sou · H8B324 · 2021-01-01 00:00:00 — Vi anser att frågan om ekonomiska drivkrafter för offentlig sektor inte hanteras i till- Hälsoväxling för aktivare rehabilitering och omställning på arbetsplatserna. Hälsoväxling för aktivare rehabilitering och omställning på arbetsplatserna. , s. 97. räcklig utsträckning i förslaget om hälsoväxling och rekommenderar därför att frågan ses över ytterligare. I texten nedan diskuterar vi redo- visningsskyldighet av kostnader för ohälsa och sjukfrånvaro som ett möjligt komplement (eller alternativ) till hälsoväxlingen som kan bidra till ökade drivkrafter och som kan vara särskilt effektivt i offentlig sektor. Resonemangen om redovisningsskyldighet gör inte anspråk på att vara fullständiga utan är tänkta som inspel till vidare utredning. 8.5.2Drivkrafter genom redovisningsskyldighet av kostnader för ohälsa och sjukfrånvaro Utredningens bedömning är att arbetsgivares drivkrafter skulle kunna stärkas genom skyldighet att redovisa kostnader för ohälsa och sjuk- frånvaro. Sådan redovisningsskyldighet av kostnader ingår inte i nuvarande krav på redovisning och inte heller i arbetsmiljöcerti- fieringar såsom certifiering enligt arbetsmiljöverkets föreskrifter om systematiskt arbetsmiljöarbete (AFS 2001:1) eller arbetsmiljöcerti- fieringar inom ISO 45001 och ISO 18001.31 Kostnader för ohälsa och sjukskrivning kan tas fram genom hälso- ekonomiska beräkningar. Utveckling av hälsoekonomiska modeller för sådana beräkningar går framåt och det finns flera fritt tillgängliga beräkningsmodeller. har en modell för beräkning av kostnader vid sjukfrånvaro på sin webb- plats.32 För beräkning av kostnader för brister i arbetsmiljö och ohälsa på arbetsplatsen finns flera arbetshälsoekonomiska analysverk- tyg publicerade på Myndigheten för arbetsmiljökunskaps hemsida.33 Vilka de faktiska kostnaderna för ohälsa och sjukfrånvaro är kan vara svårt för arbetsgivare att uppskatta. Hälsoekonomiska beräk- ningar synliggör kostnader för ohälsa och sjukfrånvaro och utgör därmed en viktig komponent för ändamålsenlig ekonomisk styrning. Utöver att vara ett instrument för ekonomisk styrning anser utred- ningen att transparent redovisning av ekonomiska kostnader för 31Certifieringarna fokuserar på ledningssystem och utgår från system, rutiner och processer, snarar än resultat och utfall. Utredningen menar därför att nuvarande certifieringar fyller ett gott syfte, men ett annat syfte än det som här avses. En möjlig utveckling är att ställa krav på redovisning som utöver översyn av system, rutiner och processer kompletterar med en redovisning av kostnader för brister i arbetsmiljö och för sjukfrånvaro. Beräkna kostnader för sjukfrånvaro. /arbetsgivare/e-tjanster-for-arbetsgivare/berakna-kostnader-for- sjukfranvaro#/. 33www.mynak.se/publikationer/. ohälsa och sjukfrånvaro kan vara ett viktigt underlag för dialog om arbetsplatsens arbete med arbetsmiljö och sjukfrånvaro. Nuvarande certifieringar inom arbetsmiljöområdet fokuserar på att rutiner och organisation av arbetsmiljöarbetet finns på plats. Vår bedömning är att sådant fokus bör kompletteras med ekonomiska (och andra) utfall, för att ge en mer fullständig bild av förhållandena. Redovisningsskyldighet av kostnader för ohälsa och sjukfrånvaro kan också vara ett viktigt instrument för att skapa medvetenhet och engagemang hos ägare. Det antas vara särskilt effektivt som påtryck- ningsmedel för offentliga arbetsgivare där medborgarna är ”ägare” och bör ha ett intresse i att ekonomiska medel nyttjas på ett ända- målsenligt sätt. Bland offentliga arbetsgivare har bland annat kom- muner och regioner generellt hög sjukfrånvaro och transparent redo- visning av kostnader kan antas leda till ökad medvetenhet hos såväl personal som medborgare om hur stora kostnaderna är. En sådan medvetenhet kan stimulera en offentlig dialog och ansvarsutkrä- vande för kostnader till följd av brister i arbetsmiljö och sjukfrån- varo. Då det dessutom finns risk att utökat kostnadsansvar kan ha lägre effekt i offentliga verksamheter (enligt resonemang tidigare i detta kapitel) kan redovisningsskyldighet i det offentliga utgöra ett värdefullt komplement till, eller alternativ till, ökat kostnadsansvar. Utredningen ser som en möjlighet att förslaget om redovisnings- skyldighet avgränsas till offentlig sektor. I praktiken skulle offent- liga arbetsgivare frivilligt kunna åta sig att redovisa sådana kostnader. Alternativt skulle regeringen och SKR kunna träffa en överenskom- melse om redovisning av kostnader och, till exempel, stöd i finansi- ering till arbetsgivare för framtagande av sådana kostnader. Möjlighet till, och utformning av, en sådan avgränsning av rekommendationen till offentlig sektor bör ingå i den utredning vi föreslår. Redovisning av kostnader för ohälsa och sjukfrånvaro görs förslags- vis i samband med årsredovisning. Oberoende extern expertis bör anlitas och såväl direkta som indirekta kostnader för ohälsa och sjuk- frånvaro inkluderas i redovisningen. En vanlig direkt kostnad är sjuklön och indirekta kostnader kan avse produktionsbortfall, rekry- teringskostnader, handläggningstid för chef och annan administrativ personal, belastning på kollegor etcetera. Både direkta och indirekta kostnader ingår i de modeller som hänvisas till tidigare i detta kapitel. Redovisning av sådana kostnader kan till exempel benämnas arbets- miljöbokslut eller utökad arbetsmiljörevision. 8.5.3Arbetsgivarföreträdarnas kritik till ökade ekonomiska drivkrafter Under arbetet med förslaget har arbetsgivarföreträdarna från Svenskt näringsliv, SKR och tydliggjort att de ställer sig avvisande till såväl ytterligare övervägande om förslaget om hälso- växling och till utredningens rekommendation om redovisningsskyl- dighet. Arbetsgivarföreträdarna tar upp att drivkrafterna är tillräckliga och att förslagen leder till ökad administration. Arbets- givarföreträdarnas syn på regeringens tidigare förslag om hälsoväxling kan också läsas i remissvar på Ds 2016:8, Hälsoväxling för aktivare rehabilitering och omställning på arbetsplatserna.34 Trots att arbets- givarföreträdarna ställer sig avvisande är vår bedömning att argumen- ten för ökade drivkrafter, som vi redogör för ovan, är starka och att en förstärkning är viktig för att åstadkomma ett bättre stöd till individen. 34Arbetsgivarverket (2016), Yttrande över promemorian Hälsoväxling för aktivare rehabili- tering och omställning på arbetsplatserna (Ds 2016:8), (2016), Remissvar. Hälsoväxling för aktivare rehabilitering och omställning på arbetsplatserna (2016:8) och SKR (2016), Yttrande. Hälsoväxling för aktivare rehabilitering och omställning på arbetsplatserna (Ds 2016:8). 8.6Konsultation av expert vid bedömning av arbetsplatsinriktat stöd för återgång i arbete Rekommendation: Arbetsgivaren ska, när en plan för återgång i arbete tas fram, konsultera en expertresurs inom områdena arbets- miljö och rehabilitering som stöd i en kvalificerad bedömning om vilka insatser som behöver genomföras på arbetsplatsen för att ge individen stöd att återgå i arbete. Arbetsgivarens skyldighet att konsultera en expertresurs bör regleras i 30 kap. 6 § socialför- säkringsbalken. Skäl till rekommendationen: Utredningens bedömning är att arbets- platsinriktat stöd för återgång i arbete behöver stärkas. Ökade krav på konsultation av expert förväntas leda till att möjligheter till arbets- platsinriktat stöd tas tillvara på ett bättre sätt och att stödjande in- satser på arbetsplatsen utformas med utgångspunkt i kunskap och erfarenhet. I avsnitt 6.3.1 Arbetsplatsinriktat stöd för återgång i arbete redogör viför förekomst av arbetsplatsinriktat stöd för återgång och faktorer som påverkar det stöd som ges individen. Utredningens underlag visar att stödjande insatser är otillräckliga i av stu- derade sjukfall. Underlaget baseras på såväl studier av arbetsgivares dokumentation av insatser som individers upplevelse av stöd. Det är arbetsgivaren som har ansvar för arbetsplatsinriktat stöd för återgång i arbete. Ansvaret omfattar att säkerställa att egen per- sonal har kompetens inom området samt att företagshälsovård eller annan expertresurs anlitas i de fall där den egna kompetensen inte är tillräcklig.35 I kapitel 6.3.1 redogör vi för att chefer uppger sig läm- nade ensamma med ansvaret, och att deras kunskap i frågor om arbets- platsinriktat stöd för återgång i arbete är låg. Med utgångspunkt i utredningens egen undersökning uppskattar vi att arbetsgivare kon- sulterar företagshälsovård vid utformning av arbetsplatsinriktade in- satser i av sjukfall.36 En nivå vi bedömer som låg. De rapporter och studier som vi hänvisar till i kapitel 6.3.1 är relativt få och varierar i kvalitet. Vi bedömer dock tillgänglig kun- skap som tillräcklig för att gå vidare med rekommendation om kon- 354–6 §§ föreskrifter (AFS 1994:1) om arbetsanpassning och rehabilitering. 36Se utredningens underlag och uppskattning av intervall i avsnitt 6.3.1. sultation av expertstöd. Arbetsplatsinriktat stöd spelar en viktig roll för individens rehabilitering och sjukskrivningens längd och rekom- menderas i nationella och internationella kunskapsöversikter.37 Det är därför viktigt att säkerställa att sådana insatser ges i tillräcklig ut- sträckning och till alla som har behov av sådant stöd. Utredningens rekommendation om ökade drivkrafter för arbets- givare, avsnitt 8.5, förväntas bidra till ökad efterfrågan på företags- hälsovård eller annan oberoende expertresurs. Vår bedömning är att rekommendation om drivkrafter stärker förutsättningar för rekom- mendation om konsultation av expert och att de båda rekommenda- tionerna gemensamt ger goda förutsättningar för ett bättre arbets- platsinriktat stöd. 8.6.1Att arbetsgivare själva bedömer behovet av expertstöd har både för- och nackdelar Nuvarande ordning, att arbetsgivare själva bedömer när expert ska konsulteras, har fördelen att experter inte nyttjas i de fall där arbets- givarens kompetens är tillräcklig. Detta har också påtalats av arbets- givarföreträdare under utredningens arbete. Vi ifrågasätter inte heller att det förhåller sig på det sättet. Nackdelen med att arbetsgivaren själva bedömer behovet av att involvera expertis är dock att arbets- givare dels kan sakna ekonomiska incitament att ta hjälp av extern expertis38 och dels att arbetsgivaren kan sakna kompetens att bedöma när behov av stöd uppstår39. Tillsyn av att arbetsgivare använder före- tagshälsovård, eller annan oberoende expertresurs, i den utsträck- ning som de behöver har konstaterats som i praktiken mycket begränsad.40 Utredningen visar i sitt arbete att stora grupper sjuk- skrivna inte får del av arbetsanpassning och annat arbetsplatsinriktat stöd i den utsträckning de anser sig behöva. Vi ser att företagshälso- vård involveras i få fall, med indikationer på att när företagshälsovård involveras så ökar kvaliteten i bedömning av vilket arbetsplatsinrik- tat stöd som kan ges. 37Utredningen utvecklar detta i avsnitt 6.1.1. 38Att arbetsgivare har relativt svaga ekonomiska incitament för sitt arbete i sjukskrivnings- och rehabiliteringsprocessen redogörs för i avsnitt 8.5, rekommendation om stärkta driv- krafter för arbetsgivare. 39Försäkringskassan (2018), Ett interventionsprojekt för att förbättra bemötandet av och stödet till chefer vid arbetsrehabilitering, rekrytering och anställning av personer med psykisk ohälsa. 40SOU 2004:113, Utveckling av god företagshälsovård – ny lagstiftning och andra åtgärder, s. 88 f. Bästa lösning vore att genom en precis bedömning av behov an- vända expertstöd i samtliga fall där det behövs, men inte i fler fall än så. Att arbetsgivare själv gör bedömningen verkar leda till ett under- skott av konsultation och otillräckligt stöd. Utredningens rekom- mendation om krav kan leda till ett överskott av kunskap och där- med en ineffektivitet. Underlaget medger ej detaljerade beräkningar utöver de resonemang som utredningen redogör för. Vår bedömning är att tillgängligt underlag talar för att fördelarna i detta fall över- väger nackdelarna. Anledningen till det är de argument vi redogör för ovan och som vi fördjupar i avsnitt 6.3.1. I sammanfattning är argumenten att arbetsplatsinriktat stöd rekommenderas för att stärka återgång i arbete och förkorta sjukskrivningars längd, att det före- ligger ett underskott av stöd och att experter kopplas in i relativt få fall trots att kompetensen hos ansvariga chefer är låg. 8.6.2En precisering av utredningens rekommendation Utredningens rekommendation är att arbetsgivare ska konsultera, det vill säga rådgöra med, en expert på arbetsanpassning och arbets- platsinriktat stöd för återgång när plan för återgång i arbete tas fram, det vill säga inom 30 dagars sjukfrånvaro. Det är således ingen för- ändring i arbetsgivarens ansvar, men en skärpning av arbetsgivarens skyldighet att säkerställa att arbetsplatsinriktat stöd utformas med utgångspunkt i kunskap och att företagshälsovård eller annan expert- resurs används när den egna kompetensen inte är tillräcklig. Det är fortsatt arbetsgivaren som har ansvar för arbetsanpassning och rehabi- litering och för plan för återgång i arbete. Arbetsgivaren ska doku- mentera konsultation med expertresurs. Konsultation av expert i relation till plan för återgång bedöms leda till tydlighet i arbets- givarens ansvar. Arbetsgivarens skyldighet att konsultera en expertresurs bör regle- ras i 30 kap. 6 § SFB. Ett utökat stöd till arbetsgivaren Expertresursen ska bistå arbetsgivaren att identifiera och utforma arbetsplatsinriktade insatser som kan genomföras på arbetsplatsen för att stödja återgång i arbete. Konsultationen kan också omfatta att ge råd och stöd till arbetsgivare i angränsande frågor som har betydelse för individens återgång och som ligger i arbetsgivarens ansvar. Det kan till exempel handla om att uppmuntra till socialt stöd och kontakt med individen. Eller att stödja chefen med samtalsmeto- der som bidrar till en ändamålsenlig dialog och uppmuntrar indi- viden att själv delta aktivt i sin egen rehabilitering. Expertresursens bör, i enlighet med aktuella riktlinjer, uppmuntra och vid behov stödja arbetsgivaren att undersöka sjukfrånvarons koppling till arbetsmiljön.41 Det får förutsättas att behovet av arbetsplatsinriktat stöd i vissa fall är mindre och i andra fall är större. Arbetsgivare har, beroende på arbetets betingelser och egen tillgång till kunskap inom området, olika stora behov. Studier visar att chefer i framför allt mindre och medelstora arbetsgivare ofta känner sig ensamma med rehabiliterings- ansvaret och har större behov av externt stöd än chefer hos större arbetsgivare där tillgången till internt stöd generellt är större.42 Med expertresurs ska avses företagshälsovård eller annan oberoende expertresurs så som det beskrivs i 3 kap. 2 c § arbetsmiljölagen. Vi bedömer att det expertstöd som avses i vår rekommendation i första hand kan tillhandahållas av sådana professioner där det relativt sätt finns god tillgång till kompetens, i huvudsak arbetsterapeuter, psykologer, beteendevetare och ergonomer. Professioner där det är stor brist inom företagshälsovården, dvs. företagsläkare och arbets- miljöingenjörer, bedöms beröras i mindre utsträckning.43 41www.mynak.se/publikationer/riktlinjer-vid-psykisk-ohalsa-pa-arbetsplatsen/. 42Försäkringskassan (2018), Ett interventionsprojekt för att förbättra bemötandet av och stödet till chefer vid arbetsrehabilitering, rekrytering och anställning av personer med psykisk ohälsa. 43Myndigheten för arbetsmiljökunskap (2019), Företagshälsovårdens kompetensförsörjning. 8.6.3Risk att frågan om arbetsplatsinriktat stöd blir för komplicerad Vi har tagit del av farhågor att krav på konsultation med expertresurs vid framtagande av plan för återgång i arbete riskerar att skicka sig- naler om att stöd för återgång är komplicerat, vilket kan ha en häm- mande effekt på arbetsgivares initiativ till arbetsplatsinriktat stöd. Vår utgångspunkt är att en god dialog mellan arbetsgivare och arbetstagare är viktigt både för planering av insatser och för att ge socialt stöd till den som blivit sjukskriven. Det är svårt att bedöma om, och i så fall hur stor, hämmande effekt ökade krav på konsul- tation skulle ha på arbetsgivares initiativ till dialog. En annan möjlig- het, vilket är en del av syftet med rekommendationen, är att en expert vid en konsultation skulle påtala och stödja arbetsgivare i, och till, dialog med den sjukskrivne. Det skulle därmed kunna leda till fler samtal mellan arbetsgivare och sjukskrivna medarbetare. Sanno- likt skulle den effekten vara störst vid psykisk ohälsa där det finns ett väldokumenterat stigma och överlag lägre kunskap hos arbets- givare.44 Arbetsplatsinriktat stöd för återgång är också i vissa fall ett svårt område. Arbetsmetoden ADA+ som vi redogör för i avsnitt 6.1.2 omfattar vägledning för kognitiv ergonomi (stöd till individer med psykisk ohälsa) som knappast kan betraktas som allmän kunskap. Vi menar att kunskap om hur arbetsplatsinriktat stöd ska utformas behöver öka på arbetsplatser, och vi ser tendenser till att komplexi- teten inom området inte ges tillräcklig uppmärksamhet och förstå- else. Arbetsgivare och arbetstagare ska prata med varandra, men att stanna vid ett samtal mellan lekmän nyttjar inte den fulla potentialen i tillgänglig kunskap. 44Försäkringskassan (2018), Ett interventionsprojekt för att förbättra bemötandet av och stödet till chefer vid arbetsrehabilitering, rekrytering och anställning av personer med psykisk ohälsa. 8.6.4Rekommendation om expertstöd i relation till reformer för stärkt stöd för återgång i arbete Betydelsen av arbetsplatsinriktade insatser för återgång i arbete är känd och framför allt två reformer, plan för återgång i arbete45 och arbetsplatsinriktat rehabiliteringsstöd46, har syftat till att stärka sådana insatser. Utredningen redogör här för sina överväganden om föreliggande rekommendation i relation till dessa reformer. Utredningens bedömning är att plan för återgång i arbete och det arbetsplatsinriktade rehabiliteringsstödet förvisso kan bidra till en förstärkning av arbetsplatsinriktat stöd för återgång, men att refor- merna bara delvis stimulerar användandet av expertis och kunskap i frågor om arbetsplatsinriktat stöd. Plan för återgång i arbete betonar tidig aktivitet från arbets- givaren. Tidig aktivitet kan vara viktigt, men leder inte per automatik till att den tidiga aktiviteten är kunskapsbaserad eller når upp till till- räcklig kvalitet för att ge ett gott stöd. I förarbetena skrivs att expert- stöd ska anlitas vid behov.47 Det är viktigt att betydelsen av expert- stöd nämns, men det stärker inte arbetsgivarens ansvar. Ansvar att involvera företagshälsovård eller annat expertstöd är etablerat , till exempel i arbetsmiljöverkets föreskrifter om arbets- anpassning och rehabilitering och systematiskt arbetsmiljöarbete.48 Det arbetsplatsinriktade rehabiliteringsstödet syftar till att öka användning av expertis och kunskap i utredning, analys och fram- tagande av arbetsplatsinriktat stöd för återgång. Som redovisas i avsnitt 6.2.5 är nyttjandet betydligt lägre än förväntat och nyttjandet minskar . Utredningen anser att reformerna inte tillräckligt bidrar till arbets- platsinriktat stöd för återgång. Vi menar därför att det finns anled- ning att komplettera dessa reformer med ökade krav på att konsultera experter på stöd för återgång vid framtagande av plan för återgång i arbete. 4530 kap. 6 § SFB. 46Förordning (2014:67) om bidrag till arbetsgivare för köp av arbetsplatsinriktat rehabiliter- ingsstöd för återgång i arbete. 2017/18:1, utgiftsområde 10, s. 63. 486 § föreskrifter (AFS 1994:1) om arbetsanpassning och rehabilitering och 12 § föreskrifter (AFS 2001:1) om systematiskt arbetsmiljöarbete. 8.6.5En principiell fråga om kvalitetssäkring Krav på konsultation med företagshälsovård eller annan oberoende expertresurs innebär en kvalitetssäkring av arbetsplatsinriktade in- satser för återgång. Det kan konstateras att samhället ställer mycket höga krav på kvalitetssäkring av medicinska rehabiliteringsinsatser genom att det är legitimerad personal inom hälso- och sjukvården som ansvarar för dessa. Det är bra att vi ställer höga krav på medi- cinsk rehabilitering. Det kan dock tyckas märkligt att motsvarande kvalitetssäkring saknas för utformning av arbetsplatsinriktat stöd för återgång, där konsultation med expert i praktiken är frivilligt.49 Inte minst med anledning av hur viktiga sådana arbetsplatsinriktade insatser visat sig vara för återgång i arbete, en fråga med stor relevans för både individen och för samhällets ekonomi.50 8.7En förvaltning av kunskapsområdet arbetsplatsinriktat stöd för återgång i arbete Rekommendation: Myndigheten för arbetsmiljökunskap ges i uppdrag att samla in, sammanställa och sprida kunskap om arbets- platsinriktat stöd för återgång i arbete. Skäl till rekommendationen: Med arbetsplatsinriktat stöd för åter- gång i arbete avses sådana insatser som ges på eller i nära anslutning till arbetsplatsen och med syfte att stödja en individ som är sjuk- skriven, eller som riskerar sjukskrivning, att återfå arbetsförmåga för att hen ska kunna återgå i arbete. I avsnitt 6.1.1 redogör vi för natio- nella och internationella kunskapsöversikter inom området. Över- sikterna visar på betydelsen av arbetsplatsinriktade insatser för indi- videns återgång i arbete. I avsnitt 6.2.1 beskriver vi arbetsmetoden som ett exempel på hur generell kunskap om stöd för återgång kan omsättas i ett konkret verktyg. Utredningens bedömning är att det finns behov av fler arbetsmetoder och modeller som med ut- gångspunkt i vetenskap kan vägleda professionella, myndigheter och arbetsgivare i deras ansvar att ge individen stöd för återgång. 49SOU 2004:113, Utveckling av god företagshälsovård – ny lagstiftning och andra åtgärder, s. 88 f. 50Utvecklas i avsnitt 6.1.1. Vilka arbetsplatsinriktade stödjande insatser som har effekt kan vara svårt att avgöra. Ett exempel på detta redogörs för i avsnitt 5.4.2 där vi beskriver hur aktörerna i sjukskrivnings- och rehabiliterings- processen drar olika slutsatser om vilka insatser som bör rekom- menderas individen. Kunskapsområdet stöd för återgång i arbete har stor betydelse för utformning av stöd till individen. Vi konstaterar att det inte finns någon aktör med ansvar att samla in, sammanställa och sprida kunskap inom området. Utredningens bedömning är att en aktör med sådant ansvar skulle öka möjligheterna för aktörerna i sjukskriv- nings- och rehabiliteringsprocessen att använda sig av vetenskapligt förankrad kunskap om återgång i arbete. Vår rekommendation är att ett sådant ansvar ges Myndigheten för arbetsmiljökunskap. 8.7.1Ansvaret ges till Myndigheten för arbetsmiljökunskap Av instruktionen till Myndigheten för arbetsmiljökunskap framgår att myndigheten är nationellt för frågor om arbets- miljö. Myndigheten ska ansvara för kunskapsuppbyggnad och kun- skapsspridning och bidra till att kunskap om arbetsmiljö kommer till användning i praktiken. Myndigheten ska också följa och främja företagshälsovårdens utveckling.51 Det skulle kunna argumenteras att kunskapsområdet arbetsplatsinriktat stöd för återgång i arbete ligger inom arbetsmiljöområdet och därmed redan är del av myndighetens ansvarsområde. Myndigheten har till exempel publicerat riktlinjer vid psykisk ohälsa på arbetsplatsen som omfattar rekommendationer om stöd för återgång i arbete.52 Riktlinjer för psykisk ohälsa fanns dock redan innan myndigheten startade upp och överfördes till myn- digheten från . Riktlinjerna kan därmed inte till fullo ses spegla en inriktning mot stöd för återgång i arbete. Utred- ningens samlade bedömning är att myndighetens uppdrag inom arbets- miljöområdet inte med självklarhet kan sägas omfatta kunskaps- området arbetsplatsinriktat stöd för återgång i arbete. Utredningen ser framför allt två argument för att uppdraget ges till Myndigheten för arbetsmiljökunskap: 51Förordning (2018:254) med instruktion för Myndigheten för arbetsmiljökunskap.