sou · H9B346 · 2021-06-17 00:00:00 — Omfattningen av återbetalnings- skyldigheten baserar sig på den tilltalades ekonomiska och person- liga förhållanden. Regelverket om återbetalningsskyldigheten grundar sig i bestämmelserna i rättshjälpslagen (1996:1624). Den tilltalades återbetalningsskyldighet är enligt 31 kap. 1 § RB som huvudregel be- gränsad till vad denne skulle ha fått betala i rättshjälpsavgift vid rätts- hjälp enligt rättshjälpslagen. Rättshjälpsavgiften grundar sig på den rättssökandens ekonomiska underlag enligt 38 § rättshjälpslagen. Av bestämmelsen följer att det ekonomiska underlaget baserar sig på den rättssökandes beräknade årsinkomst sedan hänsyn tagits till under- hållsskyldighet, förmögenhetsförhållanden och skuldsättning. Domstolarna beslutar också om rättshjälpsfrågor om den rättsliga angelägenheten pågår vid domstol. När en enskild ansöker om rätts- hjälp lämnar denne uppgift om sina inkomstuppgifter. Enligt 6 § rätts- hjälpslagen får rättshjälp beviljas för en fysisk person vars ekonomiska underlag inte överstiger . Beroende på det ekonomiska underlagets storlek ska den som beviljas rättshjälp betala en rätts- hjälpsavgift enligt 23 § rättshjälpslagen. Avgiften varierar mellan till av kostnaderna och därutöver också vissa minimibelopp. Den rättshjälpssökande lämnar visserligen uppgifter om sina ekonomiska förhållanden men domstolen saknar praktiska möjligheter att kontrollera dessa. Rättshjälpen ska enligt 32 § rätts- hjälpslagen upphöra bl.a. om en rättssökande har lämnat oriktiga upp- gifter och rättshjälp inte skulle ha beviljats om riktiga uppgifter hade lämnats, den rättssökande uppsåtligen eller av grov oaktsamhet har lämnat oriktiga uppgifter, som varit ägnade att leda till för låg rätts- hjälpsavgift eller den rättssökandes ekonomiska förhållanden har änd- rats så att han eller hon är berättigad till rättshjälp. Om rättshjälpen upphör ska den rättssökande enligt 35 § rättshjälpslagen i skälig omfattning betala tillbaka kostnaderna för rättshjälpen till staten. Det är angeläget att domstolen när den prövar en ansökan om rättshjälp har tillgång till den rättssökandens inkomstuppgifter för att kunna göra en riktig bedömning. En tillgång till uppgifter från beskattningsdatabasen skulle öka kvaliteten i domstolarnas handlägg- ning i rättshjälpsfrågor. Det är också till fördel för den enskilde att beslut om rättshjälp grundar sig på korrekta uppgifter för att und- vika att rättshjälpen upphör mitt under domstolsprocessen eller att den enskilde behöver återbetala kostnader för rättshjälpen som denne inte har räknat med. Domstolarna beslutar också i vissa andra sammanhang om avgift eller ersättning till enskilda som baserar sig på den enskildes ekono- miska förhållanden. Som exempel kan nämnas ekonomiskt bistånd till part enligt 11 kap. 6 § och 36 kap. 24 § RB. Ett sådant bistånd ska endast tillerkännas om det är skäligt med hänsyn till partens ekono- miska förhållanden. Det framstår som angeläget att de allmänna domstolarna ska kunna hämta in registeruppgifter om den enskildes inkomstuppgifter för att beräkna eller kontrollera frågor om återbetalningsskyldighet, avgift eller ersättning i mål eller ärende. Förslaget tar endast sikte på de frågor som domstolen själv ansvarar för att beräkna eller kontrollera. Inhämtade av uppgifter tar alltså inte sikte på förhållanden som om- fattas av de sakprövningar som domstolen gör i brottmål (med undan- tag för påföljdsfrågan), tvistemål eller domstolsärenden och som omfattas av parts utredningsskyldighet. De allmänna domstolarna beslutar om rättshjälpsfrågor om den rätts- liga angelägenheten pågår vid domstol. I annat fall beslutar Rättshjälps- myndigheten om rättshjälpsfrågor. Vid en ansökan om rättshjälp lämnar den rättssökande uppgifter om sina inkomstförhållanden men Rätts- hjälpsmyndigheten och saknar – på samma sätt som domstolarna – i praktiken egen förmåga att kontrollera eller på egen hand hämta in uppgifter om den rättssökande. Det är därför angeläget att också och får tillgång till uppgifter från beskattningsdatabasen som har bety- delse vid beräkning och kontroll av återbetalningsskyldighet, avgift eller ersättning i frågor om rättshjälp. Det är också motiverat att kon- trollfunktionen fungerar på liknande sätt oavsett om rättshjälpsfrågan handläggs av domstol eller och . Uppgifter till , , är en av de centrala myndigheter som utreder brott. Det finns också andra myndigheter som utreder brott. Till dessa hör , , , , och . ansvarar för den allmänna åklagarverksamheten. Den biträds normalt av , och för det opera- tiva utredningsarbetet. och Säkerhetspolisen har dock möjlighet att på egen hand leda förundersökning enligt 23 kap. 3 § RB för brott av enkel beskaffenhet. an- svarar för bekämpning av framför allt ekonomisk brottslighet. Myn- digheten är organiserad på ett sätt som innebär att den har egna utred- ningsresurser och inte behöver anlita för biträde i själva utredningsarbetet. eller får utreda brott och leda förundersökning avseende vissa lindriga brott enligt lagen (2008:322) om och befogenheter att ingripa mot rattfylleribrott. utreder också vissa lindrigare brott om sjötrafik och sjösäkerhet enligt kustbevaknings- lagen (2019:32). Vidare får också utreda brott och leda förundersökning för andra brott enligt lagen (2000:1225) om straff för smuggling. Enligt samma lag får också särskilt förordnade befatt- ningshavare vid föra talan som åklagare beträffande vissa lindriga brott. biträder åklagare vid Ekobrottsmyndig- heten vid förundersökning av vissa brott enligt lagen (1997:1024) om brottsbekämpande verksamhet. Myndigheten har enligt samma lag också utan biträde av åklagare befogenhet att bedriva för- enklade brottsutredningar enligt 23 kap. 22 § RB för viss lindrig brottslighet. Den brottsutredande myndigheten har normalt sett ett behov under förundersökningen att inhämta uppgifter om den misstänktes inkomstförhållanden. Den är normalt sett hänvisad till de uppgifter som den misstänkte själv lämnar. Det är också möjligt att inhämta den misstänktes taxerade uppgifter. Uppgifterna ska dokumenteras enligt 4 § första stycket FuK och utgör ett underlag vid åtalsfrågan eller vid ett beslut om utfärdande av strafföreläggande. Uppgifterna dokumen- teras också under förundersökningen i förundersökningsprotokollet som utgör ett underlag i brottmålsprocessen. Inkomstuppgifter från beskattningsdatabasen skulle utgöra ett värdefullt komplement till det samlade underlaget. Det finns därför ett behov för de brottsbekäm- pande myndigheterna av att inhämta inkomstuppgifter vid utredning och lagföring av brott för att dokumentera uppgifter som behövs för beräkning av böter. På samma sätt som för domstolsväsendet utgör inkomstuppgifter från beskattningsdatabasen ett bättre underlag än de uppgifter som de brottsbekämpande myndigheterna har tillgång till . Inkomstuppgifterna i beskattningsdatabasen kan också ut- göra ett underlag för att identifiera situationer där det finns ett behov av att närmare utreda en enskilds ekonomiska förhållanden. Vid och tjänstgör åklagare som fattar beslut i åtalsfrågan. Som tidigare nämnts har Tull- verket också vissa befogenheter att föra talan om brott i domstol. Om ett brottmål ska avgöras utan huvudförhandling ska åklagaren normalt sett ange ett påföljdsförslag i stämningsansökan. Åklagaren kan också enligt reglerna i 48 kap. RB utfärda strafföreläggande mot den misstänkte. Påföljden kan då bestämmas till dagsböter eller vill- korlig dom i förening med dagsböter. Åklagaren är i dessa fall i behov av uppgifter om den misstänktes inkomstuppgifter. Frågan om straff- föreläggande kan också uppkomma under förundersökningen genom att den misstänkte lämnar en fullmakt till den brottsbekämpande myn- digheten enligt 48 kap. 10 § RB. I fullmakten ska anges uppgift om den högsta bötespåföljd som den misstänkte är villig att godta (se också avsnitt 5.6.2 om förslag om en ny möjlighet till förhandsgod- kännande av strafföreläggande). Det kan därför under förundersök- ningen också finnas behov av att beräkna böter. Det är angeläget att de brottsbekämpande myndigheterna får till- gång till uppgifter från beskattningsdatabasen vid utredning och lag- föring av brott för beräkning av böter eller för att dokumentera upp- gifter som behövs för en sådan beräkning. Förslaget förväntas medföra att kvaliteten i den ekonomiska utredning som de brottsbekämpande myndigheterna ska genomföra förbättras med ett bättre underlag. Som påpekats tidigare utgör inkomstuppgifterna i beskattningsdatabasen inte ett fullständigt underlag av en persons ekonomiska förhållanden. Eftersom arbetsgivare och andra utbetalare numera i de flesta fall redovisar den enskilde inkomst är inkomstuppgifterna mer tidsaktuella än andra typer av uppgifter. Det kan därför förväntas att de strafförelägganden som utfärdas kommer att vara materiellt riktiga i högre grad. På samma sätt kan det förväntas att de uppgifter som redovisas i förundersökningsprotokollet kommer kunna hålla en högre kvalitet. Eftersom den misstänkte får del av förundersöknings- protokollet finns det också möjlighet för denne att lämna synpunkter eller kommentarer på uppgifterna under brottmålsrättegången. Det finns därför ett värde av att uppgifterna kan inhämtas i ett tidigt skede av processen. Typ av uppgifter som ska hämtas in Det föreslås att de uppgifter som ska få inhämtas från beskattnings- databasen av allmän domstol, , , , , Ekobrottsmyn- digheten, , , Säkerhetspolisen och Tull- verket är: –uppgifter per betalningsmottagare i en sådan arbetsgivardeklara- tion eller förenklad arbetsgivardeklaration som avses i 26 kap. skatteförfarandelagen (2011:1244), –identifikationsuppgifter för den uppgiftsskyldige och betalnings- mottagaren, och –uppgift om den redovisningsperiod som deklarationen avser. Inhämtande av sådana uppgifter innebär att allmän domstol, Rätts- hjälpsmyndigheten, , , Åklagar- myndigheten, , , , och får tillgång till sådana uppgifter som löpande rapporteras in från arbetsgivare och utgör ett mer aktuellt underlag än t.ex. föregående års taxering. Å andra sidan är uppgifterna om arbetsgivardeklarationerna inte kvalitetssäkrade på samma sätt som uppgifter i en fastställd deklaration. I de allra flesta fall är dock upp- gifterna på den nivån att de kan användas för att få en korrekt bild av den enskildes ekonomiska förhållanden. Som redogjorts för kan inhämtade uppgifter inte utan vidare bli helt utslagsgivande vid bedömning av den enskildes eko- nomiska förhållanden. Det ger dock en möjlighet att upptäcka avvik- elser och hitta de mål eller ärenden i allmän domstol eller i frågor hos eller där det finns skäl att göra en fördjupad kontroll och/eller inleda en närmare dialog med den enskilde. Inkomstuppgifterna från beskattningsdatabasen utgör ett underlag för att bedöma en enskilds ekonomiska förhållanden men också en möjlighet att ifrågasätta påståenden om avsak- nad av inkomst eller låg inkomst. Uppgifterna kommer också till an- vändning när det helt saknas annat underlag. En tillgång till uppgifter från beskattningsdatabasen skulle öka kvaliteten och effektiviteten i de brottsbekämpande myndigheternas utredningar inom ramen för en förundersökning. Det är också till fördel för den enskilde att förundersökningsprotokollet samt under- laget för beräkning av böter i strafförelägganden grundar sig på korrekta uppgifter för att undvika att processen fördröjs i onödan. Tillgång till inkomstuppgifter från beskattningsdatabasen kan, på samma sätt som i domstolen, användas för att ifrågasätta påståenden om avsaknad av inkomst eller låg inkomst. Uppgifterna kan också användas för att fånga upp de situationer där det finns skäl att göra en fördjupad utredning eller inleda en närmare dialog med den miss- tänkte. Riktighet av inkomstuppgifter är av central betydelse vid utfär- dande av strafföreläggande eftersom bötesbeloppet är beroende av den misstänktes ekonomiska förhållanden. Det är därför angeläget för att upprätthålla förtroendet för rättsväsendet att utfärdade strafföreläg- ganden och de påföljdsförslag som åklagare lämnar baserar sig på rik- tiga förhållanden. De brottsbekämpande myndigheternas förmåga att redovisa korrekta inkomstuppgifter i förundersökningsprotokollet är också av vikt för att upprätthålla förtroendet för verksamheten. De uppgifter som omfattas av förslaget är uppgifter som visser- ligen är känsliga ur integritetssynpunkt. Det finns dock behov av uppgifterna för att göra ett korrekt ställningstagande i de frågor som omfattas av förslaget. Slutsatsen blir således att behovet av uppgift- erna väger tyngre än det integritetsintrång som kan bli aktuellt för den enskilde. I många fall får den enskilde lämna uppgifter på egen hand men utan möjlighet till en kontroll från domstolens eller myn- dighetens sida. Om uppgifterna ska lämnas av den som misstänkts för brott är denne inte heller skyldig att lämna uppgifterna. Även om uppgifter skulle lämnas av den misstänkte har den misstänkte eller tilltalade ingen sanningsplikt. Det finns normalt sett inte heller möj- lighet att rätta ett avgörande i efterhand om det skulle komma fram att den misstänkte eller tilltalade lämnat felaktiga uppgifter. Det är därför inte möjligt att tillgodose domstolarnas eller myndigheternas behov av uppgifterna på ett mindre ingripande sätt än vad som följer av förslaget. På samma sätt som andra offentliga aktörer som Försäk- ringskassan, arbetslöshetskassorna, CSN och finns det behov av att få tillgång till enskildas inkomstuppgifter för att få ett korrekt beslutsunderlag. Det finns behov av att inkomstuppgifterna kan överföras elektroniskt på medium för en automatiserad behandling. Det finns dock inte behov av att aktörerna inom ramen för det ändamål som omfattas av förslaget får tillgång till uppgifterna genom direktåtkomst. Det är tillräckligt med en lösning som bygger på en fråga-svarstjänst med fördefinierade frågor och svar som görs för en person i taget med hjälp av den enskildes personnummer eller samordningsnummer. Det är också möjligt att söka på tidsperiod för en persons inkomstupp- gifter. Lösningen blir effektiv eftersom användarupplevelsen blir den- samma som vid direktåtkomst. I en fråga-svarstjänst lämnas upp- gifter från databasen momentant. Eftersom de uppgifter som finns i beskattningsdatabasen omfat- tas av sekretess enligt 27 kap. 1 § OSL behövs en sekretessbrytande bestämmelse som möjliggör ett utlämnande av uppgifterna. Det före- slås därför att en sekretessbrytande bestämmelse införs i förordningen (2001:588) om behandling av uppgifter i beskattnings- verksamhet. Förslag: Sekretess enligt 27 kap. 4 § OSL ska inte gälla för upp- gifter som lämnas till allmän domstol för de ändamål som föreslås i avsnitt 8.3. Det innebär att uppgifter från beskattningsdatabasen som inhämtas av allmän domstol som huvudregel blir offentliga. Bedömning: Det finns inte något behov av ändrade sekretessbe- stämmelser för eller . Det finns inte heller något behov av ändrade sekretessbestämmel- ser som gäller under förundersökningen eller som berör Polis- myndigheten, , , Kust- bevakningen, , och . 8.4.1Sekretess i allmän domstol Enligt 27 kap. 4 § OSL gäller sekretess i mål hos domstol för uppgifter enligt 27 kap. 1–3 §§ OSL om det kan antas att den en- skilde lider skada eller men om uppgiften röjs. Av samma bestäm- melse gäller sekretess för uppgift som med anledning av ett överklag- ande hos domstol registreras hos en annan myndighet enligt 5 kap. 2§ första stycket 3 eller 4 OSL. Enligt lagrummet följer vidare att om en domstol i ett mål får en sekretessreglerad uppgift från en annan myndighet som saknar betydelse i målet, blir dock sekretessbestäm- melsen tillämplig på uppgiften även hos domstolen. Sekretessbestäm- melsen tillämpas framför allt i skatteprocessen i allmän förvaltnings- domstol. I allmän domstol finns, i synnerhet i brottmål, en stark presum- tion för offentlighet. En förhandling ska enligt 2 kap. 11 § RF som huvudregel vara offentlig om inte annat följer av lag. Det är av grund- läggande betydelse för enskildas rättssäkerhet och för förtroendet för domstolsväsendet att allmänheten i så stor utsträckning som möj- ligt har insyn i domstolarnas rättskipande verksamhet. I många fall finns dock undantag till offentlighet när det finns starka motstående allmänna eller enskilda intressen. I detta fall är det fråga om uppgifter om enskildas ekonomiska förhållanden med ett begränsat skydds- värde. När det gäller handläggning i brottmål är andra uppgifter i personaliadelen rörande enskilds ekonomiska förhållanden normalt sett offentliga. Trots att uppgifterna som kan hämtas in från beskatt- ningsdatabasen enligt förslaget kan vara av integritetskänslig natur väger intresset av offentlighet vid rättsskipningen tyngre. Det före- slås därför ett undantag i bestämmelsen i 27 kap. 4 § OSL som inne- bär att uppgifter som lämnas ut från beskattningsdatabasen för de avsedda ändamålen inte ska omfattas av sekretess. Det hindrar dock inte att sekretess kan gälla enligt andra bestämmelser som kan bli tillämpliga i allmän domstol. Enligt 36 kap. 6 § OSL gäller sekretess hos och i ärende om rättshjälp för uppgift som an- går den rättsliga angelägenhet som ärendet avser och för uppgift om en enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden i övrigt, om det kan antas att den enskilde lider skada eller men om uppgiften röjs. Sekretessen gäller dock inte beslut i ärende enligt paragrafens andra stycke. I ärenden hos och Rättshjälpsnämn- den finns inte samma berättigade intresse av offentlighet som gäller i allmän domstol. Det bedöms att sekretessbestämmelsen inte behö- ver ändras, varken i riktning mot mer offentlighet eller starkare sekre- tess. Med den aktuella sekretessbestämmelsen blir det även i fram- tiden möjligt att hålla ekonomiska uppgifter hemliga om det kan antas att den enskilde lider skada eller men om uppgiften röjs. 8.4.3Sekretess under förundersökningen eller hos de brottsbekämpande myndigheterna Enligt 35 kap. 1 § OSL gäller sekretess för uppgift om en enskilds personliga och ekonomiska förhållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon närstående till honom eller henne lider skada eller men och uppgiften förekommer i utredning enligt bestämmelserna om förundersökning i brottmål. Som huvudregel gäller alltså sekretess under själva förundersökningen. Sekretessen upphör att gälla enligt 35 kap. 7 § OSL om uppgiften lämnas till domstol i samband med åtal. Förundersökningsproto- kollet lämnas till domstolen i samband med åtalet och omfattas där- för normalt sett inte längre av sekretess när väl åtal har väckts. 6 § OSL gäller inte sekretess för uppgifter i ärende om straff- föreläggande. Sekretessen kommer därför att upphöra om ett strafföre- läggande utfärdas. Av samma skäl som redogjorts för tidigare när det gäller sekretessbestämmelser i domstol är intresset av insyn och offent- lighet i utredningen större än intresset av att bevara den enskildes inkomstuppgifter skyddade när åtal väcks eller strafföreläggande ut- färdas (se också avsnitt 5.6.9 om förslag om sekretess i ärende om strafföreläggande i vissa fall). Det finns därför inte något behov av ändrade sekretessbestämmelser som gäller under förundersökningen eller som berör , , Ekobrotts- myndigheten, , , och . Bedömning: Det finns förutsättningar för allmän domstol, , , , , , , , och att behandla person- uppgifter enligt förslaget i enlighet med gällande dataskydds- reglering. Det är dock nödvändigt för domstolarna och respektive myndighet att närmare bedöma förutsättningarna för hur de in- hämtade uppgifterna sedan ska behandlas i verksamheten. En redogörelse för förutsättningar att behandla person- uppgifter i beskattningsdatabasen finns i avsnitt 8.2. Eftersom för- slaget inte avser direktåtkomst har fortfarande kontroll över utlämnandet av uppgifterna i beskattningsdatabasen och kan där- med också vidta nödvändiga dataskyddsåtgärder. Detta minskar risken för integritetsintrång och annan spridning av känsliga person- uppgifter. Brottsdatalagen (2018:1177) gäller vid behandling av personupp- gifter som utförs av behöriga myndigheter i syfte att förebygga, för- hindra eller upptäcka brottslig verksamhet, utreda eller lagföra brott eller verkställa straffrättsliga påföljder (se 1 kap. 2 §). Lagen gäller vid sådan behandling av personuppgifter som är helt eller delvis auto- matiserad och för annan behandling av personuppgifter som ingår i eller är avsedda att ingå i en strukturerad samling av personuppgifter som är tillgängliga för sökning eller sammanställning enligt särskilda kriterier (se 1 kap. 3 §). Av 2 kap. 1 § brottsdatalagen följer att personuppgifter får be- handlas om det är nödvändigt för att en behörig myndighet ska kunna utföra sin uppgift att förebygga, förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet, utreda eller lagföra brott, verkställa straffrättsliga påfölj- der eller upprätthålla allmän ordning och säkerhet. Med en behörig myndighets uppgift avses i paragrafen en uppgift som framgår av lag, förordning eller ett särskilt beslut i vilket regeringen uppdragit åt myndigheten att utföra uppgiften. Utredning och lagföring av brott För , , som inte avser åklagar- verksamhet, och Säkerhetspolisen gäller utöver brottsdatalagen också lagen (2018:1693) om polisens behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område. För eller gäller utöver brottsdatalagen också lagen (2018:1697) om åklagarväsendets behand- ling av personuppgifter inom brottsdatalagens område. För gäller utöver brottsdatalagen också lagen (2018:1694) om behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område. För gäller utöver brottsdatalagen också lagen (2018:1695) om behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område. För gäller utöver brottsdatalagen också lagen (2018:1696) om behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område. För allmän domstol gäller utöver brottsdatalagen också lagen (2018:1698) om domstolarnas behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område om uppgifterna behandlas i syfte att hand- lägga mål och ärenden om utredning av eller lagföring för brott. Inkomstuppgifter från beskattningsdatabasen behövs, som redo- gjorts för närmare i avsnitt 8.3, för utreda och lagföra brott. Det be- döms därför som nödvändigt för att de brottsbekämpande myndig- heterna och de allmänna domstolarna ska kunna utföra sin uppgift att utreda och lagföra brott att dessa kan behandla personuppgifter för det avsedda ändamålet. Det finns därför rättslig grund för att personuppgiftsbehandlingen. Behandlingen är nödvändig för att myn- digheterna och domstolarna ska kunna utföra sin uppgift att utreda och lagföra brott på ett effektivt sätt. Det är inte möjligt att uppnå syftet med förslaget med andra medel. Förslaget avser också behandlingen av personuppgifter för ändamål som inte omfattas av brottsdatalagens tillämpningsområde, t.ex. när det gäller rättshjälpsfrågor eller frågor om avgift eller ersättning som inte sker som ett led i handläggning av mål om utredning eller lag- föring av brott. I dessa frågor är i stället EU:s dataskyddsförordning tillämplig. Av artikel 6.1 e i förordningen följer att personuppgifter får behandlas som nödvändiga för att utföra en uppgift av allmänt intresse eller som ett led myndighetsutövning enligt lag eller annan författning (se också 2 kap. 2 § lagen [2018:218] med kompletterande bestämmelser till EU:s dataskyddsförordning). I avsnitt 8.3 redogörs närmare för dessa uppgifter. Behandling av personuppgifter måste också uppfylla principerna i artikel 5 i EU:s dataskyddsförordning. Det bedöms att det finns förutsättningar för allmän domstol, Rätts- hjälpsmyndigheten och att behandla person- uppgifter för det avsedda ändamålet. Behandling av personuppgifter i respektive verksamhet