sou · H9B367 · 2021-07-30 00:00:00 — Bak- grunden till detta är den danska lagstiftningen som begränsar hur mycket kväve som kan spridas. Med redan fastslagna givor minskar incitamenten för att anpassa givan efter behov. En ny kvävesensor kostar be- viljades två investeringsstöd för kvävesensorer inom landsbygds- program under åtgärder för att minska utsläppen av växthusgaser och ammoniak. För investeringsstöd gäller att jordbrukaren kan få stöd för höst av investeringskostnaden . Med ett beviljat stöd skulle kostnaden för jordbrukaren för en kvävesensor hamna på från . Men för att kunna dra nytta av den information som kvävesensorn samlar in krävs en göd- selspridare som går att styra så att givan kan justeras medan traktorn rör sig över fältet. Det krävs kontroll över utmatad mängd gödning och spridningsbild. används ofta centrifugalspridare där arbets- bredden ligger . Rampspridare är alternativet och liknar tekniken för spridning av växtskyddsmedel men är för göd- ning mindre vanlig . Centrifugalspridaren slungar den granule- rade gödningen ut över fältet med hjälp av roterande diskar. En rad faktorer påverkar spridningens precision så som gödningens form och densitet. Men även väder, vind, fältets egenskaper och traktorns hastighet inverkar. Även traktorns egenskaper har betydelse då pre- cision kräver kontroll på hastigheten och att spridarens höjd och vinkel i förhållande till marken hålls . Utredningen ser att precisionsodling inte uppnås enbart med hjälp av sensorer som till- handahåller information om grödans behov utan i många fall krävs investeringar i uppdaterad teknik för att gödseln ska kunna spridas i enlighet med de behov sensorerna visar. Försök inom Greppa Näringen har visat att jordbrukare kan öka avkastningen med genom att använda en kvävesen- sor vid odling av spannmål och oljeväxter. Detta som ris- ken för liggsäd minskar och tröskkapaciteten ökar. Enligt Greppa Näringens beräkningar kan en investering i en kvävesensor ge en vinst på På Greppa Näringens hemsida finns en kalkyl som kan användas av jordbrukare för att beräkna om det är lönsamt att investera i en kvävesensor.30 Fördelen med en kväve- sensor är att ingen bearbetning av informationen behöver göras sär- skilt utan denna skickas automatiskt vidare till spridaren och gödselspridningen sker. Nackdelen med en kvävesensor är det höga inköpspriset och att spridaren måste vara tillräckligt avancerad för att kunna hantera informationen. Satellitbilder kan användas på liknande sätt som en kvävesensor men till skillnad från en kvävesensor där bilderna tas momentant används satellitbilderna med viss fördröjning. Satelliten tar bilder på marken och bilderna omvandlas sedan till styrfiler som kopplas till, och styr en gödselspridare. Fördelen med satellitbilder är att man får bilder över stora områden. Nackdelarna är att det är en fördröjning mellan tillfället då bilden togs tills man får tillgång till bilden samt att mol- nigt väder omöjliggör bra bilder som perioden då bilden måste tas är relativt kort. Greppa Näringen har som mål att det ska finnas minst tre bilder över de flesta fälten från till . Dessa går att få tillgång till kostnadsfritt och det är även möjligt att spara bilderna mellan olika tidpunkter för egna fält. Det är Greppa Näringen som genom ett avtal med DataVäxt (Lantmännen) möjliggör för jordbrukare att få till- gång till dessa satellitbilder. Bilderna kommer från Satelliten som i sin tur skjutits upp av det europeiska samarbetet . Enligt en utvärderingsrapport från Jordbruksverket31 uppskatta- des antalet användare av denna satelittjänst till mellan 5 000–7 000. 31Utvärderingsrapport 2021:1 Möjliga klimatåtgärder och styrmedel i ett framtida landsbygds- program. Effektivare hantering av stallgödsel Kunskap om stallgödselns innehåll För att kunna använda stallgödseln så effektivt som möjligt är det viktigt att veta vad denna gödsel innehåller. Innehållet av näringsämnen i stallgödseln varierar beroende på djurslag, foder, utfodringsinten- sitet, strömedel, stalltyp, lagring m.m. Inom Greppa Näringen har undersökningar gjorts som visar att en jordbrukare genom att ana- lysera stallgödseln kan få en mer korrekt uppfattning om mängden lättillgängligt kväve i denna. Riktvärdet för ammoniumkväveinnehåll i flytgödsel är per ton gödsel, men värdet varierar kraftigt. I en undersökning av 65 går- dar i varierade värdena från 0,8 till ammonium- kväve per ton gödsel. I det räkneexempel som Greppa Näringen ut- gick ifrån antogs att gårdens gödsel vid analys visat sig innehålla ammoniumkväve per ton i stället för . Med stallgödsel per hektar som myllas och med hänsyn taget till kväveeffekten visar det sig att jordbrukaren sprider kväve mer än riktvärdet visar. I förlängningen innebär detta att kompletteringsgödslingen kan minskas med motsvarande mängd vilket ger sluppna utsläpp om drygt CO2e. Med ett antaget kvävepris på /kg N ger åt- gärden även en besparing på minus, kostnaden för analysen som uppskattas till, När en analys görs av stallgödseln är det är naturligtvis bra att även analysera gödselns innehåll av fosfor och kalium. Till skillnad från i fallet med kväve är förhållandet ofta det omvända, dvs. att hal- terna fosfor och kalium vid analys ligger något under riktvärdet. En fullständig stallgödselanalys där även fosfor och kalium ingår kostar . Enligt Greppa Näringens beräkningar skulle den ekonomiska besparingen vid en fullständig analys som även inklu- derar fosfor och kalium därför bli något lägre Teknik för analys av stallgödsel Analyser av innehållet i stallgödseln kan göras både genom att skicka ett gödselprov till ett laboratorium för vidare analys eller genom att analysera gödseln på plats på gården. Det finns olika möjligheter att själv göra analysen på gården bl.a. genom att beställa ett färdigt paket med material och reagenser. Det finns även teknik som kan användas för att analysera stallgödseln och styra gödselgivan under sprid- ningen. Den teknik som används för detta är en så kallad infraröd spektroskopi (NIR) och innebär att gödseln belyses med vanligt vitt ljus. Energin i ljuset absorberas olika beroende på innehåll och sam- mansättning i gödseln. Det ljus som reflekteras tillbaka till instru- mentet delas upp i våglängder och ett spektrum bildas. Spektrumets form kan sedan relateras till närings- och kolinnehåll i gödseln. Tek- niken är tämligen dyr och utrustningen uppskattas kosta någonstans mellan 200 000 och 500 000 kronor.32 Här kan det dock finnas flera användningsområden för tekniken ex. kan samma sensor användas till att även analysera olika beståndsdelar i skördade grödor och ensilage. Lagring och spridning av stallgödseln påverkar vilka kväveförluster, genom ammoniakavgång, som uppkommer. Det är i denna hantering som förlusterna kan bli betydande. Det finns en mängd styrmedel som är riktade mot att minska ammoniakutsläppen från jordbruket. Det finns lagar, förordningar och allmänna råd vilka riktar in sig på de olika stegen i stallgödsel- hanteringen. Det finns även stöd inom det nuvarande landsbygdspro- grammet för olika investeringsåtgärder kopplade till gödselhantering inklusive lagring och gödselspridning. Användningen av släpslang vid stallgödselspridning har blivit van- ligare33 och tillsammans med ökad lagringskapacitet på gårdarna har det gjort att gödslingen har kunnat anpassats bättre till grödornas behov. Att kunna sprida för bästa möjliga utnyttjande av näringen. Goda förutsättningar är spridning; i växande gröda, vid låg temperatur och hög luftfuktighet. I luftvårdsprogram34 beskrivs ett antal åtgärder som prio- riteras för att minska ammoniakavgången från jordbruket och här finns även beskrivningar av hur stora utsläppsminskningar i fråga om ammoniak som förslagen innebär samt konsekvenserna av desamma. 33SCB Gödselmedel i jordbruket 2018/19. 34Nationellt luftvårdsprogram regeringsbeslut I9 vid regeringssammanträdet . Ytterligare ett sätt att minska ammoniakavgång och öka innehållet av kväve i stallgödsel (flytgödsel) och biogödsel har ut- vecklats av företaget . Företaget har utvecklat en små- skalig eldriven teknik för att ”kväveboosta” gödseln med nitratkväve. Med N2 Applieds teknik behandlas gödseln på gården i en mobil plasmareaktor. Tekniken bygger på en process som tidigare användes för att producera kvävemineralgödsel, den s.k. pro- cessen som användes innan processen hade utvecklats. Mängden nitratkväve som processen kan tillföra gödseln är lika stor som dess innehåll av ammoniumkväve. En effekt av att kväve tillförts är att pH-värdet i gödseln sjunker till runt pH ,5. Denna pH-sänk- ning är tillräckligt stor för att påtagligt reducera ammoniakavgången vid den efterföljande hanteringen av gödseln. Utredningen har inte lyckats få fram några prisuppgifter vad gäller metoden. Transport och separering av stallgödsel Tillgången till stallgödsel ser olika ut i olika delar av landet. Det finns vissa kluster med mycket djur och därmed mycket stallgödsel i för- hållande till hektar jordbruksmark. Risken med en väldigt hög kon- centration djur och därmed stallgödsel är att det blir en obalans i framför allt fosfortillförseln vilket kan leda till ett ökat näringsläckage. En möjlighet för att komma tillrätta med obalansen är att gårdar med ett överskott av stallgödsel transporterar gödsel till gårdar med under- skott. Obehandlad stallgödsel innehåller mycket vatten och är där- med dyr att transportera. För att underlätta för transport behövs åtgärder för att på olika sätt minska vattenhalten i gödseln Samma sak gäller även för rötrester, dvs. även de kan transporteras längre om vattenhalten reduceras. Fördelen med en stallgödsel som är enklare att transportera är att möjligheten att sprida gödseln på större arealer ökar. När det gäller konsekvenserna av en ökad transport av stallgödsel har detta utretts av Agrifood. I en rapport har Agrifood undersökt om transporter av stallgödsel skulle kunna bidra till att minska när- ingsläckaget i djurtäta områden och delvis kunna ersätta mineral- gödsel på växtodlingsgårdar.35 I rapporten dras slutsatsen att ökade transporter av stallgödsel sannolikt kommer att innebära att antalet 35Agrifood, 2018. djur på djurgårdarna kommer att öka och i och med det även över- skottet av stallgödsel på gården. Gödselseparering är en metod som bygger på att man separerar gödseln i en fast och en flytande fraktion med hjälp av olika tekniker. Med den separerade gödseln ges möjlighet att optimera spridningen av näringsämnen då de olika fraktionerna innehåller olika koncentration av dessa. T.ex. har den vätskefas som uppstår vid separeringen en lägre koncentration fosfor och högre halt av kväve än vad vanlig flyt- gödsel har. Den fasta fasen har ett relativt högre innehåll av fosfor jämfört med den flytande fasen. För att separera näringsämnen i stallgödsel används en rad olika tekniker bl.a. vakuumavdunstning, centrifugering och skruv- press. De olika teknikerna har olika effektivitet i separering och inne- bär också olika kostnader i investering och drift. Styrmedel i form av en skatt på mineralgödsel Skatt på mineralgödsel har lyfts fram som ett sätt att minska an- vändningen av mineralgödsel. Mellan 1995–2010 fanns en skatt på gödselmedel om /kg N och /g kadmium om halten översteg kadmium per ton fosfor36. Syftet med kväve- skatten var att minska utsläppen av kväve (och med kadmiumskatten att minska ackumulering av kadmium i ). Innan skatten infördes fanns en miljöavgift på mineralgödsel. Skattens andel motsvarade av priset på mineral- gödsel. En del av skatten återfördes till branschen genom en satsning på informations-, utbildnings-, rådgivnings- och utvecklingsinsatser med syfte att främja hållbara produktionsmetoder. I budgetpropositionen gjorde den dåvarande regeringen bedömningen att skatten på gödselmedel borde slopas. Regeringen föreslog i prop. 2009/10:41 att lagen (1984:409) om skatt på gödsel- medel skulle upphöra att gälla vid utgången av 2009 och angav att beskattningen försämrat de svenska lantbrukarnas konkurrensvill- kor utan att ha någon större effekt på användandet av gödselmedel. beslutade i enlighet med regeringens förslag och bortta- gandet beräknas ha inneburit i kost- nadsbesparing för jordbruket. 36SOU 2003:9 Skatt på handelsgödsel och bekämpningsmedel? tillkännagav som sin mening att skatt på ”handelsgödsel” inte bör införas (bet. 2014/15:SkU18, rskr. 2014/ 15:148).37 Det motiverades bl.a. med att den tidigare skatten inte var effektiv och att ett återinförande av en sådan skatt är en kostsam åt- gärd med liten påverkan på miljön. Regeringen angav i budgetpro- positionen att den inte har för avsikt att återinföra den skatt på gödselmedel som avskaffades 2010. Därmed ansåg regeringen att tillkännagivande var slutbehandlat. Utredningen konstaterar att det finns styrmedel på plats för att främja precisionsodling i jordbruket samt effektivare stall- gödselhantering. När det gäller att effektivisera gödselhanteringen finns en rad metoder och tekniker på plats . Här vill dock utredningen lyfta fram att det kan vara relevant med insatser fram- över vad gäller utveckling av nya tekniker, inte minst på gårdsnivå. Detta gäller inte bara tekniker för att effektivisera hanteringen utan skulle även kunna omfatta t.ex. småskalig gödseltillverkning. Utred- ningen har inte för avsikt att lägga något konkret förslag på området i detta betänkande men anser att utvecklingen bör följas upp fram- över. Utredningen konstaterar när det gäller en skatt på mineralgödsel att det inte finns politiskt stöd för att införa en sådan. Vidare har det funnits frågetecken kring skattens styrande effekt. Utredningen avser mot bakgrund av detta att inte gå vidare med detta som ett förslag. 10.2.3Åtgärder och styrmedel för att främja återvunnet kväve i mineralgödsel Recirkulering av näringsämnen mellan stad och land är en förutsätt- ning för ett framtida hållbart samhälle och däribland jordbruk. Under denna rubrik analyseras återvinning av kväve från reningsverk samt återföring av näringsämnen genom användningen av biogödsel. 37I tillkännagivandet används termen handelsgödsel. Begreppet handelsgödsel används här av med avsikten att beskriva mineralgödsel. Utredningen vill poängtera att begreppet handelsgödsel omfattar allt gödsel som säljs (dvs. såväl mineralgödsel som organiska gödsel- medel). Utredningen har därför valt att inte använda begreppet i övrigt i betänkandet. Återvinning av kväve från reningsverk I rapporten , kväve, kalium och svavel – tillgång, sårbarhet och återvinning från avlopp beskrivs att avloppsvattnet i de kommunala reningsverken innehåller växttillgängligt kväve.38 Detta är i samma storleksordning som det växttillgängliga kvävet i stallgöd- sel som uppskattas till . används dock endast av kvävet från reningsverken som gödsel i form av avvatt- nat slam. Att siffran är så låg beror på att det endast är en liten del kvävet som når reningsverket som sedan hamnar slamfraktionen. Och av det kväve som hamnar i slamfraktionen är drygt hälften växttill- gängligt. Den största delen av kvävet omvandlas till kvävgas i den biologiska reningen i reningsverket. En del av kvävet hamnar i rejektvattnet. Rejektvatten skulle förenklat kunna förklaras som det vattnet som avlägsnats från slammet i reningsprocessen i reningsverket. Här finns en potential att utvinna kväve som skulle kunna användas som gödsel. När kväve återvinns ur avlopp minskas klimatpåverkan både på grund av uteblivna utsläpp från produktion av kvävemineralgödsel och på grund av uteblivna utsläpp från reningen av kväve i renings- verken. Återvinning av kväve från avlopp för användning som gödsel kan väsentligt minska utsläppen av växthusgaser per kilo kväve. Det är återvinning av kväve från avloppsreningens rejektvatten som ger störst minskning av utsläppen per kilo kväve. Den potentiella minsk- ningen av växthusgasutsläppen är enligt studien i storleksordning CO2e per kilo återvunnet kväve, men kan vara betydligt större (beroende på de processer som används vid reningsverket). Mängden växttillgängligt kväve i rejektvattnet har uppskattats till nästan N vilket totalt ger en potential att minska utsläppen med nästan CO2e. Kostnaden för att återvinna kväve från rejektvatten uppskattas per kg återvunnet kväve. Teknik med att återvinna kväve från rejektvattnet är inte ny och har tidigare använts i bl.a. i Ellinge reningsverk i mellan åren 1992–2006. pågår två parallella projekt där kvävet från rejekt- vattnet återvinns. Det är dels ett projekt som drivs av företaget med finansiering av där åter- till fast ammoniumsulfat studeras. Och dels en patentsökt 38Jönsson, H., 2019. metod som kommer studeras av i ett projekt som EU finansierar. Återvinning av kväve från industrin Förutom återvinning av kväve från avloppen sker det även viss åter- från industri. Ex. har det vid i återvunnits ammoniumsulfat . Denna har sedan sålts till kemisk industri och till jordbruk. Kvotplikt ett exempel på styrmedel för ökad återvinning av kväve För att öka mängden återvunnet kväve har frågan om att införa en kvotplikt för gödsel tagits upp bland annat av Delegationen för cir- kulär ekonomi39 som Miljömålsberedningen40. Även om frågan om kvotplikt har lyfts har inga konkreta förslag på hur en sådan skulle kunna utformas tagits fram. Expertgruppen för hållbar och cirkulär VA inom Delegationen för cirkulär ekonomi föreslår i sin rapport att regeringen bör utreda införandet av en kvotplikt för återvunnen fosfor och återvunnet kväve i mineralgödsel. Expertgruppen moti- verar sitt förslag med att det behövs ett styrmedel för att öka efter- frågan på återvunnet kväve. Med dagens teknik och marknad är det, och kommer sannolikt vara , dyrare att utvinna kväve ur avlopp/slam än att köpa ny mineralgödsel med nyproducerat kväve. Miljömålsberedningen föreslår i sitt betänkande att regeringen ska verka inom EU för att det i EU införs en kvotplikt på inbland- ning av en minsta mängd återvunnen fosfor och kväve i mineralgöd- sel. Beredningen menar att styrmedel på EU-nivå för att öka åter- föringen kan vara relevant och möjligt då flera länder har eller ser på möjligheten att lagstifta om återvinning av fosfor och kväve. För själva utformandet av kvotplikten drar beredningen paralleller till den reduktionsplikt som finns på drivmedelssidan (se kapitel 5). Miljömålsberedningens betänkande har remitterats och är under be- redning i . 39Rapport och cirkulär VA – från avlopp till resurs av Expertgruppen för hållbar och cirkulär VA inom Delegationen för cirkulär ekonomi. 40SOU 2021:83 Havet och människan. I sammanhanget kan även nämnas att regeringen har gett Natur- vårdsverket i uppdrag att lämna förslag på produkter eller materialflöden där kvotplikter för användningen av återvunnen råvara skulle vara lämplig att införa för att främja omställningen till en cirkulär ekonomi. Uppdraget ska redovisas senast den 1 decem- ber 2021. Återföring genom användning av biogödsel Återföring av näringsämnen sker även när biogödsel används. Med biogödsel avses rötrester från biogasanläggningar, framför allt så kal- lade gårdsanläggningar och samrötningsanläggningar. Enligt Energi- myndighetens statistik41 rötades (våtvikt) stallgödsel totalt . Stallgödseln återförs sedan till stor del till åkermarken i form av biogödsel. Utredningen förslår under kapitel 8 Produktion av biodrivmedel, olika åtgärder och styrmedel för att öka produktion av biogas och därmed ökar tillgänglig biogödsel. Utredningen noterar att det finns möjlighet att återvinna kväve från reningsverken i större utsträckning än vad som görs. Tekniken som sådan finns men används inte i reningsverken. Utredningen noterar vidare att de rapporter som har lyft fram möjligheten att utreda en kvotplikt för gödsel ligger i linje med det uppdrag som nu har vad gäller att utreda just möjliga produkter eller materialflöden där kvotplikt för återvunnen råvara är lämpliga att införa. Utredningen konstaterar att utvecklingen bör följas upp framöver. 41Energimyndigheten, 2020. 10.2.4Åtgärder och styrmedel för att ersätta den fossila råvaran vid tillverkning av kvävemineralgödsel mot förnyelsebar Utredningen har i ovanstående text analyserat möjligheterna att så långt som möjligt resurshushålla och använda återvunnen råvara för att på så sätt minska behovet av nytt kväve. Mot bakgrund av dessa analyser konstaterar utredningen dock att det inte är möjligt att helt ersätta tillförseln av kvävemineralgödseln, se även rubrik 10.1.5. Utredningen konstaterar att det finns olika sätt att producera kväve- mineralgödsel på och dessa ger olika stora utsläpp av växthusgaser. Skillnader i produktionssätt och Carbon Border Adjustment Mechanism (CBAM) finns stora skillnader i utsläppen av växthusgaser från produktion av kvävemineralgödsel beroende på var i världen gödseln produceras. Utsläppen räknat i koldioxidekvivalenter från produk- tionen i är i genomsnitt CO2-e/kg N jämfört med importerad mineralgödsel utanför (och övriga världen) ligger på i genomsnitt CO2e/kg N. Att skillnaden i utsläppen är så stor beror till viss del på att olika råvaror (naturgas, kol, olja) används och att produktionsanläggningarna är olika effek- tiva. Den största orsaken anses dock vara att det i finns katalytiska filter som renar bort den lustgas som bildas i tillverk- ningen. Detta steg har tillkommit som en följd av att anläggningarna är anslutna till systemet med utsläppshandel. Här kan konstateras att EU är den region som har hårdast krav på utsläppsminskningar för all sin industri. Som ett räkneexempel har utredningen tittat på skillnaderna i utsläpp om hela den svenska användningen av mineralgödsel skulle vara producerad i jämfört med hur det ser ut där är importerat från tredje land.42 Den svenska förbruk- ningen av mineralgödsel ligger på drygt N/år. Andelen mineralgödsel som importeras från tredje land uppgår till 25 pro- cent. Skulle all mineralgödsel i stället skulle vara producerade i skulle utsläppen bli drygt CO2e/år lägre. 42Jordbruksverket, 2018. För att minska risken för koldioxid läckage dvs. att produktion flyttar utanför EU har inom ramen för den nya gröna given lagt ett förslag om införandet av ett nytt verktyg för att prissätta koldioxidutsläpp för varor med höga utsläpp som impor- teras till EU eller en s.k. Carbon Border Adjustment Mechanism (CBAM). Ett sådant verktyg skulle få till följd att de företag som vill exportera mineralgödsel till EU skulle införa katalytisk rening för att rena bort lustgas och därmed skulle de sänka sina utsläpp till en nivå som motsvarar den från anläggningar inom EU. Produktion av kvävegödsel från förnybara källor När det gäller produktionen av kvävemineralgödsel är det produk- tionen av vätgasen som är det mest energikrävande steget. Vätgas produceras i industriell skala i främst från naturgas. I andra delar av världen används även kol eller olja i stor utsträckning. Genom att byta ut den fossila energin som används vid produk- tionen av vätgas mot förnybar energi kan klimatpåverkan minskas. I en rapport från beskrivs och jämförs olika tekniska alternativ för produktion av kvävegödsel baserad på förnybara energikällor.43 Teknikerna som beskrivs finns i princip utvecklade men används inte för att producera kvävegödsel. I rapporten konstateras att de olika alternativen innebär att pro- duktionsvolymer kommer att vara relativt små jämfört med dagens produktion. Räknat per ton kväve (N) i produkt, producerar de olika scenarierna ungefär mellan 1 700–N/år, eller 5–N per dag. Detta är alltså mycket småskaligt jämfört med dagens fossila anläggningar som kan producera uppemot ammoniak per dag, vilket motsvarar nästan N per dag. De utsläpp av växt- husgaser för produktion enligt de tekniker som beskrivs i rapporten varierar mellan 0,1–1,CO2e/kg N (jämfört med dagens 3.5–7,CO2e/kg N). 43Ahlgren S., , Hulteberg C., 2015. Grön vätgas – projekt som är på gång pågår flera projekt runt om i världen och som syftar till att producera mineralgödsel där ammoniak tillverkas av fossilfri vätgas.