindrigare straff än fängelse , 2.försök till brott för vilket det inte är föreskrivet lindrigare straff än fängelse , eller 3.försök till brott för vilket det inte är föreskrivet lindrigare straff än fängelse , om gärningen innefattat försök till överföring av sådan allmänfarlig sjukdom som avses i 1 kap. 3 § smittskyddslagen (2004:168). Paragrafen innehåller sekretessbrytande bestämmelser som möjliggör för myndigheter som omfattas av sekretess enligt lagrum som räknas upp i paragrafen, att lämna uppgifter som angår vissa allvarliga brott eller försök till vissa allvarliga brott till en brottsbekämpande myndighet. En mindre justering har gjorts i paragrafen genom att hänvisningen till 29 kap. 1 § offentlighets- och sekretesslagen (OSL) har strukits. Justeringen innebär att sekretessen enligt 29 kap. 1 §, som avser postförsändelser och som är tillämplig för , i stället kan brytas med stöd av den sekretessbrytande regleringen i 10 kap. 24 § OSL. Övervägandena finns i avsnitt 6.6.5. 4 § Rätten enligt 1 kap. 1 och 7 §§ tryckfrihetsförordningen och 1 kap. 1 och 10 §§ yttrandefrihetsgrundlagen att meddela och offentliggöra uppgifter inskränks av den tystnadsplikt som följer av 1.5 kap. 1 § första stycket 1 och 2 § postlagen (2010:1045), 2.6 kap. 20 § lagen (2003:389) om elektronisk kommunikation, när det är fråga om uppgift om innehållet i ett elektroniskt meddelande eller som annars rör ett särskilt sådant meddelande, och 3.6 kap. 21 § lagen om elektronisk kommunikation, när det är fråga om uppgift om kvarhållande av försändelse på befordringsföretag, om hemlig avlyssning av elektronisk kommunikation eller hemlig övervakning av elektronisk kommunikation på grund av beslut av domstol, undersökningsledare eller åklagare eller om inhämtning av uppgifter enligt lagen (2012:278) om inhämtning av uppgifter om elektronisk kommunikation i de brottsbekämpande myndigheternas underrättelseverksamhet. I paragrafen finns bestämmelser om när den tystnadsplikt som följer av bestämmelser i postlagen och lagen om elektronisk kommunikation inskränker rätten enligt tryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen att meddela och offentliggöra uppgifter. Punkten 1 ändras till följd av att bestämmelserna om tystnadsplikt i postlagen justeras och flyttas till ett nytt, femte kapitel. Ändringarna i postlagen innebär bl.a. att regleringen om tystnadsplikt i postlagen även gäller för uppgifter som handlar om att undersöka, öppna, granska eller hålla kvar försändelser enligt lagen (2007:979) om åtgärder för att förhindra vissa särskilt allvarliga brott (preventivlagen). Även tystnadsplikten för dessa uppgifter har företräde framför rätten att meddela och offentliggöra uppgifter. Övervägandena finns i avsnitt 7.4. Punkterna 2 och 3 är oförändrade. 5 § Rätten enligt 1 kap. 1 och 7 §§ tryckfrihetsförordningen och 1 kap. 1 och 10 §§ yttrandefrihetsgrundlagen att meddela och offentliggöra uppgifter inskränks av den tystnadsplikt som följer 1.av beslut som har meddelats med stöd av 7 § lagen (1999:988) om förhör m.m. hos kommissionen för granskning av de svenska säkerhetstjänsternas författningsskyddande verksamhet, 2.av 7 kap. 1 § 1 lagen (2006:544) om kommuners och regioners åtgärder inför och vid extraordinära händelser i fredstid och höjd beredskap, 3.av 4 kap. 16 § försäkringsrörelselagen (2010:2043), 4.av 5 kap. 15 § lagen (1998:293) om utländska försäkringsgivares och tjänstepensionsinstituts verksamhet i , och 5.av 32 § lagen (2020:62) om hemlig dataavläsning. I paragrafen finns bestämmelser om när den tystnadsplikt som följer av vissa bestämmelser om tystnadsplikt i annan lagstiftning inskränker rätten enligt tryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen att meddela och offentliggöra uppgifter. Paragrafen ändras på så sätt att punkterna 6 och 7 tas bort. Ändringarna är en följd av att 11 a § lagen (1996:701) om befogenheter vid gräns mot ett annat land inom Europeiska unionen (inregränslagen) och 4 kap. 23 a § tullagen (2016:253) upphävs och att den tystnadsplikt som följer av paragraferna förs in i 5 kap. 2 § postlagen. Övervägandena finns i avsnitt 7.4. 10.2Förslaget till lag om ändring i postlagen (2010:1045) 1 § I denna lag finns bestämmelser om postverksamhet, samhällsomfattande posttjänst och tystnadsplikt. I paragrafen, som anger postlagens tillämpningsområde, har i förtydligande syfte tillagts att det i lagen finns bestämmelser om tystnadsplikt. Dessa bestämmelser finns i lagens femte kapitel. Övervägandena finns i avsnitt 7.4.4. 1 § Den som i postverksamhet har fått del av eller tillgång till någon av de uppgifter som avses i 1 eller 2, får inte obehörigen röja eller utnyttja vad han eller hon har fått veta. 1.uppgifter som rör ett särskilt brev som befordras inom verksamheten, eller 2.andra uppgifter som rör en enskild persons förbindelse med verksamheten när det gäller befordran av brev. Tystnadsplikten enligt första stycket gäller inte i förhållande till avsändaren eller mottagaren av brevet. För uppgifter om en enskild persons adress gäller tystnadsplikt endast om det kan antas att ett röjande av adressen skulle medföra fara för att någon utsätts för övergrepp eller annat allvarligt men. I paragrafen finns bestämmelser om tystnadsplikt i postverksamhet. Bestämmelserna förs över från den upphävda 2 kap. 14 § postlagen och ändras på så sätt att första stycket 3 och 4 utgår. De bestämmelserna återfinns i 2 §. Övervägandena i den delen finns i avsnitt 7.4.4. Därutöver görs vissa mindre språkliga justeringar i paragrafen, utan att någon ändring i sak är avsedd. 2 § Den som i befordringsverksamhet har fått del av eller tillgång till någon av de uppgifter som avses i 1–3, får inte obehörigen röja eller utnyttja vad han eller hon har fått veta. Tystnadsplikten omfattar uppgifter som gäller 1.att hålla kvar eller beslagta försändelser enligt 27 kap. , 2.att undersöka, öppna, granska eller hålla kvar försändelser enligt lagen (2007:979) om åtgärder för att förhindra vissa särskilt allvarliga brott, eller 3.att hålla kvar försändelser enligt 4 kap. 22 § tullagen (2016:253) eller enligt 11 § lagen (1996:701) om befogenheter vid gräns mot ett annat land inom Europeiska unionen, eller uppgifter om ett efterföljande beslag enligt 22 § lagen (2000:1225) om straff för smuggling. Paragrafen innehåller bestämmelser om tystnadsplikt för uppgifter om vissa former av kontroll av försändelser. Övervägandena finns i avsnitt 7.4. Regleringen innebär att tystnadsplikt gäller för den som i befordringsverksamhet har fått del av eller tillgång till sådana uppgifter som räknas upp i punkterna 1–3. Med befordringsverksamhet avses såväl postverksamhet som annan verksamhet där brev, paket eller andra fysiska försändelser befordras. Således omfattar tystnadsplikten enligt paragrafen även de som deltar i verksamheten hos åkeri- och budföretag i de fall de har tillgång till sådana uppgifter avses i punkterna 1–3. Regleringen är inte tillämplig för den som befordrar elektronisk post via ett elektroniskt kommunikationsnät. För sådan befordran tillämpas reglerna om hemliga tvångsmedel på teleområdet. Regleringen gäller inte heller för telegram, eftersom den typen av försän- delse inte längre skickas via befordringsföretag (jfr SOU 2017:100 s. 450 och SOU 2020:16 s. 433). I begreppet befordringsverksamhet innefattas verksamhet som utförs av s.k. kurirföretag, dvs. sådana befordringsföretag som har egna sorteringscentraler och som ombesörjer hela transporten av en försändelse utan mellanhänder (se prop. 2020/21:49 s. 20 f. och 50). Eftersom tystnadsplikten enligt regleringen även omfattar verksamheten vid kurirföretag, har den särskilda regleringen i 11 a § inregränslagen och 4 kap. 23 a § tullagen om tystnadsplikt för den som i ett sådant företag har fått del av eller tillgång till uppgifter om att hålla kvar försändelser m.m., upphävts. Tystnadsplikten gäller, i motsats till vad som föreskrivs i 1 §, även i förhållande till avsändaren och mottagaren av en försändelse. Som obehörigt röjande anses inte att någon fullgör uppgiftsskyldighet som följer av lag eller förordning (jfr prop. 1980/81:28 s. 23). Punkterna 1 och 3 återfanns tidigare i den nu upphävda 2 kap. 14 § postlagen. Vissa språkliga justeringar har gjorts i punkterna, utan att någon ändring i sak är avsedd. Punkten 2 är ny. Den innebär att tystnadsplikt även omfattar uppgifter som gäller att undersöka, öppna, granska eller hålla kvar försändelser enligt preventivlagen. Tystnadsplikten gäller såväl det förhållandet att tvångsmedel har förekommit som de uppgifter som angår det särskilda ärendet. Bestämmelser som bryter tystnadsplikten 3 § Den som bedriver postverksamhet och har fått del av eller tillgång till uppgifter som avses i 1 § första stycket ska på begäran lämna uppgift om 1.en enskilds adress, telefonnummer eller arbetsplats till en myndighet som iett särskilt fall behöver en sådan uppgift för delgivning enligt delgivningslagen (2010:1932), om myndigheten finner att det kan antas att den som söks för delgivning håller sig undan eller att det annars finns synnerliga skäl, 2.en enskilds adress till , om myndigheten behöver uppgiften i exekutiv verksamhet och myndigheten finner att uppgiften är av väsentlig betydelse för handläggningen av ett ärende, 3.en enskilds adress till , om verket behöver uppgiften i verksamhet som avser kontroll av skatt eller avgift eller i utredning om rätt folkbokföringsort enligt folkbokföringslagen (1991:481) och verket finner att uppgiften är av väsentlig betydelse för handläggningen av ett ärende, eller 4.en enskilds adress till eller , om dessa behöver uppgiften för kontroll av rätten till ersättning och myndigheten i fråga finner att uppgiften är av väsentlig betydelse för handläggningen av ett ärende. Den som bedriver postverksamhet och har fått del av eller tillgång till uppgifter som avses i 1 § första stycket ska på begäran även lämna uppgift som rör misstanke om brott eller brottslig verksamhet till åklagarmyndighet, eller någon annan myndighet som har att ingripa mot brottet eller den brottsliga verksamheten. Uppgiften får dock endast lämnas, om det för brottet är föreskrivet fängelse eller om den brottsliga verksamheten innefattar ett sådant brott. I paragrafen finns bestämmelser som bryter tystnadsplikten enligt 1 § första stycket. Bestämmelserna överförs från den upphävda 2 kap. 15 § postlagen. Övervägandena i den delen finns i avsnitt 7.4.4. I första stycket har det endast gjorts vissa mindre språkliga justeringar utan att någon förändring i sak är avsedd. Det som föreskrivs i andra stycket återfanns tidigare i 2 kap. 15 § andra stycket postlagen. Enligt bestämmelsen är den som bedriver postverksamhet skyldig att på begäran lämna en uppgift som rör misstanke om brott eller brottslig verksamhet till åklagarmyndighet, eller någon annan myndighet som har att ingripa mot brottet eller den brottsliga verksamheten. Regleringen innebär en uppgiftsskyldighet för postverksamheten i förhållande till brottsbekämpande myndigheter. Bestämmelsen ändras på så sätt att uppgifter endast får hämtas in av brottsbekämpande myndigheter om misstanken rör ett brott för vilket det är föreskrivet fängelse eller om den brottsliga verksamheten innefattar ett sådant brott. gällde att det för brottet inte fick vara föreskrivet lindrigare straff än fängelse . Bestämmelsen ändras också genom att det tydliggörs att regleringen får användas av brottsbekämpande myndigheter även för att hämta in uppgifter i underrättelseverksamhet. Övervägandena finns i avsnitt 6.6.4. 4 § Den som i postverksamhet har fått del av eller tillgång till uppgift som avses i 1 § första stycket, får lämna en uppgift som rör misstanke om brott till åklagarmyndighet, eller någon annan myndighet som har att ingripa mot brottet, om fängelse är föreskrivet för brottet. Paragrafen, som är ny, ger den som omfattas av tystnadsplikt enligt 1 § första stycket möjlighet att under vissa omständigheter bryta tystnadsplikten i kontakter med brottsbekämpande myndigheter. Övervägandena finns i avsnitt 6.6. Regleringen gäller för alla som till följd av sin anställning eller motsvarande anknytning till postverksamhet – t.ex. inhyrd personal eller entreprenörer – har deltagit i verksamheten och därigenom har fått tillgång till sådana uppgifter som omfattas av tystnadsplikten. Paragrafen möjliggör för dessa aktörer att på eget initiativ lämna uppgifter om misstänkta brott till åklagarmyndighet, eller någon annan myndighet som har att ingripa mot brottet. Det är inte fråga om någon allmän skyldighet att lämna uppgifter, utan om en möjlighet att göra det. Beträffande brottets svårhet gäller att fängelse ska ingå i straffskalan. Därmed torde alla de brott som kan antas bli aktuella komma att uppfylla detta krav. Bestämmelsen kan t.ex. användas för att lämna ut uppgifter om ett särskilt brev som misstänks innehålla narkotika eller dopningsmedel eller för att lämna uppgifter som rör en enskild persons förbindelse med verksamheten när det gäller befordran av brev med sådant innehåll. Frågan om uppgifter ska lämnas eller inte beror på omständigheterna i det enskilda fallet. Rekvisitet misstanke om brott torde alltid vara uppfyllt så snart det i posthanteringen upptäcks något som ger anledning att tro att hanteringen av en försändelses innehåll är olaglig eller att särskilda villkor ska vara uppfyllda för att hanteringen ska vara laglig. Det som kan väcka misstankar kan t.ex. vara en försändelses lukt eller utseende. Om ett brev är identiskt med ett tidigare brev som har innehållit t.ex. vapen eller narkotika, kan också en misstanke uppkomma. Misstankar kan även uppstå t.ex. på grund av en logotyp på ett kuvert som man vet kommer från en viss webbsida, eller på grund av kännedom om mottagaren eller avsändaren. Formerna för hur ett utlämnande ska gå till bör utformas i interna arbetsrutiner. Skyldighet att bistå myndighet 5 § Den som bedriver postverksamhet enligt denna lag ska trots 1 § bistå vid kontroll av postförsändelse enligt tullagen (2016:253) eller lagen (1996:701) om befogenheter vid gräns mot ett annat land inom Europeiska unionen. Detta gäller dock endast vid misstanke om att en postförsändelse innehåller något av följande som kan tas i beslag enligt lagen (2000:1225) om straff för smuggling: 2.skjutvapen eller ammunition som avses i vapenlagen (1996:67), 3.sådana vapen eller andra föremål som anges i 1 kap. 3 § vapenlagen, eller 4.sådana explosiva varor som avses i 4 § lagen (2010:1011) om brandfarliga och explosiva varor. Paragrafen motsvarar den upphävda 2 kap. 16 § postlagen. Övervägandena finns i avsnitt 7.4.4. Bestämmelserna i paragrafen ändras på så sätt att hänvisningen till den upphävda 2 kap. 14 § ersätts av en hänvisning till 5 kap. 1 §. En mindre språklig justering har även gjorts i paragrafen. Sekretess enligt offentlighets- och sekretesslagen 6 § I det allmännas verksamhet ska offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) tillämpas i stället för 1–4 §§. Paragrafen motsvarar den upphävda 2 kap. 17 § postlagen och ändras endast på så sätt att hänvisningen till de upphävda 2 kap. 14 och 15 §§ ersätts av en hänvisning till 5 kap. 1–4 §§. Övervägandena finns i avsnitt 7.4.4. 7 § Bestämmelser om ansvar för den som bryter mot tystnadsplikt enligt denna lag finns i 20 kap. 3 § . Paragrafen motsvarar den upphävda 2 kap. 18 § postlagen. Övervägandena finns i avsnitt 7.4.4. Postlagens tystnadsplikt och möjligheten att förhindra att narkotika m.m. skickas per post En särskild utredare ska se över postlagens (2010:1045) bestämmelser om tystnadsplikt m.m. •se över postlagens bestämmelser om tystnadsplikt m.m. i syfte att underlätta de brottsbekämpande myndigheternas arbete mot och förhindra illegal handel via post med narkotika, inklusive narkotikaklassade läkemedel, samt med varor såsom dopningsmedel, prekursorer för framställning av narkotika, hälsofarliga varor, vapen och explosiva varor, och •lämna nödvändiga författningsförslag. Uppdraget ska redovisas . Uppdraget att se över postlagens bestämmelser om tystnadsplikt m.m. Målet för narkotikapolitiken är ett narkotikafritt samhälle. Regeringen driver en folkhälsobaserad narkotikapolitik som utgår från kunskapen om att narkotikabruk är skadligt för hälsan. Syftet är att begränsa tillgång, förebygga användning av narkotika, erbjuda vård och behandling för missbruk och beroende samt minska skador och döds- fall till följd av narkotikabruk. Det är olagligt att olovligen bruka narkotika i . Tillgänglighetsbegränsade åtgärder utgör en hörnsten i den svenska narkotikapolitiken. I det arbetet är de brottsbekämpande myndigheternas insatser för att motverka införsel och illegal handel med narkotika centrala. Inom FN-systemet finns flera konventioner som har till syfte att tillgodose den medicinska användningen av psykoaktiva ämnen och kontrollera att dessa ämnen inte kommer ut på den illegala marknaden. Konventionerna har som övergripande syfte att skydda hälsa och välfärd. har, liksom de flesta andra länder, anslutit sig till dessa konventioner. Bekämpningen av narkotika är en prioriterad fråga för regeringen. Användningen av narkotika bidrar till stora problem på individnivå men genererar även stora samhällsproblem. Regeringen anser därför att samverkan mellan olika aktörer inom narkotikaområdet behöver stärkas. Narkotikahandel är ofta en central del av de kriminella nätverkens aktiviteter och utgör inte sällan en huvudsaklig inkomstkälla för den kriminella verksamheten. Genom att narkotikabrottsligheten bekämpas kan finansieringen av de kriminella nätverkens aktiviteter försvåras. Allt mer narkotika säljs via internet och skickas med post inom . Försändelser skickas via postombud och utlämningsställen eller direkt hem till köparen. Framgångsrika arbetsmetoder mot att narkotika sprids genom beställning över internet och distribueras med hjälp av postförsändelser förutsätter ett nära samarbete mellan flera aktörer. Många typer av narkotika, hälsofarliga varor, dopningsmedel och nya psykoaktiva substanser (NPS) skickas och sprids via sorteringsterminaler, brevbärarkontor och paketutlämningsställen runt om i landet. Även Europol uppger att allt mer av den illegala handeln med narkotika sker via post och andra försändelser. Köp av narkotika sker över sociala medier, internet och Darknet. Denna handel ökar vilket följer trenden om att allt mer illegal handel sker online. Uppgifter visar att avled cirka 370 personer i till följd av överdoser av fentanylanaloger eller det narkotikaklassade läkemedlet fentanyl. Av dessa hade 300 personer köpt narkotikan på internet, som sedan levererats med hjälp av inrikespost (och EU Drug Markets Report 2019, Europol). Bestämmelser om tystnadsplikt m.m. för den som bedriver postverksamhet finns i 2 kap. 14–18 §§ postlagen. I 16 § samma kapitel anges att den som bedriver postverksamhet trots tystnadsplikten ska bistå vid kontroll avseende postförsändelse enligt tulllagen (2016:253) eller lagen (1996:701) om befogenheter vid gräns mot ett annat land inom Europeiska unionen. Detta gäller dock endast kontroll som rör misstanke om narkotikabrott. I en skrivelse till postlagsutredning anförde ett antal länsstyrelser tillsammans med , och att postlagens utformning medför svårigheter att bedriva ett effektivt arbete mot distribution av narkotika med postförsändelser. Enligt myndigheterna medger postlagens nuvarande lydelse om tystnadsplikt m.m. i 2 kap. 14–18 §§ inte tillräckligt effektiva metoder för att förhindra att narkotika skickas med post inom , bl.a. eftersom regleringen inte ger dem som bedriver postverksamhet möjlighet att på eget initiativ kontakta t.ex.