sou · H9B346 · 2021-06-17 00:00:00 — Vid införande av försöksverksamheten Snabbare lagföring i brott- mål beslutade tingsrätten, i stället för att fördela den nya måltypen på de fyra allmänna avdelningarna, att skapa en till särskild enhet – enhet 7 – på vilken målen inom verksamheten för Snabbare lagföring i brottmål handläggs. Enheten kallas för ”snabbspåret för brottmål”. Till enheten har kopplats två till tre domstolshandläggare, en bered- ningsjurist, en handläggarchef, en § 15-ansvarig domare och en ansvarig chefsrådman. På enheten tjänstgör i normala fall två domstolshandläggare på heltid men vid tillfälliga arbetsanhopningar kan enheten få hjälp av en tredje handläggare som då lånas in från någon av de allmänna avdelningarna. Handläggarna sköter det löpande beredningsarbetet på enheten och utför alla de arbetsuppgifter som ankommer på en handläggare. Handläggarchefen på tingsrättens avdelning 2 är, vid sidan av sina ordinarie arbetsuppgifter, också ansvarig för handläggarna på enhet 7. På enhet 7 tjänstgör också en beredningsjurist på heltid. Bered- ningsjuristens huvudsakliga arbetsuppgift är att döma i brottmål inom ramen för snabbspåret. De allra flesta mål som avgörs på handling- arna avgörs av beredningsjuristen och utöver detta ingår det i tjänsten att vara ordförande vid huvudförhandlingar ungefär en halv dag . Beredningsjuristen har vidare en viktig och central roll i enhet 7:s verksamhet. Även om mycket av det löpande berednings- arbetet utförs av handläggarna fungerar juristen i det arbetet som ett bollplank och utför även visst beredningsarbete själv. Berednings- juristen kan också beskrivas som en samordnare/ kontaktperson såväl inom enheten som gentemot övriga delar av tingsrätten och externa aktörer som t.ex. polis och åklagare. Därtill kommer det mer admini- strativa uppgifter som att t.ex. upprätta rutindokument. En ordinarie domare, f.n. ställföreträdande chefsrådmannen på avdelning 3, har, som en del av sina arbetsuppgifter, § 15-ansvaret för alla mål som handläggs på enheten. Rådmannen har också det pri- mära ansvaret att själv, eller med hjälp av andra domare, avgöra de mål på handlingarna som beredningsjuristen inte är behörig att av- göra. Till detta kommer att t.ex. fatta beslut om avslag av offentlig försvarare och andra beslut under beredningen som inte berednings- juristen får besluta om. Domaren är också ett bollplank för såväl handläggarna som beredningsjuristen. Domaren har även en viktig roll i tingsrättens kontakter med andra myndigheter om så behövs, t.ex. på återkopplingsmöten med polis och åklagare. Chefsrådmannen på tingsrättens avdelning 3 har, under lagmannen, fått det övergripande ansvaret för verksamheten på enhet 7. Inkomna och avgjorda mål samt omloppstider , 2020, var det ett mycket stort inflöde av snabbspårsmål till tingsrätten. Det kom in knappt 3 400 mål till enhet 7 och av dessa mål avgjordes drygt 3 200 mål. Omlopps- tiden har varit knappt en månad. För att kunna svara upp mot det stora inflödet av snabbspårsmål och avgöra ungefär samma antal som kommer in har tingsrätten nu valt att ha möjlighet att boka ut fyra heldags parallella snabbspårsting. Dessa ting bemannas, utöver beredningsjuristens halva ting , av domare och notarier från de fyra allmänna avdel- ningarna. , julhelger och i samband med några andra helgdagar har tingsrätten valt att vissa veckor gå ner på två parallella ting alternativt byta huvudförhandlingsdag men verksam- heten stannar aldrig av helt. avgörs också ett mycket stort antal mål på handling- arna av beredningsjuristen, § 15-ansvarige domaren eller andra domare om så behövs, företrädesvis på avdelning 3. Om så behövs har bered- ningsjuristen möjlighet att jämnt över de allmänna avdelningarna fördela ut mål som behöriga notarier där får avgöra. Reglerna om när mål kan avgöras på handlingarna eller först efter huvudförhandling är desamma för snabbspårsmålen som för andra brottmål. Tingsrätten har utifrån gällande regelverk avgjort så många mål på handlingarna som bedömts lämpligt. Erfarenheter från om försöksperiodens första tid : Min erfarenhet är att det har varit ett mycket lyckat försöksprojekt. Eftersom det är ett oerhört stort in- flöde av mål behövs en tydlig organisation och skickliga medarbetare som är erfarna. Vidare behöver organisationen vara flexibel för att kunna svara upp mot ett ökat eller minskat inflöde av mål och det måste också finnas ett fungerande system med en ”back-up” organisation (ersättare/bevakare) som snabbt kan hoppa in och hjälpa till om t.ex. någon medarbetare blir sjuk eller har semester. gäller såväl handläggare, beredningsjurist som § 15-ansvarig domare. Annars blir organisationen lätt sårbar och finns en stor risk att det exempelvis snabbt byggs balanser av mål. §15-ansvarig domare, rådmannen . : Jag har nästan bara positiva erfarenheter av försöksprojektet. Arbetsformerna – såväl internt som externt – medför att målen avgörs mycket snabbt, utan att man gör avkall på rättssäkerheten. Återkopplingsmötena med polis och åklagare innebär att tingsrätten på ett enkelt och formlöst sätt kan framföra synpunkter på handläggningen innan målen kommer till domstolen. Den nya delgivningsformen innebär också att den stora merparten av målen kan avgöras och att förhandlingar inte behöver ställas in. Jag har oerhört goda erfarenheter av tillgänglig- hetsdelgivning – målen avgörs och har i princip inga klagomål från tilltalade inkommit över delgivningsformen. Tvärtom är det min uppfattning att fler faktiskt infinner sig på tingsrätten än i de vanliga brottmålen. Sedan tycker jag att det är roligt att arbeta i en sådan liten och tight organisation som vi har gjort . Det innebär en större teamkänsla och ett ytterligare ansvarstagande från alla som arbetar med målen. : Min upplevelse av försöksprojektet är mycket positiv. Den nya delgivningsformen underlättar arbetet bland annat genom att det inte behöver läggas extra tid på delgivning, till exempel i form av försök att nå parten per telefon, inför huvudför- handling eller dom på handlingarna. Jag upplever det också som positivt att det påstådda gärningstillfället i regel ligger nära i tiden med utsatt huvudförhandling eller dom på handlingarna, eftersom parterna ofta har händelsen ”färskt i minnet”. Det kan även vara en anledning till att så pass många infinner sig på tingsrätten eftersom händelsen inte upplevs som alltför avlägsen i tiden. Gällande sam- arbetet med åklagare och polis anser jag att det bidrar till ökad effek- tivitet genom att respektive led i rättskedjan får en ökad förståelse för hur respektive organisation arbetar och varför. Det ger vidare en möjlighet att snabbt identifiera eventuella svagheter i försöksprojektet samt vidta åtgärder för att komma till rätta med dessa. Av samma anledning anser jag att det är en stor fördel att tingsrätten har haft en egen enhet för försöksprojektet. Genom att ha en liten och tight organisation, i kombination med den stora mängden mål som har hanterats inom ramen för försöksprojektet, har gruppen kunnat fånga upp och diskutera olika frågeställningar och på så sätt kunnat få en god rutin på hanteringen av målen. och M.E.I: Vi tycker att det har fungerat riktigt bra med Snabbare lag- föring. Det har varit ett intensivt arbete med tanke på mängden mål. Men tack vare att man har kunnat använda sig av tillgänglighetsdel- givning så har det underlättat handläggarnas arbetsuppgifter genom att man inte behöver lägga så mycket tid på delgivning. Det har varit en stor fördel med att handlägga målen på en egen enhet då vi som arbetar inom enheten lättare har kunnat planera tingen och att vi snabbt har hanterat rutinfrågor som dykt upp i början av projektet. Tingsrätten har alltså i princip bara goda erfarenheter av detta för- söksprojekt. Utöver det som kommit fram ska också lyftas fram att tingsrättens valda organisation med en egen snabbspårsenhet också bidrar till att mer tid på de fyra allmänna avdelningarna kan ägnas åt de lite mer krävande och omfattande brottmålen som allt mer kommer in till domstolen. Vi hoppas därför att försöksprojektet kommer att permanentas framöver. har efter förfrågan från utredningen lämnat följande rapport om försöksverksamheten vid tingsrätten. Försöksverksamheten med ett snabbspårsförfarande i brottmål – En snabbare lagföring – infördes vid . Nedan följer en beskrivning av hur tingsrätten har organiserat arbetet med snabbspåret och vilka erfarenheter vi kan dra av i försöksprojektet. är indelad i sex dömande avdelningar och en administrativ avdelning. Samtliga dömande avdelningar handlägger brottmål. Vid införande av försöksverksamheten Snabbare lagföring i brott- mål beslutade tingsrätten att två avdelningar skulle vara pilotavdel- ningar och ta hand om handläggningen av samtliga snabbspårsmål under ett drygt halvår för att på så sätt samla på sig värdefulla erfar- enheter som hela organisationen sedan kunde dra nytta av. En särskild arbetsgrupp tillsattes som bestod av chefsrådmannen, en rådman, handläggarchefen och en handläggare från respektive pilot- avdelning. Tingsrättens stabschef ledde arbetsgruppen. Arbetsgrup- pen fick i uppgift att svara för införandeprocessen och inledde sitt arbete med att göra ett studiebesök på som redan ingick i projektet. Syftet med studiebesöket var att få ta del av värde- full erfarenhet och rutindokument som arbetade utifrån. Medlemmarna i arbetsgruppen har därefter tagit fram ett rutin- dokument anpassat efter vår domstol, deltagit i införandemöten med övriga aktörer i rättskedjan inom vårt upptagningsområde och ansvarat för utbildning av övriga medarbetare. Pilotavdelningarna förstärktes med en handläggarresurs och en beredningsjurist under införandefasen. Beredningsjuristens huvud- sakliga arbetsuppgift var att avgöra mål på handlingarna. Inlednings- vis satt ordinarie domare från pilotavdelningarna på förhandlingar för att skapa sig en bild av hur snabbspåret fungerade. Handläggarna från pilotavdelningarna inledde ett sam- arbete med s.k. ambassadörer från de övriga avdelningarnas hand- läggargrupper. Tanken var att ambassadörerna gradvis skulle kunna lära sig de nya rutinerna och sedan föra kunskapen vidare till sina medarbetare på den egna avdelningen. Olika yrkeskategorier fick också riktade utbildningar och delar av en uppstartsdag ägna- des åt snabbspåret. kunde handläggarna på samtliga avdelningar bereda snabbspårsmålen. De två handläggarna som ingick i den särskilda arbetsgruppen fungerar som samordnare/kontaktpersoner och deltar i de åter- kopplingsmöten som hålls med polis och åklagare en gång . Arbetsgruppen har fortsatt ansvar för frågor som rör snabbspåret, exempelvis uppdatering av rutindokumentet, utbildningsinsatser och utsättningsfrågor inför storhelger m.m. Gruppen träffas en gång för att lyfta frågor som rör snabbspåret. Inkomna och avgjorda mål samt omloppstider har tingsrätten fått in 2 507 mål och avgjort 2 241 mål inom ramen för snabbare lagföring. Från det att ett mål kommer in till domstolen till dess att domstolen meddelar dom tar det i genom- snitt lite . I av målen meddelar tingsrätten dom utan att hålla någon förhandling. För att kunna ta hand om det stora inflödet av snabbspårsmål och avgöra ungefär samma antal som kommer in har tingsrätten nu () valt att ha möjlighet att boka ut tre hel- dagsting för snabbspårsmål jämfört med tidigare två. Dessa ting be- mannas av samtliga avdelningar och ambitionen är att ha samma antal förhandlingar . Det är framför allt fiskaler och notarier som sitter ordförande på förhandlingarna. Inför julhelgerna minskade tingsrätten på sina utsättningar men tog igen det genom att sätta ut extrating . Dessutom har tingsrätten satt ut några extrating för s.k. falska snabbspår som be- mannas av domare från den administrativa avdelningen. I den mån ett snabbspårsting inte blir fullt fylls det också löpande på med s.k. falska snabbspårsmål. avgör avdelningarna också ett mycket stort antal mål på handlingarna. Reglerna om när mål kan avgöras på handlingarna eller först efter huvudförhandling är desamma för snabbspårsmålen som för andra brottmål. finns väl inarbetade rutiner för att avgöra mål på handlingarna och de mål som kan slutföreläggas och sedan avgöras på handlingarna blir aldrig liggande på avdelningarna. Erfarenheter från försöksperiodens första tid : Det är viktigt med en tydlig struktur för den domstol som ska börja arbeta med snabbspårsmål eftersom det rör sig om stora mängder mål som kommer in . Förberedelse- fasen ska inte underskattas. Jag tror att det var en mycket god idé att låta två pilotavdelningar arbeta med snabbspårsmålen och samla erfarenheter innan samtliga avdelningar blev involverade. Inledningsvis, men också senare, har det funnits en hel del mål som är s.k. falska snabbspårsmål, dvs. mål där misstänkt fått infor- mation av polisen om att det ska hanteras som ett snabbspårsmål, men där det av olika anledningar sedan inte går att hantera som ett sådant mål. Det är bra att ha ett tänk också kring dessa. För att handläggnings- tiderna inte ska bli för långa kan det vara bra att utnyttja extra ting eller delar av snabbspårstingen som inte blir fulla för den här typen av mål. Den som är misstänkt i ett s.k. falskt snabbspårsmål mål förväntar sig ju också en snabb handläggning. Återkopplingsmötena med polis, åklagare och andra aktörer i rätts- kedjan har varit ett lysande exempel på hur vi kan förbättra det praktiska samarbetet oss emellan. Sträckan mellan ord och handling har varit föredömligt kort. Mötena har också gett oss en stor förstå- else för varandras arbete och motivation för projektet. En stor vinst utifrån mitt perspektiv som domare är att gärning- arna är så ”färska” vilket gör att såväl parter som vittnen har en mycket klar bild av vad som inträffat. De mål som går till förhandling tar eftersom åklagaren sällan behöver konfrontera någon med vad som har stått i förundersökningen. När det gäller poliser och butikskontrollanter, som ofta måste vittna i flera olika mål, märker jag en stor skillnad. I snabbspårsmålen kan de berätta fritt om en händelse jämfört med i andra mål där det ofta förekommer att poliser och butikskontrollanter hänvisar till tidigare rapporter och inte minns någonting ytterligare. Detta leder också till att det är omöjligt för dem att svara på följdfrågor. Tilltalade (men också vittnen och målsägande) har spontant sagt att det var skönt att det gick så snabbt eftersom väntan på en för- handling i sig kan vara jobbig. Hur de tilltalade upplever snabbspåret och vårt sätt att skriva dom är något som tingsrätten kommer att under- söka i en brukarundersökning med telefonintervjuer . Mål- sägandeperspektivet kommer vi att återkomma till i brukarundersök- ningar när dessa blir möjliga att genomföra med hänsyn till den rådande pandemin. Tillgänglighetsdelgivning är vidare en mycket smidig lösning för mål som ska hanteras snabbt genom hela rättsprocessen och en för- utsättning för att parterna ska få en snabb hantering. Man borde under- söka möjligheter att utvidga tillgänglighetsdelgivningens användnings- område. Rådmannen F.N.: När systemet väl är ”up and running” är det fantastiskt. Allt går så smidigt och snabbt. Att ta emot, lägga upp och stämma ut ett mål tar inte om det är ett slutföreläggande. Förhandlingsmålen är det lite mer pyssel med efter- som vi försöker ta hänsyn till att poliser och tolkar inte ska behöva komma tillbaka , vilket är ett moment som tillkommer jämfört med vanliga brottmål. vägs det absolut upp av övriga tidsvinster som systemet ger. Inkörningsperioden är något längre och arbetsmässigt tyngre än vad man velat ge sken av. Man får räkna med att det tar minst , snarare uppemot , innan man ser de stora positiva vinsterna. Detta eftersom man får in alla mål som ligger i balans hos polisen som allting nytt ramlar in på en gång. Om man dessutom gör som vi gjorde och la snabbspåren ovanpå den ordinarie utsättningen så blir det mer att göra. Men så är allting mycket bättre. För mycket fokus i systemet ligger på förhandlingar. Ska systemet fungera och ge stora fördelar måste betoningen mycket tydligare ligga på att målen slutföreläggs. En baksida med detta är att förhandlings- arbetet blir tyngre på så sätt att förhandlingarna måste bemannas med ordinarie domare och nämndemän. Det är alltså långt ifrån ”bara notarier” som avgör snabbspår. Om systemet ska bli än mer populärt så krävs att effektiviteten i denna del ökar. Fler domar på handlingarna och man bör också över- väga om tingsrätten (så som blir möjligt när en häktningsför- handling kan övergå i en huvudförhandling) skulle kunna vara dom- föra med domare utan nämndemän. : Delgivningssättet tillgänglighets- delgivning har medfört stora effektivitetsvinster för domstolen. Att jaga delgivningar eller att kontrollera att förenklad delgivning till- lämpats på föreskrivet sätt kan – framför allt när det rör sig om hel- dagsting – vara en tidsödande aktivitet för protokollföraren. gänglighetsdelgivning är enkelt att tillämpa och kontrollera, vilket innebär att tingsnotarier, beredningsjurister och domare ofta kan spendera sin tid på annat än delgivningsfrågan. Utifrån domarperspektivet har jag bara positiva erfarenheter av Snabbare lagföring och jag ansluter mig till det som K.P.B. anfört i den delen. : Efter att arbetet med snabbare lag- föring etablerats på avdelningarna så har det blivit ett resurseffektivt sätt att arbeta på. Tillgänglighetsdelgivningen gör att mål som annars kan vara svårdelgivna och tidskrävande handläggs mycket fortare. Det är även enklare att få tag i vittnen och målsäganden med färska kontaktuppgifter, och i de flesta fall är de redan medvetna om den preliminära dagen för huvudförhandling. Snabbare lagföring öppnar även upp möjligheten att få kontakt med tilltalad, där denne är aktu- ell i andra ibland svårdelgivna mål på tingsrätten (både genom färska kontaktuppgifter och i salen). Även om snabbare lagföring medför en mindre arbetstopp när målen ska bokas ut till huvudförhandling så överväger fördelarna den nackdelen. Återkopplingsmötena med polis och åklagare och andra aktörer i rättskedjan har öppnat upp för en bättre samverkan både inom och utanför snabbare lagföring. Arbetssättet leder till att vi har en snabbare genomströmning av brottmål, utan att höja arbetsbelastningen på handläggarsidan. Sammanfattningsvis har alltså tingsrätten mycket goda erfarenheter av snabbspåret. De goda erfarenheterna gäller samtliga yrkeskatego- rier och vi hoppas därför att försöksprojektet kommer att perma- nentas framöver. 3.3Beståndsdelarna i det utvecklade snabbförfarandet Snabbare lagföring består av tre delar som ensamma inte har den styrka som de har tillsammans. Det går att beskriva det som en pall med tre ben som tillsammans håller upp verksamheten. Alla tre delar är lika viktiga för helheten. Figur 3.4 Beståndsdelarna i Snabbare lagföring Genom ett anpassat regelverk, en förbättrad arbetsmetod och ut- vecklad samverkan kan de åtgärder som tillsammans utgör Snabbare lagföring åstadkommas. –Tillgänglighetsdelgivning i brottmål. –Tillgänglighetsdelgivning under förundersökningen för slutunder- rättelse. –Omedelbar tillgänglighetsdelgivning i brottmål. –Personutredning ska kunna beslutas av polisiär förundersöknings- ledare. –Slutunderrättelse utan delgivning och på elektronisk väg. –Förhandsgodkännande för strafföreläggande (utvecklad form av fullmaktsförfarande). –Bestämmelser om uppdelad handläggning och deldom. I betänkandet finns förslag som mer allmänt avser reformer i brott- målsprocessen och som visserligen möjliggör och underlättar snabbare lagföring men som avser att förbättra processen för samtliga mål och ärenden. –Förändrade bestämmelser om förenklad delgivning. –Förändrade bestämmelser om strafföreläggande. –Nya bestämmelser om brottsbekämpande myndigheters och dom- stolars tillgång till beskattningsdatabas. –Enklare och rättvisare system för att återbetala kostnader till staten för provtagning och analys av blod, urin och saliv i brottmål. Utformningen av det anpassade regelverket för Snabbare lagföring redovisas i respektive avsnitt. Den arbetsmetod som används i försöksverksamheten gäller fram- för allt polisen eller den brottsutredande delen av processen. De fundamentala delarna av arbetsmetoden har hämtats från det tidigare projektet (se en utförligare beskrivning i Brås rapport 2015:9, se också avsnitt 4.2.2 och 4.3.2 i Ds 2017:36). Polis i yttre tjänst ska utreda brottet och vidta de utrednings- åtgärder som är möjliga (se bl.a. 3 a § FuK). Den inriktningen har varit etablerad i Polisens nationella utredningsdirektiv (PNU). Förmågan att genomföra detta i praktiken har dock förbättrats ge- nom Snabbare lagföring. Metoden bygger på att polis i yttre tjänst ska kunna ringa eller ha kontakt med en polisiär förundersökningsledare. På det sättet kan utredningsåtgärderna kvalitetssäkras och en god utredning tillförsäkras redan från början. Det ger också utrymme för återkoppling och för att med tiden i det praktiska arbetet förbättra kvaliteten och förmågan att arbeta med och utreda mängdbrott. I för- söksverksamheten ingår nya verktyg för polisen som kan vara kom- plexa och komplicerade för den ovane att hantera. Till exempel ska den misstänkte få information om tillgänglighetsdelgivning och ett preliminärt besked om tid för huvudförhandling. Om den misstänkte erkänner brottet kan i vissa fall ett fullmaktsförfarande för strafföre- läggande användas. Hanteringen av den frågan är av både avancerad administrativ och juridisk natur. Det behövs således en funktion som kan hantera dessa frågor. Den jourhavande polisiära förundersök- ningsledaren löser därför flera funktioner som behövs i Snabbare lagföring. Den jourhavande förundersökningsledaren är därför helt central i försöksverksamheten. På många sätt har funktionen upp- gifter som påminner om åklagarens roll. Den jourhavande förunder- sökningsledaren hanterar inte endast ärendet initialt utan ser också till att ärendet slutförs och kan redovisas till åklagaren. Det innebär att antalet överlämningar inom polisverksamheten minimeras och behovet av att flera funktioner ska behöva sätta sig in i samma ärende minskar. Genom att polis i yttre tjänst kan få kontakt med en jourhavande förundersökningsledare möjliggörs en bättre och snabbare utredning. Det innebär också att förundersökningsledaren kan ge direktiv om utredningen direkt, t.ex. om att förundersökning inte ska inledas eller läggas ner. På så sätt sparas resurser som hade gått till spillo om mer utredningsresurser hade lagts på ärendet. Genom att utredningen blir bättre från början förloras inte lika mycket arbete som annars behöver läggas ner för att komplettera utredningen. Funktionen med en jourhavande förundersökningsledare ställer stora krav eftersom det är en funktion som ska bemannas dygnet runt och besitta en hög kompetens inom flera discipliner. kan helheten för polis- verksamheten stärkas genom att ett mycket stort antal ärenden kan utredas och färdigställas i den jourmiljön. En viktig komponent har varit att stärka och erbjuda polisperso- nal i yttre och inre tjänst möjlighet till relevant utbildning och fortbildning. Med återkoppling och feedback på sitt arbete har polis- personal vid sidan av utbildning och fortbildning också med tiden kunnat stärka sin förmåga. En del av arbetsmetoden berör också tingsrätterna. Med det nya delgivningssättet tillgänglighetsdelgivning och förbokade preliminära tider för huvudförhandling har beredningen av brottmål i tingsrätterna förenklats och underlättats. Polisens åtgärder under förundersök- ningen bidrar till en mer rationell hantering av brottmål i tingsrätten. Metoden med samverkan har, precis som arbetsmetoden, hämtats från . Det tidigare projektet byggde på återkoppling från åklagare, till förundersökningsledare och utredare till poliser i yttre tjänst. I försöksverksamheten har denna samverkan och återkopp- ling tagits ett steg längre genom att också domstolarna, Rättsmedi- cinalverket och Kriminalvården är involverade.