sou · H9B342 · 2021-06-01 00:00:00 — Skyldigheten aktualiseras först efter begäran från antingen Finanspolisen eller Säkerhetspolisen och kommer att handla om att besvara konkreta frågor. Ett uppgiftslämnande i ett enskilt fall bedöms därför inte vara särskilt betungande. Det är svårt att göra någon helt säker prognos om i vilken utsträck- ning myndigheterna kommer att använda sig av möjligheten att på underrättelsestadiet ställa frågor till andra än verksamhetsutövare. Att det är en efterfrågad möjlighet kan tala för att den kommer att nyttjas i en relativt stor omfattning. Finanspolisen har uppskattat att antalet frågor till aktuella tjänsteleverantörer kommer att upp- gå till ett tusental. Till dessa kommer de frågor som Säkerhetspolisen kommer att ställa. Sannolikt kommer det således att röra sig om ganska många frågor. Eftersom tidsåtgången för behandling av respektive fråga bedöms vara liten borde kostnaden dock vara måttlig. 24.5.3Förslag rörande förbättrade förutsättningar för tillsyn och andra åtgärder Förslag som rör länsstyrelsernas tillsyn Som närmare belyses i avsnitt 19.3.3 saknas det en säker uppgift när det gäller det exakta antalet verksamhetsutövare som står under läns- styrelsernas tillsyn. Det är dock klart att det fanns drygt 12 500 tillsynsobjekt registrerade i register mot pen- ningtvätt. Vidare finns det 23 pantbanksföretag med 61 kontor (pant- banker) i som också står under länsstyrelsernas tillsyn. Utredningens förslag om en möjlighet att meddela föreskrifter om att verksamhetsutövare som står under länsstyrelsernas tillsyn, perio- diskt eller på begäran, ska lämna vissa uppgifter som är nödvändiga för att ska kunna bedöma den risk som kan förknippas med verksamhetsutövaren innebär sannolikt att arbetsuppgifter när det gäller rapportering påförs dessa. kan en sådan rappor- tering få till följd att andra arbetsuppgifter delvis försvinner. Här kan inledningsvis konstateras att verksamhetsutövarna är skyldiga att på begäran lämna upplysningar och ge tillgång till hand- lingar (7 kap. 5 § första stycket penningtvättslagen). Om företagen åläggs en periodisk rapportering kan följden bli att företagen får färre sådana förelägganden om att lämna upplysningar. Även behovet av att göra platsbesök, som visserligen görs relativt sällan, kan i viss mån minska. Vidare ska noteras att det har förekommit att länsstyrelserna genom en särskild punktinsats har inhämtat uppgifter från verksamhetsutövarna genom att dessa har fått besvara en enkät (se prop. 2016/17:173 s. 354). Om det inte skulle införas ett krav på periodisk rapportering kan man tänka sig att länsstyrelserna ser ett behov av att mer kontinuerligt skicka ut enkäter till verksamhets- utövarna. Utredningen kan inte göra någon närmare bedömning av vilken resursåtgång som rapporteringsskyldigheten kommer att medföra för verksamhetsutövarna eftersom effekten är helt beroende av hur skyldigheten närmare utformas, t.ex. när det gäller med vilken fre- kvens rapportering ska ske och mängden uppgifter som ska lämnas. Den uppfattning som utredningen fått är dock att avsikten från länsstyrelsernas sida är att rapporteringsskyldigheten, i förhållande till den som gäller för de finansiella verksamhetsutövarna, ska vara mindre omfattande. Länsstyrelserna har också gett uttryck för att de på olika sätt ska verka för att rapporteringsskyldigheten ska kunna fullgöras på ett för verksamhetsutövarna smidigt sätt. Utredningen bedömer därför att rapporteringsskyldigheten inte kommer att vara särskilt betungande för de aktuella företagen, även med beaktande av att många av dessa är små. En positiv konsekvens av förslaget är att det kan bidra till att verk- samhetsutövarna blir medvetna om att de omfattas av regelverket om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism och de skyl- digheter som följer med detta. Härigenom kan vinster uppstå för den enskilda verksamhetsutövaren genom att risken för att bli föremål för olika ingripanden vid bristande regelefterlevnad kan minska. Utredningen föreslår också att sådana verksamhetsutövare som står under länsstyrelsernas tillsyn och som är juridiska personer, med undantag för dem som driver verksamhet enligt pantbankslagen, perio- diskt eller på begäran ska lämna uppgifter om den som har ett kvali- ficerat innehav av andelar i den juridiska personen. Enligt utredningens bedömning kommer denna rapporteringsskyldighet inte att vara sär- skilt betungande för verksamhetsutövarna att fullgöra och kommer sannolikt ofta att kunna fullgöras i samband med den periodiska rapporteringen i övrigt som har behandlats. Förslag rörande register över verkliga huvudmän Genom utredningens förslag kommer det inte längre att gälla någon tidsfrist för sådana juridiska personer som har som be- hörig registreringsmyndighet att anmäla uppgifter om verklig huvud- man i samband med bildande av den juridiska personen. är behörig registreringsmyndighet för de allra flesta juridiska personer. Förändringen innebär inte att en ny skyldighet införs utan handlar endast om anmälan ska ske. Det bör som regel för bildandet av en juridisk person stå klart vem eller vilka som är verklig huvudman för personen. Att anmälan om dessa förhållanden ska ske med en anmälan om registrering av den juridiska personen bör därför vanligen inte medföra någon olägenhet för den juridiska personen. Tvärtom är det sannolikt för det mesta mer smidigt för den juridiska personen med en samtidig anmälan (se regeringsuppdrag Registret över verkliga huvudmän s. 11). Utredningens förslag om krav på skyldighet att bekräfta uppgifterna i registret över verkliga huvudmän innebär däremot att en ny skyldighet införs för juridiska personer. Det kan dock konsta- teras att dessa personer redan är skyldiga att ha tillförlitliga uppgifter om vem som är dess verkliga huvudman samt att de är skyldiga att anmäla dessa och ändrade uppgifter till . Den föreslagna skyldigheten avser alltså endast själva bekräftelsen av uppgifter som har anmälts. Registret innehåller uppgift om verklig huvudman för cirka 670 000 juridiska personer.3 Det är således ett stort antal juridiska personer som berörs av förslaget. Utredningen föreslår att närmare föreskrifter om när och hur sådan bekräftelse ska göras ska regleras på lägre nivå än lag. Utredningen utgår från att den närmare regler- ingen kring bekräftelser kommer att få en sådan utformning att den arbetsinsats som kommer att krävas av en juridisk person är ringa. får ta ut avgifter för hantering av ärenden enligt registerlagen (3 kap. 11 § registerlagen). Det är inte rimligt att en juri- disk person ska påföras någon särskild avgift för en bekräftelse av uppgifter i registret. verkade inte heller vid framtagandet av rapporten överväga ett avgiftsuttag i detta avseende (jfr Bolags- verkets slutrapport s. 18). Vidare föreslår utredningen att det klargörs att nödvändiga upp- gifter om de omständigheter som ligger till grund för en anmälan om en misstanke om felaktiga uppgifter i registret över verkliga huvud- män ska lämnas vid en anmälan. Redan enligt gällande rätt är en verk- samhetsutövare skyldig att utreda om kunden har en verklig huvud- man. Det är inom ramen för en sådan utredning nödvändigt men inte tillräckligt att göra en slagning i registret. Vidare ska en verksamhets- utövare vid misstanke om felaktiga uppgifter i registret anmäla detta till . Utredningens förslag i denna del syftar närmast till att klargöra att vid en sådan anmälan ska även vissa uppgifter som ligger till grund för misstanken lämnas. Det handlar således inte om att verksamhetsutövaren ska ta fram några ytterligare uppgifter. En verksamhetsutövare kommer dock att behöva ägna för be- dömningen av vilka uppgifter som bör följa med en anmälan till . Enligt utredningens bedömning bör den arbetsinsats som kommer att krävas av verksamhetsutövarna vara måttlig. 24.5.4Påverkan på konkurrensförhållandena för berörda företag Utredningens förslag syftar till att skapa bättre förutsättningar för att kunna vidta åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terro- rism. Generellt sett är det rimligt att anta att ett bättre system för bekämpning av dessa företeelser gör det svårare att bl.a. skattefuska och placera icke lagliga vinster i det finansiella systemet. En effekt av detta är bl.a. att konkurrenssituationen för företagen kan bli mer jämlik (jfr prop. 2016/17:173 s. 500). Enligt utredningens bedöm- ning är det dock svårt att se att de förslag som utredningen lämnar på ett mer konkret plan har några konsekvenser när det gäller påver- kan på konkurrensförhållandena för berörda företag. Utredningen lämnar olika förslag om hur till- syn avseende penningtvätt och finansiering av terrorism skulle kunna förändras. Bland annat föreslås att verksamheten gör fler undersök- ningar, inom fler sektorer av finansbranschen. Också styrningen av verksamheten föreslås förändras, genom att arbetet mot penning- tvätt och finansiering av terrorism tydligare knyts till myndighetens hållbarhetsmål. Utredningen bedömer att denna del av myndighetens verksamhet bör få utökade resurser (se avsnitt 24.5.1). 24.6.2Förslag om ökad informationsdelning Utredningens förslag om en uppgiftsskyldighet inom ramen för en särskilt beslutad samverkan bedöms överlag kunna bidra till att under- lätta, förbättra och effektivisera såväl de brottsbekämpande myndig- heternas som tillsynsmyndigheternas arbete. Genom möjligheten att samla flera verksamhetsutövare för att dela information och låta dem sinsemellan dela information kan arbetet effektiviseras. Att en myndighet kan dela ytterligare information med andra myn- digheter och med verksamhetsutövare förbättrar förutsättningarna för att myndigheten ska få tillbaka mer användbar och värdefull informa- Möjligheterna för myndigheterna att agera skyndsamt vid miss- tankar om penningtvätt eller finansiering av terrorism bör också öka. Mer konkret skulle t.ex. Finanspolisen genom förslaget kunna få tillgång till fler och mer genomarbetade analyser. Förslaget skulle också kunna bidra till att tillsynsmyndigheter uppmärksammas på aktörer som är skyldiga att anmäla eller registrera sin verksamhet men som har underlåtit att göra detta. Vidare kan den föreslagna ord- ningen bidra till att öka möjligheten att bekämpa brottslighet eller andra fenomen som spänner över flera olika sektorer och där flera tillsynsmyndigheter är involverade. Härigenom skulle såväl brotts- bekämpning som tillsyn kunna förbättras och i övrigt effektiviseras. Utredningen lämnar inga förslag om när en särskild samverkan bör beslutas, om vilka som bör ingå i en sådan eller om hur arbetet när- mare bör organiseras. Förslaget, som går ut på att effektivisera, under- lätta och ge bättre förutsättningar för myndigheternas arbete, leder därför inte med automatik till några kostnader för myndigheterna. Däremot kommer givetvis ett deltagande i en särskilt beslutad sam- verkan att kräva resurser av myndigheterna genom det praktiska arbetet som bedrivs inom ramen för denna. Här ingår t.ex. att avgöra vilken information som ska lämnas och att ställa upp förbehåll vid utlämnande av uppgifter till enskilda. Vidare uppstår ett visst admi- nistrativt arbete vid beredningen av beslutet om att delta i en särskilt beslutad samverkan. Även den faktiska handläggningen och analysen av de företeelser som är föremål för en samverkan och den vidare hanteringen inom respektive myndighets verksamhet tar givetvis också resurser i anspråk. För att förslaget ska bli verkningsfullt krävs det att myndigheterna och övriga aktörer som kan ingå i en samverkan ser till att poten- tialen i den föreslagna ordningen utnyttjas, genom att besluta om samverkan när det finns skäl för det och fastställa lämpliga former för samverkan. Enligt utredningen står det klart att i vart fall vissa former av särskilt beslutad samverkan kan kräva att särskilda resurser avsätts för ändamålet. Det skulle t.ex. kunna handla om att inrätta ett mer eller mindre permanent sekretariat på en myndighet som bemannas med en eller flera personer. Dessa skulle bl.a. kunna ha till uppgift att sköta de praktiska detaljerna i en samverkan och ansvara för samordningen. Vidare bör det sannolikt för de flesta myndigheter som kan ingå i en samverkan uppstå vissa initiala kostnader avseende bl.a. utbildning av medarbetare och framtagande av rutiner och pro- cesser för en samverkan. Enligt utredningens bedömning kommer sannolikt Polismyndig- heten att inta en central roll när det gäller särskilt beslutad samverkan. Det är dock svårt för utredningen att på förhand säkert bedöma vad detta kommer att innebära när det gäller resursåtgång hos Polismyn- digheten. Det kan konstateras att det arbete som bedrivs inom ramen för SAMLIT kräver förhållandevis mycket resurser. Även Finans- inspektionen kommer sannolikt att ha en framträdande roll, efter- som det är dess tillsynsobjekt som innehar den mest relevanta in- formationen och vissa av dessa har uttryckt ett stort intresse för deltagande i en sådan ordning som utredningen föreslår. Eftersom utgångspunkten är att den föreslagna ordningen ska underlätta och förbättra myndigheternas möjligheter att bedriva sin verksamhet, bedömer utredningen att det är rimligt att resurser till samverkan får avsättas genom intern fördelning av resurser inom respektive myn- dighets verksamhet. En annan sak är att det enligt utredningens bedömning är viktigt att myndigheterna har tillräckliga resurser för att kunna samverka och i övrigt arbeta mot penningtvätt och finansiering av terrorism i önskvärd utsträckning. Utredningen bedömer att möjligheten till särskilt beslutad samverkan kommer att vara ett ändamålsenligt och effektivt verktyg i ett sådant arbete. Om man vill höja ambitions- nivån när det gäller att vidta åtgärder mot penningtvätt och finan- siering av terrorism och för att utnyttja den fulla potentialen av förslaget är det därför rimligt att tro att en eller flera medarbetare vid och på heltid behöver arbeta med informationsutbytet. Även vid övriga brottsbekämpande myndig- heter och tillsynsmyndigheter kan det finnas behov av att särskilda medarbetare utnyttjas för detta ändamål, om än i mindre omfattning än vid och . Övriga förslag rörande informationsutbyte Utredningens förslag som möjliggör för verksamhetsutövare att sinsemellan i större utsträckning utbyta information kan förbättra kvaliteten i penningtvättsrapporteringen enligt 4 kap. 3 § penning- tvättslagen. I förlängningen gagnar det myndigheternas arbete. kan handla om att rapporterna innehåller fylligare information. Men det kan också handla om att verksamhetsutövare låter bli att rappor- tera en omständighet som, efter kontakt med en annan verksamhets- utövare, inte längre framstår som avvikande eller misstänkt. Det effek- tiviserar och sparar tid för både myndigheter och verksamhetsutövare. Genom förslaget om en underrättelseskyldighet för den som har tillstånd att bedriva clearingverksamhet kan Finanspolisen komma att uppmärksammas på omständigheter som kan antas ha samband med eller utgöra penningtvätt eller finansiering av terrorism. Som framgår ovan är det svårt för utredningen att uttala sig om med vilken frekvens sådana underrättelser kommer att ske. Den föreslagna utvidgningen av frågerätten bedöms kunna effek- tivisera Finanspolisens och Säkerhetspolisens arbete genom att de i viss utsträckning kommer att kunna få i vart fall delvis ”färdiglagda pussel”. Vidare kan användbarheten avseende informationen komma att öka. Förutsättningarna för myndigheterna att agera skyndsamt kommer att förbättras. Som framgår av avsnitt 24.5.2 skulle en ut- vidgad frågerätt kunna leda till att det finns behov av att ställa såväl fler som färre frågor till verksamhetsutövarna. Ett rimligt antagande är dock att antalet frågor till verksamhetsutövarna sammantaget inte kommer att ändras i någon större omfattning. har tillsyn över företag med till- stånd att bedriva clearingverksamhet. Med utredningens förslag kom- mer tillsynen framöver även att omfatta att ett sådant företag fullgör underrättelse- och uppgiftsskyldigheten. Tillsynen kommer dock dels att vara av mindre omfattande karaktär eftersom den de facto endast omfattar om ett företag som har upptäckt omständigheter som kan antas ha samband med eller utgöra penningtvätt eller finansiering av terrorism också har lämnat underrättelse om detta, dels endast omfattar något enstaka företag. Förslaget har därför endast marginell påverkan på arbete. 24.6.3Förslag rörande förbättrade förutsättningar för tillsyn och andra åtgärder Förslaget om att länsstyrelserna ska kunna få in periodisk rappor- tering från verksamhetsutövarna kan förbättra myndigheternas för- utsättningar att bedriva en riskbaserad tillsyn. Det kan leda till en bättre och mer effektiv tillsyn och underlätta myndigheternas prio- riteringar. Vidare kommer möjligheten att genom periodisk rappor- tering få in uppgifter om kvalificerat innehav i juridiska personer underlätta länsstyrelsernas arbete med vandelsprövning. Förslagen kommer framför allt inledningsvis att medföra ett visst arbete för länsstyrelserna bl.a. med att få tekniska system för rappor- tering på plats. Länsstyrelsernas avsikt är att så långt möjligt skapa en automatiserad process för att det löpande arbetet som rapporter- ingen ger upphov till ska bli hanterbart. Om regeringen väljer att delegera åt länsstyrelserna att meddela föreskrifter kommer dessa att behöva ta fram sådana. Detta bör dock kunna hanteras inom den sedvanliga verksamheten med föreskrifts- arbete. Enligt utredningens bedömning bör de ökade kostnader för länsstyrelserna som dessa förslag innebär kunna hanteras inom befint- liga ramar. konstaterade i sin Slutrapport regeringsuppdrag Registret över verkliga huvudmän att de förslag som lämnas i rapporten med- för att ändringar behöver göras för att anpassa tjänster och it-system. Eftersom det handlar om ändringar i befintliga tjänster bedömde att kostnaden är måttlig och att den ryms inom ramen för det befintliga avgiftsuttaget (se s. 18). inne- håller visserligen inga överväganden beträffande möjligheten att utfärda förelägganden vid en utebliven bekräftelse av uppgifterna i registret över verkliga huvudmän. Utredningen, som noterar att det kommer att röra sig om en fakultativ möjlighet att utfärda förelägganden, delar uppfattning om att de ökade kostnaderna bör rymmas inom ramen för det befintliga avgiftsuttaget. 24.6.4Särskilt om konsekvenser för anställda hos myndigheter Av kommittédirektiven framgår att utredningen ska bedöma om för- slagen innebär några särskilda konsekvenser för anställda vid myn- digheterna. Möjligheten att representera myndigheten vid en särskilt beslutad samverkan kommer att bli en ny uppgift för vissa med- arbetare vid de myndigheter som kan ingå i en sådan. I övrigt bedöms förslagen inte få några konsekvenser för anställda hos myndigheterna. Om förslagen i ett betänkande har betydelse för den kommunala själv- styrelsen, för brottsligheten och det brottsförebyggande arbetet, för sysselsättning och offentlig service i olika delar av landet, för små före- tags arbetsförutsättningar, konkurrensförmåga eller villkor i övrigt i förhållande till större företags, för jämställdheten mellan kvinnor och män eller för möjligheterna att nå de integrationspolitiska målen, ska konsekvenserna i det avseendet anges i betänkandet (15 § kommitté- förordningen). Ovan har behandlats vilka konsekvenser som utred- ningens förslag kan ha för brottsligheten och det brottsförebyggande arbetet och den påverkan som förslagen kan ha när det gäller små före- tags förutsättningar. Vad som i övrigt sägs i nämnda bestämmelse påverkas inte av utredningens förslag. 24.8Finansiering av utredningens förslag Som beskrivits föreslår utredningen att den del av verksamhet som ansvarar för tillsynen av åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism får utökade resurser genom ökade anslag i statsbudgeten. Detta bör finansieras genom en viss höjning av de till- synsavgifter som finansierar all tillsyn som ansva- rar för (se avsnitt 24.5.1). Detta är alltså en finansiering av åtgärderna som inte påverkar skatteuttaget (jfr avsnitt 4.2.1). Frågan om finan- siering aktualiseras inte beträffande utredningens förslag i betänkandet i övrigt. 24.9Särskild hänsyn till tidpunkt för ikraftträdande och behov av speciella informationsinsatser Utredningen föreslår att lagändringarna ska träda i kraft , vilket bedöms vara den tidigaste tidpunkt för när den fortsatta beredningen av förslagen och riksdagsbehandlingen kan antas vara klar. I sammanhanget har utredningen gjort bedömningen att den valda tidpunkten erbjuder tillräcklig tid för att en aktör som omfattas av den föreslagna underrättelseskyldigheten i 4 kap. 4 a § penning- tvättslagen ska kunna säkerställa att det finns rutiner för att uppfylla den skyldigheten (se avsnitt 23.1). I övrigt har det inte funnits behov av att ta några särskilda hänsyn vid valet av tidpunkt för ikraftträdande med anledning av utredningens förslag. Däremot kan det vid fram- tagande av sådana föreskrifter som blir en följd av de bemyndiganden som utredningen föreslår finnas anledning att överväga om tillämp- ningen av viss reglering t.ex. kräver ändringar i verksamhetsutövares it-stöd. Eventuella behov av anpassningar bör därför beaktas inom ramen för föreskriftsarbetet, vid fastställande av datum för ikraft- trädande eller vid övervägande av behov av övergångsbestämmelser. Utredningens förslag innebär i ett par avseenden att ytterligare aktörer påförs skyldigheter avseende rapportering och uppgiftsläm- nande (se vidare avsnitt 24.5.2). Det får förutsättas att de berörda myndigheterna (Finanspolisen, Säkerhetspolisen och Finansinspek- tionen [den senare i egenskap av tillsynsmyndighet för vissa av de aktuella företagen]) kommer att upplysa aktuella företag om inne- börden av de föreslagna lagändringarna på lämpligt sätt. Förslagen medför därför inte i detta avseende och inte heller i övrigt något behov av speciella informationsinsatser. 24.10Effekter av om ingen reglering kommer till stånd och alternativa lösningar Det finns en bred samsyn om att illegala finansiella flöden måste bekämpas. Om man kan sätta stopp för penningtvätt så har man sett till att ett stort antal brott inte längre lönar sig. En sådan situa- tion skulle innebära en fundamental förändring av samhället till det bättre (se vidare avsnitt 3.1). Som närmare belyses i t.ex. avsnitt 9.2 är bl.a. mot denna bakgrund bekämpning av penningtvätt och finan- siering av terrorism angelägna samhällsintressen. Det finns skäl för att fortlöpande och i takt med förändringar i nämnda företeelser bevaka och säkerställa att samhället har tillräckliga verktyg för att motverka och bekämpa dessa. Utredningens förslag innebär sammantaget att förutsättningarna för att vidta åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism förbättras. Om utredningens förslag inte genomförs eller endast genomförs delvis uppnås således inte dessa effekter. Detta innebär dock sannolikt inte att dagens situation skulle kvarstå oförändrad. Målet att bekämpa penningtvätt och finansiering av terrorism är rör- ligt vilket medför att det finns ett särskilt behov av att hålla regel- verket uppdaterat för att bl.a. möta förändringar i tillvägagångssätt (se avsnitt 9.3). Det ska särskilt noteras att det finns en risk för att verksamhetsutövare i i större utsträckning utnyttjas för pen- ningtvätt eller finansiering av terrorism om inte i takt med att andra länder skärper sina åtgärder också vidtar åtgärder. Om inte utredningens förslag genomförs finns det således en risk för att pro- blematiken med penningtvätt och finansiering av terrorism kommer att öka. Det är inte möjligt för utredningen att göra några beräkningar när det gäller de ekonomiska konsekvenserna av att ingen ny regle- ring kommer till stånd.