sou · H9B391 · 2021-11-24 00:00:00 — Vi föreslår därför att det införs bestämmelser i lagen om att beslut i ärenden om föreläggande, återkallelse av tillstånd, ändring av till- ståndsvillkor, varning, anmärkning, tillfälligt förbud och avgift ska få överklagas av tillståndshavaren och att beslut om tillfälligt förbud ska få överklagas särskilt. Vårt förslag: Sökanden i ärenden om tillstånd att bedriva rymd- verksamhet eller om överlåtelse av sådant tillstånd ska överklaga beslut till allmän förvaltningsdomstol. Försvarsmakten, Säkerhets- polisen och ska överklaga sådana beslut till regeringen. Tillståndshavaren ska överklaga beslut i tillsynsärenden till all- män förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd ska krävas vid överklagande till kammarrätten. Eftersom beslut om tillstånd är förvaltningsbeslut är det en naturlig utgångspunkt att besluten överklagas till allmän förvaltningsdom- stol. Ärenden om tillstånd att bedriva rymdverksamhet kan emeller- tid komma att aktualisera känsliga utrikes-, försvars- och säkerhets- politiska överväganden och innehålla känslig information, som till exempel underrättelseinformation. Frågan om vilken instans som ska pröva överklagande av ärenden som innehåller bedömningar av frågor som rör säkerhet eller andra utrikes-, säkerhets- eller försvarspolitiska intressen har varit föremål för övervägande i flera andra lagstiftningsärenden, se till exempel För- bättrat skydd för totalförsvaret, SOU 2019:34, s. 272 ff., Skydd av säkerhet vid radioanvändning, prop. 2019/20:15, s. 40 f., Åtgärder till skydd för säkerhet vid överlåtelser av säkerhetskänslig verk- samhet, prop. 2020/21:13, s. 31 ff. samt lagrådsremissen Ett starkare skydd för säkerhet, , s. 108 ff. Åsikterna om hur instansordningen ska utformas när det gäller ärenden som inne- håller frågor om säkerhet går isär. Vissa förespråkar att be- sluten ska överprövas av allmän förvaltningsdomstol, medan andra förespråkar att besluten ska överprövas av regeringen. I vissa fall överklagas myndighetsbeslut som innehåller bedöm- ningar om säkerhet till domstol. Sådana bestämmelser finns i lagen (2017:1000) om en europeisk utredningsorder, lagen (2016:1147) om upphandling av koncessioner, lagen (2016:534) om åtgärder för utbyggnad av bredbandsnät, lagen (2011:1029) om upphandling på försvars- och säkerhetsområdet och utlänningslagen (2005:716). Regeringens överväganden i den ovannämnda propositionen; Skydd av säkerhet vid radioanvändning, ledde till att samrådsmyn- digheterna – Säkerhetspolisen och Försvarsmakten – ska överklaga beslut om tillstånd att använda radiosändare till allmän förvaltnings- domstol (8 kap. 19 och 19 a §§ lagen om elektronisk kommunikation). I andra fall överklagas myndighetsbeslut som rör säker- het till regeringen. Sådana bestämmelser finns i lagen (2001:82) om svenskt medborgarskap och lagen (1991:572) om särskild utlän- ningskontroll. Därtill ska nämnas att regeringens överväganden i den ovannämnda propositionen; Åtgärder till skydd för säkerhet vid överlåtelser av säkerhetskänslig verksamhet, har lett till nya be- stämmelser i säkerhetsskyddslagen som trädde i kraft . De nya bestämmelserna innebär att beslut om föreläggande vid samråd överklagas till Förvaltningsrätten i , medan beslut om förbud mot överlåtelse av säkerhetskänslig verksamhet och be- slut om föreläggande vid ogiltig överlåtelse för att förhindra skada för säkerhet överklagas till regeringen (2 kap. 16 §). I lag- rådsremissen Ett starkare skydd för säkerhet föreslås att ord- ningen med två olika instanser för överklagande behålls (s. 108 ff.). Bestämmelsen om överklagande innehåller emellertid kompletteringar med anledning av att tillsynsmyndigheterna föreslås få möjlighet att besluta om vitesföreläggande och sanktionsavgift mot den som inte följer säkerhetsskyddslagstiftningens krav. Sådana beslut ska enligt förslaget överklagas till Förvaltningsrätten i (8 kap. 4 §). Lagändringarna föreslås träda i kraft . 14.4.2En ordning med olika överprövningsinstanser Tillståndsprocessen för rymdverksamhet har, som tidigare nämnts, prövningsinslag som vilar på överväganden kring säkerhet eller andra utrikes-, säkerhets- och försvarspolitiska intressen. Just förekomsten av sådana intressen vid prövningen motiverar att de myndigheter som Rymdstyrelsen har att samråda med ska kunna överklaga tillståndsbeslut. Som framgått av redovisningen ovan finns det i annan lagstiftning exempel på uppdelade fullföljdssystem, där en typ av beslut överklagas till domstol och en annan till regeringen. Eftersom det är regeringen som har det yttersta ansvaret för säkerhet och utrikes-, försvars- och säkerhetspolitik, finns det starka skäl som talar för att regeringen bör hantera överprövningen av ären- den med sådana inslag även vad avser tillstånd för rymdverksamhet. innefattar en prövning av tillståndsärenden en rad olika bedömningar som inte tar sikte på frågor om säkerhet eller politik. I dessa delar är det inte lämpligt att överprövningen görs av reger- ingen, jfr regeringens uttalande i lagstiftningsärendet om skydd av säkerhet vid radioanvändning (prop. 2019/20:15, s. 40 f.). Den allmänna utgångspunkten bör dessutom vara att regeringen inte ska hantera enskilda ärenden, vare sig som första instans eller som överprövningsinstans. Även om volymerna för tillstånd är be- gränsade är det en förväntad utveckling att tillståndsvolymerna kom- mer att öka. Det är således inte en lämplig ordning att regeringen hanterar samtliga överklaganden. Frågan är då om det går att separera sådana ärenden som bör prövas av regeringen från sådana som bör prövas av förvaltnings- domstol. Ett alternativ skulle kunna vara att som i säkerhetsskydds- lagen införa en ordning med olika överklagandeinstanser. Enligt en sådan modell skulle man skilja på de beslut som sökanden överklagar och de beslut som samrådsmyndigheterna överklagar. En sådan ord- ning skulle ha den fördelen att den är enkel och transparent med en tydlig gränsdragning och uppdelning. I sak torde sådana ärenden som sökanden överklagar, till exempel ett beslut om nekat tillstånd, ofta handla om överväganden som inte aktualiserar frågor om säkerhet eller andra utrikes-, säkerhets- och försvarspolitiska över- väganden. I enstaka fall kan emellertid sådana frågor aktualiseras även i de ärenden som sökanden överklagar och vi återkommer därför i avsnitt 14.5 hur en sådan situation bör hanteras. De fall då någon av samrådsmyndigheterna använder sin möjlighet att överklaga kom- mer uteslutande att handla om frågor om säkerhet eller andra utrikes-, säkerhets- och försvarspolitiska intressen. Situationen att Rymdstyrelsen inte i tillräcklig utsträckning beaktar samråds- myndighetens överväganden i dessa frågor, med följd att en sådan myndighet överklagar beslutet, torde uppkomma mycket sällan. En invändning mot en uppdelning av överprövningen mellan förvaltningsdomstol och regeringen skulle kunna vara att ordningen med två instanser för överklagande riskerar parallella processer om samma sak, jfr remisskritiken i lagrådsremissen Ett starkare skydd för säkerhet, (s. 110). Risken för detta är dock mycket begränsad eftersom beslutssituationerna skiljer sig åt. De fall där sökanden kommer att överklaga är framför allt när tillstånd nekas och de fall där någon av samrådsmyndigheterna kommer att överklaga är fram- för allt när tillstånd beviljas i strid med myndighetens uppfattning. Eftersom villkor i tillståndsbeslut också kan bli föremål för över- prövning kan dock situationen uppkomma att såväl sökanden som någon av samrådsmyndigheterna överklagar beslutet eller delar av det i form av ett villkor. Risken för att en sådan situation uppstår är enligt vår mening liten, men om det sker får den hanteras genom sedvanliga handläggningsåtgärder, exempelvis genom beslut om vilande- förklaring. Sammanfattningsvis anser vi därför att de tillståndsärenden som sökanden överklagar bör överklagas till allmän förvaltningsdomstol, medan de tillståndsärenden som samrådsmyndigheterna överklagar bör överklagas till regeringen. I avsnitt 14.3 har vi föreslagit att tillsynsärenden ska få överklagas av tillståndshavaren. Dessa ärenden bör också överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Tillsynsärenden kan emellertid i enstaka fall ha prövningsinslag som grundas på överväganden kring säker- het eller andra utrikes-, säkerhets- och försvarspolitiska intressen. I avsnitt 14.5 kommer vi att överväga hur sådana ärenden bör han- teras av domstolen. Prövningstillstånd bör krävas vid överklagande till kammarrätten. Regeringens beslut kan bli föremål för rättsprövning enligt 1 § lagen (2006:304) om rättsprövning av vissa regeringsbeslut, om be- slutet innefattar en prövning av enskildas civila rättigheter eller skyl- digheter i den mening som avses i artikel 6 i . Därigenom kan de krav på domstolsprövning som följer av artikel 6 i tillgodoses. Fråga har uppkommit hur ett överklagande hos regeringen bör hanteras. Som vi redogjort för i avsnitt 7.3.4 handläggs tillstånds- ärenden genom att , såsom ansvarigt departement för rymdfrågor, bereder underlag från Rymdstyrelsen med berörda departement. Ett överklagande borde därför rimligen kunna handläggas enligt samma ordning. 14.5Överlämnande av vissa mål till regeringen Vårt förslag: Om ett mål hos allmän förvaltningsdomstol inne- håller frågor som rör säkerhet eller andra utrikes-, säker- hets- och försvarspolitiska intressen, ska domstolen med eget yttrande överlämna målet till regeringen för prövning. Detsamma gäller om Försvarsmakten, Säkerhetspolisen eller begär att målet av sådan anledning ska överlämnas till regeringen. Skälen för förslaget: Om sökanden nekas tillstånd av skälet att den sökta verksamheten anses olämplig med hänsyn till säkerhet eller andra utrikes-, säkerhets- eller försvarspolitiska intressen, eller ett tillståndsbeslut återkallas för att tillståndshavaren bedriver rymd- verksamhet som är olämplig med hänsyn till dessa intressen – och beslutet överklagas – kommer målet i förvaltningsdomstolen att röra frågor om säkerhet och politiska intressen. Som vi tidigare nämnt kan sådana ärenden innehålla känslig information, som till exempel utländsk underrättelseinformation, och aktualisera den sorts utrikes-, försvars- och säkerhetspolitiska överväganden som inte bör hanteras av domstol, utan av regeringen. På miljöområdet har det införts en ordning som innebär att dom- stolen ska överlämna mål till regeringen för avgörande vid frågor som kräver ett ställningstagande från regeringen. Enligt 21 kap. 7 § andra stycket ska mark- och miljödomstolen med eget yttrande överlämna ett mål till regeringen för prövning, om dom- stolen finner att målet inte bara rör ett miljöintresse utan även ett annat allmänt intresse av synnerlig vikt. Ett överlämnande till reger- ingen ska också ske om eller Havs- och vatten- myndigheten av sådan anledning begär det. Är det fråga om en statlig myndighets beslut som rör Försvarsmakten, , eller , ska domstolen alltid med eget yttrande överlämna ärendet till regeringen för pröv- ning. Enligt lagkommentaren är bestämmelsen främst tänkt att an- vändas när det är motiverat med ett politiskt ställningstagande, till exempel när två allmänna intressen av stor vikt ställs mot varandra (se , , , , , version 192, kommentaren till 21 kap. 7 §). Det är svårbedömt i vilken utsträckning det kommer att förekomma överklaganden av tillstånds- eller tillsynsbeslut, se avsnitt 16.5. Enligt vår bedömning kommer dessutom endast ett få- tal av dessa ärenden att aktualisera frågor om säkerhet eller andra utrikes-, säkerhets- och försvarspolitiska överväganden. Sam- tidigt ankommer det närmast på regeringen att göra sådana överväg- anden när frågeställningarna uppkommer. Det är också utgångs- punkten för vårt förslag i avsnitt 14.2.2 att samrådsmyndigheterna ska kunna överklaga tillståndsärenden och beslut om att inte återkalla tillstånd till regeringen. Det vore olämpligt om samma frågor också faller inom de allmänna förvaltningsdomstolarnas prövningsram. Vi föreslår därför att det efter mönster från miljölagstiftningen införs en motsvarande ordning på rymdområdet som innebär att förvaltningsdomstolen med eget yttrande ska överlämna ett mål till regeringen för prövning, om domstolen finner att målet rör säkerhet eller andra utrikes-, säkerhets- och försvarspolitiska intressen. För att säkerställa att domstolen och samrådsmyndigheterna – För- svarsmakten, Säkerhetspolisen och dukter – inte gör olika bedömningar av om ett mål rör dessa intressen, och därmed bör prövas av regeringen, bör även samrådsmyndig- heterna kunna begära ett överlämnande av målet till regeringen. Yttrandet till regeringen bör innehålla en motivering med förslag till ställningstagande avseende de frågor som inte berör säker- het eller andra utrikes-, säkerhets- och försvarspolitiska intressen. 2Uppdateringar har gjorts som i huvudsak tagit hänsyn till lagstiftning fram till och med den 14.6Beslutsmyndighetens rätt att överklaga Vårt förslag: ska vara motpart i domstolen. Skälen för förslaget: Enligt praxis saknar en myndighet rätt att utan författningsstöd överklaga ett beslut i ett mål där myndighetens beslut har ändrats (se till exempel RÅ 1989 ref. 47). Om en enskild överklagar beslut följer det av 7 a § förvaltningspro- cesslagen (1971:291) att Rymdstyrelsen är den enskildes motpart i domstol. Rymdstyrelsen får därmed rätt att överklaga ett domstols- avgörande som går myndigheten emot. Bestämmelsen är emellertid endast tillämplig när en enskild har överklagat myndighetens beslut. Enligt vår mening bör denna ordning gälla även om Rymdstyrelsens beslut överklagas av en myndighet. I annat fall har Rymdstyrelsen inte partsställning i förvaltningsprocessen och rätt att överklaga ett domstolsavgörande som går myndigheten emot, se HFD 2011 ref. 51. Mot denna bakgrund anser vi att det bör införas en bestämmelse i den nya lagen om att när ett beslut överklagas till allmän förvalt- ningsdomstol är beslutsmyndigheten motpart i domstolen. Det föreslagna tillstånds- och tillsynsförfarandet som vi föreslår i kapitel 7 och 9 innebär att Rymdstyrelsen kan komma att få del av uppgifter som är sekretessreglerade eller på annat sätt känsliga hos verksamhetsutövaren som ansöker om tillstånd respektive är före- mål för tillsyn. Detta kapitel handlar om sekretessfrågor. viför vilket sekretesskydd som finns i Rymdstyrelsens tillstånds- och tillsynsverksamhet, avsnitt 15.2–15.4 Därefter överväger vi i av- snitt 15.5 frågan om det bör införas sekretessbrytande bestämmelser för Säkerhetspolisen, Försvarsmakten och så att myndigheterna – när det är lämpligt – kan lämna vissa sekretessbelagda uppgifter till Rymdstyrelsen. Slutligen över- väger vi i avsnitt 15.6 om det bör införas en uppgiftsskyldighet för Rymdstyrelsen så att myndigheten kan lämna sekretessbelagda upp- gifter till Säkerhetspolisen, Försvarsmakten och . 15.2Sekretess till skydd för tillsynsverksamhet Tillsynsverksamhet skyddas av olika sekretessregler. 1§ offentlighets- och sekretesslagen (OSL) gäller sekretess för upp- gift om planläggning eller andra förberedelser för sådan inspektion, revision eller annan granskning som en myndighet ska göra, om det kan antas att syftet med granskningsverksamheten motverkas om uppgiften röjs. Får en myndighet i verksamhet som avser tillsyn en sekretess- reglerad uppgift från en annan myndighet, blir enligt 11 kap. 1 § OSL sekretessbestämmelsen tillämplig även hos tillsynsmyndigheten. med gäller i princip samma sekretess hos tillsynsmyndigheten som hos den myndighet som är föremål för tillsyn. Sekretessen gäller även för uppgifter som tillsynsmyndigheten hämtar in från andra myndigheter än den som granskningen avser, om uppgifterna behövs för tillsynen (se , och , i fort- sättningen Lenberg m.fl., Offentlighets- och sekretesslagen: en kommen- tar, digital version 221, kommentaren till 11 kap. 1 § OSL). Enligt 11 kap. 8 § OSL gäller en primär sekretessbestämmelse2 som ska tillämpas av tillsynsmyndigheten, se avsnitt 15.4, framför överförd sekretess enligt 11 kap. 1 § OSL, som är en sekundär sekre- tessbestämmelse3. En primär sekretessbestämmelse kan normalt tillämpas på en uppgift oavsett om myndigheten har fått uppgifterna från en annan myndighet eller från en enskild. En sekundär sekre- tessbestämmelse kan däremot bara tillämpas på uppgifter som den mottagande myndigheten har fått från en annan myndighet (se Lenberg m.fl., kommentaren till 3 kap. 1 § och 11 kap. 1 § OSL). 15.3Sekretess till skydd för enskild i Rymdstyrelsens tillstånds- och tillsynsverksamhet För Rymdstyrelsens tillstånds- och tillsynsverksamhet gäller sekre- tess för bland annat uppgift om en enskilds affärs- eller driftförhåll- anden, uppfinningar eller forskningsresultat, om det kan antas att den enskilde lider skada om uppgiften röjs, se 30 kap. 23 § första stycket OSL, 9 § offentlighets- och sekretessförordningen (2009:641, OSF) samt punkten 9 i bilagan till denna förordning. Bestämmelsen innehåller ett rakt skaderekvisit, dvs. det råder presumtion för att uppgifterna är offentliga. 1Uppdateringar har gjorts som i huvudsak tagit hänsyn till lagstiftning fram till och med den 1oktober 2020, SFS 2020:773. 2En primär sekretessbestämmelse är en bestämmelse om sekretess som en myndighet ska tillämpa på grund av att bestämmelsen riktar sig direkt till myndigheten eller omfattar en viss verksam- hetstyp eller en viss ärendetyp som hanteras hos myndigheten eller omfattar vissa uppgifter som finns hos myndigheten (3 kap. 1 § OSL). 3En sekundär sekretessbestämmelse är en bestämmelse om sekretess som en myndighet ska tillämpa på grund av en bestämmelse om överföring av sekretess (3 kap. 1 § OSL). 15.4Primär sekretess som kan gälla i tillstånds- och tillsynsverksamhet Det framgår av förarbetena till den tidigare sekretesslagen att en tillsynsmyndighet i många fall omfattas av samma primära sekretess- bestämmelser som den som är föremål för tillsyn. I ett sådant fall är sekretessbestämmelsen primär även hos tillsynsmyndigheten (Reger- ingens proposition med förslag till ny sekretesslag m.m., prop. 1979/80:2 del A, s. 317 samt m.fl., kommentaren till 11 kap. 1 §). Som nämnts under avsnitt 15.2 kan en primär sekretessbestämmelse normalt tillämpas på en uppgift oavsett om myndigheten har fått uppgiften från en annan myndighet eller från en enskild, medan den överförda sekretessen bara kan tillämpas på sådana uppgifter som tillsynsmyndigheten har fått från en annan myndighet. Enligt 15 kap. 1 § OSL gäller sekretess för uppgift som rör förbindelser med en annan stat eller i övrigt rör annan stat, mellan- folklig organisation, myndighet, medborgare eller juridisk person i annan stat eller statslös, om det kan antas att det stör mellan- folkliga förbindelser eller på annat sätt skadar landet om uppgiften röjs. Bestämmelsen avser i första hand uppgifter med direkt anknyt- ning till förbindelser, men även uppgifter om ett utländskt företags affärsförbindelser med ett svenskt företag eller uppgifter om en utländsk myndighets kontakter med en svensk myndighet kan falla inom tillämpningsområdet, men utrymmet för sekretess är starkt begränsat med hänsyn till kravet på skada för (se m.fl., kommentaren till 15 kap. 1 §). Sekretess gäller enligt 15 kap. 2 § OSL för uppgift som rör verk- samhet för att försvara landet eller planläggning eller annan för- beredelse av sådan verksamhet eller som i övrigt rör totalförsvaret, om det kan antas att det skadar landets försvar eller på annat sätt vållar fara för rikets säkerhet om uppgiften röjs. Bestämmelserna om utrikessekretess och försvarssekretess i 15 kap. 1 och 2 §§ OSL är primära sekretessbestämmelser som har en obe- gränsad räckvidd. Bestämmelserna kan alltså tillämpas av alla myn- digheter och andra organ som ska tillämpa offentlighets- och sekre- tesslagen. Därmed gäller sådan sekretess till skydd för uppgifter även hos Rymdstyrelsen i tillstånds- och tillsynsverksamhet. 15.5Sekretessbrytande bestämmelser för samrådsmyndigheterna Vårt förslag: Utrikessekretess, sekretess i det internationella sam- arbetet, försvarssekretess och sekretess för underrättelseverk- samhet m.m. ska inte hindra att Försvarsmakten, Säkerhetspolisen eller lämnar uppgift, som omfattas av sådan sekretess, till Rymdstyrelsen, om uppgiften avser –frågan om ett tillstånd att bedriva rymdverksamhet eller ett medgivande till överlåtelse av ett sådant tillstånd kan vara olämp- ligt med hänsyn till säkerhet eller andra utrikes-, säker- hets- eller försvarspolitiska intressen, –behovet av att förena ett sådant tillstånd med villkor med hän- syn till säkerhet eller andra utrikes-, säkerhets- eller försvarspolitiska intressen, eller –frågan om det finns skäl att återkalla tillstånd, ändra tillstånds- villkor eller meddela tillfälligt beslut. En uppgift ska få lämnas endast om intresset av att uppgiften läm- nas har företräde framför det intresse som sekretessen ska skydda. 15.5.1Behov av sekretessbrytande bestämmelser för samrådsmyndigheterna I avsnitt 7.6.2 har vi föreslagit att i tillståndsfrågor ska Rymdstyr- elsen samråda med Försvarsmakten, Säkerhetspolisen och Inspek- tionen för strategiska produkter gällande frågor om säkerhet eller andra utrikes-, säkerhets- eller försvarspolitiska intressen. Vi har vidare föreslagit i avsnitt 9.3.6 att Rymdstyrelsen får anlita sam- rådsmyndigheterna för att bistå vid tillsynen. I avsnitt 9.5.2 har vi föreslagit att dessa myndigheter ska kunna initiera en prövning om återkallelse eller ändring av tillstånd. De uppgifter som Försvarsmakten, Säkerhetspolisen och Inspek- tionen för strategiska produkter behöver lämna i tillstånds- eller till- synsärenden kan vara sekretessbelagda. Aktuella sekretessgrunder kan vara utrikessekretess, sekretess i det internationella samarbetet och försvarssekretess enligt 15 kap. 1, 1 a och 2 §§ OSL. gifter hos kan det därtill vara fråga om sekretess i underrättelseverksamhet m.m. enligt 18 kap. 2 § OSL. För att Rymdstyrelsen ska kunna pröva frågor om tillstånd och utöva tillsyn på ett effektivt och rättssäkert sätt är det av avgörande betydelse att myndigheten får tillgång till information som kan ha betydelse för bedömningar om säkerhet eller andra utrikes-, säkerhets- eller försvarspolitiska intressen. Det krävs därför att Säker- hetspolisen, Försvarsmakten och dukter vid behov kan lämna uppgifter som omfattas av utrikessekre- tess, sekretess i det internationella samarbetet, försvarssekretess och sekretess för underrättelseverksamhet till Rymdstyrelsen i ärenden som rör tillstånd och tillsyn. Av 10 kap. 27 § OSL följer att en myndighet alltid kan lämna ut en sekretessbelagd uppgift till en annan myndighet efter en intresse- avvägning. infördes ett samrådsförfarande där ska höra Säkerhetspolisen och Försvarsmakten i tillståndsärenden enligt lagen (2003:389) om elektronisk kommu- nikation. I förarbetena till lagen uttalades att utlämnande av upp- gifter från samrådsmyndigheterna med stöd av den s.k. generalklausu- len i 10 kap. 27 § OSL inte var lämpligt, eftersom ett rutinmässigt uppgiftsutbyte i regel ska vara författningsreglerat (se Skydd av säkerhet vid radioanvändning, prop. 2019/20:15, s. 34 ff. samt prop. 1979/80:2 del A, s. 327). Sekretessbrytande bestämmelser in- fördes därför i offentlighets- och sekretesslagen (15 kap. 3 a § och 18 kap. 4 a § OSL). Den samrådsskyldighet vi nu föreslår kommer också att medföra att samrådsmyndigheterna rutinmässigt kommer att kunna behöva lämna sekretessbelagda uppgifter till Rymdstyrel- sen, även om omfattningen av ärenden inte kan förväntas vara jäm- förbar med omfattningen enligt lagen om elektronisk kommunikation. Vi anser mot denna bakgrund att det finns behov av att införa motsvarande sekretessbrytande bestämmelser i offentlighets- och sekretesslagen för Säkerhetspolisen, Försvarsmakten och Inspek- tionen för strategiska produkter inom ramen för tillstånds- och till- synsärenden enligt rymdlagen, så att myndigheterna – när det är lämpligt – kan lämna sekretessbelagda uppgifter till Rymdstyrelsen.