sou · H9B324 · 2021-04-15 00:00:00 — samt EU:s lagstiftning stöder också materialåtervinning enligt avfallshierarkin före avfallsförbränning. I görs returbränsle mera av privata aktörer än offentliga aktörer. Det kommunala avfallet behandlas mekaniskt genom krossning och separering av återvinnbara och brännbara fraktioner från varandra. Returbränslet bränns i samförbränningsanläggningar som i har större kapacitet än mängden bränsle som tillverkas (Kojo m.fl., 2016). Det här har erbjudit en möjlighet att utveckla återvinningsmetoderna för kommunalt avfall speciellt inom den privata sektorn. I finns en större beredskap för avfallsförbränningskapacitet än i , vilket kan bromsa upp utvecklingen av återvinningsinnovationer. Den ökade energiutvinningen ur avfall har enligt utredningar påverkat hanteringen av avfallsströmmar, vilket försvårar utvecklingen av materialutvinning ur avfall (KKV, 2016 & Nordiska konkurrensmyndigheter, 2016). Tillverkning och användning av returbränsle Tillverkning och användning av returbränsle Sätt att behandla kommunalt rest-/blandat-/brännbart avfall inom den offentliga och den privata sektorn i (, 2020). kom av bränslet i fjärrvärmeanläggningarna i från avfall (Energiföretagen , 2020). Förbränt avfall består av källorna i figur 4 (Avfall , 2019). Förändringen är inte av stor betydelse för fjärrvärmeproduktionen. Avfallet kommer att räcka till för avfallsförbränningsanläggningarna trots lagändringen. har också kapacitet att bränna hushållsavfall från andra delar av i sina anläggningar. Avfall har importerats till i allt större mängder från bl.a. och . brändes av de avfall som importerades (, 2020b). Inverkan på fjärrvärmebolagen är liten på både kort och lång sikt. Andel avfallsbränsle från olika marknadssegment till svenska anläggningar (Avfall , 2019). Beträffande behandlingen kommer allt avfall från företagsverksamhet inte att övergå till privata företag för behandling, eftersom avfallsmängderna på en del av områdena blir så små att det inte uppkommer konkurrenskraftig verksamhet på marknadsvillkor för dem. Enligt olika studier i tar privata företag emot olika mängder kommunalt avfall. Kojos m.fl. (2016) undersökning 2015, mottog företag totalt () avfall, genom kommunens sekundära ansvar och marknadsbaserade aktiviteter, () avfall mottogs av kommunerna och de återstående (1 ) avfallet var kommunens ansvar. Enligt en studie av Ramboll (2016) fick kommunerna –(340 000–) genom marknadsbaserat och I kommer kommuner att fortsätta kunna erbjuda sina avfallshanteringstjänster till företag. I är detta begränsat. Som ett resultat förväntas förändringar i bli långsammare än i och kommer att vara särskilt synliga på kort sikt. På lång sikt (10–) med cirka 60–(Kojo m.fl., 2016 & Ramboll, 2016) förväntas avfallshanteringen förändras från den nuvarande. I praktiken innebär detta antingen att privata företag tar hand om hela avfallshanteringen eller att det kommunala företaget måste svara på den förändrade marknadssituationen genom att prissätta sina tjänster. Antagandet stöds också av regionala avfallsmängder (tabell 4). Glesbefolkade områden med mindre mängder avfall genererar inte nya marknadsbaserade affärer. I fokuserar privata avfallshanteringsföretag som hanterar kommunalt avfall lokalt på södra och på annars tätbefolkade befolkningskoncentrationer (figur 5). Kartuppgifterna är baserade på uppgifterna om rest-/blandat-/brännbart avfall som rapporterats till 2018 och de som behandlar det. I norra och andra glesbefolkade områden hanterar kommunala operatörer kommunalt avfall från företag. Liksom kan man anta att situationen är liknande i , detta antagande stöds också av resultaten från (McKinnon, 2020). Det är lönsamt för företag att verka i tätbefolkade områden och lämna kommunen att ta hand om kommunalt avfall i glesbygd. Geografiskt läge för offentliga och privata avfallshanteringsföretag på kartan (, 2020). Ändringen av avfallslagstiftningen kan möjliggöra en snabbare utveckling av materialåtervinningen än , eftersom det på lång sikt skapar bättre förutsättningar att effektivera källsorteringen, minska mängden restavfall och främja materialåtervinning. På kort sikt påverkar ändringen inte mängden produkter som tillverkas eller deras art och inte heller lokaliseringen av industri eller annan verksamhet. (Ramboll, 2016, m.fl. 2008, m.fl. 2010a & m.fl. På lång sikt möjliggör sammansättningen och mängden när det gäller avfall från företagsverksamhet också användning av innovativa mellanbehandlingsmetoder för avfall eller att behandlingsanläggningar kan inrättas och de kan bli ekonomiskt lönsamma på stora orter (Ramboll, 2016.) De ändringar som granskas i den här studien leder dock inte som sådana till betydande nyinvesteringar, och framtida investeringar kommer sannolikt att i större utsträckning bygga på utvecklingsriktningar baserade på cirkulär ekonomi som definieras på EU-nivå. Det är dock svårt att uppskatta vilka ekonomiska konsekvenser det här kommer att få, eftersom det i dagens läge inte finns någon information om på vilket sätt material kommer att utnyttjas och med vilken teknologi. På lång sikt kan man anta att avfallsbehandlingen kommer att utvecklas på ungefär samma sätt som i , där avfallsförbränningsanläggningarna huvudsakligen ägs av den offentliga sektorn. Den privata sektorn utnyttjar vid behov kommunernas avfallsförbränningskapacitet genom att ingå avtal via kommunala bolag, vilket dock är beroende av respektive företag. Företagen har inte möjlighet att alltid direkt utnyttja avfallsförbränningskapaciteten, för kommunerna använder den i första hand för sina egna behov (, 2020a). Därför har den privata sektorn i satsat mera på alternativa avfallsbehandlingsmetoder, att de inte skulle vara så beroende av kommunala tjänster och kunna erbjuda andra alternativ till förbränning. De norska resultaten visar också att återvinningsgraden kan öka avsevärt i vissa branscher när företagen är fria att besluta om sin avfallshantering (, 2020). Privata aktörer behandlar kommunalt avfall betydligt mera i avfallsbehandlingsanläggningar för tillverkning av returbränsle än den offentliga sektorn. I anläggningarna görs det kommunala avfallet till returbränsle och eftersträvas återvinning av blandat kommunalt avfall exempelvis med hjälp av optiska sorterare eller mekaniska arbetsmaskiner för att avskilja fraktioner som eventuellt duger för nyttoanvändning. Utvecklingen av behandlingsmetoder inom den privata sektorn syns också i de slutliga behandlingsmetoderna (figur 6). Den offentliga och den privata sektorns avfallsbehandlingsmetoder i (, 2020b). Inom den privata sektorn går största delen av avfallet ändå till slut till energiutvinning via tillverkning av returbränsle, där returbränsle används jämsides med jungfruligt bränsle i samförbränningsanläggningar. En fördel med samförbränning är bättre verkningsgrad i elproduktionen jämfört med obehandlat avfall (Tsupari m.fl., 2008). är prisnivån på returbränslen dock mycket låg jämfört med jungfruliga bränslen, vilket minskar deras lönsamhet. Det krävs också mycket energi för att tillverka returbränsle, vilket bör beaktas vid bedömning av mellanbehandlingens lönsamhet. Som det har nämnts består hanteringen av kommunalt avfall av verksamhetsområden på generell nivå: insamling, vidaretransport och behandling. Erfarenheter från visar att de olika verksamhetsområdenas andel av de totala kostnaderna i hanteringen av kommunalt avfall blir i enlighet med tabell 3, beroende på det aktuella området, behandlingsmetoderna samt mängden avfall som uppkommer på området: Delfaktorer i kostnaderna för avfallshanteringen (m.fl. 2019a, m.fl. 2018, m.fl. 2017a & m.fl. 2017b). Andel av det totala De ekonomiska konsekvenserna uppskattades från olika synpunkter, som konsekvenser för de avfallsproducenter som förändringen berör, avfallshanteringsbolagen på den fria marknaden, kommunbolagen och privathushållen. För insamlingen fastställdes gränsvärdet för lönsamheten till insamlad avfallsfraktion för att verksamheten ska kunna bedrivas på marknadsvillkor. På motsvarande sätt fastställdes gränsvärden för lönsam behandling: för matavfall och restavfall/ blandat/ brännbart . Gränsvärdena är baserade på det senaste statistikmaterialet samt specifika uppgifter om avfallsbehandlingsanläggningarna i . Om avfallsmängden underskred gränsvärdet, transporterades avfallet till befintliga behandlingsplatser enligt deras kapacitet och miljötillstånd. I studien har det dessutom antagits att kommunalt avfall på kort sikt kommer att fortsättningsvis utnyttjas på samma eller motsvarande platser via konkurrensutsättning. Antagandena om utnyttjandet av avfall beaktar inte heller möjligheten att kombinera avfallsinsamlingen inom två eller flera läns områden. (m.fl. 2019b & m.fl. I fråga om potentiell behandling fördelas avfallsmängderna enligt tabell 4 inom de olika länen. I tabellen anges med grönt de län och avfallsfraktioner som är tillräckligt stora för att marknadsmässig verksamhet ska kunna uppstå. Avfallsmängder från företagsverksamhet per avfallsfraktion och län samt möjlighet till marknadsmässigt lönsam företagsverksamhet i olika län. 3.2.1Effekter på avfallsproducenter som förändringen berör De avfallsproducenter som berörs av förändringen använder enligt de senaste uppgifterna om insats-avkastning i på avfallshantering. Den avfallshantering som kan jämställas med hushållsavfall utgör en andel av företagens användning av insatsförbrukning motsvarande . Det här motsvarar av företagens omsättning. Enligt den senaste statistiken fanns det i 1 186 382 verksamhetsställen, av vilka 244 501 var inom primärproduktionen, 170 873 inom industrin och 771 008 inom servicenäringar. Grovt sett är 96,av svenska företag mikroföretag (anställda 0–10), småföretag 3,(anställda 11–50), medelstora företag 0,(anställda 51–250) och stora företag 0,(anställda över 250). Statistik som var helt lämplig för att undersöka företagens storleksklass fanns inte redan, vilket ledde till en uppskattning av företagens fördelning enligt följande: mikroföretag 0–9 anställda, småföretag 10–49 anställda, medelstora företag 50–199 anställda och stora företag mer än 200 anställda. Medelstora och stora företag står för totalt cirka 0,av alla företag. (Tabell 5.) Företag efter storleksklass, anställda och % av alla företag (, 2020c). Till följd av den studerade förändringen kommer företagens logistikkostnader att stiga i någon mån (5–), men sjunker sannolikt behandlingskostnaderna med cirka 2–. Förändringarnas storlek påverkas av vilket län det gäller, arten av avfall som uppkommer i företagsverksamheten och avfallets mängd samt behandlingssätt. Det väntas inte bli några betydande ändringar i priserna för vidaretransport. Uppskattningarna av prisförändringarna bygger på erfarenheter från . Den ekonomiska inverkan på de avfallsproducenter som förändringen berör framgår av tabell 6. (m.fl. 2008, m.fl. 2013, m.fl. 2019a, m.fl. 2017a & m.fl. Ekonomisk inverkan på de avfallsproducenter som förändringen berör. Kostnaderna ökar med 223 Kostnaderna förblir på samma nivå Kostnaderna sjunker med 122 De totala kostnaderna varierar mellan -och +6 % På lång sikt kan behandlingskostnaderna och avfallshanteringsföretagens täckningsbidrag för verksamheten på en del av områdena sjunka jämfört med . Det pris som företagen betalar för avfallshanteringen kan också sjunka på en del av områdena, om avfallet tas emot på en närmare belägen plats, om priset för mottagning av avfallet är lägre än med nuvarande alternativ eller om man får synergifördelar i avfallshanteringen av att samla in annat kommunalt avfall, såsom producentansvarsfraktioner. På motsvarande sätt kan de marknadsmässiga priserna på en del av områdena stiga, då prissättningen görs enligt kostnaderna och avfallsavgifterna för producenter av olika typer av avfall (bl.a. privathushåll och andra företag) inte jämnas ut, vilket man i allmänhet gör i kommunalt ordnad avfallshantering. Avfallshanteringens prissättning som helhet ändras så att den blir marknadsmässig. På lång sikt väljs behandlingsplatsen på ekonomisk grund med beaktande av transportsträckor och mottagningsavgifter. I princip kommer det inte att ske några stora förändringar i priserna för transport och behandling, utan de största förändringarna sker i förvaltnings- och servicekostnaderna samt i täckningsbidraget. Dessa kan antas minska i någon mån. När det gäller inverkan på de avfallsproducenter som förändringen berör kan man bedöma att kostnader för avfallshanteringen på kort sikt troligen förblir på samma nivå eller kommer att som helhet sjunka med några procent. Regionala skillnader uppkommer dock och de största sänkningarna av kostnadsnivån kommer att vara koncentrerade speciellt till länen SE110 , SE224 län och SE232 . Man kan också anta att avfallshanteringen i stor skala kommer att skötas ungefär som , om det inte går att komma fram till ett konkurrenskraftigt pris på marknadsvillkor för att sköta hanteringen av företagens kommunala avfall. Det här gäller både kortsiktig och långsiktig inverkan. På lång sikt kommer företagens kostnader för avfallshanteringen att sjunka med 2–. Den här minskningen av kostnaderna för avfallshanteringen med 2–förbättrar företagens resultat eller kostnadsminskningen kan också överföras till priset på produkterna och tjänsterna. Om sänkningen av kostnaderna för avfallshanteringen i sin helhet överförs till konsumentpriserna, sjunker priserna på produkter och tjänster med i genomsnitt i primärproduktionen, i industrin och i tjänstebranscherna. lönsamhet förbättras i samma proportion, om konsumentpriserna inte sänks. Det här har därför ingen stor betydelse för företagens lönsamhet. 3.2.2Effekter på avfallshanteringsbolagen på den fria marknaden De direkta ekonomiska effekterna för avfallshanteringsbolagen på den fria marknaden består av ny efterfrågan samt potential för affärsverksamhet, som frigörs från kommunala aktörer. På kort sikt är effekterna huvudsakligen motsatta jämfört med hur det blir för kommunernas avfallsanläggningar. Till följd av lagändringen kommer maximalt kommunalt avfall frigöras från kommunernas ansvar till den fria marknaden. Kvantiteten är maximalt och baseras på de tonnage som erhållits från tabell 1. I verkligheten är mängden avfall som frigörs på grund av Frival lägre, eftersom en del av avfallet redan är företagens ansvar. Avfallet fördelas över de olika länens områden och i olika avfallsfraktioner, vilket beskrevs tidigare i tabell 4. Om man beaktar avfallsmängderna och fraktionerna per län, bedöms som helhet på lång sikt (10–) av avfallet väcka marknadsmässigt intresse och av avfallet kvarstår på kommunernas ansvar. Andelen kommer att bli mindre om de kommunala bolagen börjar förnya sin prissättning. samlar privata avfallshanteringsföretag i in av avfallet, av kommunerna sköter insamlingen med egna fordon och av kommunerna sköter insamlingen genom en kombination av egen regi och entreprenör (Avfall , 2020a). Det är alltså högst 34 %som utgör ny möjlig omsättning för privata avfallshanteringsföretag. I verkligheten är andelen lägre eftersom Frival endast riktar sig mot företagsavfall och glesbefolkade områden är inte av intresse för företagsverksamhet. En del av transporterna redan har lagts ut på entreprenad till privata avfallstransportbolag, även om faktureringen sker via kommunen. Enligt observationer i kommer avfallshanteringen på kort sikt inte att förändras nämnvärt, och det avfall som är föremål för förändringen transporteras fortsättningsvis till samma behandlingsplatser, varvid behandlingsanläggningarna kommer att få samma mottagningsavgifter som . De största förändringarna gäller administrativa kostnader samt företagens täckningsbidrag. Genom att sänka dem kan privata företag konkurrera om marknadsmässigt avfall. När det gäller frigjord konkurrens kan man anta att kostnaderna sjunker med några procent på de områden där avfallsmängderna möjliggör marknadsmässig verksamhet. Det avfall som är föremål för förändringen styrs via privata avfallshanteringsföretags avtal till behandling, varvid det kan antas bli en liten förändring i avfallsmängderna som styrs till behandlingsanläggningarna och i fördelningen. På lång sikt kommer bioavfallet troligen att behandlas i sin helhet i bioraffinaderier till den del som det är möjligt för den aktuella avfallsmängden (se tabell 4). I praktiken innebär det att bioavfallet i SE110 , SE122 , SE123 , SE124 län, SE211 , SE213 län, SE224 län, SE231 , SE232 , SE312 kommer att utnyttjas i redan befintliga bioraffinaderier eller också byggs nya biogasanläggningar i länen. På de övriga områdena kommer man troligen att samla in bioavfallet delvis tillsammans med privathushållens avfall. I fråga om brännbart avfall kommer mellanbehandling på lång sikt att bli vanligare och avfallet kommer att styras via tillverkning av returbränsle till samförbränning. Jämfört med nuläget, där de avfallsproducenter som förändringen gäller inte kan konkurrensutsätta sin anskaffning av avfallshantering, leder förändringen sannolikt till att det uppkommer konkurrens i serviceutbudet mellan olika företag. är små regionala avfallstransportföretags verksamhetsförutsättningar beroende av transportentreprenadavtal, men efter förändringen kan de erbjuda sina tjänster också till de avfallsinnehavare som förändringen gäller. På vissa områden har kommunbolagens konkurrensutsättning dock öppnat de stadsdelar och kommuner som en organisation förfogar över till de företag som har vunnit entreprenaderna. Förändringen kommer att möjliggöra utveckling av företagens affärsverksamhet. Volymerna, som fördelas över hela och över flera företag, är dock inte så stora att det skulle uppkomma ett betydande antal nya företag, utan effekterna kommer i första hand beröra de privata avfallshanteringsföretag som redan finns på marknaden. De som vill utnyttja frivalet behöver själva ordna avfallstjänsterna. Företag måste själv ordna sin avfallshantering, vilket ökar deras arbetsbelastning något. Upphandlingen sker i cykler, orsakar inte stor arbetsbelastning och är bara tillfällig. I början kan arbetsbelastningen vara högre eftersom företaget behöver bekanta sig med de företag som tillhandahåller avfallshanteringstjänster i området, begära in anbud och utarbeta kontrakt för avfallshantering. Anbud är en del av företagens normala administrativa och marknadsföringsarbete som redan görs med befintliga kunder. Den totala kostnaden för detta är liten. Anbud för avfallshantering kan vara lönsamt eftersom fördelarna kan vara betydande, till exempel genom ett lägre pris eller en ökning av återvinningsgraden. Tjänster som tillhandahålls av konkurrerande företag kan vara mer flexibla för avfallsproducenten och bättre möjliggöra tjänster som är skräddarsydda för avfallshållarens specifika behov. Det uppskattas att den mängd kommunalt avfall som överförs från kommunansvar blir , som fördelas över de olika länens områden och i olika avfallsfraktioner, vilket beskrevs tidigare i tabell 4. Den här mängden överförs från kommunernas avfallsanläggningar till att bli föremål för fri konkurrens, men det antas att marknadsmässig verksamhet i tillräcklig omfattning inte uppkommer på alla områden utan verksamheten kommer att fortsätta ungefär som . Om man beaktar avfallsmängderna och -fraktionerna per län, bedöms på lång sikt (10–) av avfallet väcka marknadsmässigt intresse och av avfallet kvarstår på kommunernas ansvar. Andelen kommer att bli mindre om de kommunala bolagen börjar förnya sin prissättning. På kort sikt kommer den kommunala avfallshanteringen dock att behandla det avfall som är föremål för förändringen nästan på samma sätt som , eftersom behandlingsplatserna huvudsakligen antas förbli desamma som . Bland annat insamling och vidaretransport försvinner då från de kommunala aktörernas verksamhet, men den egentliga behandlingen förblir ungefär likadan som . Inkomsterna av behandlingen faktureras av privata avfallshanteringsföretag, inte direkt av avfallsproducenterna. Enligt gjord modelling minskningen av omsättningen till följd av behandlingen och vidaretransporten bedöms bli högst cirka 1 242 – (se bilaga 3). Detta belopp går delvis till privata avfallshanteringsföretag och delvis blir det kvar på kommunernas ansvar. Aktörerna inom avfallshantering kan dock erbjuda sina tjänster på marknadsvillkor även i fortsättningen. Enligt erfarenheter från kan avfallsleveranserna på lång sikt gå till någon annan plats än , varvid de kommunala avfallshanteringsaktörernas inkomster minskar. Det här ökar behovet av att höja priserna för de återstående avfallsströmmarna (avfall som samlas in från privathushållen) på kort sikt. På lång sikt kommer priserna att plana ut. På lång sikt kommer en betydande mängd materialströmmar att gå speciellt till materialåtervinning, biologisk behandling samt tillverkning av returbränslen. Det ekonomiska värdet av de avfallsströmmar som överförs uppskattas bli cirka 3 654 – inom hela (se bilaga 3). Den föreslagna förändringen har ingen direkt inverkan på privathushållen, deras ekonomiska ställning eller tjänsternas kvalitet. Indirekt inverkan kan uppkomma, om företagens avfallsinsamling flyttas bort från rutterna för insamling av privathushållens avfall eller om behandlingen av det avfall som överförs kommer att ske på en annan plats än den nuvarande. När det gäller insamlingen kommer privathushållens rutter att effektiviseras , om allt företagsavfall tas bort från deras rutter. Insamlingen av avfall från andra än bostadsfastigheter är typiskt långsammare på grund av mera krävande och mera varierande lastningsförhållanden. Kärlens vikt på de här ställena är också högre än vid bostadsfastigheterna. Då insamlingsrutten för det avfall som förändringen gäller flyttas bort från bostadsfastigheternas rutter till företagsrutter, innebär det också att vissa bostadsfastigheters rutter måste organiseras om. Rutterna optimeras om och ändringen beror helt på området. Om prisändringen till följd av effektiveringen överförs helt på konsumentpriserna, sjunker priset för privathushållens avfallshantering med i genomsnitt 3–4 %på hela nivå. Erfarenheterna från visar dock att allt avfall från företagsverksamhet inte kommer att flyttas över till egna rutter, och de inbesparade kostnaderna från effektiveringen överförs då inte till fullt belopp på konsumentpriserna, utan kostnaderna för privathushållen förblir i genomsnitt nästan desamma som . Till följd av den bedömda förändringen kommer kommunbolagen också att få mindre avfall att behandla. Då uppstår ett behov av att höja avfallsavgifterna för behandlingen när det gäller avfallshanteringen för kommunalt avfall från boende beroende på avfallsanläggningarnas förmåga att anpassa sin verksamhet, bl.a. personal och andra administrativa kostnader, till den förändrade situationen. Anpassningsförmågan kan variera inom olika områden. Om ingen anpassning görs, innebär minskningen av avfallsmängden att kostnaderna för de kommunala avfallshanteringsorganisationerna (bl.a. administration och servicerådgivning) ska fördelas på ett mindre antal kunder. Därför kan det uppstå ett behov av att höja priserna för behandlingen av avfallet från privathushåll. Eventuella ändringar i transport- och behandlingspriserna kan ta ut varandra och de totala ekonomiska effekterna för privathushållen blir små. Deras betydelse i nuvarande form är tämligen liten. Detta stöds också av data från (, 2020). Ändringen av avfallslagen möjliggör en överföring av hanteringen av kommunalt avfall från företagsverksamhet från kommunens ansvar till den fria marknaden. Om området har ett tillräckligt utbud av tjänster inom den privata sektorn på skäliga villkor, övergår möjligheten att ordna avfallshantering åtminstone delvis till privata avfallshanteringsföretag. Om det inte finns ett utbud av tjänster på skäliga villkor, ordnas avfallshanteringen av kommunen liksom .