sou · H8B383d2 · 2021-01-01 00:00:00 — Inom VELMU karteras både havsmiljöns abiotiska (geologiska och kemisk-fysikaliska) och biotiska (arter och de samhällen de ger upphov till) särdrag. Tillsammans bildar de värdefulla livsmiljöer, naturtyper och omfattande landskap typiska för . Karteringarna är i första hand koncentrerade till miljöerna vid havs- bottnen där utbredningsmönstren hos växter, ryggradslösa djur och fiskar undersöks. Målsättningarna med VELMU-karteringarna är att lokalisera värde- fulla områdena med viktiga arter och naturtyper samt områden med arter i behov av speciellt skydd. Genom att styra områdesanvänd- ningen och skydda de värdefullaste områdena kan naturens mångfald bevaras.126 I är det Mareano som kartlägger djup, bottenförhållanden, biologisk mångfald, naturtyper och föroreningar i sedimenten i norska kust- och havsområden. Havforskningsinstituttet, geolo- giske undersøkelse och är de centrala aktörerna i Mareano, och genomför den dagliga förvaltningen. Det överordnade ansvaret ligger hos programgruppen som leds av Miljødirektoratet.127 126www.ymparisto.fi/sv-FI/VELMU, . sjødivisjon är och nationell förvaltare och förmedlare av djupdata. Djupdata och terrängmodeller av havsbotten är gratis tillgängliga för nedladdning och genom nät- tjänster. Detaljerade djupdata kan beställas via Kartverket.128 I kapitlet om kusthavet har Miljömålsberedningen beskrivit att det saknas kunskapsunderlag, delvis beroende av brister i hanteringen av data. Miljömålsberedningen föreslår även att länsstyrelserna ska få ansvar för att tillhandahålla ett samlat kunskapsunderlag på lämplig regional nivå, till hjälp för kommuner och verksamhetsutövare i kust- områden. Tillgången på underlag, både beträffande ekosystemkomponenter och påverkansfaktorer, ökar , men kunskapsläget när det gäller den miljön ligger ändå långt efter landmiljön. Med be- fintliga underlag är det inte möjligt att göra analyser som gör anspråk på att täcka in landskapsperspektivet och alla aspekter av den gröna infrastrukturen. Även kartläggningar av dagens grad av skydd av olika naturvärden och av den gröna infrastrukturen behöver utvecklas i kustvatten- områden. Det behövs bättre underlag för att kunna värdera betydel- sen av olika områden för att kunna ta ställning till behov av åtgärder och känslighet för ytterligare påverkan i ett helhetsperspektiv. Kommunerna har oftast begränsade resurser för att bearbeta och anpassa befintligt kunskapsunderlag och information, varför ett samordnat och bearbetat underlag från länsstyrelserna borde kunna ge ett välbehövligt stöd till de över 80 kustkommunernas fysiska pla- nering och verksamhetsutövning. För att detta förslag ska vara möjligt för länsstyrelserna att genom- föra behöver organisationen och hanteringen av havsmiljödata fun- gera väl så att det kan utgöra en bas i arbetet. 128www.mareano.no/kart-og-data/dybdedata, . 22.6.5Behov av flera digitala verktyg Flera aktörer har under Miljömålsberedningens arbete framhållit svå- righeten med att hitta rätt information bland all den data och kun- skap som faktiskt finns. Aktörernas olika behov gör att de ser olika svårigheter och brister i det befintliga systemet. arbetar alla inblandade myndigheter med frågorna och det gör att det även är svårt att få reda på vilka behov av hjälpmedel som behöver åt- gärdas. Det är inte tydligt om problemet handlar om att en central funktion behöver beskriva hur och var data finns tillgängligt eller om detta är under uppbyggnad men inte har kommunicerats till alla berörda intressenter. Havs- och vattenmyndigheten har startat en metadatakatalog för att möta kraven i PSI- och Inspire-direktiven. De arbetar för ökad tillgänglighet och samverkar med andra berörda myndigheter. Många myndigheter behöver nu arbeta med informationsklass- ning innan man kan tillgängliggöra visst data. Detta viktiga steg har inte förmedlats tydligt till användarna och det upplevs därför som onödigt krångligt att få tag i data när det egentligen kan handla om att nödvändigt säkerhetsarbete behöver genomföras först. Det kan också vara svårt att tillgängliggöra en del information eftersom det inte alltid är möjligt att bearbeta data för ett annat ända- mål än det som avsågs när datamängden samlades in. Det kan ge fel- aktiga slutsatser. redogjorde för flera digitala verk- tyg som skulle behövas i vattenförvaltningen för att kunna effekti- verksamheten. Dessa verktyg skulle också kunna få betydelse i havsmiljöarbetet. De befintliga insamlingssystemen är utvecklade nära verksamheten men det finns risker med föråldrade system där programvaran inte längre uppgraderas eller stöds av mjukvaruleverantörerna. Det skulle behöva tas ett samlat grepp nationellt för att modernisera och säker- ställa att dessa insamlingssystem fungerar för att långsiktigt säkra kvaliteten och långsiktig förvaltning av data från miljöövervakningen. Ett verktyg för att genomföra statusklassificering av ekologisk status håller på att utvecklas av på uppdrag av Havs- och vatten- myndigheten. Tanken är att genom att automatisera klassificeringen ska flera vinster uppnås, bl.a. att klassificeringen görs på samma sätt i alla distrikt, att behoven att förtydliga vissa beskrivningar av bedöm- ningsgrunderna tydliggörs när föreskrifterna översätts till otvetydig kod för beräkningar, att spårbarheten i statusklassificeringen ökar och att osäkerheter kan beräknas. Sammanfattningsvis beräknas verk- tyget ge vinster som ökad spårbarhet, reproducerbarhet och även kanske en mer objektiv bedömning. En långsiktig förvaltning av dessa verktyg behöver säkerställas. Kunskapsstöd baserat på fjärranalys och modeller Metoder för fjärranalys och modellering är under utveckling. Dessa bör kunna bidra till statusklassning, planering och upp- följning av åtgärder inom vattenförvaltningen. Fjärranalys inom akvatisk övervakning kan ge möjligheter att be- räkna vattnets färg utifrån det teoretiska innehållet av exempelvis växtplankton eller färgat material. Det finns behov av att alla model- ler, inklusive fjärranalysmodeller, valideras kontinuerligt, dvs. jäm- förs med observationer för att få en bedömning av osäkerheterna. För att garantera en långsiktighet i detta stöd till vattenförvalt- ningen behöver uppdragen till nationella myndigheter förtydligas. Exempelvis kan , SGU och SLU ges särskilda uppdrag att till- handahålla dessa verktyg och tjänster för att stödja förvaltningen. 22.7.1Ändringar i Havs- och vattenmyndighetens instruktion –att Havs- och vattenmyndigheten ska ansvara för den akva- tiska övervakningen inklusive miljögifter, samt arter i den akva- tiska miljön med undantag för grundvatten. –att Havs- och vattenmyndigheten ska ansvara för att tillhand- ahålla aktuella metodanvisningar för miljöövervakning inom myndighetens ansvarsområde samt övrig vägledning till de myndigheter och organisationer, inklusive utförare av recipient- kontroll, som bedriver miljöövervakning, och som kan använ- das som ett underlag för samlad bedömning och rapportering av miljötillstånd. –att Havs- och vattenmyndighetens uppgifter när det gäller del- tagande i arbete på miljöområdet som regeringen bedriver inom EU och internationellt, ska regleras utifrån samma principer som i och in- struktioner. –att Havs- och vattenmyndigheten ska vara nationell datavärd för badvatten. framförde 2019 en rad förslag om ändringar i Havs- och vattenmyndighetens instruktion som är av- sedda att tydliggöra myndighetens uppgifter i fråga om miljööver- vakning och hantering av data från miljöövervakningen. Miljömåls- beredningen konstaterar att flera av ändringarna i Havs- och vatten- myndighetens instruktion fortfarande behövs och ställer sig delvis bakom de förslag som lämnades av . Miljömålsberedningen anser att det ska framgå av instruktionen att Havs- och vattenmyndigheten ska ansvara för den akvatiska miljö- övervakningen. Miljömålsberedningen menar att koordineringen av den akvatiska övervakningen av ytvatten även ska omfatta den akva- tiska övervakningen av miljögifter. Havs- och vattenmyndigheten framförde i sitt remissvar över betän- kande att ett sådant utökat ansvar skulle vara i linje med det ansvar myndigheten har för att föreskriva och vägleda bl.a. om miljö- gifter i vatten som en del av implementeringen av vattendirektivet och ansvar för genomförandet av havsmiljödirektivet. Med ett tydligt instruktionsenligt ansvar och resurser för att ta ett helhetsansvar för den övervakning av miljögifter som krävs såväl från EU-regleringar, havsmiljöförordningen, vattenförvaltningsför- ordningen, som för uppföljning av de nationella miljökvalitetsmålen ökar möjligheterna för bättre integrering av den akvatiska miljögifts- övervakningen med den övriga övervakningen av de akvatiska eko- systemen.129 Även ansvaret för att tillhandahålla aktuella metodanvisningar och vägledningar inom Havs- och vattenmyndighetens ansvarsom- råde behöver regleras i instruktionen. Det efterfrågades av Miljööver- vakningsutredningen och Miljömålsberedningen erfar att behovet kvarstår. Sådana vägledningar behöver rikta sig till myndigheter och organisationer, inklusive utförare av recipientkontroll. På så sätt får Havs- och vattenmyndigheten möjlighet att styra att den data som samlas in också kan användas som underlag där det behövs. I Havs- och vattenmyndighetens instruktion saknas en uppräk- ning av principer som myndigheter ofta har att följa när det gäller deltagande i arbete på miljöområdet som regeringen bedriver inom EU och internationellt. Många av Havs- och vattenmyndighetens uppgifter, inte minst när det gäller att hantera havsmiljödata, är av internationell karaktär. Därför anser Miljömålsberedningen i likhet med att det skulle ge Havs- och vatten- myndigheten ett behövligt stöd att inkludera dessa principer i instruk- tionen. Det kan gälla att Havs- och vattenmyndigheten inom sitt ansvarsområde särskilt ska: 1.bidra med underlag och expertkunskap, 2.delta i möten enligt instruktioner från och rap- portera från mötena, 3.bidra till politik för global utveckling och genomföran- det av politiken, 4.bedriva bilateralt samarbete, 129Havs- och vattenmyndighetens yttrande över remiss av betänkandet miljööver- vakning – dess uppgift och organisation för en god miljöförvaltning (SOU 2019:22), , dnr 03188-2019. 5.ansvara för internationell rapportering, 6.vid sitt deltagande i Europeiska kommissionens arbetsgrupper tidigt bedöma konsekvenserna av viktiga förslag och ge dem som berörs möjlighet att lämna synpunkter till Havs- och vattenmyndig- heten, och 7.när Europeiska kommissionen har lämnat ett slutligt förslag till EU-lagstiftning, skyndsamt redovisa en konsekvensbedömning av förslaget till . Havs- och vattenmyndigheten är datavärd för data om badvatten- kvalitet, med stöd av . Systemet heter Bad- platsen och samordnar data från kommunernas övervakning av bad- vatten. Data omfattar mätningar av halter av vissa bakterier samt förekomst av algblomning. De uppgifter Havs- och vattenmyndig- heten har som inte är tidsbegränsade bör i linje med Miljömåls- beredningens övriga resonemang om instruktionsändringar finnas med i instruktionen. Se även avsnitt om Effektivare myndigheter i offentligt havsmiljöarbete. 22.7.2Ändringar i SGU:s instruktion –att SGU ska vara nationell datavärd för miljögifter i sediment, miljögifter biota och screening av miljögifter. Myndighetsinstruktioner innehåller myndigheternas uppgifter och ansvarsområden. När det gäller datavärdskap har flera aktörer påtalat svårigheten med att hitta data och det oöverskådliga systemet av datavärdar som gör att en del data som finns tillgänglig inte når den som behöver informationen. Miljömålsberedningen anser att de datavärdskap som myndig- heter ansvarar för behöver stå med i deras instruktioner. Därför ska SGU:s instruktion kompletteras med att myndigheten är nationell datavärd för miljögifter i sediment, miljögifter biota och screening av miljögifter. –att ska rapportera till Havs- och vattenmyn- digheten när de i sin tillsyns- och övervakningsverksamhet upp- täcker avfall, marint skräp eller annan negativ påverkan i havs- miljön som inte är försumbar. är ute till havs och arbetar bl.a. med att förebygga miljöbrott till sjöss genom miljöövervakning. I sin ordinarie verksam- het med tillsyn och sjöövervakning kan de upptäcka att havsmiljön är negativt påverkad. Om det gäller utsläpp av olja eller miljöräddning till sjöss har ett tydligt ansvar och uppgifter att arbeta för att skadorna vid utsläpp av olja eller andra farliga ämnen ska minimeras så att naturen kan skyddas så långt det är möjligt. Om upptäcker något som inte kräver sådana insatser men ändå påverkar havsmiljön negativt vore det värdefullt i havsmiljöarbetet om sådana upptäckter rapporterades till Havs- och vattenmyndigheten som har det övergripande ansvaret för havs- miljön. Därför föreslår Miljömålsberedningen en rapporteringsplikt för till Havs- och vattenmyndigheten när det in- träffar. Det kan t.ex. gälla upptäckter av avfall eller marint skräp. För att rapporteringsplikten ska inträda ska den negativa påverkan på havsmiljön inte vara försumbar. Se vidare i kapitlet om Marint skräp hur Miljömålsberedningen i övrigt har hanterat frågor om marint skräp. 22.7.4Sekretessen av geografisk information och försvarets roll –att Havs- och vattenmyndigheten tillsammans med Sjöfarts- verket, SGU och Försvarsmakten får ett regeringsuppdrag att utföra marin kartering av de delar av det svenska sjöterritoriet där det enligt Försvarsmakten är möjligt. –att regeringsuppdraget även ålägger myndigheterna att gemen- samt upprätta en tydligare process för ansökningar och svar när det gäller spridningstillstånd. Miljömålsberedningen har inga skäl eller möjligheter att föreslå änd- ringar när det gäller frågor om rikets säkerhet eller sekretesskyddet av geografisk information inklusive djupdata. Som tidigare nämnts har Försvarsmakten identifierat två gene- rella områden inom vilka den högupplösta geografiska informatio- nen enligt myndigheten inte kan skyddas och därför kan släppas fri inom ramen för ett tillståndsförfarande. Det första området är de all- männa farleder som finns angivna i tillkännagivande (SJÖFS 2013:4) av register över allmänna farleder och allmänna ham- nar, eftersom det inom farlederna är mycket svårt att upptäcka och förhindra dold insamling av djupinformation. Det andra området är djupintervallet 0–, inom vilket det är möjligt att med hjälp av öppen information, exempelvis kommersiellt tillgänglig satellit- information, analysera fram djupinformation. Därutöver har Försvarsmakten kunnat identifiera ett antal om- råden där högupplöst geografisk information efter begäran kan släppas fri. Totalt sett rör det sig om högupplöst geografisk information inom ungefär halva det svenska sjöterritoriet som, enligt Försvarsmakten, inom ramen för ett tillståndsförfarande kan släppas fri.130 Miljömålsberedningen föreslår mot bakgrund av detta och de bris- ter i marin kartering som beskrivits ovan att Havs- och vattenmyn- digheten i samråd med , Försvarsmakten och SGU ska utföra marin kartering av de delar av det svenska sjöterritoriet där det enligt Försvarsmakten är möjligt. 2015/16:63, s. 23–24. I regeringsuppdraget ska även ingå att myndigheterna tillsam- mans ska upprätta en tydlig process för ansökningar och svar när det gäller spridningstillstånd. I processen bör ingå ett gemensamt upp- rättat formulär för ansökningar som ska innehålla bl.a. ärendenum- mer och kontaktperson. 22.7.5Översyn av sekretesskyddet för geografisk information –att regeringen tillsätter en särskild utredare med uppgift att se över sekretesskyddet av geografisk information inklusive djup- data samt undervattenbuller. I översynen ska ingå försvars- och säkerhetsmässiga hänsynstaganden i avvägning med de åtaganden har förbundit sig till genom EU-medlem- skapet som gäller genomförande av havsmiljödirektivet och andra rättsakter inom den miljön. De senaste avvägningarna som gjorts när det gäller sekretesskyddet av geografisk information är . Både i säkerhetshänseende och när det gäller havsmiljön ändras förutsättningarna snabbt. Som Miljömålsberedningen har redogjort för på annat ställe i betänkandet är situationen när det gäller havsmiljön och de ekosystemen allt mer akut. En nyckelfaktor i åtgärdsarbetet är att forskare och myndigheter får tillgång till information som gör att man kan satsa på rätt åtgärder i rätt tid. Frågor om undervattensbuller hamnar liksom frågor om geogra- fisk information ofta i avvägningar mellan havsmiljöintressen och säkerhetsintressen. Därför anser Miljömålsberedningen att även under- vattensbuller behöver omfattas av utredarens uppdrag. Mer informa- tion om undervattensbuller finns i kapitlet om undervattensbuller. Miljömålsberedningen anser därför att en särskild utredare bör se över sekretesskyddet av geografisk information samt undervattens- buller i avvägning med de miljömässiga krav som råder , både de krav som ställs från EU och de krav som naturen själv ställer för att kunna uppnå och följa miljökvalitetsmålet Hav i balans och en levande kust och skärgård. 22.7.6Ny finansieringsmodell för geografisk information –att geografisk information till offentliga myndigheter och forsk- ningsändamål inte längre ska finansieras med avgifter utan att i stället tilldelas anslagsmedel för att täcka kost- naden. Det finns anledning att särskilt analysera finansieringsfrågan när det utvecklas lösningar som är gemensamma för flera myndigheter, s.k. förvaltningsgemensamma resurser. Effektiviserings- och resultat- krav på varje enskild myndighet riskerar att leda till att initiativ inte kommer till stånd när kostnaden uppstår i en myndighet och nyttan uppkommer i en annan, oavsett nyttan för samhället i stort eller för den enskilda medborgaren. infördes ett avgiftsfritt utbyte av grunddata mellan stat- liga myndigheter. De grunddata som omfattas av utbytet är uppgifter i folkbokföringsregistret, näringslivsregistret, vägtrafikregistret, fastig- hetsregistret och viss geografisk information. Fram har de registeransvariga myndigheterna fakturerat andra myndighe- ter för efterfrågade uppgifter. Regeringen bedömde dock att denna ordning är ineffektiv och att ett avgiftsuttag mellan myndigheter ökar de administrativa kostnaderna och bidrar till att myndigheter använder mellanhänder, med risk för sämre registerkvalitet.131 Avgiftsfinansiering i statlig verksamhet anses ha två huvudsakliga syften, nämligen att ersätta annan finansieringskälla eller att påverka efterfrågan på varan eller tjänsten. Ett av de vanligaste argumenten för att införa en avgift är att det anses vara rimligt att den som utnyttjar en verksamhet också betalar för den. En avgift kan öka kostnads- medvetandet hos både producent och konsument och höja produk- tiviteten. En avgift kan öka varans eller tjänstens värde för kon- sumenten. Inomstatliga avgifter tas ut mellan statliga myndigheter. Intäk- terna från avgifterna som betalas mellan myndigheter har inte någon statsfinansiell effekt. Avgiftsfinansiering av en vara eller tjänst som enbart berör olika myndigheter är alltså fråga om interndebiteringar 131SOU 2017:114, reboot – omstart för den digitala förvaltningen, Betänkande av utredningen om effektivare styrning av nationella digitala tjänster, s. 125 f. eller en metod att omfördela resurser inom staten. Det innebär i princip att de varor och tjänster som produceras hos en myndighet avgiftsfinansieras och att anslagsmedel i stället anvisas och tilldelas den myndighet som köper och använder tjänsten eller varan.132 ESV har konstaterat att i många fall är ett avgiftsfritt utlämnande mer kostnadseffektivt både för myndigheten och för användarna eftersom avgiftsuttag i sig medför en kostnad.133 Med det menas att med avgiftsfinansiering följer även administration av avgiftshanter- ingen och de administrativa kostnaderna för att ta ut avgiften kan bli så höga att det inte lönar sig att ta ut någon avgift. Fler argument som talar emot avgiftsfinansiering är att den kan leda till en oönskad minskning av efterfrågan av tjänsten. En avgift kan även innebära att syftet med verksamheten inte uppnås eftersom det ligger i samhällets eller statsmakternas intresse att så många som möjligt får ta del av tjänsten. har tillsammans med flera andra aktörer länge dri- vit frågan om att avskaffa avgiftsfinansieringen av djupdata mellan offentliga myndigheter. redovisade SGU och ett gemensamt reger- ingsuppdrag som skulle lämna förslag på ansvarsfördelning vid in- samling, förvaltning och tillhandahållande av havsrelaterade data. Där anfördes bl.a. följande. Att data är avgiftsbelagt upp- levs som försvårande för andra myndigheter, kommuner och privata aktörer. Vidare begränsas den forskningen då uttagsavgif- terna tar en del av budget för forskning, vilket direkt motverkar den inriktning som regeringen uttalat i den Maritima Strategin. Genom att tillföra ett årligt anslag om så kan samtliga parter inom geodatasamverkan, inklusive forskning, utbildning och kulturverksamhet får tillgång till djupdata och övriga sjögeografiska data, som t ex sjökortsdata. En sådan lösning är helt i linje med intentionerna i Maritima strategin att tillgängliggöra kun- skapsunderlaget om havet för ett flertal intressenter samt att under- lätta för forskning inom det området.134 132Ekonomistyrningsverket 2009, Förslag till utvecklad finansiell styrning, ESV Rapport 2009:39. 133Ekonomistyrningsverket 2015, Avgiftsförordningen och PSI-lagen, ESV Rapport 2015:63, 134Sveriges Geologiska Undersöknings och gemensamma svar på regeringens uppdrag avseende att Trygga ett långsiktigt kunskapsunderlag om havet, , dnr 21-2973/2015. I en promemoria till 2017 redogjorde Sjöfarts- verket än en gång sin syn på frågan.135 intäkter för sjögeografiska data eller djupdata är . Huvuddelen av intäkterna kommer från sjökortsprodukterna136 som sjöfartsnäringen och fritidsbåtssektorn har behov av. För sjökorts- produkterna finns en acceptans för att betala för en färdig och officiell produkt. Den professionella sjöfarten som betalar för sjökortspro- dukterna består oftast av utländska rederier och de stora licens- kunderna som köper elektroniska sjökort är i huvudsak utländska navigationssystemstillverkare, som t.ex. Garmin. ansåg inte 2017 att det fanns anledning att ändra på finansieringsmodellen gentemot privatpersoner och näringsidkare. Däremot menade att användningen av sjögeogra- fiska data i samhället i övrigt hämmas genom att djup- data är avgiftsbelagt. föreslog på nytt att myndigheten tillförs ett årligt anslag om för att avgiftsfritt tillgängliggöra sjögeografiska data till alla nationella myndigheter, kommuner och för forskning, utbildning och kulturverksamhet, i likhet med svaret regeringsuppdraget. Dock utökade 2017 det avgiftsfria tillhandahållandet genom att inte begränsa till- handahållandet endast till parterna inom geodatasamverkan. I en hemställan 2018 till från de 14 kustläns- styrelserna inklusive de fem vattenmyndigheterna beskrevs problemet med dålig tillgång till djupdata och avgiftsmodellen från länsstyrel- sernas och vattenmyndigheternas perspektiv. Exempel på sakområden där djupdata har stor användningspotential för dem är: •Skydd och förvaltning av områden och miljöer, •Havs- och kustplanering, •Kartläggning av marinarkeologiskt intressanta platser, •Vid prövning av dumpningsdispenser, •Tillståndsansökningar för havsbaserade verksamheter, 135Sjöfartsverkets PM , dnr 15–03258. 136Officiella papperssjökort, officiella elektroniska sjökort ENC, båtsportkort, licensierade elektroniska sjökort (t.ex. Garmin, Navionics) och vissa andra specialformat. •Förvaltning av fiskeresurser och Enligt länsstyrelserna och vattenmyndigheterna är det angeläget att tillförs tillräckliga resurser för att de avgiftsfritt ska kunna tillhandahålla djupdata inom ramen för Geodatasamverkan och dessutom ändrar instruktion så att det blir möjligt.