sou · H9B374d2 · 2021-09-23 00:00:00 — 489Se t.ex. 2017 och hovkalendrar. 490SOU 1977:5 s. 46. 491Protokoll i hovärenden, Nr 13/2019 H.D., med bilaga, tuellahandelser/2019/2019/forandringarinomdetkunglhuset.5.18cc416116d61fe304a869f.html 492Citaten från kungahusets hemsida, samma länk som i föregående not. Kungahusets omfattning – en inventering av några begrepp Det kan alltså konstateras att tillhörighet till kungl. huset enligt beslutet ger rätt till be- teckningen kungl. Det är inte ovanligt i andra länder att prins- och prinsesstitlar samt beteckningen kungl. höghet knyts till hur nära personen är släkt med dels den nu regerande monarken, dels tronföljaren (se närmare avsnitt 5.6.3-4.). På hovets hemsida definierades begreppen kungl. huset och kungl. familjen enligt följande. ”I Det Kungl. Huset ingår DD.MM. Konungen och Drottningen samt de som är så nära Tronen och har sådan ställning att de ska tituleras Kunglig Höghet: DD.KK.HH. Kronprinsessan och , DD.KK.HH. Prinsessan och , DD.KK.HH. och samt H.K.H. Prinsessan . Av historiska skäl ingår även syster, , i Det Kungl. I Den Kungl. Familjen ingår, förutom medlemmarna i Det Kungl. Huset, även Konungens övriga barnbarn: , , Prinsessan , och . Till Den Kungl. Familjen räk- nas även Konungens övriga systrar: Prinsessan , ; Prin- , Friherrinna och , . , hustru till Konungens fram- lidne farbror, ingår likaså i Den Kungl. Det kan alltså konstateras att begreppen kungl. huset och kungl. familjen genom beslutet och tillkännagivandet på hemsidan har fått en tydlig men delvis ny betydelse. Medan de suc- cessionsberättigade personerna och deras gemåler alltid års suc- cessionsordnings giltighetstid hade ansetts tillhöra kungl. huset, har detta begrepp nu getts en mer begränsad betydelse. familjen omfattar nu även vissa successionsberättigade personer, som inte ingår i kungl. huset men däremot i konungahuset enligt 5 kap. regerings- formen (se ovan avsnitt 4.2. Det finns ingen föreskrift som ger konungen rätt att fatta ett sådant beslut men inte heller någon föreskrift som hindrar det. Konungens beslut torde utgöra ett utflöde av ko- nungens husmakt (se nedan avsnitt 5.6.). Bramstång har som nämnts anfört att konungahu- sets omfattning bestämmes ”auktoritativt [...] av konungen själv”493 och det faller därmed inom konungens behörighet att definiera det kungl. husets och kungl. Detta har också visst stöd i det sätt på vilket kungl. huset redovisats i statskalendrarna, låt vara att det varit icke successionsberättigade medlemmar som inte ansetts ingå i kungl. Frågan är dock vilka, om några, rättsliga effekter sådana beslut har; se nedan kap. 5. Klart är att successionsordningen enbart kan ändras genom grundlagsändringsförfarande och att ett beslut om omfattningen av det kungl. huset inte kan påverka vilken krets av personer som är successionsberättigade (’konungahuset’ i den mening som angetts i avsnitt 4.2. 4.3.5.Begreppen konungahuset i straffrättsliga bestämmelser ändrades i 18 kap. 1 § , som handlar om uppror, formuleringen ”åtgärd eller beslut av Konungen, eller högsta domarmakten” till ”åtgärd eller be- slut av statschefen, regeringen, eller högsta domarmakten. 493Bramstång 1990 s. 21. Kungahusets omfattning – en inventering av några begrepp i 19 kap. 1 § brottsbalken.494 I denna del handlade det om att begreppet ’Konungen’ syftade både på konungen personligen och Kungl. Enligt 18 kap. 2 § gäller en strängare straffskala för gärningar som avses i 3-5 kap. samma balk (brott mot liv och hälsa, brott mot frihet och frid respektive ärekränk- ning) om dessa ”innebär förgripelse mot Konungen eller annan medlem av konungahuset eller mot den som i egenskap av riksföreståndare fullgör statschefens uppgifter”. Här avsågs enbart konungens person, varför det ordet inte byttes ut i samband med antagandet av regeringsform.496 När det gäller konungahusets medlemmar i övrigt avser skyddet enligt brottsbalkskommentaren ”annan som är medlem av kungahuset i statsrättslig mening”.497 Begreppet ’konungahuset’ ändrades inte 1975 och det härrör i detta sammanhang från 9 kap. 2 § andra stycket och 3 § i den tidigare strafflagen enligt den lydelse av bestämmelserna som trädde 1949. I förarbetena till talades om ”kunglig person”498 vilket anknyter till brottsrubriceringen ”missfirmelse av kunglig person” i 9 kap. 3 § i strafflagen lydelse. Vid införandet av dessa bestämmelser diskuterades inte begreppen närmare, utan det angavs att jämväl ”andra medlemmar av konungahuset än Konungen”499 skulle skyddas av bestämmelserna och att det var fråga om person ”som i statsrättslig mening är medlem av konungahuset”.500 Det ansågs överflödigt att, som i tidigare gällande 9 kap. 3 § strafflagen, ange att det var fråga om personer ”som äga kunglig eller furstlig värdighet inom riket”, ”då inga andra äro att betrakta som medlemmar av svenska konungahuset”.501 Beträffande brottsrubriceringen ”missfirmelse mot kunglig person” finns ingen definition av begreppet ’kunglig person’ utöver vad som framgår av att det ska vara fråga om ”Konungen eller annan medlem av konungahuset”.502 I tiden såg reglerna delvis annorlunda ut. Våld mot konungen reglerades i 1 §, våld mot drottning, änkedrottning eller tronföljare i 9 kap. 2 § och våld mot ”annan person av konungahuset, som kunglig eller furstlig värdighet inom riket åtnjuter” i 9 kap. 3 § strafflagen.503 Av intresse här är närmast den sistnämnda formuleringen, som återgår tryckfrihetsförordning 3 § 5 mom.,504 något som innebär att det är svårt att finna ledning för tolkningen av bestämmelsen. Man kan jämföra med 44 § regeringsform, som talade om ”prins av det konungsliga huset, det vare sig kronprins, arvfurste eller ”. Enligt omfattades även icke arvsberättigad agnatisk prins.505 Enligt lag fram till dess att strafflag trädde i kraft såg regleringen ut på ett helt annat sätt. Då förekom bestämmelser om ”våldsgierning å Rikets Konung och Herra, 1974:35 s. 92. 1974:35 s. 92. 497Agneta m.fl., kommentar till 18 kap. 2 § , , version su 16. 499SOU 1944:69 s. 158, se även NJA II 1948 s. 290. 500SOU 1944:69 s. 158, se även NJA II 1948 s. 291. 501SOU 1944:69 s. 158, se även NJA II 1948 s. 291. 502Jfr NJA II 1948 s. 294. 503Lydelser enligt strafflag, med ändring av straffskalan i 1 § enligt SFS 1921:288. 504Alvar , Rätt och ära. Studier i svensk straffrätt, : , 1950, s. 289-293. 505Hagman 1902 s. 101, se härtill Bramstång 1990 s. 23. Kungahusets omfattning – en inventering av några begrepp Drottningen, eller theras barn” och om missfirmelse av ”Konungen, eller Drottningen, eller then, som til Efterträdare i Regementet förklarad är” (4 kap. 1 § respektive 5 kap. 1 § missgärningsbalk). När det gäller den strängare straffskalan enligt 18 kap. 2 § har den närmare innebörden av formuleringen ”förgripelse mot Konungen eller annan medlem av konunga- huset” stor betydelse. Det ska enligt förarbetena och kommentaren vara fråga om medlem av konungahuset i statsrättslig mening. Som har anförts i avsnitt 4.2. skulle det då vara frågan om alla de successionsberättigade personerna men inte deras gemåler. Frågan är dock om det verkligen varit avsikten att gemålerna inte skulle omfattas; de omfattas ju av begreppet ko- nungahuset i mer allmän betydelse506 eller i vart fall av begreppet kungl. Efter konung- ens beslut uppkommer även frågan om de successionsberättigade per- soner som inte kommer att åtnjuta ”kunglig eller furstlig värdighet inom riket”, för att an- vända formuleringen , det vill säga prins och prinsessan barnbarn och så vidare, längre omfattas av begreppet. Dessa personer kommer att omfattas av begreppet konungahuset i regeringsformens mening men kommer inte att ingå i det kungl. Svaret torde ligga i straffrättens legalitetsprincip, som innehåller ett krav på tillräcklig begriplighet och precision.507 I så fall bör ledning kunna hämtas i förarbetsuttalandena om att det är den statsrättsligt relevanta betydelsen av begreppet konungahuset som är den yttre gränsen för bestämmelsens tillämpningsområde. Därutöver kan det vara rimligt att begräns- ningen av det kungl. husets omfattning får genomslag i tolkningen av bestämmelsen. Det skulle då endast vara de av de successionsberättigade personerna som har titeln prins eller prinsessa som omfattas av bestämmelsen. 4.3.6.Begreppen konungaätten, konungahuset och kungahuset i skattelagstiftningen Enligt 3 kap. 16 § inkomstskattelagen (1999:1229) är medlemmar av ’kungahuset’ ”inte skattskyldiga för anslag som anvisas av staten”. I tidigare motsvarande bestämmelser har begreppen ’konungaätten’ och ’konungahuset’ använts. Analysen av begreppen kräver en tillbakablick skatterätt. Vid sidan av grundskatterna, dvs. skatt på jordegendomar, fanns den ”allmänna bevill- ningen” i form av skatter som åtog sig. En stor förändring gjordes , då bevillningen genom bevillningsstadgan för förenklades och kom att utgöra dels be- villning av fast egendom, dels bevillning för inkomst av kapital och arbete.508 Bortsett från ett försök med progressiv inkomstskatt år 1810-1812509 infördes inkomstskatt i sam- band med införandet av en värnpliktsarmé.510 506Blomberg 1904-06 s. 261, 1911 s. 183. 507Se t.ex. NJA 2018 s. 704 p. 508Nils , ”Hur bör en inkomstskatt utformas? En undersökning av motiven till de första moderna inkomstskatteförfattningarna” i 1982 s. 557-573 på s. 558-559. 509Sune , Skattereformen 1810. Ett experiment med progressiv inkomstskatt, : Svenska Bok- förlaget, 1967. Kungahusets omfattning – en inventering av några begrepp Undantaget för kungahusets medlemmar innebärande att de inte är skattskyldiga för an- slag som anvisas av staten har, såvitt jag har kunnat finna, sitt ursprung 1861 utfär- dade bevillningsstadgan för år 1862.511 I 8 § av denna stadga föreskrevs att medlem av ko- nungaätten var frikallad från skatt på inkomst för av staten anvisat anslag samt för inkomst av kapital. Detta undantag återkom senare genomgående i följande motsvarande föreskrif- ter.512 Enligt 15 § 2 mom. a) inkomstskatteförordning513 var ”medlem af konunga- ätten” frikallad från skatt på inkomst för av staten anvisat anslag samt för inkomst av kapital. Formuleringen återkom förordning om inkomst- och förmögenhetsskatt.514 Det- samma gällde för övrigt enligt 12 § andra stycket för förmögenhetsskatt. I de senare förarbetena synes det inte finnas någon förklaring till begreppet ko- nungaätt.515 Inte heller i förarbetena till bevillningsstadga finns någon förklaring till vad ordet skulle avse.516 Däremot finns i riksdagsdebatten vissa uttalanden om att skattefri- heten egentligen var självklar men att bestämmelsen tydliggjorde att skattebefrielsen inte om- fattade avkastning av egendom.517 Om man jämför med den tidigare bevillningsstadgan kan man konstatera att beskattningen där reglerades genom uppräkningar av yrken och närings- fång m.m.518 Kungahusets medlemmar torde då ha varit undantagna underförstått. Ordet ’konungaätt’ som sådant kan ha hämtats från 94 § regeringsform, som handlade om konungaättens utslocknande. Det närmaste man kommer ett motivuttalande är bevillningsutskottets betänkande be- träffande en väckt motion om att skattefriheten för konungaättens medlemmar skulle avskaffas. Utskottet ansåg att en sådan fråga hade en genomgripande konstitutionell bety- delse, ”såsom berörande den statsrättsliga ställning, hvilken i vårt land är åt Konungen och de öfriga medlemmarne af det Kongl. huset anvisad”.519 Både regeringsformen och succes- sionsordningen innehöll särregler för kungahusets medlemmar, och om de skulle åläggas skyldighet att betala skatt skulle det inte stämma överens med att de saknade vissa rättigheter. Utskottet sade inte uttryckligen vilka de rättigheterna var, men antagligen handlade det om rösträtt och rätten att inneha civila ämbeten. Skattskyldighet skulle dessutom innebära att kungahusets medlemmar skulle bli skyldiga att betala kommunalskatt, och den enda effekten av förslaget skulle bli att anslaget till kungahuset skulle behöva höjas med samma belopp som skulle betalas i skatt till staten och till den kommun där kungahusets medlemmar bodde.520 511SFS 1861:34 s. 1 § 8. 512SFS 1872:65 s. 1, 8 §; 1873:65 s. 1, 8 §; 1876:35 s. 1, 8 §; 1880:45 s. 1, 8 §; 1883:51 s. 1, 11 §; 1892:44 s. 1, 11 §; 1897:111 s. 1, 11 §; 1906:50 s. 1, 11 §; 1910:116 s. 1, 12 §. 513SFS 1902:84 s. 1. 514SFS 1910:115 s. 1. 515Se t.ex. prop. 1906:91, 1910:88 resp. 1910:89. 1859/60:82; Komiténs för upprättande af förslag till ny författning angående utgörande af allmänna bevillningen till Kongl. Maj:t afgifna underdåniga betänkande m.m., , 1859. 517Återgivna i bevillningsutskottets bet. 1908:4 s. 2. 518Se SFS 1858:47 s. 1. 1873:2 s. 5. 1873:2 s. 4-6, första kammarens protokoll 1873:1 s. 381, andra kammarens protokoll 1873:2 s. 109. Se också bl.a. bevillningsutskottets betänkande 1920:9 med vidare hänvisningar då frågan varit uppe till prövning. Kungahusets omfattning – en inventering av några begrepp ändrades formuleringarna om konungaätten till ”medlem av konungahuset”.521 Det angavs i propositionen att det ”formellt icke [hade] skett annan förändring, än att ut- trycket medlem av konungaätten utbytts mot medlem av konungahuset”,522 men då enligt vissa andra ändringar som skulle göras inkomst av fast egendom i utlandet, vilken förut hänförts till inkomst av fast egendom, numera skulle anses såsom inkomst av kapital, skulle bibehållandet av stadgandet innebära att medlem av konungahuset fick skattefrihet för inkomst av fast egendom i utlandet. Denna sistnämna förändring hade inget med begreppen ’konungaätten’ och ’konungahuset’ att göra, varför anledningen till utbytet av ord framstår som oklar. Samma formulering fördes sedan in i 54 § första stycket a) kommunal- skattelag523 och 7 § förordning om statlig inkomstskatt,524 där det angavs att ”med- lem av konungahuset” var frikallad från skattskyldighet för av staten anvisat anslag. Som redan nämnts är enligt 3 kap. 16 § inkomstskattelagen (1999:1229) medlemmar av ’kungahuset’ ”inte skattskyldiga för anslag som anvisas av staten”. Någon saklig ändring var uppenbarligen inte avsedd, för i lagmotiven nämndes inte ändringen. Där angavs bara att bestämmelsen om att medlemmar av kungahuset inte är skattskyldiga för anslag som anvisas av staten var placerad i 54 § första stycket a) kommunalskattelagen och 7 § 2 mom. lagen om statlig inkomstskatt samt att sådana anslag var skattefria redan vid kommunalskattelagens tillkomst.525 Som har framgått här återgår bestämmelsen i sak bevillningsförord- ning. Avsikten har uppenbarligen inte varit att den materiella innebörden skulle ändras genom bytet av begrepp från konungaätten till konungahuset och slutligen till kungahuset. Skillnader i innebörden av dessa begrepp är av underordnad betydelse, eftersom det finns och har funnits en precisering i form av ”för av staten anvisat anslag” eller motsvarande. Det har dock funnits en del andra skatter, som konungahusets medlemmar varit befriade från. I de delarna har begreppet ’konungahuset’ kunnat ha avgörande betydelse för vilka som omfatta- des av skattebefrielsen. Detta gäller inte bara förmögenhetsskatten utan även t.ex. fordons- skatt och kupongskatt.526 Trots detta synes ’konungahuset’ inte ha definierats närmare i de sammanhangen heller.527 521SFS 1920:758, 5 §; 1920:759, 12 §. 1920:400 s. 56, jfr även s. 58. 524SFS 1947:576, i samband med ikraftträdandet av regeringsform ’lag’ i stället för ’förordning’. 1999/2000:2 s. 56. 526Bramstång 1990 s. 22-23 nämner ett otryckt utlåtande av betr. huruvida drott- ning av , kronprinsessan av och prinsessan – alla födda svenska prinsessor – var att betrakta som medlemmar av det svenska konungahuset. Jag har inte haft tillgång till yttrande och inte heller ett yttrande av (jfr ovan not 481) som hänvisar till yttrande. slutsats är enligt Bramstång att begreppet ’konungahuset’ skulle kunna tolkas på olika sätt beroende på i vilket lagstiftningssammanhang det förekommer. 527Jfr t.ex. mot. 1971:170 och bet. 1971:SkU44 med hänvisningar. Kungahusets omfattning – en inventering av några begrepp 4.3.7.Begreppet kungahuset i sekretessbrytande bestämmelser Begreppet ’kungahuset’ finns även i föreskrifter som har med utlämnande av allmänna handlingar i samband med personskydd att göra.528 I förarbetena till en lagändring i patient- säkerhetslagen framhölls att uppgifter om en enskild person som finns inom hälso- och sjuk- vården kan utgöra viktig information när det gäller att bedöma risken för om denne kan komma att begå våldshandlingar, och sådana uppgifter kan därmed vara av avgörande bety- delse när Säkerhetspolisen ska bedöma hotbilden mot personer i den centrala statsledningen och också när det gäller att bedöma hotbilden även för övriga medlemmar av ’kungafamil- jen’.529 Begreppen kungahuset och kungafamiljen används här uppenbarligen utan åtskillnad, och det torde omfatta kungl. familjen avgränsad av vilka som anses behöva personskydd. Konungens beslut om avgränsning av det kungl. huset kan här säkert ge viss ledning för Säkerhetspolisens bedömningar och för bedömningarna hos den myndighet som ska lämna ut handlingar, men det kan inte uteslutas att även en successionsberättigad person inom den kungl. familjen men utanför det kungl. huset har behov av personskydd utifrån en polisiär bedömning. I ett sådant fall utesluter lagens ord ”kungahuset” inte att den personen omfattas av bestämmelsen. 4.3.8.Begreppet konungahuset i ordenskungörelsen När ordenskungörelsen (1974:768) ändrades infördes en möjlighet att förläna Serafimerorden och till ”medlemmar av det svenska konungahuset”.530 Motsvarande bestämmelse togs in i ordensstadgarna (se avsnitt 8.2.10.). Enligt or- densstadgar hade Serafimerorden samt Svärds- och Nordstjärneordnarnas högsta grad auto- matiskt tillfallit drottningen, kronprinsen, arvfurstar och prinsessor. ordensstadgar fanns ingen motsvarande bestämmelse eftersom ordnar enbart kunde förlänas till utländska medborgare. Formuleringen ”konungahuset” är alltså ny i detta sammanhang genom förändringar. Det finns inget som tyder på att man i detta sammanhang närmare övervägde vilken omfattning begreppet ’konungahuset’ skulle ha. Om man utgår från regeringsformens be- grepp (se ovan avsnitt 4.2.) omfattas förutom konung eller regerande drottning alla de suc- cessionsberättigade medlemmarna av kungahuset. Uppenbarligen var avsikten att begreppet i detta sammanhang skulle inkludera fler personer, nämligen medlemmarna av det kungl. huset, för prinsessan förlänades Serafimerorden år 1995.531 Formuleringen i ordens- kungörelsen och ordensstadgarna bör därmed tolkas som att den omfattar åtminstone alla 5286 kap. 15 § patientsäkerhetslagen (2010:659), 7 a § förordningen (1991:1413) om rättspsykiatrisk under- sökning, 15 a § förordningen (1992:289) om särskild personutredning i brottmål, m.m., 6 kap. 3 § förordningen (1998:642) om verkställighet av frivårdspåföljder och 37 § fängelseförordningen (2010:2010). Dessa bestäm- melser har ett gemensamt ursprung lagstiftningsärende. 2005/06:54 s. 10. 531Nordenvall s. 552. Jfr också att drottning blev ledamot av Serafimerorden och förklarades vara ledamot och kommendör av Kungl. , se s. 536. Kungahusets omfattning – en inventering av några begrepp de successionsberättigade och därutöver de gemåler som ingår i det kungl. I sista hand är det konungen som genom förläningsbeslut inom Kungl. närmare definierar den yttre gränsen för vilka som ingår i konungahuset i ordenskungörelsens mening. Detta anknyter till husmakten (se avsnitt 5.6. 4.4.Kan begreppen ges några entydiga definitioner? Konungahuset i 5 kap. regeringsformens mening omfattar, som jag kom fram till i avsnitt 4.2., konungen eller regerande drottning samt de successionsberättigade personerna. huset omfattar sedan 2019 års beslut dels vissa – men inte alla – successionsberättigade per- soner, dels deras gemåler. familjen omfattar hela konungahuset i regeringsformens mening men även de personernas gemåler. Se avsnitt 4.3.1-4. ovan. Härigenom finns numera ganska tydliga definitioner av begreppen konungahuset, kungl. huset och kungl. familjen, vilka kan illustreras av följande figur (figur 2). närmast i arvsföljden, eller barn till konungen, och deras gemåler, Figuren illustrerar att ’kungl. familjen’ är det mest omfattande begreppet. Det inkluderar ’konungahuset’ och ’kungl. Dessa begrepp överlappar varandra delvis men omfattar även var för sig personer som inte omfattas av det andra begreppet. Det kan, beträffande gemåler till yngre konungabarn, noteras att de inte är självskrivna som medlemmar av det ’kungl. huset’ (prins gemål prinsessan hör till det kungl. huset, men inte prinsessan gemål ’). Slutligen omfattar ’kungl. familjen’ vissa personer som varken ingår i ’konungahuset’ eller ’kungl. Begreppen ’konungahuset’ och ’kungahuset’ i skatte- och sekretesslagstiftningen samt i ordenskungörelsen är mera elastiska. Begreppet ’konungahuset’ enligt den ovan angivna tolk- ningen utifrån 5 kap. regeringsformen kan inte utan vidare läggas till grund för tolkningen av begreppet i andra sammanhang. Begreppen ’konungahuset’ och ’kungahuset’ i skatte- och sekretesslagstiftningen samt i ordenskungörelsen skulle kunna anses ha begreppet ’kungl. fa- miljen’, som yttre ram. De fylls nämligen ut av vissa faktiska omständigheter, såsom att det i skattesammanhang handlar om en kunglig person som får anslag av staten eller i person- skyddssammanhang en kunglig person som har personskydd. Det innebär att konungens Kungahusets omfattning – en inventering av några begrepp beslut om vilka medlemmar av den kungl. familjen som ska utföra officiella uppgifter till- sammans med budgetbeslut samverkar och ger bestämmelserna där ’kungahuset’ nämns ett reellt innehåll (se avsnitt 4.3.6.-7.). Detsamma gäller för ordenskungörelsens del, där det är konungen som genom förläningsbeslut inom Kungl. närmare defi- nierar vilka som ingår i konungahuset (se avsnitt 4.3.8. Det är svårare att tolka begreppen ’konungahuset’ och ’kunglig person’ i bestämmelser om högmålsbrott. Här får den straffrättsliga legalitetsprincipen den betydelsen att begreppen måste tolkas snävt (se avsnitt 4.3.5). Kungahusets omfattning – en inventering av några begrepp 5.1.Successionen och dess förutsättningar 5.1.1.Succession ipso jure: ”Konungen är död, leve konungen” En fråga som har föranlett viss diskussion är hur successionen rättsligt går till. Som Kantorowicz närmare har redogjort för, fanns en tanke om att krö- ningen var den avgörande tidpunkten för när en konung eller kejsare tillträdde, och att det mellan den förre konungens eller kejsarens frånfälle och efterträdarens kröning förekom en mellanperiod, ett interregnum. Detta grundades bl.a. på en kommentar av glossatorn Accursius till ett lagstadgande 581 i Codex 7.37.3 om fyrtioårig preskription av fordringar mot staten. I lagen hade föreskrivit att giltig- heten skulle räknas från det att kejsaren hade antagit de kejserliga insignierna, ”ex quo nutu imperiales suscepimus infulas”,532 och Accursius tolkade det som att en privilegier inte gäller före kröningen, ”quod non valet privilegium principis ante coronationem”.533 Efter den tysk- romerske kejsaren , som avsattes och dog , rådde ett interregnum fram , då kejsarval hade skett och kröntes till kejsare. Härigenom blev det tydligt vilken osäkerhet oklarheter i successionen kunde föra med sig, och började man i arvkungadömena och anse att successionen av kungavär- digheten skedde till efterträdaren direkt vid företrädarens död eller begravning.534 utvecklades uttryckssättet ”konungen är död, leve konungen”,535 vilket är ett sätt att beskriva att tronföljaren träder in i statschefsämbetet i exakt det ögonblick då företrädaren dör. Detta uttrycktes också med maximen ”le roi ne meurt jamais”, konungen dör aldrig, nämligen såtillvida som det alltid finns en innehavare av konungaämbetet.536 Succes- sionen sker således ipso jure,537 det vill säga direkt och av sig självt direkt på grund av lag, utan behov av någon typ av beslut eller förordnande.