sou · H9B367 · 2021-07-30 00:00:00 — Energianvändningen varierar mycket beroende på vilken typ av fyndighet som används, och därmed är även variationen i utsläpp av växthusgaser per kg fosfor stor. Här spelar koncentrationen stor roll, ju lägre fosforkoncentra- tion desto större volymer behöver hanteras. Generellt sett innehåller magmatiska bergarter en lägre halt av fosformineral än sedimentära bergarter. Fosformineral från sedimentära bergarter innehåller å andra sidan generellt sett högre halter av kadmium10 än fosformineral från magmatiska bergarter. Efter brytning behandlas fosformineralen med svavelsyra, fosfor- syra eller salpetersyra. Den mest förekommande processen inne- fattar fosforsyra. Tillsätts fosforsyra får man en ett gödselmedel med högre halt av fosfor och här bildas gips som en biprodukt. uppskattar priset för fosformineralgödsel till /kg.11 Utsläppen av växthusgaser från tillverkningen upp- skattas till 0,23 CO2e/kg P.12 Även kalium bryts från berggrunden. Den största mängden kalium som utvinns för produktion av mineralgödsel utvinns som kalium- klorid. Den brutna kaliumkloriden krossas efter brytning och renas. Kaliumkloriden kan sedan användas mer eller mindre direkt i gödsel- produkter. Även kaliumsulfat och kaliumnitrat kan brytas på liknande sätt men detta är inte lika vanligt. Kalium bryts i där mycket stora fyndigheter finns. Bryt- ning sker även i , , och . De nu kända reserverna av kalium väntas räcka . uppskattar priset för kaliumgödsel till / kg.13 Utsläppen av växthusgaser från tillverkningen antas vara av de från tillverkning av fosforgödsel (per kg), baserat på skillnader 10Kadmium är ett av de ämnen som räknas till särskilt farliga ämnen som kan orsaka stor skada på människors hälsa och miljö. Det är förbjudet att saluföra eller överlåta vissa gödselmedel som innehåller kadmium per ton fosfor. 11Jordbruksverket, 2020. Jordbruksinformation 12–2020. 12Jenssen, T. och Kongshaug, G., 2003. 13Jordbruksverket, 2020. Jordbruksinformation 12–2020. i energiåtgång vid tillverkning vilket motsvarar utsläpp om 0,05 CO2e/kg P.14 Ett organiskt gödselmedel15 innehåller, förutom näringsämnena kväve, fosfor och kalium även flera mikronäringsämnen och, kol (C). Det organiska materialet som finns i organiska gödselmedel ger flera för- delar. Det bidrar till att öka markens innehåll av organiskt material, vilket är viktigt ur klimatsynpunkt. Mer organiskt material i marken förbättrar även jordens vatten- och näringshållande förmåga, liksom dess brukningsbarhet (hur lätt det är att plöja och harva) och dess bördighet. Betydelsen av mullhalten kan komma att öka , om det blir fler och med torka. Stallgödsel är ett samlingsbegrepp för träck och urin, vatten och strö- medel från husdjur. Av den totala åkerarealen stallgödslas cirka 37 pro- cent. Stallgödseln används framför allt på den egna gården som gödsel. Hur mycket gödsel som produceras från olika djurslag och göd- selns egenskaper varierar bland annat beroende på vilken samman- sättning som djurens foder har, inhysningssystem, gödselhantering, mängd och typ av strömedel och intensitet i produktionen. Förhål- landena mellan näringsämnen i gödsel varierar också. Tabellen nedan ger det beräknade sammantagna innehållet i stallgödsel. Här är det värt att beakta att innehåll och sammansättning av näringsämnen varie- rar. Som exempel kan nämnas att gödsel från fjäderfä ger generellt störst växtnäringsinnehåll per ton gödsel.16 14Börjesson, 2006, Bilaga 2. 15Enligt EU:s gödselproduktsförordning får ett organiskt gödselmedel endast innehålla –organiskt kol (C org) och av enbart biologiskt ursprung. Ett organiskt gödselmedel får innehålla torv, leonardit och brunkol, men inget annat material som är fossiliserat eller finns i geologiska formationer. 16Jordbruksverket, 2020. Jordbruksinformation 12–2020. Tabell 10.3 Innehåll av makronäringsämnen (NPK) i stallgödsel Källa: SCB, 2020.MI 30 . För att sprida stallgödsel används olika typer av spridningsutrust- ning. Vilken utrustning som används beror på gödselns konsistens. Grovt brukar man dela in stallgödseln i urin-, flyt-, klet-, fast- och djupströgödsel beroende på konsistens och hanteringsegenskaper. Spridning av stallgödsel regleras genom före- skrifter om miljöhänsyn i jordbruket. Det främsta syftet med reg- lerna är att minska risken för näringsläckage och övergödning genom at reglera mängden fosfor som får spridas med stallgödsel. Reglerna gäller i hela landet och innebär att djurgårdar ska ha en spridnings- areal för sin stallgödsel. Agrifood konstaterar i en rapport17 att även om jordbruket på nationell nivå nära nog är i balans med avseende på hur mycket fosfor som tillförs åkermarkerna via gödsling respektive förs bort via skörden, så finns det regionala obalanser. Agrifood kon- staterar vidare att obalansen av mängden fosfor i marken är en konse- kvens av en allt större specialisering inom jordbruket. Specialiser- ingen har lett till en koncentration av djurgårdar vilket har skapat en regional obalans i förekomsten av stallgödsel i förhållande till åker- arealen. För att beräkna det ekonomiska värdet av stallgödsel har Greppa Näringen tagit fram en stallgödselkalkyl. I kalkylen används ett scha- blonbelopp för näringsämnena N, P och K vilket baseras på priset på mineralgödsel.18 Med biogödsel avses rötrester från vissa kategorier av biogasanlägg- ningar, främst från gårdsanläggningar och samrötningsanläggningar. Rötrester från rötning av avloppsslam benämns vanligen rötslam eller slam. 17Agrifood, 2018. Substraten i biogasreaktorerna varierar men ofta består de av en blandning av olika organiska restprodukter t.ex. stallgödsel, käll- sorterat matavfall från hushåll och verksamheter och restprodukter från livsmedelsindustrin. Vad gäller stallgödsel är det framför allt flyt- gödsel som rötas i biogasanläggningarna . Det har dock blivit allt mer intressant med fastgödsel som substrat. Här kan konstateras att fastgödsel har ett högre växtnäringskoncentrat vilket betyder att mängden växtnäring per producerad mängd metan blir större när fastgödsel används. I biogasanläggningen omvandlas delar av det organiska materialet till biogas (främst metan, koldioxid och vattenånga) medan växtnär- ingen (bl.a. kväve, fosfor och kalium) passerar anläggningen i stort sett utan förluster och finns därför kvar i biogödseln. I den anaeroba nedbrytningsprocessen mineraliseras organiskt bundet kväve till ammo- niumkväve, vilket är direkt växttillgängligt. I snitt ökar ammonium- kvävet med /ton i de svenska gårdsbiogasanläggningarna jäm- fört med stallgödselns innehåll innan rötning.19 Det finns cirka 50 gårdsanläggningar där stallgödsel rötas till biogas och biogödsel. Gödsel används dessutom som substrat i ett drygt 20-tal samrötningsanläggningar. Det är även i samrötnings- anläggningar som den största mängden biogödseln produceras. En samrötningsanläggning är en anläggning som rötar olika typer av orga- niskt material, dock inte avloppsslam. Mängden gödsel som rötas till biogas och biogödsel har mer än femdubblats och upp- gick 2019 enligt Energimyndigheten20 till (våtvikt). En tredjedel behandlas i gårdsanläggningar och resten i större sam- rötningsanläggningar. En anledning till den ökade mängden biogas från gödsel är det gödselgasstöd som infördes och som gäller . All biogödsel som producerades i samrötningsanlägg- ningar och gårdsanläggningar användes som gödning på åkermark.21 Tabell 10.4 Innehåll av makronäringsämnen (NPK) i biogödsel Källa: SCB, 2020.MI 30 . 19Ahlberg-Eliasson, K., Nadeau, E., , L., Schnürer, A., 2017. 20Energimyndigheten, 2020. 21Energimyndigheten, 2020. Det finns möjlighet för biogasanläggningar att certi- fiera sin biogödsel enligt ett kvalitetssystem som heter SPCR120. Certifieringssystemet innebär att kvaliteten på biogödseln säkras och att anläggningarna revideras av extern revisor. I certifieringssystemet synar man hela kedjan från råvara till slutprodukt, så att en certifie- rad biogödsel uppfyller ställda krav på bland annat smittskydd, ur- sprung och lågt metallinnehåll. För en biogasanläggning som dessutom använder substrat som är godkända enligt EU-förordningen för ekologisk produktion kan biogödseln även bli KRAV-märkt. 2019 var av den producerade biogöd- seln från samrötningsanläggningar godkänd för användning inom ekologisk produktion. IEU:s slamdirektiv22 definieras avloppsslam som slam från avlopps- reningsverk, flerkammarbrunnar eller liknande anordningar som be- handlar avloppsvatten från hushåll eller tätorter, eller från andra renings- verk som behandlar avloppsvatten med liknande sammansättning. Slammet innehåller fosfor i stora mängden men även andra när- ingsämnen som kväve och kalium. Tabellen visar slammets innehåll av makronäringsämnen. Tabell 10.5 Makronäringsämnen (NPK) i slam Källa: , H. (2019). Den lagstiftning som reglerar användning av slam återfinns i Natur- vårdsverkets föreskrifter om skydd för miljön, särskilt marken, när avloppsslam används i jordbruket (SNFS 1994:2) och förordningen (SFS 1998:994) om förbud m.m. i vissa fall i samband med hantering, införsel och utförsel av kemiska produkter. 22Rådets direktiv /278/EEG av om skyddet för miljön, särskilt marken, när avloppsslam används i jordbruket (EGT L 181, , s. 6, Celex 31986L0278). för allt om att begränsa tillförseln till miljön av vissa metaller som finns i slam. Det är slammets innehåll av tungmetaller, skadliga ämnen och föreningar, läkemedelsrester och mikroplaster samt växtnäringens växttillgänglighet som har varit grunden till de diskussioner som har förts och som fortfarande förs vad gäller spridning på . 2018 gav regeringen en särskild utredare i uppdrag att föreslå hur ett krav på utvinning av fosfor ur avloppsslam och ett förbud mot att sprida avloppsslam bör utformas. Utredaren skulle även redovisa den tekniska utveckling som skett vad gäller behandlingen av avlopps- slam och utreda om det finns ett behov av etablerings- eller invester- ingsstöd för de tekniska lösningar som krävs för att återvinna fosfor ur avloppsslam. Utredningen överlämnade sitt betänkande Hållbar slamhantering (SOU 2020:3) . I sitt betänkande redovisar utredningen två alternativ till regler- ing utifrån två scenarier om en utfasning av framtida slamspridning. Scenario 1 innebär ett förbud mot all spridning av avloppsslam med mycket begränsade undantag eftersom slammet i detta scenario har antagits innebära allvarliga risker för hälsa och miljö. Krav föreslås även ställas på återvinning av fosfor ur avloppsslammet. Scenario 2 innebär ett grundläggande förbud mot all spridning av avloppsslam med undantag för spridning av hygieniserat och kvalitetssäkrat slam på produktiv jordbruksmark. Spridning på andra marker, där fosfor- resursen inte kan nyttiggöras genom att ersätta mineralgödsel, för- bjuds helt. Krav ställs även här på återvinning av fosfor ur avlopps- slammet, antingen i form av spridning på produktiv jordbruksmark eller genom materialåtervinning. Betänkandet har remitterats och bereds inom . Det finns tekniska lösningar som innebär att fosfor kan åter- vinnas från avloppsslam. Dessa lösningar innebär att slammet för- bränns och fosforn utvinns ur askan. De svenska reningsverken producerar (torr- substans, ts) avloppsslam . 2018 spreds (ts) av detta slam på . Resterande del av slammet används bland annat till deponitäckning och som anläggningsjord. Enligt utredningen om Hållbar slamhantering var av det slam som spreds på 2017 Revaq-certifierat. Syftet med certifieringssystemet Revaq är att vara såväl en nationell som lokal drivkraft för en fort- löpande ytterligare förbättring av kvaliteten på det till avloppsrenings- verken inkommande avloppsvattnet och att slamfraktionerna upp- fyller fastställda krav. Certifieringssystemet innehåller inte några krav vad gäller mikroplaster eller läkemedelsrester. Revaq drivs av bransch- organisationen och det är som är certifierings- organ. 2019 fanns 42 Revaq certifierade avloppsreningsverk. Totalt i finns det drygt 1700 reningsverk. I handlingsplanen för cirkulär ekonomi23 har regeringen satt upp mål om att fosfor och andra näringsämnen bör återvinnas i växttill- gänglig form och tas tillvara i hög grad utan att miljö- och hälsoskad- liga ämnen tillförs miljön. Ett giftfritt kretslopp där återvunnen och växttillgänglig fosfor ersätter mineralgödselfosfor kan minska jord- brukets behov av att importera mineralgödselfosfor och därigenom även minska sårbarheten i jordbruket i enlighet med regeringens livs- medelsstrategi. Gröngödsling innebär att grödor odlas för sin gödslingseffekt och det finns olika sätt att gröngödsla. Den växtnäring som en grön- gödslingsgröda tar upp eller fixerar blir delvis tillgänglig för efter- följande gröda när denna brukas ner och bryts ner av markens orga- nismer. Kvävet som fixeras av grödan binds både i ovanjordiska och underjordiska växtdelar. Gröngödslingsgrödor kan även medverka till att förhindra utlakning och erosion. Gröngödsling kan användas på flera olika sätt i växtföljden. Meto- den är vanlig i ekologisk växtföljd för att säkra växtnäringsförsörjning. En gröngödsling kan antingen sås in som helårsgröda eller . Det går att odla en gröngödsling som bottengröda, mellangröda eller fånggröda. En helårsgröngödsling växer . En helårs- gröngödsling kan ansamla stora mängder kväve. Att inte odla någon avsalugröda innebär dock att kostnaden i form av utebliven intäkt för jordbrukaren blir kännbar för hela växtföljden. En helårsgröngöds- ling kan bestå av en vallfröblandning av klöver och gräs, som etable- ras som insådd i spannmål året innan själva gröngödslingsåret. Det är även möjligt att så en vanlig vallfröblandning efter en försommar- träda och låta den växa vidare följande säsong. 23Regeringens handlingsplan, 2021. Delårsgröngödsling växer under en del av odlingssäsongen. För korta gröngödslingsgrödor bör snabbväxande arter som exempelvis perserklöver, fodervicker och bovete väljas. Bottengröda är en gröngödsling som sås in mellan raderna i avsalu- grödan. Systemet kallas för samodling. De arter som används som bottengröda bör vara lågväxande och konkurrenssvaga i början av kulturtiden. Detta för att de inte ska ha för stor negativ påverkan på huvudgrödan. Lämpliga kvävefixerande arter är exempelvis humle- lusern eller subklöver. sker gröngödslingen oftast genom att en mellangröda24 odlas mellan två huvudgrödor och sås in i huvudgrödan eller efter skörd varefter den tillåts växa vidare fram till sådd av nästa gröda. Mellan- grödan fungerar därmed som fånggröda men dess uppgift är även att vara en lämplig förfrukt25 till efterföljande avsalugröda. Mellangrödor har en ganska kort växtperiod och effekten av biomassaproduktion och kvävetillförsel blir därför ofta begränsad26. En möjlighet som finns när det gäller gröngödsling är att använda så kallad mobil gröngödsling. Begreppet innebär att växtnäring flyttas och/eller lagras mellan platser och odlingssäsonger. Ett exempel kan vara att slå av grönmassan från en gröngödsling på ett skifte utanför växtföljden och lägger den som marktäckning på en gröda som ingår i växtföljden. Andra användningsområden kan vara att kompostera eller ensilera den avslagna grönmassan för att sprida den som gödsel senare i växtföljden. En möjlig väg är även att använda grönmassan för biogasproduktion och gödsla med rötresten. Enligt försök med mobil gröngödsling för ekologisk produktion som gjorts vid i kan en yta med gröngödsling ge N/ha och år vid upprepad skörd av klöver eller lucern. En hektar gröngödsling räcker därför till 3–produktionsyta, av en avsalu- gröda, beroende på vilken gröda som odlas. Om det är lönsamt eller ej att låta mark bli produktionsarealer för gröngödsling beror på vilken gröda som odlas och vad alternativa gödselmedel kostar. Att torka och pelletera samt att göra ensilage kostar mer än att använda färsk gröngödsling. Enligt beräkningar i projektet kostade färsk grön- gödsling /kg, ensilage /kg och pelleterad gödsling /kg total N. 24En mellangröda kan dock vara svår att så in i norra då det kan vara svårt att hinna etablera en sådan p.g.a. kortare växtsäsong. 25Förfruktseffekten är den kortsiktiga, positiva effekt som en gröda har på efterföljande gröda. 26Jordbruksverket, 2016. Förutom stallgödsel, avloppsslam och biogödsel används även bi- produkter från livsmedelsindustri som gödselmedel. Exempel är kött-, ben-, fisk- och blodmjöl men även vinass som är en biprodukt från jästindustrin används. Det är framför allt inom ekologisk odling som dessa gödselmedel används och då ofta som komplement till stall- gödsel. Försäljningen av dessa gödselmedel har ökat en- ligt SCB:s statistik.27 När det gäller kött-, ben-, fisk-, och blodmjöl så innehåller dessa mycket växtnäring som snabbt blir tillgängligt efter spridning. För att få en mer hanterbar produkt väljer man ofta att tillverka pellets av mjölet. Dessa pellets kan även innehålla andra ingredienser ex. vinass. Vinass är en något trögflytande vätska som är brun och klibbig. Sprid- ning av flytande vinass sker enklast genom blandning med urin eller flytgödsel. Eftersom vinass inte innehåller någon fosfor är den ett bra komplement till många andra organiska gödselmedel som ofta innehåller stor andel fosfor i förhållande till kväve och kalium. Kväve är det näringsämne som är mest kritiskt på kort sikt för växt- odlingen. Skörden av de flesta grödor minskar kraftigt redan första året om inget kväve tillförs marken. Av kvävetillförseln kommer kväve från mineralgödsel och växttillgängligt kväve från stallgödsel, växttillgängligt kväve från biogödsel och växttillgängligt kväve från slam. Mot bakgrund av dessa storleksordningar konstaterar utredningen att även med insatser för att effektivisera och öka användningen av organiska gödselmedel så kommer det konventionella jordbruket att vara bero- ende av att tillföra kvävemineralgödsel . 27SCB Gödselmedel i jordbruket 2018/19. Tabell 10.6 Översikt energiförbrukningen och utsläpp av växthusgaser kopplat till tillverkningen av mineralgödsel per kg näringsämne Kväve (per kg N) Fosfor (per kg P) Kalium (per kg K) Energi (kWh) växthusgaser CO2e (kg) Källa: Hoxa och Christenssen 2019, o Kongshaug, 2003. När det gäller energiförbrukningen vid tillverkningen av mineral- gödsel kan konstateras att denna är avsevärt större för kvävemineral- gödsel än för fosfor- och kaliummineralgödsel. De produktionssteg som är mest energikrävande är kopplade till tillverkningen av vätgas. Utredningen menar därför att det är rimligt att utredningen även ut- ifrån ett klimatperspektiv fokuserar på att utreda vidare kvävegödsel. 10.2Analys av gödselhanteringen inklusive möjliga åtgärder och styrmedel 10.2.1Utgångspunkter för utredningens analys Under rubrik 10.1.5 Utredningens överväganden konstaterar utred- ningen efter att ha jämfört olika mineralgödsel att det är vid tillverk- ningen av kvävemineralgödseln den största negativa klimatpåverkan uppstår. Utredningen konstaterar att det är kväve som ur ett kortsiktigt perspektiv är det näringsämne som är mest kritiskt för växtodlingen. Under de följande rubrikerna kommer utredningen därför att fokusera på att analysera förslag som syftar att minska den negativa klimatpåverkan från kvävemineralgödsel och främja utveck- lingen mot ett fossiloberoende jordbruk. Några av förslagen som analyseras kommer har även positiva effekter vad gäller att minska be- hovet av att tillföra även annan mineralgödsel som fosformineralgöd- sel. Exempel på sådana åtgärder är markkartering samt analys av stall- gödselinnehåll. Utredningens analyser redovisas i enlighet med den prioritets- ordning som redovisas i kapitel 2 Utredningens uppdrag under föl- jande rubriker: 1.Åtgärder och styrmedel som syftar till att effektivisera använd- ningen och hushålla med resursen gödsel. 2.Åtgärder och styrmedel för att främja återvunnet kväve i mineral- gödsel. 3.Åtgärder och styrmedel för att ersätta den fossila råvaran vid till- verkning av kvävemineralgödsel mot förnyelsebar. 10.2.2Åtgärder och styrmedel för att effektivisera användningen och hushålla med resursen gödsel Under denna rubrik har utredningen analyserat olika förslag till styr- medel och åtgärder för att styra mot en bättre hushållning och resurs- effektivisering av gödsel. I denna del har utredningen analyserat an- vändningen av alla gödselmedel såväl mineralgödsel som organiska gödselmedel. Allt fler jordbruksföretag använder sig av tekniker som faller inom begreppet precisionsodling. Precisionsodling handlar bland annat om utifrån kunskap och information om markens egenskaper och grö- dans upptag av näringsämnen anpassa åtgärder för att få bästa möj- liga utbyte av odlingen. Med hjälp av exempelvis markkartering och kvävesensorer kan gödsel tillföras i en anpassad mängd som är mera optimal för odlingen. Kunskap om markens egenskaper är en viktig faktor vid odling och betesdrift. För att få kunskap om markens struktur och växtnärings- innehåll görs en markkartering. En markkartering innebär att jord- prover tas vilka sedan analyseras. Det går att genomföra både kemisk och biologisk markkartering. Vanligtvis tas ett prov per hektar men detta beror på jordartsförhållanden. I den kemiska markkarteringen ingår att analysera pH och halterna av olika näringsämnen samt tung- metaller. Första gången en markkartering görs analyseras även bland annat jordart, lerhalt och mullhalt. att markkartering görs . Resultaten av provtagning och analys redovisas sedan på en karta över fältet. har även biologisk markkartering blivit vanligare. Vid en biologisk markkar- tering analyseras markens innehåll av svampar och nematoder som kan orsaka skördeförluster. har det funnits på markkartering för att få beviljat stöd i landsbygdsprogrammet. Kostnaden för att genomföra en kemisk mark- kartering varierar men uppskattas till i genomsnitt till drygt 210 kro- nor/ha.28 En biologisk markkartering uppskattas kosta i genomsnitt /ha. För ett genomsnittligt jordbruksföretag med skulle kostnaden hamna på för den kemiska analysen och nästan för den biologiska. De ekonomiska och miljömässiga effekterna av markkartering blir synliga först i ste- gen efter kartering, ex. i steget då insatsmedel används. Utan mark- kartering är det svårare att använda optimal mängd insatsmedel till exempel kalk och upprätthålla en balans i jorden. Kunskap om grödans upptag av näringsämnen För precisionsodling är det förutom kunskap om markförhållandena viktigt att ha kunskap om grödans upptag av näringsämnen. Jordbruks- verket ger ut rekommendationer för gödsling och kalkning29. Rekommendationerna syftar till att uppnå en ekonomiskt optimal göds- ling som de ligger inom gränserna för en miljömässigt håll- bar gödslingsinsats. För att få mer detaljerad information om gödselbehovet finns det på marknaden en rad olika verktyg som gör det möjligt att under pågående odlingssäsong mäta kväveupptaget i växtligheten på fälten. För detta ändamål används både kvävesensorer och satellitbilder. Användningen av en kvävesensor gör det möjligt att styra gödsel- tillförseln utifrån kvävebehovet i den växande grödan. En kvävesen- sor fästs på traktorns tak där den söker av fältet på båda sidor om traktorn och mäter grödans färg (klorofyllhalten i bladen) och grö- 28Nordic , Betodlaren 3 2018. 29Jordbruksverket, 2020., Jordbruksinformation 12–2020. Grödans färg och kväveinnehåll har ett starkt samband och ju mer klorofyll som grödan innehåller desto grönare blir den. Grödans täthet mäts för att man ska kunna lokalisera områden med låg biomassa. Utifrån informationen beräknas grödans kväveupptag och därefter den optimala givan. Informationen skickas till styr- enheten för spridaren som sedan matar ut rätt dos gödsel på rätt plats. Den första kvävesensorn lanserades på den svenska marknaden . uppskattas det finnas omkring 250 kväve- sensorer i det svenska jordbruket och den areal som odlas med sen- sorer uppskattas till 180 000 ha. I finns ett betydligt färre antal sensorer, uppskattningsvis rör det sig om cirka 50 stycken.