sou · H9B363 · 2021-07-02 00:00:00 — Samhällets utveckling och den ökande digitaliseringen av säker- hetskänslig verksamhet innebär att tillsynsmyndigheten vid tillsyn som regel behöver kontrollera vilka säkerhetsskyddåtgärder som vidtagits i informationssystem. För att genomföra en sådan kontroll är det, till skillnad från t.ex. kontroll av fysiska säkerhetsskyddsåtgär- der, i de flesta fall inte tillräckligt att passivt besiktiga informations- systemet genom designgranskning, granskning av olika dokument och underlag samt intervjuer. Det är först efter genomförandet av aktiva tekniska kontroller, t.ex. simulerade angreppsförsök, som det går att bedöma om de säkerhetsskyddsåtgärder som vidtagits i syste- met är tillräckliga, eller det kan påvisas att ett informationssystem inte är exponerat mot oskyddade nätverk. Kontroll av informationssäker- heten i ett informationssystem kan därmed endast ske genom att aktivt kontrollera och testa säkerhetsskyddsåtgärderna i systemet Tillgång till informationssystem vid tillsyn tillsammans med dess omkringliggande infrastruktur, s.k. teknisk säkerhetsgranskning.1 För att tillsynsmyndigheten ska kunna bedriva en effektiv tillsyn även avseende informationssystem bör den därför ha rätt att, i den omfattning som det behövs för tillsynen, få tillgång till de informa- tionssystem som är av betydelse för säkerhetskänslig verksamhet och som används i verksamhet som omfattas av tillsyn.2 Mot detta intresse måste man ställa den enskildes rättigheter. Var och en har bl.a. rätt till skydd mot husrannsakan och liknande intrång samt mot intrång i den personliga integriteten och för sin korrespondens.3 Husrannsakan kan också göras i it-miljö. Även en undersökning i ett informationssystem på distans, som inte inbegriper fysisk tillgång till systemet, motsvarar, i fråga om integritetsintrång, i princip en husrannsakan (jfr SOU 2017:100, s. 314–316). Det kan tilläggas att undersökningsmetoden inte syftar till beslagtagande av den elektro- niskt lagrade informationen. Inskränkningar i den enskildes skydd kan godtas, under förutsättning att de är lagliga och nödvändiga i ett demokratiskt samhälle för att tillgodose något av de intressen som artikel 8 i anger, däribland den nationella säker- heten. Den nu föreslagna rätten till tillgång avser en avgränsad krets, nämligen aktörer som använder informationssystem i säkerhetskäns- lig verksamhet. Förslaget bedöms vara nödvändigt för att tillsyns- myndigheterna ska kunna bedriva ett effektivt arbete med att kon- trollera att säkerhetsskyddslagen följs och att därigenom motverka skador på säkerhet. Den föreslagna tillgångsrätten bedöms således utgöra en godtagbar inskränkning av enskildas fri- och rättig- heter. Det ankommer dock alltid på de rättstillämpande myndigheterna att göra en bedömning av om den vidtagna undersökningsåtgärden är proportionerlig i det enskilda fallet (jfr 5 § tredje stycket för- valtningslagen [2017:900]). 1I t.ex. har rätt att av myndigheter få tillgång till uppgifterna om de informationssystem och den datakommunikation som verket ska bedöma eller som är föremål för utredning samt, i den utsträckning det behövs för bedömningens ut- förande, tillträde till informationssystemet och lokaler där uppgifter som ingår i systemet behandlas (6 § lagen [2011/1406] om bedömning av informationssäkerheten i myndigheternas informa- tionssystem och datakommunikation). 2Därmed kan undersökningar komma att göras i informationssystem som innehåller säker- hetsskyddsklassificerade uppgifter. 3Se 2 kap. 6 § regeringsformen och artikel 8 i . En genomsökning av datalagrad information på ett kontor kan utgöra en inskränkning av verksamhetsutövarens rätt till respekt för sin korrespondens (se bl.a. Wieser and mot , mål nr 74336/01 och dom ). Tillgång till informationssystem vid tillsyn På samma sätt som när det gäller tillträde till lokaler och liknande bör tillsynsmyndigheten även få förelägga den som står under tillsyn att ge tillgång till informationssystem vid äventyr av vite, samt få be- gära handräckning av för att genomföra tillsynsåtgärden. 14.3Bestämmelserna ska tas in i säkerhetsskyddslagen Bestämmelserna om tillgång till informationssystem avser, på samma sätt som tillsynsmyndighetens övriga befogenheter, delvis förhållandet mellan enskilda och det allmänna och gäller delvis även skyldigheter för enskilda gentemot det allmänna. De ska därför tas in i säkerhets- skyddslagen, lämpligen genom ett tillägg till de av regeringen föreslagna bestämmelserna om undersökningsbefogenheter i 6 kap. 3 och 4 §§ (se prop. 2020/21:194, s. 12). Utredningen bedömer att tillsynsmyndigheten redan med stöd av den av regeringen föreslagna bestämmelsen i 6 kap. 5 § säkerhets- skyddslagen kan begära handräckning av för att genomföra den ovan nämnda tillsynsåtgärden, utan att lydel- sen behöver ändras. Denna bestämmelse hänvisar nämligen tillbaka till 6 kap. 3 §. 15 Handläggning och överklagande Förslag: beslut om föreläggande under sam- råd samt om förbud och sanktionsavgift ska få överklagas till Förvaltningsrätten i . På samma sätt ska även tillsyns- myndighetens beslut att förelägga tillsynsobjekt att ge tillgång till informationssystem få överklagas. När sådana beslut överklagas ska samråds- eller tillsynsmyndigheten vara motpart i domstolen. Det ska krävas prövningstillstånd vid överklagande till kammar- rätten. beslut att förelägga tillsynsobjektet att ge tillgång till informationssystem ska kunna överklagas. Bedömning: Det behövs inga kompletterande regler om ärende- handläggningen hos myndigheterna.1 15.1Förvaltningslagen bör gälla vid handläggningen Förvaltningslagen gäller för handläggning av ärenden hos förvalt- ningsmyndigheterna och handläggning av förvaltningsärenden hos domstolarna. Lagen innehåller bl.a. bestämmelser om grunderna för god förvaltning och allmänna krav på handläggning av ärenden. Ut- redningen bedömer att samrådsmyndigheternas handläggning av sam- rådsärenden och deras möjlighet att besluta om förelägganden och förbud kommer att utgöra sådan handläggning av ärenden som med- för att förvaltningslagen är tillämplig. Detsamma gäller i fråga om andra ärenden enligt säkerhetsskyddslagen, såsom tillsynsärenden. 1Ovan angivet förslag om rätten till klagomål avseende samrådsmyndighetens beslut kan in- föras genom tillägg till den av regeringen i proposition 2020/21:194 förslagna bestämmelsen om överklagande, 8 kap. 4 § första stycket i säkerhetsskyddslagen (2018:585). I 3 § förvaltningslagen finns emellertid ett undantag för hand- läggning av ärenden i den brottsbekämpande verksamheten hos bl.a. Säkerhetspolisen. Utredningen anser dock att starka skäl talar för att förvaltningslagens bestämmelser bör gälla fullt ut vid handläggning av ärenden om samråd, förelägganden, förbud och sank- tionsavgift. En sådan ordning skulle skapa en stadga och förutsebar- het i förfarandet som är önskvärd, inte minst med hänsyn till att den föreslagna regleringen delvis rör myndighetsutövning mot enskilda. Vidare ligger denna lösning i linje med regeringens förslag om hand- läggningsregler för tillsynsmyndigheterna på säkerhetsskyddsområ- det. Utredningen noterar att regeringen redan förutskickat att det på förordningsnivå införs en bestämmelse om att undantaget i 3 § förvaltningslagen inte gäller för Säkerhetspolisen vid nu aktuella ärende- typer (se prop. 2020/21:194, s. 68). 15.2Beslut som bör få överklagas Enskildas rätt enligt artikel 6 i till en rättvis domstolsprövning innebär att det bör finnas möjlighet att överklaga beslut om sanktionsavgift, förelägganden och förbud för en verk- samhetsutövare att genomföra en driftsättning eller förändring av informationssystem. Även myndigheter och andra offentliga aktörer som samrådsmyndighetens beslut gått emot bör ha rätt att överklaga.2 Likaledes bör tillsynsmyndighetens beslut att förelägga tillsyns- objekt att ge tillgång till informationssystem få överklagas. Utred- ningen bedömer att ett sådant överklagande ska vara möjligt enligt den av regeringen föreslagna lydelsen av 8 kap. 4 § säkerhetsskydds- lagen. Denna bestämmelse hänvisar nämligen tillbaka till 6 kap. 4 § (se prop. 2020/21:194, s. 15). 2Regeringen har föreslagit att tillsynsmyndigheters beslut om föreläggande under samråd eller vid tillsyn samt om förbud och sanktionsavgift ska få överklagas. I samband med det har regeringen bedömt att övriga beslut enligt säkerhetsskyddslagen inte bör få överklagas (prop. 2020/21:194, s. 109 ff.). Eftersom beslut om sanktionsavgift och förelägganden vid samråd är förvaltningsbeslut är det en naturlig utgångspunkt att besluten överklagas till allmän förvaltningsdomstol, även om det kan vara fråga om känsliga uppgifter ur ett säkerhetsperspektiv. Genom att beslu- ten får överklagas till allmän förvaltningsdomstol kan vidare pröv- ningen ansluta till en befintlig processordning. Målen enligt de föreslagna bestämmelserna är av ett så särpräglat slag att det kan bli svårt att skapa och upprätthålla tillräcklig kom- petens hos alla förvaltningsrätter. Detta gäller särskilt eftersom an- talet mål kan förväntas bli få. Dessutom bör den typen av känsliga uppgifter som kan förekomma i ärendena hållas inom en så begränsad krets som möjligt. Det finns därför skäl att koncentrera mål enligt de föreslagna bestämmelserna till en domstol. Domstolen kan där- med upparbeta den särskilda kompetens på området som krävs, orga- nisera arbetet med dessa mål på ett lämpligt sätt och vidta de säker- hetsskyddsåtgärder som kan behövas. Anförda argument har föranlett regeringen att föreslå att överklagande av tillsynsmyndighetens beslut om förelägganden och sanktionsavgift ska få ske till Förvaltnings- rätten i (se prop. 2020/21:194, s. 109 f.).3 Denna domstol bör av samma skäl även vara första överklagandeinstans för samråds- myndighetens motsvarande beslut.4 Även tillsynsmyndighetens beslut att förelägga tillsynsobjekt att ge tillgång till informationssystem bör, i likhet med vad som gäller för övriga undersökningsbefogen- heter, följa angiven ordning för klagomål. När det gäller tillsynsmyndigheters ärenden om förbud kan dessa kräva känsliga utrikespolitiska bedömningar och innehålla känslig in- formation. Regeringen har med detta föreslagit att tillsynsmyndighe- tens beslut om förbud mot överlåtelser och andra förfaranden ska få överklagas till regeringen (se prop. 2020/21:194, s. 111). En verksam- hetsutövares driftsättning eller förändring av ett informationssystem innebär emellertid, till skillnad från en anskaffning eller överlåtelse av säkerhetskänslig verksamhet, inte nödvändigtvis att säkerhetsskydds- klassificerade uppgifter exponeras för utomstående. I dessa fall torde en prövning av ett förbudsbeslut mer sällan aktualisera den sorts ut- 3Det kan vidare konstateras att den organisatoriska frågan om säkerhetsskydd avgörs av dom- stolen. 4De angivna fördelarna gäller också Kammarrätten i , som i förekommande fall överprövar förvaltningsrättens avgöranden. rikes-, försvars- och säkerhetspolitiska överväganden som bör han- teras av regeringen. Vidare bör samrådet i de allra flesta fall vara till- räckligt för att verksamhetsutövare självmant ska avstå från förfa- randen som samrådstillsynsmyndigheten anser vara olämpliga från säkerhetsskyddssynpunkt. Utredningen anser således att även sam- rådsmyndighetens beslut om förbud ska få överklagas till förvaltnings- domstol. Med denna ordning undgår man dessutom risken för paral- lella processen hos domstol respektive regeringen om samma sak. Om en enskild överklagar en myndighets beslut följer det av 7 a § förvaltningsprocesslagen (1971:291) att myndigheten är den enskil- des motpart i domstol. Detsamma bör gälla om beslut överklagas av en myndighet. Det bör därför anges i bestämmelsen om rätt till över- klagande att samrådsmyndigheten är motpart i domstolen när ett beslut överklagas. Vidare bör det anges att prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. 16 Offentlighet och sekretess Bedömning: Förslagen medför inga behov av ändringar i offent- lighets- och sekretesslagen. Det finns inte skäl att överväga några inskränkningar av reglerna i förvaltningslagen och förvaltningsprocesslagen om partsinsyn och kommunikation. I ärenden om samråd kan det förekomma uppgifter som är mycket känsliga och som omfattas av sekretess hos verksamhetsutövaren. Aktuell sekretessgrund kan antas vara primärt försvarssekretess en- ligt 15 kap. 2 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400), OSL. I vissa fall kan även utrikessekretess och underrättelsesekretess en- ligt 15 kap. 1 § respektive 18 kap. 2 § OSL aktualiseras. Sekretess enligt de nu nämnda paragraferna gäller oavsett hos vilken myndighet upp- gifterna finns. Om samrådsmyndigheten genom samrådet får tillgång till uppgifter som är sekretessbelagda enligt dessa bestämmelser, kommer uppgifterna därför att ha samma sekretesskydd hos samråds- myndigheten som de haft hos verksamhetsutövaren. Det finns enligt utredningens bedömning inte skäl att utöka det befintliga sekretesskyddet för allmänna intressen genom ändringar i OSL. När det gäller sekretess med hänsyn till enskildas intressen för uppgifter som lämnas till samrådsmyndigheterna inom ramen för sam- råd kan det finnas behov av ett kompletterande skydd, som företrä- desvis bör åstadkommas genom ändringar i offentlighets- och sekre- tessförordningen (2009:641).1 1Regeringen har bedömt att ett kompletterande sekretesskydd för uppgifter som enskilda lämnar till tillsynsmyndigheterna inom ramen för samråd och tillsyn skulle kunna åstadkommas genom ändringar i offentlighets- och sekretessförordningen (prop. 2020/21:194, s. 113). Ut- redningen har erfarit att frågan övervägs inom (). 16.2Utlämnande av uppgifter i samband med samråd En annan fråga är i vilken mån en verksamhetsutövare som omfattas av OSL över huvud taget kan överlämna uppgifter som omfattas av sekretess till samrådsmyndigheten i ett ärende om samråd. Sekretess gäller nämligen även mellan myndigheter, vilket innebär att upp- gifter som omfattas av sekretess hos en verksamhetsutövare inte kan överlämnas till samrådsmyndigheten med mindre än att det tillåts med stöd av en sekretessbrytande bestämmelse. I samrådsärenden torde uppgifter som begärs från samrådsmyndigheten och som om- fattas av sekretess hos verksamhetsutövaren kunna lämnas över med stöd av 10 kap. 2 § OSL, som föreskriver att sekretess inte hindrar att en uppgift lämnas till en enskild eller till en annan myndighet, om det är nödvändigt för att den utlämnande myndigheten ska kunna fullgöra sin verksamhet.2 Eftersom myndigheten i de aktuella fallen har en skyldighet att samråda med samrådsmyndigheten bör ett över- lämnande av sekretessbelagda uppgifter inom ramen för samrådet regelmässigt kunna ske med stöd av 10 kap. 2 § OSL. Ett överläm- nande bör i många fall också kunna ske enligt 10 kap. 27 § OSL, s.k. generalklausulen, som medger utlämnande om det är uppenbart att intresset av att uppgiften lämnas har företräde framför det intresse som uppgiften ska skydda. Det finns därmed stöd för de verksamhetsut- övare som omfattas av OSL att lämna över de sekretessbelagda upp- gifter som krävs för samrådet till samrådsmyndigheten. När det gäller frågan i vilken utsträckning tillsynsmyndigheten kan lämna sekretessbelagda uppgifter till samrådsmyndigheten,3 t.ex. rörande en enskild verksamhetsutövare, bedömer utredningen, med utgångspunkt i de förslag som lämnats rörande samrådsmyndighe- ternas roll (se kapitel 13), att ett sådant överlämnande bör kunna ske med stöd av 10 kap. 27 § OSL.4 2I de fall samrådsmyndigheten även utövar tillsyn kan tillsynsobjektet lämna över begärda uppgifter med stöd av 10 kap. 17 § OSL, som bl.a. föreskriver att sekretess inte hindrar att en uppgift lämnas till en myndighet om uppgiften behövs där för tillsyn över den myndighet där uppgiften förekommer. 3Regeringen har anfört att man vid behov får återkomma till frågan i vilken utsträckning tillsynsmyndigheterna kan lämna sekretessbelagda uppgifter till samordningsmyndigheterna (prop. 2020/21:194, s. 113 f.). 4Om information rutinmässigt kommer att utbytas kan det finnas ett behov av att införa en uppgiftsskyldighet för uppgiftslämnande myndighet som möjliggör ett utlämnande enligt 28 § OSL. Också i tillsynsärenden kan det förekomma uppgifter som är mycket känsliga och som omfattas av sekretess hos tillsynsobjekten. Utöver de i föregående avsnitt angivna sekretessgrunderna, och i förekom- mande fall sekretess i det internationella samarbetet enligt 15 kap. 1 a § OSL, kan vid tillsyn eventuell sekretess enligt andra bestäm- melser överföras från tillsynsobjektet till tillsynsmyndigheten enligt 11 kap. 1 § OSL. Vidare kan i tillsynsärenden uppgifter som begärs från tillsynsmyndigheten och som omfattas av sekretess hos tillsyns- objektet lämnas över för tillsynen med stöd av 10 kap. 17 § OSL.5 Utredningen anser således inte att den undersökningsbefogenhet som föreslås, vilken kan möjliggöra tillgång till känsliga uppgifter, ger anledning till ändringar i OSL (jfr regeringens överväganden i prop. 2020/21:194, s. 112 ff.). Vid samrådsmyndighetens handläggning enligt den föreslagna regler- ingen om samråd gäller förvaltningslagen (2017:900). När ett beslut om föreläggande i ett samrådsärende överklagas till förvaltnings- domstol gäller förvaltningsprocesslagen (1971:291). De nu nämnda lagarna innehåller vissa bestämmelser om partsinsyn och kommuni- kation. I 10 § förvaltningslagen föreskrivs att den som är part i ett ärende har rätt att ta del av allt material som har tillförts ärendet. Av 25 § samma lag följer att en myndighet innan den fattar beslut i ett ärende, om det inte är uppenbart obehövligt, ska underrätta den som är part om allt material av betydelse för beslutet och ge parten tillfälle att inom en bestämd tid yttra sig över materialet. Av 18 § förvalt- ningsprocesslagen framgår att en part, innan ett mål avgörs, som huvudregel ska ha fått kännedom om det som tillförts målet genom annan än honom eller henne själv och fått tillfälle att yttra sig över det. Även enligt 10 § första stycket och 12 § förvaltningsprocess- lagen gäller en viss underrättelseskyldighet gentemot part. De nu nämnda bestämmelserna gäller, enligt 10 § och 25 § tredje stycket förvaltningslagen respektive 19 § förvaltningsprocesslagen, med de begränsningar som följer av 10 kap. 3 § OSL. Av 10 kap. 3 § 5Bestämmelsens tillämplighet förutsätter att tillsynsobjektet är en myndighet där uppgiften förekommer. första stycket OSL framgår att sekretess inte hindrar att en enskild, som är part i ett mål eller ärende hos domstol eller annan myndighet och som på grund av sin partsställning har rätt till insyn i handlägg- ningen, tar del av en handling eller annat material i målet eller ären- det. En sådan handling eller ett sådant material får dock inte lämnas ut till parten i den utsträckning det av hänsyn till allmänt eller enskilt intresse är av synnerlig vikt att sekretessbelagd uppgift i materialet inte röjs. I sådana fall ska parten på annat sätt få upplysning om vad materialet innehåller i den utsträckning det behövs för att parten ska kunna ta till vara sin rätt och det kan ske utan allvarlig skada för det intresse som sekretessen ska skydda. Upplysningsskyldigheten kan fullgöras både skriftligen och muntligen, t.ex. genom en muntlig redogörelse för innehållet i vissa handlingar (prop. 1971:30 s. 431 och 443). Som framgår ovan kan det i ett samrådsärende förekomma sekre- tessbelagda uppgifter av mycket känslig natur. Ett röjande av sådana uppgifter, även till någon som är part i ärendet, skulle i vissa fall kunna skada säkerhet. säkerhet är ett synnerligen starkt allmänt intresse. När det finns anledning att ingripa med stöd av de föreslagna bestämmelserna torde därför en tillämpning av 10 kap. 3 § OSL regelmässigt resultera i bedömningen att det är av synnerlig vikt att inte röja uppgifter av sådan karaktär att det skulle innebära skada för säkerhet att lämna ut dem. En annan bedömning kan göras när det gäller mindre känsliga uppgifter av mer teknisk karaktär, som t.ex. vilken typ av säkerhetsskyddsåtgärd som är nöd- vändig för att uppnå ett väl anpassat säkerhetsskydd i det planerade förfarandet. Utredningen anser mot denna bakgrund att bestämmel- serna i förvaltningslagen och förvaltningsprocesslagen tillsammans med kravet på synnerlig vikt i 10 kap. 3 § OSL på ett rimligt sätt balanserar intresset av partsinsyn och kommunikation mot intresset av att skydda känsliga uppgifter i de aktuella ärendena. Mot denna bakgrund bedöms det inte behövas några inskränkningar av reglerna om partsinsyn och kommunikation. Bedömning: Skyddet för säkerhet stärks genom för- slagen. Utredningens förslag att () ges i uppdrag att – i samråd och samverkan med andra myndigheter och aktörer – ta fram formerna för arbetet med en nationell gemen- sam hot-, sårbarhets- och riskbedömning medför vissa kostnader. Med anledning av dessa kostnader bör FMV:s anslag ökas. Even- tuella kostnader för övriga myndigheter bedöms rymmas inom respektive myndighets befintliga anslagsram. För de verksamhetsutövare som kommer att träffas av övriga förslag kan de innebära ökade kostnader och administrativa bör- dor. Eventuella kostnader för statliga myndigheter bedöms rym- mas inom respektive myndighets befintliga anslagsram. Förslagen innebär även vissa ökade förvaltningskostnader för de myndigheter som kommer att vara samrådsmyndigheter (Säker- hetspolisen och Försvarsmakten). Dessa begränsade kostnader bedöms emellertid rymmas inom befintlig anslagsram och för- väntat utökat anslag (se prop. 2020/21:30). Förslagen medför dessutom att och de allmänna förvaltningsdomstolarna får något fler arbetsupp- gifter. De kostnadsökningarna bedöms inte bli större än att de ryms inom befintliga anslag. Utredningens bedömningar i övrigt, bl.a. att certifierade IKT- produkter, -tjänster och -processer i ökad utsträckning bör an- vändas av statliga myndigheter, kan antas medföra kostnader men också besparingar om sådana åtgärder genomförs, som dessa är svåra att beräkna. I utredningens uppdrag ingår att analysera konsekvenserna av lämnade förslag i enlighet med 14–15 a §§ kommittéförordningen (1998:1474). Eftersom utredningen lämnar författningsförslag ska konsekvensana- lysen också göras i enlighet med 6 och 7 §§ förordningen (2007:1244) om konsekvensutredning vid regelgivning. I utredningsdirektiven anges att utredningen ska bedöma de eko- nomiska konsekvenserna av förslagen för det allmänna och för en- skilda. Om förslagen kan förväntas leda till kostnadsökningar för det allmänna ska utredningen föreslå hur dessa ska finansieras. Utred- ningen ska särskilt ange konsekvenserna för företag i form av kost- nader och ökade administrativa bördor samt personella konsekvenser för berörda myndigheter. I detta kapitel redovisas utredningens bedömning av konsekven- serna av de förslag utredningen lämnar. Förslagen syftar framför allt till att ytterligare skärpa säkerhetsskyddslagstiftningen. Säkerhetsskydd handlar om skyddet för mest skyddsvärda verksamheter. Konsekvenserna av att skyddet fallerar kan därför bli mycket allvarliga. Den föreslagna regleringen syftar bl.a. till att göra vissa säkerhetsskyddsfrågor mer centrala hos verksamhetsutövare, att förhindra driftsättningar och väsentliga förändringar av informa- tionssystem som är olämpliga ur säkerhetsskyddssynpunkt samt att öka efterlevnaden av säkerhetsskyddslagstiftningen. Förslagen inne- bär på detta sätt en förstärkning av skyddet för säkerhet. 17.3De som berörs av förslagen Förslagen ska bidra till att stärka skyddet för säkerhet. Ut- redningens förslag berör, förutom uppdraget till Försvarets materiel- verk (FMV), framför allt de statliga myndigheter som utredningen föreslår ska vara samrådsmyndigheter med tillkommande befogen- heter enligt säkerhetsskyddslagen (Säkerhetspolisen och Försvars- makten) och verksamhetsutövare som har informationssystem av be- tydelse för säkerhetskänslig verksamhet. Förslagen kan även beröra