sou · H9B368 · 2021-08-25 00:00:00 — Även om vissa brott på försöksstadiet kan anses utgöra i princip lika allvarlig brottslighet som det fullbordade brottet skulle en utvidg- ning av presumtionsregeln till att avse de osjälvständiga brottsfor- merna stå i strid med syftet med presumtionsregeln. Detta eftersom långt ifrån alla sådana gärningar mot bakgrund av vad som ovan redo- visats kan anses vara så allvarliga att de har ett straffvärde mot- svarande fängelse eller med vårt förslag fängelse och . Att låta brott på förberedelse- eller försöksstadiet samt stämpling till brott omfattas av presumtionsregeln skulle alltså inne- bära att långt fler brott än skulle falla under dess tillämpnings- område. skulle det vara fråga om brott som kan åsättas ett relativt lågt straffvärde. Att låta presumtionsregeln beträffande förbrotten endast omfatta vissa brottstyper framstår inte heller som en lämplig eller framkomlig väg. Detta skulle kräva att det i anges en särskild katalog över vilka förbrott som ska omfattas av regeln. En sådan ord- ning framstår som främmande i förhållande till den nuvarande ord- ningen som bygger på minimistraff och skulle sannolikt bli svår att tillämpa på ett sätt som inte kommer i konflikt med den grundlägg- ande proportionalitetsprincip som gäller för all användning av tvångs- medel. Inte heller är det lämpligt att – med de argument som framförts i avsnittet ovan – låta presumtionsregeln omfatta ofullbordade brott med den begränsning att brottet ska vara begånget inom ett krimi- nellt nätverk. I sammanhanget bör dessutom framhållas att det sällan finns ett konkret behov av att använda presumtionsregeln vid häktning för all- varliga brott som stannar på försöks- eller förberedelsestadiet eller som avser stämpling till brott. För ett brott som försök till mord torde det normalt sett föreligga både kollusionsfara och flyktfara. Möjlig- heterna till att finna tillräckliga skäl för häktning av en person som är misstänkt för denna typ av brott bör alltså vara goda , även om det i varje enskilt fall måste göras en mer ingående prövning om någon eller några av de särskilda häktningsgrunderna är för handen jämfört med om presumtionsregeln hade varit tillämplig. Mot bakgrund av vad som redovisats ovan bör enligt vår mening varken förberedelse, stämpling och försök till brott, för vilka det fullbordade brottet har ett straffminimum om två års fängelse eller med vårt förslag fängelse och , inte heller i fram- tiden omfattas av presumtionsregeln vid häktning. 13Förslagens sammantagna effekter för brottsbekämpningen I detta kapitel behandlas våra förslags effekter för brottsbekämp- ningen. Inledningsvis framgår vår sammantagna bedömning och vissa övergripande konstateranden (avsnitt 13.2), varefter vi bl.a. går igenom förväntade följder i form av höjda straffnivåer samt fler och längre fängelsestraff (avsnitt 13.3). Avslutningsvis behandlas kon- sekvenser i förhållande till tvångsmedelsanvändning, andra proces- suella bestämmelser samt vissa frågor om särskild rättsverkan m.m. (avsnitt 13.4). Påverkan på brottsligheten i sig samt kostnaderna för förslagen redogör vi för i konsekvensbeskrivningen i nästa kapitel. 13.2Sammantagen bedömning och vissa övergripande konstateranden Vi har i betänkandet lämnat ett antal förslag på olika lagändringar som syftar till en skärpt syn på den typ av brottslighet som omfattas av våra direktiv. Det är inte möjligt att med precision förutse vilken betydelse vart och ett av förslagen kan komma att få för att bekämpa den aktuella typen av brottslighet. De närmare konsekvenserna av en straffskärpning är möjliga att iaktta först har gått och en rättspraxis därmed har etablerats med avseende på tillämp- ningen, samt metodutveckling har skett när det gäller att utreda rele- vanta brottsmisstankar. Det kan dock konstateras att förslagen tar sikte på ett flertal olika gärningar och därför innefattar en ganska betydande bredd i de åtgärder som ställs till de brottsbekämpande myndigheternas förfo- gande. Förslagen kan i detta hänseende ses som komplement till Förslagens sammantagna effekter för brottsbekämpningen Flera av de föreslagna straffskärpningarna är också sådana att de kan vara tillämpliga beträffande en och samma gärning, varvid effekterna adderas till varandra. I sådana fall kan effekten på straff- mätningen bli mycket stor (se även avsnitt 8.3.2 och vidare av- snitt 13.3.5). Mot denna bakgrund gör vi bedömningen att våra förslag sam- mantagna innebär betydande skärpningar av straffen för brott av de slag som vi har kunnat identifiera som vanliga i kriminella nätverk och som bidrar till den allvarliga situation som har beskrivits i kap. 3 och angetts i våra direktiv. har vi strävat efter att i möj- ligaste mån behålla den interna strukturen i påföljdssystemet och att det ska föreligga proportionalitet mellan brott och straff (se bl.a. avsnitt 6.6 och 7.5). Det bör framhållas att vårt uppdrag inte har bestått i att ta fram en heltäckande lösning för samtliga de problem som förekomsten av kriminella nätverk för med sig. Vårt arbete har avsett vissa straff- rättsliga frågor jämte frågan om en presumtion för häktning vid allvarliga brott. En mängd andra lagstiftningsprojekt pågår eller har genomförts i arbetet mot gängkriminaliteten, bl.a. inom ramen för det s.k. 34-punktsprogrammet (se kap. 4). Vår utredning ska således ses som en del av ett större arbete som syftar till att utveckla lagstift- ningen för att skapa bättre möjligheter att bekämpa gängbrottslighet och andra former av organiserad brottslighet. Våra förslag kommer i viss utsträckning även träffa brottslighet som saknar en koppling till kriminella nätverk, eftersom de aktuella straffbestämmelserna är generellt utformade. Överväganden kring detta har gjorts löpande i våra motivtexter och kommer inte att upp- repas här. Denna konsekvens av våra förslag bör dock uppmärk- sammas med hänsyn till de negativa effekter som skärpta straff, och då särskilt fängelsestraff, kan vara förenade med (se avsnitt 6.2.3). Förslagens sammantagna effekter för brottsbekämpningen 13.3.1Skärpta straff för enskilda brottstyper En högre straffnivå som innebär fler och längre fängelsestraff för grova eller annars allvarliga brott av de slag om som omfattas av våra förslag I kap. 8 har vi bl.a. föreslagit höjda minimistraff för grovt olaga tvång, grovt olaga hot, rån och grov utpressning. Vi har i dessa fall inte förordat någon ändring av rekvisiten för att tillämpa en viss straff- skala. Utgångspunkten är därför att gränsdragningen mellan de olika graderna av respektive brott inte ska förändras. Den skillnad som våra förslag medför blir att det lägsta abstrakta straffvärde som kan komma i fråga för grovt olaga tvång och grovt olaga hot blir fängelse (i stället , se avsnitt 8.4.5 och 8.4.6) och för grov utpressning fängelse (i stället och , se avsnitt 8.4.8). Motsvarande gäller i princip för rån, dvs. att det lägsta abstrakta straffvärdet blir fängelse och (i stället , se avsnitt 8.4.7), eftersom vårt förslag i den delen inte syftar till att förändra gränsdragningen i förhållande till sådana gärningar av mindre allvarligt slag som även regleras i straffbestäm- melsen. För de gärningar som ligger på straffskalans miniminivå innebär våra förslag alltså en höjning för grovt olaga tvång och grovt olaga hot. På samma sätt innebär förslagen avseende rån och grov utpressning en höjning för de gärningar som ligger på straffskalans miniminivå. Därtill innebär förslagen att straffnivåerna generellt förskjuts i skärpande riktning inom straffskalorna, dvs. även vid gärningar som befinner sig över miniminivån. För dessa brottstyper får ny praxis för straffmätning, och i någon mån påföljdsval (se vidare nedan), utvecklas. Straff- mätningen bör ske på ett sådant sätt att det finns ett utrymme för att inom straffskalans ramar ge uttryck för domstolens syn på brottslighetens svårhet i det enskilda fallet. Det innebär att straff- värdebedömningen bör ske på ett differentierat sätt så att den inte i samtliga fall stannar vid straffminimum. Att närmare ange vilken straffnivå inom respektive brottstyp som ska anses motsvara ett Förslagens sammantagna effekter för brottsbekämpningen normalfall är däremot knappast möjligt eller lämpligt, utan får över- lämnas till rättstillämpningen. Fler och längre fängelsestraff För de brottstyper där minimistraffet ligger fängelse eller däröver, dvs. rån och grov utpressning, bestäms påföljden redan nu i stor utsträckning till fängelse. En höjning av de abstrakta straff- värdena för dessa brottstyper kan alltså i första hand antas påverka fängelsestraffens längd. Vad gäller grov utpressning får en höjning av minimistraffet för fullbordat brott till även den konsekvensen att påföljden för försök inte får sättas under fängelse (23 kap. 1 § andra stycket ). På grund av höjningen av maximistraffet till fängelse blir det vid flerfaldig brottslighet och vid återfall dessutom möjligt att överskrida straffskalan med (26 kap. 2 andra stycket 3 och 3 §§ ). Vid påföljdsbestämningen för rån kan straffvärdet, i kombination med starka skäl för en icke frihetsberövande påföljd (t.ex. möjlig- heten att förena en skyddstillsyn med kontraktsvård), i vissa fall möjliggöra andra påföljder än fängelse. Den straffnivåhöjning som blir följden av vårt förslag leder till att detta utrymme blir mindre, vilket kan medföra fler fängelsestraff för denna brottstyp. Fler och längre fängelsestraff bör också bli följden av en strängare syn på grovt olaga tvång och grovt olaga hot. Om våra förslag genom- förs kommer minimistraffen för dessa brottstyper att uppgå till , vilket är det straffvärde som i förarbeten och rättspraxis pekas ut som så högt att det enligt 30 kap. 4 § andra stycket utgör ett skäl att bestämma påföljden till fängelse (se avsnitt 6.4.7). Dessutom anses olaga hot ofta vara ett brott av sådan art att det finns en presumtion för fängelse, och samma bedömning torde gälla för olaga tvång om gärningen innefattar våld eller hot om våld. Eftersom straffvärde och art vägs samman vid påföljdsvalet bör utrymmet att välja en icke frihetsberövande sammantaget bli ännu mindre än . Förslagens sammantagna effekter för brottsbekämpningen Även brott av normalgraden träffas av vissa av våra förslag tvång, olaga hot och utpressning m.m. Vid gradindelade brott anses minimistraffet för en allvarligare form av brottet i regel utgöra ett tak för straffmätningen av en mindre allvarlig grad av brottet. Till exempel döms i normalfallet inte till fängelse för utpressning av normalgraden, eftersom det motsvarar minimistraffet för grovt brott (den överlappande delen av straffskalan kan i och för sig användas i vissa situationer, som dock uppstår mer sällan, se vidare avsnitt 6.3.3). Om minimi- straffet för en viss grad av ett brott höjs bör detta alltså påverka även straffmätningen av en mindre allvarlig form av brottet, eftersom det tillgängliga utrymmet för straffmätning utvidgas. Särskilt tydligt blir detta för gärningar där det finns omständigheter som gör att de ligger i närheten av att bli bedömda som grova brott. I sådana fall brukar straffvärdet, i vart fall som en utgångspunkt, anses ligga strax under miniminivån för det grövre brottet. Effekten gör sig emeller- tid även gällande vid straffvärdenivåer längre ned i straffskalan.1 Detta innebär en något förhöjd straffnivå för normalgraden av olaga tvång, olaga hot och utpressning, eftersom vi föreslår att mini- mistraffen för grova brott höjs. Därtill föreslår vi att maximistraffet för olaga hot och utpressning höjs, vilket ytterligare bidrar till en ökad spännvidd vid straffmätningen i dessa fall. Den förhöjda straff- nivån kan även påverka påföljdsvalet, inte minst vid en sammantagen bedömning som inbegriper brottens artvärde. Motsvarande resonemang kan inte direkt appliceras på sådana mindre allvarliga gärningar som omfattas av sista stycket i straff- bestämmelsen om rån i 8 kap. 5 § . I dessa fall ska näm- ligen inte dömas för rån utan för de andra brott som gärningen innefattar, t.ex. misshandel i kombination med stöld. I de fall det är fråga om ett råntvång som innefattar ett olaga hot kan dock den straffnivåhöjning som vi har föreslagit för det brottet få betydelse. 1SOU 2014:18 Straffskalorna för allvarliga våldsbrott s. 214. Förslagens sammantagna effekter för brottsbekämpningen Vårt förslag om att narkotikabrott som avser försäljning, eller annan befattning med narkotika som är avsedd att säljas, förenas med ett minimistraff innebär en avsevärt förhöjd straffnivå för sådana gärningar (se avsnitt 10.6.2). Det gäller inte minst i de fall det är fråga om sådana mindre mängder narkotika som ofta före- kommer i samband med t.ex. gatuförsäljning och som leder till förhållandevis låga straff. Även vid högre nivåer, avseende något större mängder som ryms inom den föreslagna straffskalan, kan en förskjutning i skärpande riktning förutses. Tillsammans med det förhållandet att narkotikabrott är ett brott vars art talar för att på- följden bestäms till fängelse bör såväl antalet fängelsestraff som läng- den på dessa öka. Det utrymme som finns för att döma till fri- vårdspåföljder för sådana narkotikabrott bör alltså minska. Något om konsekvenserna för straffmätningen av andra brottstyper En annan konsekvens av våra förslag är att straffmätningen för andra brottstyper där hot eller olaga tvång ingår i straffstadgandet också kan påverkas. Således bör t.ex. ett olaga hot som ingår som ett led i övergrepp i rättssak inte bedömas mildare än om det hade bedömts såsom ett självständigt brott. En strängare syn på hot och tvång bör alltså beaktas också vid straffmätningen för vissa andra brott mot frihet och frid, i den mån det utövade hotet eller tvånget inte leder till att det döms i konkurrens med det brott i vilket förfarandet ingår. 13.3.2Kriminaliseringen avseende exploatering och involvering av unga i brottslig verksamhet bidrar också till en höjd straffnivå I avsnitt 9.3.3 och 9.3.4 har vi föreslagit att tillämpningsområdet för människoexploateringsbrottet utvidgas till att avse brottslig verk- samhet samt att en ny särskild straffbestämmelse införs, främjande av ungdomsbrottslighet. Dessa åtgärder innebär inte bara en nykri- minalisering. Därtill kan de innebära en förhöjd straffnivå i de fall en gärning även innefattar ett medverkansansvar enligt redan befintliga Förslagens sammantagna effekter för brottsbekämpningen Avsikten med förslagen är nämligen att det som regel ska kunna dömas i konkurrens i sådana fall, vilket medför en sam- mantaget strängare reaktion. Att ange vilka straffnivåer som ska anses motsvara normalfall inom det område som kriminaliseras är svårt och får överlämnas till rättstillämpningen. Avgörande bör vara i vilken utsträckning de aktuella skyddsintressena åsidosatts. Med tanke på straffskalornas utformning med upp till fängelse (och för grov människo- exploatering högst ), och det förhållandet att det ofta bör vara så att brottets art talar för fängelse, torde det inte sällan bli aktuellt med fängelse som påföljd. Härutöver bör framhållas att de nu beskrivna förslagen är ägnade att sätta fokus på förhållanden som talar för att unga personer exploa- terats eller på annat sätt involverats, när brottslighet med anknytning till kriminella nätverk utreds och lagförs. Detta är viktigt för att motverka nyrekryteringen till sådana nätverk och därmed bekämpa brottsligheten långsiktigt, liksom för att skydda de unga personer som befinner sig i riskzonen för att utveckla en kriminell livsstil. 13.3.3Straffskärpningsgrunder som gäller för flera brottstyper Våra förslag till särskilda straffskärpningsbestämmelser bidrar även de till en höjd straffnivå. Om en tilltalad utnyttjat ett numerärt överläge ska detta ses som försvårande, vilket innebär en höjning av straffvärdet i linje med de redan befintliga punkterna i 29 kap. 2 § (se avsnitt 8.6.3). Om det i stället är fråga om en gärning som träffas av den straffskärpningsbestämmelse som vi föreslagit ska införas genom en ny 2 a § i samma kapitel, vilken knyter an till skjut- ningar, sprängningar och våldsamma konflikter i den kriminella miljön, blir påslaget högre. De omständigheter som omfattas av tillämpningsområdet ska vara synnerligen försvårande, varvid det ska vara möjligt att överskrida det föreskrivna maximistraffet för den aktuella brottstypen. Det handlar alltså om en kraftig straffskärpning som inte motsvaras av någon befintlig reglering (se avsnitt 8.6.4). Dessa bestämmelser avses inte bara bli tillämpliga i förhållande till de brottstyper för vilka skärpta straffskalor föreslagits, utan även vid andra brott. De kan alltså bli tillämpliga i förhållande till bl.a. misshandel, människorov, olaga frihetsberövande, våld och hot mot Förslagens sammantagna effekter för brottsbekämpningen tjänsteman samt övergrepp i rättssak, men även annan brottslighet. Ytterst kan bestämmelserna vara av betydelse också vid den helhets- bedömning som ska göras när en domstol avgör om ett livstidsstraff är motiverat. Förslagen innebär således, i de situationer som om- fattas av respektive bestämmelse, en generellt tillämplig förhöjd straffnivå i fråga om brott mot liv, hälsa eller trygghet till person. Effekterna kan antas bli dels fler fängelsestraff, dels längre straff för gärningar som föranleder fängelse. I avsnitt 11.4.2 har vi föreslagit att straffskärpning p.g.a. att den till- talade har gjort sig skyldig till brott ska ske i större utsträck- ning än . Om den tilltalade tidigare vid upprepade tillfällen dömts för brott eller om brottet utgör återfall i särskilt allvarlig brottslighet ska den tidigare brottsligheten beaktas i skärpande rikt- ning oberoende av om tidigare villkorligt medgiven frihet förklaras förverkad. Förslaget har sin grund i att nätverkskriminella inte sällan är mycket brottsaktiva och därmed återfaller i brott. De föreslagna utvidgningen är dock generellt tillämplig och leder till en förhöjd straffnivå genom att vissa återfallssituationer regleras på ett annat sätt än vad som är fallet . Även om det är svårt att ange hur stort genomslag vårt förslag till ändring av 29 kap. 4 § kom- mer att få, kan det konstateras att fängelsestraffen i många fall kan antas bli längre för dem som vid upprepade tillfällen har dömts för likartad brottslighet eller som återfaller i särskilt allvarlig brotts- lighet av likartad karaktär. 13.3.5Förslagen bör ses sammantagna Vi har i det föregående redogjort för ett antal lagförslag som syftar till att åstadkomma en skärpt syn på brottslighet som förekommer i kriminella nätverk. Hur stor den sammantagna effekten av våra för- slag blir är svårt att närmare ange. Ytterst beror effekten på hur bl.a. domstolarna tillämpar lagstiftningen (se avsnitt 13.2). Vart och ett av våra förslag bör bidra till en strängare straffrättslig reaktion. Det ska dock framhållas att effekterna av förslagen bör ses ur ett helhetsperspektiv, dvs. sammantagna och i samspel med var- Förslagens sammantagna effekter för brottsbekämpningen Förslagen är konstruerade så att de kan tillämpas . De bör alltså inte betraktas isolerade utan som olika beståndsdelar som sammantaget kan innebära en kraftigt förstärkt straffrättslig reaktion, med avseende särskilt på sådan brottslighet som är vanligt förekommande i gängmiljö. Som exempel kan nämnas att den som gör sig skyldig till grovt olaga tvång eller rån ställs inför ett minimistraff som är förhöjt med , men även träffas av en ytterligare straff- skärpning om han eller hon har begått brottet tillsammans med andra och därvid utnyttjat sitt numerära överläge. Om det i stället är fråga om en grov utpressning som gått till på ett sådant sätt blir straffet som utgångspunkt ännu mer ingripande och om gärningen dessutom varit ett led i en konflikt där skjutningar och sprängningar förekommer, på sätt som avses i vårt förslag till 29 kap. 2 a § brotts- balken, handlar det om en väsentligt förhöjd straffnivå som kan över- skrida den för brottet föreskrivna straffskalan. Ett ytterligare exempel som bör lyftas fram är att den som i egen- skap av medverkande har anstiftat en narkotikaförsäljning utförd av en person inte bara riskerar att drabbas av det förhöjda minimistraff som vi föreslagit för sådan brottslighet. En sådan gärning kan även komma att bedömas enligt den nya sär- skilda straffbestämmelsen i 16 kap. 5 a § , med ett högre sammantaget straff som följd. På dessa och andra sätt knyter våra förslag alltså an till varandra. Till dessa exempel ska slutligen även läggas den skärpta återfalls- reglering som vi föreslagit och som är generellt tillämplig. Samman- taget möjliggörs en avsevärt förhöjd straffnivå i de fall som vi före- slår ska omfattas av förslagen. 13.3.6Straffen skärps också för unga lagöverträdare Förslagen får genomslag även för unga lagöverträdare men på en lägre nivå Redogörelsen har främst avsett lagöverträdare . Som vi redogjort för i avsnitt 6.4.6 och 6.4.7 särbehandlas lagöver- trädare under denna ålder både vid straffmätningen och när det gäller val av påföljd. Detta gäller särskilt åldersgruppen 15–men, än så länge, även 18 till 20-åringar. För sådana unga personer kommer Förslagens sammantagna effekter för brottsbekämpningen våra förslag inte i lika stor utsträckning resultera i fler och längre fängelsestraff. Åldersgruppen 15 till 17 år Våra förslag bör dock medföra en strängare reaktion även för ålders- gruppen 15–framför allt genom att en mer ingripande ung- domspåföljd ibland behöver väljas. För lagöverträdare som är vid lagföringen bestäms påföljden normalt till någon av de sär- skilda ungdomspåföljderna, ungdomstjänst eller ungdomsvård, eller till böter. finns även ungdomsövervakning som påföljd. Beträffande ungdomstjänst och ungdomsvård medför högre konkreta straffnivåer ett något minskat utrymme att välja dessa påföljder framför de strängare påföljderna ungdomsövervakning och sluten ungdomsvård. Ungdomstjänst som ensam påföljd kan väljas om straffmätnings- värdet, efter s.k. ungdomsreduktion i enlighet med 29 kap. 7 § , inte överstiger (se NJA 2007 s. 636). Det motsvarar ett straffvärde för en vuxen person på mellan ett och ett halvt och fängelse (beroende på om den unge är 15, 16 eller ). Redan nu är alltså ungdomstjänst i de flesta fall utesluten som påföljd vid mycket allvarlig brottslighet. Höjda straff- nivåer för grov utpressning, men även för grovt olaga tvång, grovt olaga hot, rån och genom våra förslag till särskilda straffskärp- ningsbestämmelser, kan komma att utesluta tillämpningen av ung- domstjänst i fler fall än . Var den närmare gränsen går beror på den tilltalades ålder. I de fall påföljden alltjämt är aktuell att tillämpa kan konsekvenserna av våra förslag i stället bestå i ett större antal timmar ungdomstjänst. Så bör kunna bli fallet vid sådana narkotika- brott som omfattas av vårt förslag avseende ett särskilt minimistraff , i vart fall när det är fråga om gärningar i straff- skalans nedre del. Kombinationen av ungdomsvård och ungdomstjänst kan användas vid högre straffmätningsvärden än enbart ungdomstjänst (se NJA 2009 s. 121). Det maximala antalet timmar ungdomstjänst bör i dessa fall vanligtvis kunna användas om det alternativa fängelsestraffet hade varit elva månaders fängelse. Ett så högt straffmätningsvärde för en 15-åring svarar mot och sex månaders fängelse Förslagens sammantagna effekter för brottsbekämpningen för en vuxen, eller om det är fråga om en 17-åring, ett fängelsestraff för en vuxen och . Även om det är möjligt att utnyttja denna kombination som påföljd vid allvarligare brottslighet än vad som är fallet för ungdomstjänst, kan det alltså inte uteslutas att våra förslag till högre straffnivåer kommer att göra att påföljds- kombinationen utesluts i fler fall än . Beträffande ungdomsvård som ensam påföljd torde tillämpnings- området i vart fall inte vara vidare än för kombinationen av ung- domsvård och ungdomstjänst, och därför kommer höjda straffnivåer påverka även möjligheten att välja ungdomsvård som påföljd.