sou · H9B391 · 2021-11-24 00:00:00 — Skälet är enligt kommentaren till bestämmelsen att säkerställa att privata aktörer uppfyller högt ställda miljöstandarder. Artikel 7 i modellagens föreslår följande lagtext. 1.Rymdverksamheten får inte orsaka skada på miljön på jorden eller i yttre rymden, eller på delar av dessa, varken direkt eller indirekt. 2.En miljökonsekvensbedömning krävs för att rymdverksamhet ska få inledas. 3.Närmare uppgifter om miljökonsekvensbedömningen ska fast- ställas i en tillämpningsbestämmelse/-förordning. Undvikande av uppkomst av rymdskrot behandlas i artikel 8. För- slaget är följande. 1.Rymdverksamhet bör bedrivas på ett sådant sätt att den i största möjliga utsträckning undviker uppkomst av rymdskrot. 2.Skyldigheten i punkt 1 inbegriper en skyldighet att begränsa upp- komsten av rymdskrot under normal drift, att minimera risken för att rymdföremålet går sönder i omloppsbana, att förbereda för bortskaffande efter avslutat uppdrag och att undvika kollisioner i rymden i enlighet med internationella standarder. I kommentaren till bestämmelsen hänvisas till både UNOOSA:s och IADC:s riktlinjer som internationella standarder. Kommentaren hänvisar också till som tagit fram för- slag för hur man ska skydda miljön från rymdskrot. 11.4Rymdverksamhet ska vara långsiktigt hållbar 11.4.1En miljöbestämmelse bör införas i rymdlagen Vårt förslag: Rymdverksamhet ska bedrivas på sätt som är lång- siktigt hållbart för miljön och nyttjandet av rymden. Verksam- hetsutövaren ska sträva efter att verksamheten inte ger upphov till rymdskrot eller leder till skadlig miljöpåverkan på jorden, i atmosfären eller i rymden inklusive andra himlakroppar än jorden. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer ska få meddela föreskrifter om miljöskydd och rymdskrot. Skälen för förslaget: Med utgångspunkten att den nationella rymd- lagstiftningen bör återspegla våra internationella åtaganden finns det redan på grund av rymdfördragets bestämmelser anledning att ha någon typ av miljöreglering i den svenska rymdlagen. Härtill kom- mer att rimligen strävar efter att efterleva de frivilliga åtag- anden som återspeglas i LTS-riktlinjerna. Dessutom finns en sådan reglering numera i många andra länder, vilket gör att signalvärdet i att avstå från en reglering av miljöfrågorna inte är neutralt utan när- mast ger intrycket av att miljöfrågorna ignoreras. Som framgår av kapitel 7 om tillstånd menar vi att en naturlig ordning är att även miljöåtagandena återspeglas i tillståndsvillkoren. Det sker genom de allmänna villkor för tillstånd som anges i av- snitt 7.3.6 om att verksamheten bedrivs på sätt som är långsiktigt hållbart för miljön för att minimera uppkomst av rymdskrot och annan skadlig miljöpåverkan, men även villkoren om redovisning av tekniska och ekonomiska planer och säkerhetskrav. Därtill kommer kravet på vad en tillståndsansökan ska innehålla för uppgifter, se avsnitt 7.3.8. Verksamhetsutövaren ska bland annat redovisa hur de internationella riktlinjerna och rekommendationerna om långsiktigt hållbart nyttjande av rymden ska följas, hur rymdföremål tekniskt ska designas och hur kollisioner ska undvikas. En beskrivning av risker för uppkomst av rymdskrot och annan miljöpåverkan på jorden och i rymden, såsom utsläpp, buller och nedfall i havet och på marken, ska också lämnas. Vidare ska kemiska ämnen, kärnämnen och andra radioaktiva ämnen som används uppges. I aktuella fall ska redovis- ning om förhindrande av oönskad biologisk spridning mellan himla- kroppar bifogas. Härutöver är vår utgångspunkt att , liksom grannländerna, bör försöka säkerställa att den rymdverksamhet som sker i enlighet med nationell lag är långsiktigt hållbar. Vi menar därför att lagen bör avspegla ett förhållningssätt som anger hur villkoren ska uppfyllas långsiktigt. Det förhållningssättet har också stöd i strategin för svensk rymdverksamhet som anger att översynen av rymdlagen ska säker- ställa att det tas hänsyn till både dagens behov och framtida möjlig- heter (skr. 2017/18:258, s. 15). Detta innebär med den utgångspunkten att det utöver mer kon- kreta allmänna villkor bör finnas en bestämmelse i lagstiftningen som tydliggör att svensk rymdverksamhet ska bedrivas på ett sätt som är långsiktigt hållbart med avseende på såväl miljön som nytt- jandet av rymden, samt att verksamhetsutövare ska ha en helhetssyn på rymdverksamheten och sträva efter att förhindra att verksam- heten ger upphov till rymdskrot eller leder till skadliga konsekvenser för miljön på jorden, i atmosfären eller i rymden inklusive andra himlakroppar än jorden. Det kan finnas behov av ytterligare bestämmelser om miljöskydd och rymdskrot som regleras på lägre författningsnivå eftersom de kommer att vara detaljerade och variera . Flertalet av dessa föreskrifter kan höra till regeringens restkompetens och det krävs då inte något bemyndigande. Det kan dock enligt vår mening inte ute- slutas att det också kan vara fråga om betungande föreskrifter som kräver ett bemyndigande. Vi anser därför att det i den nya lagen bör införas en föreskriftsrätt för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. Som angetts i avsnitt 7.3.7 är inte avsikten att en myndighet ska föreskriva om miljökrav som är av politisk karak- tär eller som är betungande för privata aktörer och hämmar den svenska konkurrensen. Sådana krav bör i förekommande fall underställas riksdag eller regering. 11.4.225 årsregeln avseende rymdskrot Vårt förslag: Det ska anges i förordning att verksamhetsutövaren bör säkerställa att ett rymdföremål i rymden, år efter att verksamheten avslutades, överförs till atmosfären eller en om- loppsbana där det inte kan orsaka skada för annan verksamhet. Skälen för förslaget: Som nämnts under avsnitt 11.3.1 innehåller IADC-riktlinjerna en bestämmelse om att efter avslutat uppdrag bör farkoster flyttas bort från låga jordbanor för att minska risken för kollision. Såväl den finska, som den danska förordningen innehåller bestämmelser om att verksamhetsutövaren bör eftersträva denna så kallade 25 årsregel avseende rymdskrot, se avsnitt 11.3.3. Vi anser att bör införa en motsvarande regel och att denna, liksom våra grannländers, inte bör utformas som ett absolut krav utan som en handlingsdirigerande bestämmelse. Bestämmelsen ger emellertid ett viktigt signalvärde för den framtida inställningen vad avser miljöskydd och rymdskrot. Vi föreslår därför att det införs en bestämmelse i den nya rymdförordningen om att verksamhets- utövaren bör säkerställa att ett rymdföremål i rymden, år efter att verksamheten avslutades, överförs till atmosfären eller en omloppsbana där det inte kan orsaka skada för annan verksamhet. 11.5Villkoren för rymdverksamhet beaktar de internationella riktlinjerna I det följande redovisar vi i vad mån de internationella riktlinjerna vi redogjort för i avsnitt 11.3.1 återspeglas i den föreslagna regleringen om villkor för tillstånd att bedriva rymdverksamhet. 11.5.1Rymdverksamhetens miljöpåverkan på jorden och i rymden LTS-riktlinjerna om att minimera den mänskliga påverkan av rymd- verksamhet på jorden såväl som på rymdmiljön innebär bland annat att staterna bör säkerställa att de som bedriver rymdverksamhet har nödvändiga kunskaper och har vidtagit relevanta säkerhetsåtgärder. Vi menar att de föreslagna allmänna villkoren för tillstånd i av- snitt 7.3.6 möter nämnda riktlinjer. De omfattar nämligen att verk- samhetsutövaren har en ändamålsenlig ekonomisk och teknisk plan för hur verksamheten ska bedrivas och en ändamålsenlig plan för hur verksamheten ska avslutas, att verksamheten bedrivs på sätt som är långsiktigt hållbart för miljön och med beaktande av allmän och en- skild säkerhet, samt att verksamheten ska vara förenlig med internationella förpliktelser. Villkoren kompletteras av bestämmel- sen om vad en tillståndsansökan ska innehålla i avsnitt 7.3.8. Riktlinjen om att länderna bör tilldela en myndighet ett tydligt ansvar att planera, koordinera och värdera hur den samlade natio- nella rymdverksamheten kan stödja en långsiktigt hållbar rymdverk- samhet anser vi hanterat av förslaget om att Rymdstyrelsen ges ansvar för tillståndsprocessen, se avsnitt 7.3.4. Rymdstyrelsen har goda kunskaper om svensk och internationell rymdverksamhet samt rymdrelaterad industri och forskning. Myndigheten har vidare an- svar för medlemskap i och är expertmyndighet till reger- ingen i bland annat EU-arbetet kring rymdfrågor. Således har man på myndigheten god överblick över arbete med långsiktigt hållbar rymdverksamhet och kan säkerställa ett långsiktigt perspek- tiv i tillståndsprocessen i enlighet med LTS-riktlinjerna. Som ovan redogjorts för föreslår vi att ett villkor för tillstånd är att verksamheten bedrivs på ett sätt som är långsiktigt hållbart för miljön för att minimera skadlig miljöpåverkan, se avsnitt 7.3.6. En verksamhetsutövare ska i tillståndsansökan redovisa hur verksam- heten förhåller sig till LTS-riktlinjerna. Miljöpåverkan på jorden, dvs. vilka utsläpp som sker i samband med utsändning, buller och eventuella nedfall i havet och på marken, ska särskilt redovisas. Rymd- styrelsen kommer sedan inom ramen för tillståndsgivningen att pröva om den planerade verksamheten uppfyller de miljökrav som är ett villkor för att tillstånd ska beviljas. Verksamhetsutövaren ska även redovisa skadlig miljöpåverkan i rym- den i tillståndsansökan, se avsnitt 7.3.8. Vad skadlig miljöpåverkan i rymden är kan variera och beror på utvecklingen av rymd- verksamheten och synen på miljöpåverkan. Beteenden som betraktas som rutin eller standard kan bedömas som icke önskvärda eller rent av oacceptabla. Landning på andra himla- kroppar än jorden kommer i de flesta fall att lämna kvar utrustning på himlakroppens yta. är det rutin och att betrakta som standard, men det kan komma att betraktas som nedskräpning . En fråga som aktualiserats under utredningsarbetet är att land- ning på andra himlakroppar än jorden kan leda till att himlakroppens yta kontamineras med jordorganismer. Det kan ställa till stor skada om det sprids liv mellan himlakropparna. Vi föreslår därför i av- snitt 7.3.8 att det i tillståndsansökan ska finnas en redovisning av hur verksamhetsutövaren avser att förhindra oönskad biologisk konta- minering mellan himlakroppar. Utvinning av råvaror och mineraler på andra himlakroppar än jorden, så kallad asteroidbrytning eller gruvdrift i rymden, är en akti- vitet som är under både teknisk och affärsmässig utveckling i flera länder, men som också kan orsaka oönskad miljöpåverkan. också föremål för internationella diskussioner i anledning av rymd- fördragets inledande bestämmelser om att rymden ska vara tillgäng- lig för alla och att man inte kan hävda suveränitet genom nyttjande eller besittningstagande. Utvecklingen av asteroidbrytning är i tidig fas, men ett aktuellt exempel är det amerikanska projektet i syfte att etablera en bas på månen i samverkan med andra länder. Som en grund för samverkan mellan länderna har tagit fram de så kallade Artemisavtalen (), som några länder har skrivit under, till exempel , och . Avtalen inkluderar bland annat frågan om att utvinna material på månen. Motivet är att en permanent bas på månen måste kunna ut- nyttja de resurser som finns på plats. Artemisavtalen är inte tydliga när det gäller syftet med utvinningen, vilket kan vara kontroversiellt eftersom har lagstiftning som tillåter utvinning av mineraler på andra himlakroppar än jorden i vinstsyfte (jfr Artemisavtalen och dess påverkan på internationella rymdsamarbeten, FOI Memo 7323, ). En arbetsgrupp inom COPOUS har tillsatts för att utreda frågan.3 Vi föreslår att verksamhet som innehåller aktivitet eller påverkan på annan himlakropp än jorden utgör en egen tillståndstyp, se av- snitt 7.3.3. Därmed får tillståndsgivaren möjlighet att pröva hur vill- koret om långsiktig hållbarhet och skadlig miljöpåverkan uppfylls i varje specifikt projekt. Framför allt privata entreprenörer sänder ut många små sam- verkande satelliter till låga banor i syfte att erbjuda ökad tillgång till internet. Sådana konstellationer med satelliter, ibland refererat till som megakonstellationer, kan påverka rymdmiljön genom att störa flera forskningsdiscipliner, till exempel de som använder teleskop och de som kräver skymningsobservationer. Det kommer att vara upp till Rymdstyrelsen att inom ramen för tillståndsgivningen pröva verksamhetens syfte utifrån föreslaget miljökrav. Även verktyg eller metoder som används för olika verksamheter i rymden kan störa annan verksamhet eller i värsta fall skada andra satelliter. Ett exempel på en metod som kan påverka rymdmiljön 2https:///specials/artemis-accords/index.html, läst . 3Proposal on the mandate, terms of reference, and workplan and methods of work for the working group established under the Legal Subcommittee agenda item entitled “General ex- change of views on potential legal models for activities in the exploration, exploitation, and utilization of space resources”, Space Sixty-fourth session , 25 –, A/AC.105/2021/CRP.11/Rev.1. negativt är användning av laser för kommunikation i rymden, eller från rymden till jorden. Eventuell användning av laser i rymden och påverkan på rymdmiljön ska även det prövas av Rymdstyrelsen i tillståndsgivningen och bedömas mot miljökravet. 11.5.2Farkoster med kärnkraft i rymden För de fall det är motiverat att använda kärnkraft bör den nationella lagstiftningen, enligt LTS-riktlinjerna, reglera vilka säkerhetsarrange- mang för användandet som ska gälla och när beredskap för att han- tera eventuella olyckor är tillräcklig. Det är vår bedömning att detta är omhändertaget genom de allmänna villkoren, se avsnitt 7.3.6. Rymdverksamheten är som tidigare konstaterats förenad med stora risker för betydande skador, vilket kan få konsekvenser för staten. Ett krav är därför att verksamheten bedrivs med beaktande av allmän och enskild säkerhet. Verksamhetsutövaren ska därutöver ha en plan för hur verksamheten ska bedrivas så att den motsvarar den tekniska kompetens som krävs för verksamheten. Bedömningen av vilken teknisk kunskap och erfarenhet som krävs ska stå i pro- portion till aktivitetens tekniska komplexitet, vilket innebär att det ställs högre krav på ett större satellitprojekt än ett studentprojekt med kubsatelliter. Av liknande skäl kommer ett projekt som använ- der kärnkraft att ställa andra krav än de som inte gör det. Slutligen ska verksamheten också bedrivas på sätt som är långsiktigt hållbart för miljön. Utvecklingen för att kunna ta hand om rymdskrot går framåt men det kommer förmodligen att vara intressant att agera proaktivt snarare än att betala för uppstädning också . En ny rymdlag bör å ena sidan ge uttryck för en strävan att vara ett föregångsland på miljöområdet och möta riktlinjerna så långt möjligt och å andra sidan främja forskning och näringslivsutveck- ling. För att inte skrämma bort entreprenörer och kapital behöver en svensk lag därför också vara i paritet med grannländerna och partner- skapsländerna. Ställda krav behöver också kunna uppdateras i takt med utvecklingen. Det är vår bedömning att de föreslagna tillstånds- villkoren i avsnitt 7.3.6 om att verksamhetsutövaren har en ända- målsenlig ekonomisk och teknisk plan för hur verksamheten ska bedrivas och en ändamålsenlig plan för hur verksamheten ska avslu- tas, samt att verksamheten bedrivs på sätt som är långsiktigt hållbart för miljön för att minimera uppkomst av rymdskrot, tillsammans med förslaget om den så kallade 25 årsregeln, se avsnitt 11.4.2, tar hand om frågan om rymdskrot på ett adekvat sätt. I sammanhanget kan också nämnas att vi föreslår att en tillståndsansökan ska inne- hålla en beskrivning av hur rymdföremål tekniskt ska designas för att de ska vara långsiktigt hållbara och inte ge upphov till rymdskrot, se avsnitt 7.3.8. I våra kommittédirektiv anges att det är otydligt hur ett beslut av regeringen om säkerhetsföreskrifter för verksam- heten vid förhåller sig till ordningslagen (1993:1617) när det gäller normgivningskompetensen för i att utfärda säkerhetsföreskrifter för . Det anges vidare i direktiven att det finns behov av att se över vad som ska gälla när det uppstår behov av att ändra omfattningen av säkerhetsskyddsområdet eller säkerhetsföreskrifterna för . Utredaren har därför fått i uppdrag att ta ställning till hur säkerhetsföreskrifterna för bör beslutas och lämna förslag på lämplig reglering. Det är således sådana säkerhetsföreskrifter för i form av tillträdesförbud som i utfärdar som omfattas av utredningens uppdrag. För tydlighets skull kan dock nämnas att säkerhetsföreskrifter är ett mångfacetterat begrepp som kan innefatta många olika sorters föreskrifter. Det kan vara föreskrifter om säkerhetskänslig verksam- het av betydelse för säkerhet som regleras främst av säkerhets- skyddslagen (2018:585) och säkerhetsskyddsförordningen (2018:658). Det kan i detta sammanhang nämnas att i enligt 7 kap. 1 § säkerhetsskyddsförordningen bedriver tillsyn över säkerhetsskyddet för med anledning av att det är säker- hetskänslig verksamhet enligt säkerhetsskyddslagen. Med säkerhets- skydd avses skydd av säkerhetskänslig verksamhet mot spioneri, sabotage, terroristbrott och andra brott som kan hota verksamheten samt skydd i andra fall av säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter. Eftersom utgör samhällsviktig verksamhet, har Länsstyrel- sen i beslutat att är ett civilt skyddsobjekt, vilket innebär ett förstärkt skydd utifrån svensk lag för att skyddas mot bland annat sabotage, terroristbrott, och spioneri. Ett beslut om skyddsobjekt innebär också att obehöriga inte har tillträde till skydds- objektet, se skyddslagen (2010:305) och skyddsförordningen (2010:523). kan också avse föreskrifter för att förhindra att skada uppkommer på de som medverkar i verksamheten på en rymdbas och på tredje part. Ett exempel är bestämmelserna i lagen (2010:1011) om brandfarliga och explosiva varor som innehåller till- ståndskrav för den som hanterar, överför, importerar eller exporterar explosiva varor och den som yrkesmässigt eller i större mängd han- terar brandfarliga varor. Ett annat exempel skulle kunna vara olika miljötillstånd enligt . Slutligen kan säkerhetsföreskrifter också avse verksamhetsanknutna föreskrifter om exempelvis vilken verksamhet som får bedrivas på rymdbasen, vilka tekniska krav som ska ställas, vilka risker som kan tillåtas och vilka krav som ska ställas på olika personalgrupper. Det kan i sammanhanget nämnas att varje planerad raketutsändning samt nya raketer och kombinationer av motorer och raketer anmäls av Rymdbolaget till i . De planerade ut- sändningarna beskrivs i en Flight Safety Plan som Rymdbolaget till- ställer för yttrande. gör på uppdrag av en summarisk granskning av Rymdbolagets dokumentation och meddelar om den anses rimlig. Rymdbolaget har tagit fram interna säkerhetsföreskrifter, , som alla aktörer på måste följa. Det slutgiltiga beslutet om att varje enskild utsändning kan genomföras fattas av Rymdbolagets interna organ, , och grundas på yttrande och egna analyser. Som nämnts ovan är det som omfattas av vårt uppdrag de säker- hetsföreskrifter för i form av tillträdesförbud som Länsstyr- elsen i utfärdar. Kapitlet rör inte sådan säkerhets- känslig verksamhet som regleras i säkerhetsskyddslagen, skyddslagen, föreskrifter om hantering av farliga material eller säkerhetsföreskrif- ter om krav på verksamheten. De sistnämnda föreskrifterna berörs emellertid i avsnitt 12.3 och 13.6. i har utfärdat säkerhetsföreskrifter avseende Swedish space Corporation (25 FS 2017:12, A 11) som reglerar förbud att beträda zoner inom då vissa varnings- system är i funktion. Stöd för utfärdandet av föreskrifterna är enligt 3 kap. 11 § ordningslagen och regeringens beslut från om säkerhetsföreskrifter för verksamheten vid . I 3 kap. 11 § ordningslagen anges att regeringen eller, efter reger- ingens bemyndigande, en länsstyrelse, om det på grund av särskilda förhållanden behövs för att skydda människor mot fara för liv eller hälsa, får meddela föreskrifter eller tills vidare om förbud mot att vistas inom skade- eller riskområden, rasområden, gruv- områden, skjutfält eller skjutbanor eller liknande områden. I 3 kap. 12 § samma lag anges att föreskrifter enligt bland annat 3 kap. 11 § inte får angå förhållanden som är reglerade i lagen eller annan för- fattning eller som enligt lagen eller annan författning kan regleras på något annat sätt. Det anges också att föreskrifterna inte får lägga onödigt tvång på allmänheten eller annars göra obefogade inskränk- ningar i den enskildes frihet. Av 4 § förordningen (1993:1632) med bemyndigande för kommuner och länsstyrelser att meddela lokala föreskrifter enligt ordningslagen (1993:1617) följer att länsstyrelserna får meddela föreskrifter enligt 3 kap. 11 § ordningslagen. Bakgrunden till säkerhetsföreskrifterna är att och den dåvar- ande organisationen för europeisk rymdforskning (ESRO) ingick ett avtal () där upplät till ESRO nytt- janderätten till ett markområde i närheten av avsett att an- vändas vid försök av utsändning av höghöjdsraketer. innehåller krav för att raketutsänd- ningar ska kunna genomföras, till exempel när och hur nedslagsområ- det kan användas, hur allmänheten ska informeras, att skyddsvärn ska finnas, hur varningssystem ska fungera och att lokala samråds- möten ska hållas. upphörde att gälla och övertog an- svaret för och driften skulle skötas av Svenska rymdaktie- bolaget. Genom ett regeringsbeslut , för verksamheten vid , beslutades att bestämmelserna om ESRO i – avseende bland annat säkerhetsområdet och säkerhetsföreskrifter – skulle avse Rymdbolaget och bestämmel- serna om skulle avse i . I be- slutet angavs att har i uppgift att överväga behovet av ändring av dels bestämmelserna om säkerhetsområdets omfattning och indelning i så kallade zoner, dels säkerhetsföreskrifterna. Vidare angavs det att om finner behov av ändring ska Läns- styrelsen, efter hörande av Rymdbolaget och berörda sakägare, till regeringen inge de förslag till ändringar som finner nöd- vändiga. 12.2.3Länsstyrelsen har rätt att besluta om föreskrifterna Vår bedömning: i har rätt att, med stöd av ordningslagen samt förordningen med bemyndigande för kommuner och länsstyrelser att meddela lokala föreskrifter enligt ordningslagen, meddela säkerhetsföreskrifter för . Skälen för bedömningen: Rymdbolaget ansökte hos i om vissa ändringar av de säkerhets- föreskrifter som finns för verksamheten vid . lämnade därefter i ett yttrande till regeringen ett förslag avseende de förändringar av säkerhetsområdets omfatt- ning och indelning i zoner som fann nödvändiga av hänsyn till den allmänna säkerheten (dnr 213-4813-2018). Av yttrandet framgår att tolkar regeringsbeslutet från på så sätt att det är regeringen som ska fatta beslut gällande ändring av säkerhetsföreskrifterna efter förslag från . Regeringen lämnade tillbaka ärendet till Läns- styrelsen för fortsatt handläggning. Skälet var att med stöd av ordningslagen samt förordningen med bemyndigande för kommuner och länsstyrelser att meddela lokala föreskrifter enligt ord- ningslagen (1993:1617), som tillkommit , har rätt att med- dela de aktuella säkerhetsföreskrifterna för (U2018/02803/F, Vi instämmer i den bedömning som följer av regeringens beslut, dvs. att i på den grunden har rätt att meddela säkerhetsföreskrifter för . 12.2.4Det föreligger inte någon normkonflikt Vår bedömning: Det föreligger inte någon normkonflikt mellan ordningslagen och regeringens beslut från om säkerhetsföreskrifter för verksamheten vid . Det finns inte skäl för att föreslå någon ändring beträffande före- skriftsrätt avseende tillträdesförbud för . Skälen för bedömningen: Som konstaterats i avsnitt 12.2.3 har i , med stöd av ordningslagen samt förordningen med bemyndigande för kommuner och länsstyrelser att meddela lokala föreskrifter enligt ordningslagen (1993:1617), rätt att meddela säkerhetsföreskrifter för i form av tillträdes- förbud. Regeringens beslut motsäger inte detta förhållande.