sou · H8B383d2 · 2021-01-01 00:00:00 — I arbetet med grön infrastruktur104 ser länsstyrelserna på mark och vatten ur ett landskapsperspektiv. Landskapsperspektivet visar hur olika delar av landskapet samspelar och kompletterar varandra och 102Havs- och vattenmyndighetens budgetunderlag –2023, s. 12–14. 103Rättelse av Havs- och vattenmyndighetens budgetunderlag –2022, , dnr 595-19, s. 14. 104Se kapitlet där alla vill vara för ytterligare beskrivning av Grön infrastruktur. vilka brister som finns. Den kunskapen är viktig för planering för långsiktigt hållbara landskap vid t.ex. jord- och skogsbruk, samhälls- planering, vattenanvändning och i naturvårdsarbete. Värdetrakter är en av grundstenarna i arbete med grön infrastruktur. Nationella kartskikt för värdetrakter är en sammanslagning av läns- styrelsernas regionala värdetrakter. Utgångspunkten är att allt kun- skapsunderlag som tagits fram inom ramen för länsstyrelsernas arbete med grön infrastruktur så långt som möjligt ska göras tillgängliga för att eftersträva transparens och öppenhet. Kartorna uppdateras löpande allt eftersom fler län publicerar sina värdetrakter eller lägger till värde- trakter för fler naturtyper.105 är nationell datavärd för fysikaliska, kemiska och bio- logiska data på uppdrag av Havs- och vattenmyndigheten. lagrar och tillhandahåller nationella och regionala data från svensk miljöövervakning och miljöinventering. Data lagras i Svenskt Havs- ARKiv (SHARK) och görs tillgängliga genom två olika tjänster (webb- gränssnittet SHARKweb och API tjänsten SHARKdata106). Alla data och metadata som datavärden publicerar på denna webbsida och dess tjänster är allmänna och offentliga och därmed fria att an- vända för alla och används regelbundet av exempelvis forskare, läns- styrelser och andra myndigheter. har i uppdrag att leda arbetet med att digitalisera och tillgängliggöra miljöinformation. Målet med smart miljöinfor- mation är att bidra till att möta klimatutmaningen och nå miljömål.107 Smart miljöinformation är en samverkansform som Natur- vårdsverket har skapat för att det ska bli enklare att använda och för- stå informationen som finns hos myndigheter, länsstyrelser och 105https://ext-geoportal.lansstyrelsen.se/arcgis/apps/MapSeries/index.html?appid= 24cf35e88cd7423f9cd46d5a8b9e5620, . 106https://sharkweb.smhi.se/ , . 107www.naturvardsverket.se/smartmiljoinformation . driver samverkan inom smart miljöin- formation med hjälp av de myndigheter som ingår i samverkan. pekar i en rapport108 på de faktorer som saknar för att accelerera digitaliseringen. rekommenderar bl.a. att stärka det strategiska digitala ledarskapet, tydliggöra ansvarsfördel- ningen och säkerställa att data tillgängliggörs och förvaltas enligt mer gemensamma policys. Samverkansformen smart miljöinformation är den plattform som miljösektorn har för att stärka förmågan att gemensamt öka måluppfyllelsen. Om den ska kvarstå som sam- verkansplattform krävs mandat och resurser för att kunna genom- föra och säkerställa att miljösektorn förhåller sig till motsvarande utveckling på nationell nivå.109 har över 1,6 miljoner före- mål registrerade i sina databaser. Digitala databaser gör samlingarna tillgängliga. För att kunna redovisa samlingarna och hitta de fysiska föremålen har museet fört förteckningar och ”lappkatalo- ger”. var det första museet i som började dataregistrera sina samlingar . Databaserna ger nu information inte bara om föremålens existens och placering, utan även om omständigheterna kring förvärvet och annan dokumentation. I havsmiljösammanhang har data- baser varit särskilt betydelsefulla när det gäller arter som tumlare och säl. Det finns även flera databaser för fiskar.110 På Vattenwebb finns en mängd olika produkter som möjlig- gör visualisering och nedladdning av observationer, modelldata och register gällande sjöar, vattendrag och kustområden i . Tjäns- ten är öppen för alla, men vänder sig främst till miljö- och vatten- ansvariga på nationella, regionala och lokala myndigheter.111 108OECD 2019, Towards a Data-driven Public Sector. 109SOU 2019:66, s. 358. 111www.smhi.se/data/hydrologi/vattenwebb, . () är en mellanstatlig marin vetenskapsorganisation, som arbetar för att tillgodose samhällets behov av opartiska fakta när det gäller tillstån- det och hållbar användning av havet. ICES är en stor datavärd och tillhandahåller data genom sina por- taler och verktyg. Där samlas mycket data från både Helcom och Ospar. Inom Helcom lagras data på internationell nivå som används mycket i det svenska havsmiljöarbetet. Helcom (Map and ) innehåller all geospatial data som är av relevans för Helcoms arbete, från statusklassificer- ingar till frakttäthetskartor. är länkad till Helcoms meta- databas som används för att kunna visa kombinationer av data och ladda ned data. Helcom samlar miljöövervakningsdata och data om I olika tematiska databaser. Det finns olika databaser för olika typer av miljöövervakningsdata, bl.a. farliga ämnen, biodiver- sitet, övergödning, föroreningar, livsmiljöer, radioaktivitet, fisk och fiske.112 22.5.15 Ospar – ODIMS är en viktig del av Ospars arbete med att bedöma statusen av den miljön i nordöstra och effekterna av de åtgärder Ospar vidtar. – ODIMS är en del av detta arbete. ODIMS är ett onlineverktyg och en portal för all data och information som samlas in av Ospars övervakningspro- gram. ODIMS ska bidra med tillgänglighet och användbarhet.113 112https://helcom.fi/baltic-sea-trends/data-maps/databases/, . 113https://odims.ospar.org/about/, . – Europeiska miljöbyrån är för att tillhandahålla oberoende miljöinformation. EEA är en viktig aktör som producerar rapporter om tillståndet i miljön samt stöttar kommissionen med miljöinformation. EEA tar emot mycket data som rapporteras till deras system Eionet. är EU:s program för övervakning av jorden via satellit och koordineras och förvaltas av i partnerskap med medlemsstaterna och m.fl. Stora mäng- der globala, öppna data används för att tillhandahålla gratis informa- tion till offentlig och privat sektor, forskning, och privatpersoner. är indelat i sex delområden, övervakning av land, han- tering av naturkatastrofer, marin övervakning, övervakning av atmo- sfären, säkerhet och klimatförändringar som har kommit olika långt i sin utveckling. Den övervakningen () har varit igång . Här ingår mer än bara satellitmodelldata, t.ex. även mätbojar, sensorer samt data från både fysikaliska cirkulationsmodeller och biogeokemiska modeller. CMEMS erbjuder en integrerad service där data kan be- handlas och presenteras för det ändamål som önskas. För sju geogra- fiska områden kan parametrar som temperatur, salthalt, strömmar, is, havsnivå, vind, optik, kemi, biologi och klorofyll kombineras med tidsspann, observationsmodeller, upplösning m.m.114 and (EMODnet) är ett nätverk av organisationer som stöds av EU:s integrerade strategi. Organisationerna samarbetar med att övervaka och observera havet, processa data enligt internationella standarder och därefter tillgängliggöra information. 114https://marine.copernicus.eu, . , lagring och tillgängliggörande i har genomförts på ett fragmenterat sätt. Den mesta insamlingen av data har gjorts av en mängd privata och offentliga aktörer som inte har samarbetat med varandra. De har därefter använt informationen för att svara på en enskild fråga utan att se helheten eller andra frågor där samma data kan vara användbar. EMODnet tillgängliggör europeiska data inom sju om- råden; batymetri, geologi, habitat, kemi, biologi, fysik och mänskliga aktiviteter.115 22.6Brister och problem när det gäller havsmiljödata I flera genomförda utredningarna har det presenterats bris- ter i organisationen och förvaltningen av havsmiljödata. Miljömåls- beredningen har även uppfattat från olika aktörer att det fortfarande finns sådana brister som behöver åtgärdas. Havs- och vattenmyndigheten har i budgetunderlaget beskrivit problemets allvar:116 Inom havs- och vattenområdet är infrastrukturen för miljödata frag- menterad och spridd på en stor mängd olika aktörer vilket gör det svårt att hitta informationen för användarna. Vi lever inte upp till PSI-direktivet från (2010) som syftar till att göra offentlig information mer tillgänglig. Detsamma gäller för EU-direktivet Inspire (2007) som ställer krav på att mer geodata ska finnas tillgängliga direkt på nätet via tjänster. HaV och de organisationer som utför över- vakning och datainsamling på vårt uppdrag måste därför intensifiera arbetet för att tillgängliggöra och konsolidera den data som samlas in. Detta ställer krav på utveckling av metadatakataloger, gemensamma data- lager med kvalitetssäkrad information som underlättar tillgängliggörande och användning av den information som finns. Detta arbete kräver resurser som inte finns. Vidare redogör Havs- och vattenmyndigheterna för konsekvenserna av utebliven finansiering.117 brister i genomförandet av lagstadgad övervakning och internationell rapportering av den akvatiska miljön och det finns stora brister i tillgängliggörandet av den befintliga informationen. 115www.emodnet.eu/en/what-emodnet, . 116Rättelse av Havs- och vattenmyndighetens budgetunderlag –2022, , dnr 595-19, s. 17. 117Rättelse av Havs- och vattenmyndighetens budgetunderlag –2022, , dnr 595-19, s. 19 f. ten på resurser har dock inneburit att det varit svårt att i praktiken genomföra den övervakning som krävs vilket resulterat i att kri- tiserats av avseende vattendirektivets införande. Avsaknad av finansiering av den akvatiska miljöinformationshanter- ingen innebär att data som samlas in är svår att hitta och inte förvaltas på ett effektivt och ändamålsenligt sätt. riskerar att inte leva upp till kraven som ställs i EU-direktiven Inspire och PSI. I förlängningen riskerar vi att fatta beslut på bristfälliga kunskaps- underlag där exempelvis åtgärdsprogram baseras på felaktiga slutsatser kring olika åtgärders kostnadseffektivitet. Det räcker inte med tradi- tionell referensövervakning för att fatta dessa beslut. Både vattenmyndigheterna och har uppmärksammat behovet av att övervaka hydromorfologin eftersom sådan övervakning saknas.118 bedömde 2019 att det samman- taget saknas överblick över vilken miljöövervakning som bedrivs och därmed även i vilken utsträckning resultaten kan användas för att beskriva och rapportera tillståndet i miljön.119 konstaterade även att när det gäller kustvatten finns det brister i övervakningen av miljögifter och bio- logiska kvalitetsfaktorer. Det saknas övervakning av hydromorfologi. Enligt innebär det uppdelade ansva- ret för EU-direktiven på olika myndigheter en särskild utmaning och ett särskilt behov av samordning. Både Havs- och vattenmyn- digheten och har ansvar för övervakning som om- fattas av ramdirektivets krav. Övervakningen utförs av många aktö- rer, däribland SGU, och . menade att det behövs en samordnad övervakning för att beskriva tillståndet i vattenmiljön, ge underlag för åtgärdsarbetet och för att följa effekterna av genomförda åtgärder. Övervakningen behöver kunna ge information om både tillståndet och information om långsiktiga förändringar. Det innebär att övervakningen behöver vara representativ för typen av vatten och påverkansgraden. Sådana program är ännu inte införda. Havs- och vattenmyndigheten framförde till Vattenförvaltnings- utredningen att det behövs ett tydligt koordineringsansvar bl.a. för 118SOU 2019:22, s. 145. 119SOU 2019:22, s. 502. att få ett helhetsgrepp på påverkade och opåverkade vatten och vad som orsakar påverkan. Det behövs även för att Havs- och vattenmyn- digheten ska kunna koordinera vattenförvaltningen bättre ur nationellt, regionalt och lokalt perspektiv samt för att möjliggöra en kvalitets- säkrad övervakning som ger jämförbara data och åstadkommer en effektivare och tydligare administration. Ett tydligare koordinering- sansvar skulle även ge möjlighet att bättre integrera den akvatiska miljögiftsövervakningen och artövervakningen med den övriga över- vakningen av de akvatiska ekosystemen.120 Havs- och vattenmyndigheten har framhållit att havsmiljödirek- tivet ställer krav på kunskapen om de faktorer som påverkar havs- miljön och att en mer systematisk övervakning av påverkansfaktorer behöver utvecklas. Havs- och vattenmyndigheten har i arbetet med förslag till havsplaner pekat på motsvarande behov. En annan brist som gäller miljöövervakning är att den sällan är anpassad för uppföljningen av målen inom skyddade områden, var- ken Natura-2000 områden eller naturreservat. Länsstyrelserna an- svarar för uppföljningen och vittnar om att den bristande miljööver- vakningen leder till att kunskapen om bevarandestatus i skyddade områden är undermålig och därför ett problem bl.a. vid rapporter- ingen av arter och livsmiljöer till EU. har Havs- och vattenmyndigheten arbetat med kra- ven i havsmiljödirektivets övervakningsprogram och gjort en ny ana- lys av nationella brister och utvecklingsbehov utifrån det. Några slut- satser av arbetet är att dagens övervakning ger underlag för kriterier under alla deskriptorer och alla 14 övervakningsstrategier. Dock sak- nas fortfarande viktiga delar och delar övervakningen är inte tillräck- lig för att ge tillförlitliga bedömningar av status eller för att bedöma framstegen mot att uppnå god miljöstatus. Målet är dock att till nästa inledande bedömning 2024 generera mer och bättre underlag för bedömning. Övergripande status för de 14 strategierna framgår i figuren nedan. 120SOU 2019:66, s. 544. Figur 22.2 Havs- och vattenmyndighetens bedömning av övergripande status för miljöövervakning enligt havsmiljödirektivet Status för de 14 övervakningsstrategierna i HMD-ÖP Grönt – Övervakning är tillräcklig (men det finns ändå förbättringspotential) Ljusgrönt – Övervakning pågår men i otillräcklig omfattning Gult – Övervakning pågår, men delar är under utveckling Källa: Havs- och vattenmyndighetens webb . Att fyra av övervakningsstrategierna i figuren är gröna innebär inte att övervakningen är perfekt, utan att de genererar tillräckliga data för att bedöma miljöstatus och framstegen i riktning mot att uppnå eller bibehålla god miljöstatus. Dock behöver övervakningen effek- tiviseras och dataunderlaget förbättras för att få mer tillförlitliga be- dömningar. De gulmarkerade strategierna saknar viktiga delar, men det pågår en utveckling som troligen kommer att leda till att de blir tillräckliga inom en förvaltningscykel eller två.121 121Havs- och vattenmyndigheten , strategi för och 2021–2026 Övervakningsprogram, Rapport 2020:26. När det gäller datavärdskap har det, enligt Miljöövervakningsutred- ningen, länge beskrivits brister och utvecklingspotential i fråga om ansvarsfördelning, tydlighet, finansiering, avtalsskrivning, användar- vänlighet, datakvalitet, lagring och datavärdskap som saknas.122 Enligt är aktörerna överens om att dataåtkomst är en viktig fråga, men de flesta konstaterar att data- hanteringssystemen inte är tillräckligt robusta och utbyggda. I Vatten- förvaltningsutredningen riktades kritik mot att datasystemen är brist- fälliga och att det saknas data.123 De digitala verktygen ska vara ett stöd både för utförare (”data- insamlare”) av miljöövervakning och för nyttjare av övervakningens data. Nyttan av den digitala samverkan uppstår då ett beslut baserat på rätt information leder till ett förbättrat miljötillstånd. Enligt finns det dock brister i kravställningen på datavärdskap, standardisering för tillgängliggörande av data och utveckling av tekniska stödsystem. På grund av brist på finansiering av de berörda myndigheternas egna förvaltnings- och ut- vecklingsarbete har det saknats en sammanhållen miljöinformations- funktion på Havs- och vattenmyndigheten och arbetet har haft låg prioritet både på regional och nationell nivå. En ny miljöinforma- tionsenhet startades på Havs- och vattenmyndigheten för att hantera bl.a. dessa frågor men förvaltningsanslaget är oförändrat. Lagring och tillgängliggörande av miljöövervakningsdata behöver säkerställas långsiktigt genom att dataförvaltningen harmoniseras mellan aktörer inom miljöövervakningen med ett nationellt perspektiv.124 ansåg att det är angeläget att det skapas ett system som underlättar för verksamhetsutövare att ta fram och bidra med kvalitetssäkrade mätdata för vattenförvaltningens be- hov. Det är också angeläget att regelverket om och utförandet av bl.a. verksamhetsutövares egenkontroll, den samordnade recipientkontrol- len, råvattenkontrollen, myndigheters tillsynskontroller, kontrollpro- gram i tillståndsvillkor och statlig miljöövervakning anpassas till vattenförvaltningens behov av övervakning och att de blir en del i de övervakningsprogram som ska tas fram inom vattenförvaltningen. 122SOU 2019:22, s. 439 ff. 123SOU 2019:66, s. 363. 124SOU 2019:66, s. 355 f. bedömde även att det är viktigt att data tillgängliggörs. Det handlar både om att tillgängliggöra över- vakningsdata och all annan data som tas in och som behövs för att utvärdera effekter i miljön av genomförda åtgärder.125 22.6.3Brister i marin kartering I de krav som ställs från EU när det gäller tillgång till uppgifter för att kunna kartera havsbotten har inte nationella försvarsmässiga hänsynstaganden vägts in. 2030 och havs- miljödirektivets rapportering och övervakning av ”broad benthic habitats” ställer höga krav på tillgång till högupplöst och täckande djup- och substratdata. Eftersom många aktörer involveras, tid- tabellerna är strama och rapporteringen kräver transparens är det svårt att följa kraven från EU när de nationella uppgifterna skyddas av sekretess. Inom statsförvaltningen saknas det, enligt flera aktörer, en hel- hetssyn på kartering av havet inom statsförvaltningen. Staten karte- rar havet på tre sätt : SLU och samlar in information från vattenkolumnen, karterar djupförhållanden och SGU havsbottens uppbyggnad, egenskaper och beskaffenhet. SGU samlar även in och tillhandahåller miljöinformation om bottenhabitat och föroreningar och näringsämnen i sediment. SGU har byggt upp en kunskapsförsörjning som är viktig men som till stor del utförs på beställning, med varierad kravställning och standard. Olika myn- digheter ansvarar för kunskapsunderlag och olika planeringsunder- lag som kan vara svåra för olika aktörer att överblicka och använda effektivt. Ofta är kartläggningar spridda på olika aktörer och i olika format vilket ger begränsad jämförbarhet och varierande kvalité. Det är svårt att samordna de olika kartläggningarna till en kart- läggning av havsmiljön för att få en samlad bild av miljön och dess potential. Det är en betydande diskrepans eller överlappning mellan olika frågeställningar och aktörer söker ofta svar på frågor innan för- utsättningarna för sådana svar har funnits. Exempel på dessa svårig- heter är: 125SOU 2019:66, s. 552 f. •Aktörer tar fram modeller över viktiga bottenlevande arter och habitat innan en kartläggning av havsbottnens beskaffenhet, för- utsättningen för dessa arter, utförts, varför dessa habitatkartor är av begränsat värde. •Det som ofta efterfrågas på policy- eller rapporteringsnivå är kart- läggningar som kräver en samlad detaljkunskap som, i den mån den existerar, är spridd på olika aktörer och i olika format. •Inom i synnerhet den nationella rapporteringen efterfrågas löpande statistik och kartor över övergripande värden och resurser utan att det som ligger till grund för dessa resurser finns kartlagt med nödvändig precision och tillförlitlighet. •Eftersom det saknas en gemensam kartläggning (kart- och modell- framställning) finns heller inte någon möjlighet till uppföljning och förändringsstudier. Vid återkommande rapportering och upp- följning står handläggarna gång efter annan tomhänta, på ruta ett och får börja om från början. •Det saknas en nationell bristanalys och kartläggningsplan över havs- miljön som utgår från miljöns egenskaper, dvs. det som är arter och habitats förutsättningar. Svenska myndigheter och forskare saknar nationellt harmoniserade kartor (kartläggningar, modeller) av havsmiljön som lever upp till krav på kvalitet och upplösning som ställs inom tillämpad forskning, utredning och planering, exempelvis miljömålsuppföljning, planer- ing av områdesskydd, tillämpning av regler kring miljöpröv- ning av vattenverksamheter samt uppföljning av direktiv, bedömning av miljötillstånd i vattenförekomster och rapportering av arter och habitat till EU. Alla dessa uppgifter kräver kunskap om miljön som är geografisk och detaljerad, dvs. kartor eller kartläggningar. För dessa samhälle- liga uppgifter och behov saknas både nödvändig kartläggning av habitat och ekologiska samband men även mycket av det som underbygger sådan kunskap och kartläggning; kunskap om havsmil- jöns strukturerande faktorer såsom bottnarnas karaktär (samman- sättning, bottensubstrat), salthalt, vågverkan, bottenströmmar, när- ingsbelastning och miljögifter. För andra faktorer av betydelse har arbetet med att ta fram kartor och kunskap kommit längre. Det finns mycket obearbetad informa- tion tillgänglig som skulle kunna användas bättre. Det är de hel- täckande kartorna och modellerna över miljöns egenskaper, de bio- logiskt relevanta underlagen, som saknas i nödvändig kvalitet. Utmaningen och den potentiella styrkan i detta sam- manhang är att allt hänger ihop; förekomst och utbredning av arter och habitat hänger samman med alla faktorer som formar havs- miljön. hänger själva faktorerna i havsmiljön samman så att exempelvis bottensubstrat formas av djup, morfologi, vågverkan och bottenströmmar. På samma sätt hänger förekomst av näringsämnen och miljögifter ihop inte bara med mänsklig verksamhet utan av vågor, strömmar, bottnarnas karaktär, men även förekomst av arter som filtrerar vattnet eller binder ämnen osv. Vad detta betyder är alltså att för att kartlägga miljön bör man ta fram och arbeta med alla dessa strukturerande faktorer eller komponenter , på jäm- förbar detaljeringsgrad, om kartläggningen ska anses kunna avspegla verkligheten med någon tillförlitlighet och precision. Eftersom det är omöjligt att i detalj kartlägga allt svenskt havs- vatten måste kartorna, som exempelvis analysbesluts- och rappor- teringsunderlag, baseras på en statistisk uppskattning, eller rumslig modellering. Från lokala till nationella modeller och kartläggningar Under har det utförts lokala och regionala kartläggningar och modelleringar av miljön och förekommande arter och habitat. En stor nackdel med sådana mindre kartläggningar är att de skapar lapptäcken av kartor som inte stämmer överens sinsemellan. Det sak- nas nationella kartor och samsyn om de kartlagda miljöerna och själva modelleringen försvåras och förlorar i precision och korrekt- het när bara ett fåtal observationer används i en begränsad region. För att modellerna ska bli tillförlitliga behöver exempelvis art- och habitatutbredningar modelleras med hänsyn till full- ständiga miljögradienter. Ett exempel är blåmusslans beroende av salthalt, som i samband med bottensubstrat, strömmar, temperatur osv., bara kan undersökas mot hela gradienten från salt havsvatten till sött insjövatten och en tillförlitlig bild av utbredningen kan bara modelleras om hela denna gradient undersöks, dvs. Detta blir helt avgörande om kunskapen ska anpassas till klimatförändringar och i detta exempel förändringar i salthalt. Detta blir ännu tydligare av det faktum att om en modell baseras på ett mindre område så kommer minsta förändring i temperatur, salthalt osv. att leda till okända miljösamband då modellen sak- nar data om dessa lokalt nya miljösamband. och har väl utvecklade system för marin kartering. Inom det finska programmet för inventeringen av den under- vattensmiljön (VELMU) samlas information om utbredningen av naturtyper och om arter samt de samhällen de ger upphov till i de finska havsområdena. Programmets huvudsakliga målsättning är att främja skyddet av arter och havsområden i , och stöda ett hållbart nyttjande av naturresurser.