sou · H8B383 · 2021-01-01 00:00:00 — Ingen gödning till havet vara möjlig i , men att organiseringen av den svenska lant- bruksnäringen inte medger ett lika högt innovationstempo som i Danmark.242 Skatt på jungfrulig fosfor och nyproducerat kväve Mineralgödsel innehåller i princip enbart jungfrulig fosfor och kväve producerat med fossil energi. För att minska miljöbelast- ningen på havsmiljön och bidra till cirkulära kretslopp för närings- ämnen, har Miljömålsberedningen övervägt en skatt på jungfrulig fosfor och nyproducerat kväve i mineralgödsel. Med jungfrulig fos- for menas mineralfosfor bruten i gruvor eller dagbrott. Med nypro- ducerat kväve menas kväve till mineralgödsel producerat med fossil energi, främst naturgas. Skatten skulle kunna öka fram då tillgång på gödsel med återvunnen fosfor och kväve kan finnas på marknaden som ett fullgott alternativ till dagens mine- ralgödsel. Skatten skulle på lång sikt kunna upphöra när merparten av gödselmedlet produceras med återvunnen fosfor och kväve. Miljömålsberedningen övervägde om en skatt kunde vara ett effektivt styrmedel för att bidra till en cirkulär ekonomi genom ökad återföring av näringsämnen från stallgödsel, slam och matavfall och minska belastningen av fosfor och kväve på havsmiljön. Miljömålsberedningen övervägde även om skatten skulle kunna bidra till att nå det föreslagna etappmålet om återföring av fosfor och kväve till livsmedelsproduktion. Enligt regeringens riktlinjer243 ska skattepolitiken bl.a. bidra till att styra mot mål som minskad miljöbelastning. Skatteregler ska bidra till att negativa effekter på miljön återspeglas i prisbilden för olika varor och på så sätt styr konsumtion och resursanvändning i en mer hållbar riktning. Att införa en skatt på jungfrulig fosfor och nyproducerat kväve i mineralgödsel skulle inte strida mot EU-lagstiftning så länge den utformas på rätt sätt. Mineralgödsel är en handelsvara som omfattas av den fria rörligheten för varor inom EU. Men mineralgödsel som produkt omfattas inte av punktskattedirektivet och därför får med- 242Markus , LRF, Gräsprotein har redan testats med framgång, Lantbrukets affärer nr 7, 2020. 2014/15:100, s. 104, Regeringens riktlinjer för skattepolitiken, rubrik Miljömässigt och socialt hållbart samhälle. Ingen gödning till havet lemsstaterna beskatta varan så länge det genomförs inom det EU- rättsliga ramverket. En svensk skatt på mineralgödsel måste utfor- mas så att den –är icke-diskriminerande, –inte inverkar på den fria rörligheten för varor inom unionen (kvantitativa import- och exportrestriktioner) och –inte utgör en förtäckt begränsning av handeln mellan medlems- staterna. hade en skatt på kväve i mineralgödsel 1995–2009. Skatten avskaffades eftersom ansåg att den hade haft liten på- verkan på användningen. Ett annat motiv var att öka det svenska jordbrukets konkurrenskraft. Efter att skatten avskaffades ökade inte användningen av mineralgödsel . har dock användningen ökat enligt de underlagsrapporter som Miljömålsberedningen tagit del av. En skatt på mineralgödsel som ett sätt att minska användningen har diskuterats vid upprepade till- fällen efter avskaffandet 2009. Det finns argument både för och emot att åter beskatta mineral- gödsel. Ett skäl som åberopats till stöd för att beskatta mineralgödsel är att en sådan skatt går hand i hand med principen att förorenaren ska betala. Ett annat skäl för en skatt är att bidra till omställning till en cirkulär ekonomi genom ökad återföring av näringsämnen från stallgödsel, avlopp och matavfall samt att en bättre resurshushållning bidrar till att minska belastning av fosfor och kväve på havsmiljön. Berörda aktörer har framhållit att återföring av näringsämnen bör främjas, men att ett hinder är kostnadsbilden eftersom dagens mineralgödsel är betydligt billigare än återvunna alternativ. Ytter- ligare ett skäl för en skatt är att den kan bidra till hushållning med befintliga resurser eftersom fosfor är en ändlig resurs och kväve produceras med fossil energi. En ökad återföring av växtnärings- ämnen kan även minska sårbarheten i jordbruket genom en större inhemsk produktion av gödsel. Beräkningar från bl.a. visar att en skatt på mineralgödsel, på rätt nivå, kan vara ett bra medel för att minska övergödningen i . Skäl som åberopas emot en skatt på mineralgödsel är att det saknas stöd för att en skatt är ett effektivt styrmedel för att minska övergödningen. Dessutom framförs ofta att svenska lantbrukares Ingen gödning till havet konkurrenskraft skulle försvagas genom en ökad kostnad. är det också svårt för marknaden att tillhandahålla återvunnen fosfor och kväve i den omfattning som efterfrågas. Miljömålsberedningen har, efter dessa överväganden av för- och nackdelar med en skatt på jungfrulig fosfor och nyproducerat kväve, inte enats om att lämna något sådant förslag. Verka för krav på inblandning av återförda växtnäringsämnen –att regeringen inom EU verkar för att det i EU införs en kvot- plikt på inblandning av en minsta mängd återvunnen fosfor och kväve i mineralgödsel. Det övergripande problemet för att få en attraktiv återvunnen pro- dukt med fosfor och kväve från avlopp och slam är den höga kost- naden. Med dagens teknik och marknad är det, och kommer sanno- likt vara , dyrare att utvinna fosfor och kväve ur avlopp/slam än att köpa ny mineralgödsel med jungfrulig fosfor och nyproducerat kväve. Aktörer som Miljömålsberedningen varit i kontakt med har före- slagit att inom EU ska verka för en kvotplikt på inblandning av återvunnen fosfor och kväve. Detta kan jämföras med etano- linblandning om i bensin. Expertgruppen för hållbar och cirkulär VA inom Delegationen för cirkulär ekonomi föreslår också att regeringen bör utreda styrmedel för ökad återanvändning på som innefattar certifiering av återvunnen näring eller införande av en kvotplikt för återvunnen fosfor och kväve i mineral- gödsel.244 Miljömålsberedningen anser att styrmedel på EU-nivå för att öka återföringen kan vara relevant och möjligt då flera länder har eller ser på möjligheten att lagstifta om återvinning av fosfor och kväve. är ett exempel där det har införts lagkrav på återvinning av 244Delegationen för Cirkulär ekonomi, Expertgruppen Hållbar och cirkulär VA, delrapport . Ingen gödning till havet näringsämnena och där det finns behov av styrmedel även för att underlätta återföringen tillbaka till livsmedelsproduktionen.245 14.18.4Minimera tillförsel av fosfor och kväve till mark och vatten De källor som framför allt bidrar till övergödningen är jordbruk, enskilda avlopp och kommunala avloppsreningsverk, tätorter via dagvatten, industrier och skogsbruk. Nedfall av kväve från atmo- sfären är ytterligare en källa. Miljömålsberedningen vill poängtera att även om det är viktigt med en helhetssyn i hanteringen av fosfor och kväve, så måste åtgärder för att minimera tillförseln av fosfor och kväve till mark och vatten och ytterligare förstärkning av åtgärds- arbetet, prioriteras. En ändamålsenlig åtgärdsplanering på relevant skala är avgörande Miljömålsberedningens bedömningar och förslag om åtgärdspro- gram och åtgärdsplaner redovisas i kapitlet om Åtgärdsprogram och åtgärder. Sammanfattningsvis kan sägas att Miljömålsberedningen bedömer att det – i varje enskilt fall – behövs en konkret och ända- målsenlig åtgärdsplanering på relevant geografisk skala. Detta är helt avgörande för att kunna jobba från källa till hav i övergödnings- arbetet. De största påverkanskällorna för övergödning finns på land i form av jordbruk, avloppsreningsverk, industrier och skogsbruk. En förutsättning för att kunna minska övergödningen till kust och hav är alltså åtgärdsarbete på land. Kritik har huvudsakligen riktats mot att de befintliga åtgärds- programmen inom både vatten- och havsmiljöförvaltningen i stort innehåller administrativa åtgärder och inte är drivande för genom- förande av det praktiska åtgärdsarbetet. Utredningen om stärkt lokalt åtgärdsarbete har föreslagit att kom- munerna ska ta fram lokala åtgärdsplaner för övergödningsrelaterade insatser inom de avrinningsområden som respektive kommun tillhör. Planerna ska komplettera och konkretisera vattenförvaltningens åt- 245Federal Ministry for the Environment, Natura Conservation and Nuclear Safety, New Sewage Sludge Ordinance in force, /en/law/sewage-sludge-ordinance/, . Ingen gödning till havet (SOU 2019:66) läm- nade flera förslag för att stärka åtgärdsplaneringen och genomförandet av åtgärdsarbetet inom vattenförvaltningen. Vattenförvaltningsutred- ningen föreslog bl.a. att länsstyrelser, kommuner och berörda myn- digheter gemensamt ska genomföra en konkret åtgärdsplanering på avrinningsområdesnivå och gemensamt ta fram en operativ plan. En annan viktig fråga som flera aktörer uppmärksammat Miljö- målsberedningen på är att det behövs uppföljning av effekterna av olika åtgärder. Bättre kunskap om åtgärdernas effekt under olika förhållanden (exempelvis beroende på jordart, lutning, mederbörd etc.) bedöms vara väsentligt för att kunna göra en ändamålsenlig åt- gärdsplanering. Åtgärdsbehovet är fortfarande omfattande Vattenmyndigheterna har i arbetet med att ta fram förslag till åt- gärdsprogram för tredje cykeln 2021–2027, uppskattat åtgärdsbe- hovet för att nå miljökvalitetsnormerna enligt vattenförvaltnings- förordningen samt reduktionsbetingen i enlighet med Helcoms aktionsplan för Östersjön.246 Uppdaterade beräkningar av ländernas utsläppsbeting tas fram i samband med översynen av Helcoms aktions- plan för som ska beslutas . Enligt förslaget så kom- mer utsläppsbetingen för att ligga på ungefär samma nivåer som . Belastningen från till Egentliga behöver minska med kväve och fosfor.247 I det fall kan få tillgodoräkna sig att fosfortillförseln till och är lägre än respektive belastningstak, reduceras utsläpps- betinget för fosfor till för havet, men reduktionen behöver dock fortfarande ligga på för att nå miljökvalitets- normerna i sjöar, vattendrag och kustvatten. Även om Miljömålsberedningen inte har kunnat göra en djupare analys av åtgärdsbehovet är det uppenbart att det finns ett betydande åtgärdsunderskott. Miljömålsberedningens bedömning görs till stor del med stöd i Vattenmyndigheteras sammanställning av genom- förda åtgärder och analys av åtgärdsbehov. Vid utgången av 2018 246Vattenmyndigheterna 2020, Metod för påverkanstypen Diffusa källor – Jordbruk, Förslag på åtgärder och miljökvalitetsnormer. 247Helcom Pressure 12-2020, Draft policy message on progress towards nutrient in out ceilings 2017. Ingen gödning till havet hade av åtgärderna som ska genomföras till 2021 genomförts, i stället för som förväntat hälften. De genomförda åt- gärderna motsvarar enbart av det totala åtgärdsbeho- vet.248 Registreringen av de genomförda åtgärderna är dock begrän- sad enligt Vattenmyndigheterna eftersom det enbart är uppgifter om genomförda åtgärder inom landsbygdsprogrammet och i våtmarksdatabas som är koordinatsatta och kan sammanställas per vattenförekomst. Bedömningen av åtgärdsbehovet utgår ifrån att åtgärderna genom- förs i övergödningskänsliga områden och placeras på gårdsnivå där de ger störst nytta. De åtgärder som har prioriterats av Vatten- myndigheterna när det gäller att minska läckaget av fosfor från jord- bruksmark uppgår till omkring vilket täcker cirka 80 pro- cent av åtgärdsbehovet inom jordbruket. De prioriterade åtgärderna för kväveläckage uppgår till , vilket täcker cirka 50 pro- cent av åtgärdsbehovet. Tabell 14.3 Storlek och effekt för prioriterade åtgärder för att minska fosforläckage från jordbruksmark under förvaltningscykel 2021–2027 Fosforåtgärder inland + kust Åtgärdsstorlek hektar/meter Effekt (kilo fosfor) Källa: , Metod för påverkanstypen Diffusa källor – Jordbruk, Förslag på åtgärder och miljökvalitetsnormer. 248Vattenmyndigheterna 2019, Sammanställning av kommuners och myndigheters rapporter- ing av genomförda åtgärder 2018. Ingen gödning till havet Tabell 14.4 Storlek och effekt för prioriterade åtgärder för att minska kväveläckage från jordbruksmark under förvaltningscykel 2021–2027 Åtgärdsstorlek hektar/meter Effekt (kilo kväve) Åtgärdsbehovet är enligt Vattenmyndigheternas bedömning fortsatt så omfattande att det även kan uppstå fysiska begränsningar för att genomföra samtliga åtgärder , så som tillgång till ut- rustning, material och projektörer, och att åtgärdsarbetet därför även kan behöva fortsätta i den fjärde förvaltningscykeln 2027–2033. Utredningen om stärkt lokalt åtgärdsarbete har föreslagit ett etappmål för våtmarker som innebär att arealen våtmarker ska öka till 2030 så att den motsvarar det behov som pekas ut inom vattenförvaltningen. För att underlätta uppfyllelsen av etappmålet föreslog utredningen även att ett generellt undantag från strandskyddet införs för våtmarker och dammar som har anlagts eller restaurerats med huvudsakligt syfte att minska näringsbelastningen på den lokala vattenmiljön. Utred- ningen föreslog även att reglerna om markavvattningsföretag behöver utredas så att förfarandet kopplat till omprövning och avveckling av markavvattningsföretag kan förenklas. Miljömålsberedningen utvecklar resonemangen om restaurering av våtmarker och kustnära livsmiljöer i kapitlet Förvaltning av fisk en del av havsmiljöförvaltningen, men anser att förslagen nedan om åtgärdssamordning kommer att bidra till att öka takten i anläggandet av våtmarker. Ingen gödning till havet En långsiktig satsning på lokala åtgärdssamordnare –att länsstyrelserna får en instruktionsenlig uppgift att stödja den regionala åtgärdssamordningen för lokala havs- och vatten- åtgärder. Miljömålsberedningens förslag om ett nytt anslag i kapitlet om Effektivare myndigheter i offentligt havsmiljöarbete – Statligt stöd till lokalt havs- och vattenvårdsarbete, ger länsstyrelserna möjligheter att anställa eller betala ut bidrag för anställning av åtgärdssamordnare för att genomföra lokala havs- och vatten- vårdsåtgärder vid kommuner eller ideella sammanslutningar. An- slaget ska ha särskilt fokus på åtgärder för att minska övergöd- ning och effekter av övergödning, men ska även användas för andra lokala åtgärder som bidrar till att nå de vatten- och havs- anknutna miljökvalitetsmålen. –att regeringen ser över och bedömer det fortsatta behovet av åtgärdssamordnare . Miljömålsberedningen uppfattar att det finns en samsyn hos natio- nella myndigheter, länsstyrelser, kommuner, lokala aktörer som t.ex. vattenråd och inom lantbruksnäringen, att en ordning med samord- nare för lokala åtgärder är viktig för att bidra till att minska åtgärds- underskottet. Åtgärdssamordnare jobbar nära verksamhetsutövare och andra aktörer och bidrar till delaktighet i åtgärdsarbetet i linje med en ekosystembaserad förvaltning. har Havs- och vattenmyndigheten ett regeringsupp- drag som handlar om åtgärdssamordning och åtgärdssamordnare () i 20 pilotområden för lokala övergödningsåtgär- der. Målet är att skapa ett nytt långsiktigt arbetssätt och att genom- föra fler åtgärder mot övergödning. Miljömålsberedningen uppfattar att åtgärdssamordnarna (s.k. LEVA-samordnare) gör ett mycket värdefullt arbete. Miljömålsberedningen anser att funktionen åtgärds- samordnare både behöver utökas till fler områden och säkerställas på , åtminstone till 2030. behöver åtgärdsarbetet underlättas för att få en ökad effektivitet. Det behövs en nationell stödfunktion gemensamt på Havs- och vattenmyndigheten och Ingen gödning till havet (se nedan). Länsstyrelserna behöver också få ett instruktionsenligt ansvar för att samordna det lokala åtgärdsarbetet, bistå med kunskaps- och planeringsunderlag samt underlätta finan- sieringen av åtgärder. Även Utredningen om stärkt lokalt åtgärds- arbete konstaterade att en lokal samordningsfunktion kan stärka lokalt åtgärdsarbete mot övergödning. Utredningen föreslog att läns- styrelser och kommuner i områden med övergödningsproblem bör ha en samordningsfunktion mot övergödning. Erfarenheterna av vad som har fungerat och inte är dock mycket olika och processerna med att få i gång det fysiska åtgärdsarbetet har kommit olika långt. I några områden är ett stort antal projekt på gång medan andra fortfarande befinner sig i ett skede av kunskaps- insamling, kartering och nätverksbyggande. Förutsättningarna har också varierat med hänsyn till samordnarnas bakgrund och i vilken utsträckning ett åtgärdsarbete redan var på gång i området eller inte. Miljömålsberedningen uppfattar att följande faktorer generellt upp- levs som viktiga för att funktionen som åtgärdssamordnare ska få bra effektivitet. Bidra till att åtgärder genomförs där de ger mest nytta i nödvändig omfattning Miljömålsberedningen bedömer att åtgärdssamordnare bör kunna vara ett funktionellt stöd för att få nödvändiga åtgärder på rätt plats i nödvändig omfattning i ett avrinningsområde. Det är inte möjligt att avgöra det faktiska resultatet av hur mycket mer övergödningsåtgärder som har producerats i pilot- områden med LEVA-samordnare jämfört med utanför dessa om- råden eftersom pilotprojektet enbart har pågått och merparten av åtgärdssamordnarna anställdes 2019. Regeringens finansiering av 20 åtgärdssamordnare genom reger- ingsuppdraget upphör vid utgången av 2020 men Havs- och vatten- myndigheten har förlängt finansieringen mot bak- grund i de positiva signaler myndigheten har fått om projektet. Läns- styrelserna i , , , , och har även beviljat medel till cirka tio nya åt- gärdssamordnare. Länsstyrelserna lyfter fram att åtgärdssamordnare i länet medför att medel för åtgärder kan handläggas enklare och an- vändas med större precision. Ingen gödning till havet LRF har uppmärksammat Miljömålsberednigen på att LEVA- samordnare gör att jordbruksnäringen håller på att införa ett nytt arbetssätt med vattenfrågor tillsammans med det lokala arbetet med gårdsrådgivning som pågår inom Greppa Näringen. Miljömålsberedningen uppfattar att det finns en tydlig önskan om ett nytt arbetssätt för att få till stånd lokala åtgärder mot över- gödning och att åtgärdssamordnare är en mycket viktig del i ett sådant arbetssätt. Åtgärdssamordnare ska kunna jobba genom hela kedjan från rådgivning, planering, genomförande och uppföljning. Detta bidrar till en bra åtgärdsplanering så att åtgärder görs där de ger störst effekt. Åtgärdssamordnare ska ha god kunskap om åtgärdsprogrammen och vilka åtgärder som behöver prioriteras för att nå miljökvalitets- normerna. Inför nästa programperiod i landsbygdsprogrammet disku- teras en utveckling mot resultatbaserade ersättningar, men det finns flera utmaningar i ett sådant arbetssätt. Åtgärdssamordnare bör ha god kännedom om vilka åtgärder som ger störst effektivitet på olika skalor, även ned till gårdsnivå så att t.ex. åtgärder mot förluster av fosfor verkligen placeras i riskområden för fosforläckage. Samordnaren kan även jobba med alla aktörer i ett avrinnings- område som kommuner, vattenråd, lantbrukare eller lokala lantbruks- föreningar samt ideella föreningar som t.ex. Sportfiskarna. Samord- nare kompletterar därmed även Greppa Näringen som enbart riktar sig till jordbruk med mark eller 25 djurenheter. Greppa Näringen ger enbart rådgivning och kan inte kan ge stöd i att t.ex. ta fram ansökningar. Åtgärdssamordnarna ska även ha god kännedom om möjliga källor till finansiering av åtgärderna. Fokus på åtgärder för övergödning men sträva efter flerfunktionalitet Miljömålsberedningen menar att det är viktigt att åtgärdssamord- narna fokuserar på åtgärder mot övergödning då det är nödvändigt att minska läckaget av näringsämnen för att möta effekter av klimat- förändringarna och säkra livsmiljöer för vattenlevande arter. Sam- tidigt anser Miljömålsberedningen att det behövs ett bredare synsätt i både planering och genomförande av lokala åtgärder där planering för flera ändamål bör göras där det är möjligt. Ingen gödning till havet bör därför vara flexibla i förhållande till olika avrinningsområdens olika förutsättningar och utmaningar. I vissa områden kan det vara särskilt viktigt att även tänka på åtgärder för att stärka biologisk mångfald och fiskbestånd. I andra områden kan det vara viktigt att fundera över om en åtgärd även kan medverka till klimatanpassning t.ex. genom att bidra till översvämningsområden. I norra kan även åtgärder för att minska fosfor och kväveläckage inkluderas. Långsiktighet i åtgärdsarbetet och åtgärdssamordningen Det behövs en långsiktighet både i finansieringen av åtgärdssam- ordnare och åtgärdsarbetet. Utredningen om stärkt lokalt åtgärds- arbete uppskattade behovet i en första etapp till 80 stycken åtgärds- samordnare i särskilt prioriterade områden. Utredningen föreslog en första etapp med möjlighet till förlängning . Vattenmyndigheterna bedömer dock i förslag till nytt åtgärds- program att åtgärdsarbetet kommer behöva fortsätta in i program- perioden –2033. Miljömålsberedningen anser att detta är en tydlig signal att planering och stöd till åtgärdsarbetet inte kan fort- sätta som , där merparten av arbetet är kortsiktigt och i projekt- form. Behovet av åtgärdssamordnare kommer finnas till åtminstone till 2030, vilket är så långt Miljömålsberedningens förslag till strategi sträcker sig. Miljömålsberedningen föreslår därför att regeringen ser över och bedömer det fortsatta behovet av åtgärdssamordnare . Åtgärdssamordnare behöver både erfarenhet och bred kompe- tens inom åtgärders effektivitet, genomförandemetoder, lagstiftning och finansiering vilket enbart kan byggas upp . Det är även viktigt att bygga relationer med lokala aktörer och lantbruksföretag och skapa förtroende. Miljömålsberedningen bedömer därför att för- utsättningarna för att kunna anställa på eller med tills- vidareanställningar behöver förbättras. Miljömålsberedningen kan i skrivande stund inte lämna förslag på exakt hur många åtgärdssamordnare som behövs eller över hur långt tid. Behovet varierar också över landet. Det är vattenmyndigheterna tillsammans med länsstyrelserna, som har bäst kännedom om beho- vet av samordning av lokala åtgärder. Miljömålsberedningen anser därför att regeringen behöver anpassa resurserna för åtgärds- arbetet utifrån de behov av resurser som länsstyrelserna redovisar i Ingen gödning till havet sina budgetunderlag och vattenmyndigheternas åtgärdsprogram. Även åtgärdsprogrammet för havsmiljödirektivet och Havs- och vatten- myndighetens analys av åtgärdsbehov behöver ligga till grund för regeringens bedömning av resursbehov. Miljömålsberedningen uppfattar att det finns en samsyn hos natio- nella myndigheter, länsstyrelser, kommuner, lokala aktörer som t.ex. vattenråd och inom lantbruksnäringen, att en ordning med åtgärds- samordnare är viktig för att bidra till att minska åtgärdsunderskottet. har Havs- och vattenmyndigheten ett regeringsuppdrag som handlar om åtgärdssamordning och åtgärdssamordnare () i 20 pilotområden för lokala övergödningsåtgärder. Målet är att skapa ett nytt långsiktigt arbetssätt och att genomföra fler åt- gärder mot övergödning. Miljömålsberedningen uppfattar att funk- tionen med åtgärdssamordnare (s.k. LEVA-samordnare) upplevs som mycket värdefull. Miljömålsberedningen anser att funktionen med åtgärdssamordnare både behöver utökas till fler områden och säkerställas på , åtminstone till 2030. Även Utredningen om stärkt lokalt åtgärdsarbete konstaterade att en lokal samord- ningsfunktion kan stärka lokalt åtgärdsarbete mot övergödning. Utredningen föreslog att länsstyrelser och kommuner i områden med övergödningsproblem bör ha en samordningsfunktion mot över- gödning. Utredningen om stärkt lokalt åtgärdsarbete uppskattade behovet i en första etapp till 80 åtgärdssamordnare i särskilt prioriterade om- råden. Utredningen föreslog en första etapp med möjlighet till förlängning . Det förslag Miljömålsberedningen lämnar i kapitlet om Effektivare myndigheter i offentligt havsmiljöarbete, om ett nytt anslag för statligt stöd till lokalt havs- och vattenvårdsarbete ska kunna använ- das för anställning av åtgärdssamordnare. Enligt förslaget ska anslaget disponeras av länsstyrelserna.