sou · H9B328 · 2021-04-30 00:00:00 — Processuella och exekutiva ianspråktaganden som meddelas i ett interimistiskt beslut eller ett slutligt avgörande hindras av beslutet om immunitet. Skyddet är inte begränsat till civilrättsliga anspråk, utan det gäller även ianspråktaganden i samband med insolvensrättsliga, förvaltningsrättsliga eller straffrättsliga förfaranden. Om ett immunitetsbeslut meddelas avseende ett föremål som berörs av ett pågående mål eller ärende är domstol eller annan myndighet självfallet inte förhindrad att meddela beslut eller vidta åtgärder i målet eller ärendet som inte innebär ett ianspråktagande. Det kan krävas att den part (ägare, utställningsarrangör eller annan) som vill skydda ett utställningsföremål mot ett processuellt anspråk åberopar beslutet eller i vart fall ger till känna att utställningsföremålet omfattas av immunitet. Beroende på vilket förfarande det är frågan om kan det då uppstå olika frågeställningar. Om någon inleder en rättegång vid allmän domstol om bättre rätt avseende utställningsföremålet ska en sådan talan avvisas på grund av det rättegångshinder som föreskrivs i denna bestämmelse. Rättegångshindret ska beaktas självmant av domstolen (34 kap. 1 § andra stycket ). Det kräver givetvis att domstolen har kännedom om hindret. Domstolen har emellertid ingen skyldighet att undersöka förekomsten av ett eventuellt beslut om immunitet. Det innebär i praktiken att den som talan riktas mot har att göra en invändning om rättegångshinder eller i vart fall göra domstolen uppmärksam på hindret. Om domstolen av någon anledning har kännedom om immunitetsbeslutet ankommer det på domstolen att klargöra om svaranden eventuellt vill avstå från det skydd som immuniteten annars ger. Det är först om svaranden klart och tydligt uttrycker att immuniteten inte görs gällande som talan kan inledas eller fortsättas om frågan aktualiseras på ett senare stadium. När det kommer till exekutiva åtgärder innebär bestämmelsen i 1 kap. 2 § utsökningsbalken om företrädet för lex specialis att ett utställningsföremål som beviljats immunitet enligt denna lag inte kan drabbas av någon exekutiv åtgärd. Den omständigheten att en svarande avstått från möjligheten att göra immuniteten gällande i en föregående domstolsprocess utesluter inte möjligheten att senare på verkställighetsstadiet göra en invändning om hinder mot verkställighet. I 3 kap. 21 § utsökningsbalken regleras hur frågor om verkställighetshinder ska hanteras av . I bestämmelsens andra stycke föreskrivs att verkställighet inte får äga rum om invändning görs och invändningen inte kan lämnas utan avseende. En beslutad immunitet för ett utställningsföremål utgör ett sådant hinder mot verkställighet. Det krävs i praktiken att svaranden i en invändning åberopar föremålets immunitet. Om så inte sker men av någon anledning ändå har kännedom om immunitetsbeslutet åligger det myndigheten att efterhöra om immuniteten åberopas som grund för hinder mot verkställighet. Svaranden kan då avstå från det med följd att verkställighet kan ske.1 Om svaranden inte avstår – vilket t.ex. är fallet om svaranden inte alls uttalar sig i frågan – föreligger det ett verkställighetshinder. Det krävs alltså ett aktivt ställningstagande från svarandens sida för att verkställighetshindret ska undanröjas. Om verkställighet redan har påbörjats när en invändning framförs ska redan vidtagna verkställighetsåtgärder gå åter, om det är möjligt (3 kap. 21 § tredje stycket utsökningsbalken). Det åligger inte att undersöka en eventuell förekomst av verkställighetshinder. Bestämmelserna i 3 kap. utsökningsbalken gäller generellt i verkställighetsförfarandet, dvs. vid alla former av verkställighet enligt balken, hos . Utsökningsbalken innehåller sedan i 5 kap. 10 § en särskild bestämmelse om förbud mot utmätning. Det åligger att självmant beakta om det kan finnas något sådant förbud. Ett beslut om immunitet enligt denna lag utgör ett sådant förbud. Även här är det möjligt för svaranden att inte använda sig av utmätningsförbudet. Det ska då ske uttryckligen (5 kap. 15 § utsökningsbalken). 1Se m.fl. Utsökningsbalken – en kommentar, 5 uppl. 2017, s. 104 f. Eftersom ett immunt föremål inte kan utmätas ingår det inte heller bland konkursegendomen i ett konkursbo (jfr 3 kap. 3 § konkurslagen). Det hindrar inte att föremålets ägare eller annan försätts i konkurs. Det immuna föremålet får dock inte tas om hand av konkursförvaltaren (jfr 7 kap. 12 § konkurslagen). Även straffprocessuella tvångsåtgärder hindras när ett beslut om immunitet åberopas eller på annat sätt är känt. Det innebär att ett immunt föremål inte kan tas i beslag eller förverkas inom ramen för ett straffrättsligt förfarande. Det åligger inte polis, åklagaren eller andra att efterforska om ett föremål kan vara immunt enligt denna lag. Men om de på något sätt får kännedom om det ska t.ex. ett beslut om beslag inte meddelas eller ett redan meddelat beslut hävas (jfr 27 kap. 8 § första stycket ). Inte heller inom ramen för ett förvaltnings- eller förvaltningsprocessuellt förfarande, exempelvis i ett mål om betalningssäkring, kan ett immunt föremål tas i anspråk (jfr t.ex. 46 kap. skatteförfarandelagen). För det fall att utställningsarrangören eller annan fråntas besittningen till utställningsföremålet framgår det av andra stycket att ett beslut om immunitet inte utgör hinder mot att återställa besittningen. Frågan kan aktualiseras om utställningsarrangören, en transportör eller annan, berövas utställningsföremålet t.ex. genom stöld eller annan brottslig handling. Ett beslut om immunitet utgör då inget hinder mot att t.ex. en brottsbekämpande myndighet som utreder brottet tar föremålet i beslag för att återställa utställningsarrangörens besittning. Man kan i dessa fall uttrycka det som att bestämmelsen i andra stycket genom hänvisningen neutraliserar verkningarna, så som det uttrycks i första stycket, av ett beslut om immunitet. Det kan här upplysningsvis nämnas att ett statsägt föremål, om vissa förutsättningar är uppfyllda, kan vara skyddat från civilrättsliga ianspråktaganden med stöd av den sedvanerättsliga immunitet som följer av folkrätten och som kommer till uttryck immunitetskonvention och lagen (2009:1514) om immunitet för stater och deras egendom men som ännu inte trätt i kraft. En sådan sedvanerättslig immunitet påverkas inte av lagen om immunitet för utställningsföremål (se 4 kap.). 8 § Beslut enligt denna lag får inte överklagas. Övervägandena finns i avsnitt 7.4.6. Bestämmelsen innehåller ett förbud mot att överklaga beslut som meddelats med stöd av lagen. Det gäller såväl beslut om immunitet som beslut om att avslå eller avvisa en ansökan om immunitet liksom även olika beslut som meddelas som ett led i handläggningen av en ansökan. Lagen träder i kraft . Övervägandena finns i avsnitt 8.4. 9.2Förslaget till lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) Ärenden om immunitet för utställningsföremål Sekretess gäller för uppgift om enskildas ekonomiska förhållanden som framgår av avtal som ges in till handläggande myndighet enligt 4 § andra stycket lagen (2022:xx) om immunitet för utställningsföremål, om det kan antas att den enskilde lider skada eller men om uppgiften röjs. För uppgift i en allmän handling gäller sekretessen i högst . Övervägandena till bestämmelsen finns i avsnitt 7.4.4. Paragrafen innehåller i första stycket en bestämmelse om skydd för uppgifter om enskildas ekonomiska förhållanden som kan framgå av sådana låneavtal som ges in med stöd av 4 § andra stycket lagen (2022:xx) om immunitet för utställningsföremål. Sekretess enligt bestämmelsen ska gälla för uppgift om enskildas ekonomiska förhållanden om det kan antas att den enskilde lider skada eller men om uppgiften röjs. Regelns utformning med ett rakt skaderekvisit innebär att det råder en presumtion för offentlighet. tion kan uppgifter om enskildas ekonomiska förhållanden sekretessbeläggas om det kan antas att den enskilde lider skada eller men om uppgiften röjs. De uppgifter som bestämmelsen avser att omfatta är uppgifter i låneavtal mellan utställningsarrangören och utlånaren som kan vara innebära skada för avtalsparterna om konkurrenter eller andra får kännedom om t.ex. tariffer och andra framförhandlade avtalsvillkor. Närmst före paragrafen framgår en rubrik som tydliggör att paragrafen är tillämplig i ärenden om immunitet för utställningsföremål. Det framgår av andra stycket att för uppgift om enskildas ekonomiska förhållanden gäller sekretess i högst . Den tystnadsplikt som följer av 1, 2, 4, 5 och 7 d §§ inskränker rätten enligt 1 kap. 1 och 7 §§ tryckfrihetsförordningen och 1 kap. 1 och 10 §§ yttrandefrihetsgrundlagen att meddela och offentliggöra uppgifter. Övervägandena till bestämmelsen finns i avsnitt 7.4.4. Bestämmelsen innehåller en inskränkning i rätten enligt tryckfrihets- förordningen (1949:105) och yttrandefrihetsgrundlagen (1991:1469) att meddela och offentliggöra uppgifter som omfattas av tystnadsplikt. Lagen träder i kraft . Övervägandena finns i avsnitt 8.4. 9.3Förslaget till en förordning (2022:xx) om immunitet för utställningsföremål 1 § ska pröva ansökningar enligt lagen (2022:xx) om immunitet för utställningsföremål. Övervägandena finns i avsnitt 7.4.3. I bestämmelsen ges rätt att handlägga och pröva ansökningar om immunitet enligt lagen (2022:xx) om immunitet för utställningsföremål. 2 § får meddela sådana föreskrifter som behövs för verkställigheten av lagen (2022:XXX) om immunitet för utställningsföremål. Övervägandena finns i avsnitt 7.4.3. Paragrafen innehåller en bestämmelse som ger möjlighet att meddela de kompletterande föreskrifter som kan behövas för verkställighet av lagen. Förordningen träder i kraft . Övervägandena finns i avsnitt 8.4. Särskilt yttrande av experten , I utredningens direktiv anges att en särskild utredare ska analysera och föreslå hur ett skydd mot processuella åtgärder för kulturföremål som lånas in från utlandet för att ställas ut i ska utformas. Syftet är att säkerställa att föremålen lämnas tillbaka till den som lånar ut dem och därigenom möjliggöra fler inlån av utländska kulturföremål. För att understryka att det skydd som lagen bör tillhandahålla bör vara omfattande, har utredaren valt att använda begreppet immunitet. Namnet på den föreslagna lagen föreslås vara Lag om immunitet för utställningsföremål. I övervägandena till den föreslagna lagen anges att när begreppet immunitet används i lagtexten är avsikten i och för sig inte att knyta an till den mer precisa innebörd begreppet immunitet kan ha i en folkrättslig kontext, utan enbart att markera att det skydd som följer med ett beslut enligt lagen bör vara ett vidsträckt skydd och avse alla former av rättsliga ianspråktaganden. Användningen av begreppet immunitet bör enligt utredaren uppfattas som autonomt för tillämpningen av just den aktuella lagen och är inte avsedd att på något sätt påverka förståelsen och tillämpningen av begreppet i andra sammanhang. Avsikten är att ordet immunitet ska tjäna som en tydlig markering av skyddets karaktär. Vad som anges i övervägandena är ett viktigt förtydligande då den föreslagna lagen är mer omfattande än de folkrättsliga reglerna avseende immunitet för stater och deras egendom. Utredningens genomgång av andra länders lagstiftning på området visar att det finns olika sätt att reglera frågan om processuellt skydd. De länder vars lagstiftning erbjuder ett skydd som är mer omfattande än de folk- rättsliga reglerna avseende immunitet för stater och deras egendom förefaller i hög grad ha undvikit begreppet immunitet för att beskriva eller beteckna det processuella skyddet. Därmed undviks missuppfattningar som kan leda till folkrättslig kritik. Det är angeläget att undvika att ge andra stater intrycket av att genom lagen om immunitet för utställningsföremål gör en mer omfattande tolkning av den folkrättsliga immuniteten än vad som enligt gällande rätt omfattas av begreppet. Därför föreslås ett tydliggörande i den svenska lagens beteckning. Ur ett folkrättsligt perspektiv skulle beteckningen Lag om immunitet och skydd mot processuella åtgärder för utställningsföremål på ett mer tillfredsställande sätt tydliggöra att lagens skydd inte endast baseras på en folkrättsligt förankrad immunitet för stater och dess egendom utan även omfattar inlån av utställningsföremål från privata aktörer. Ett sådant förtydligande skulle också komma att innebära viss justering i beskrivningen av lagens tillämpningsområde. 2019/20:198, Kompletterande bestämmelser till EU:s förordning om ömsesidigt erkännande av beslut om frysning och beslut om förverkande. 2018/19:48, Insolvensregister enligt insolvensförordning. 2016/17:180, En modern och rättssäker förvaltning –ny förvaltningslag. 2016/17:109, Förstärkt skydd av kulturegendom vid väpnad konflikt och under ockupation. 2010/11:83, Tillträde till om kulturföremål som stulits eller förts ut olagligt. 2010/11:43, Erkännande och verkställighet av beslut om förverkande inom Europeiska unionen. 2009/10:3, Tid för kultur. 2008/09:204, Immunitet för stater och deras egendom. 2004/05:115, Lag om erkännande och verkställighet inom Europeiska unionen av frysningsbeslut. 2002/03:67, antagande av rambeslut om verkställighet i Europeiska unionen av beslut om frysning av egendom eller bevismaterial. 1989/90:14, om godkännande av Europaråds- och OECD- konventionen om ömsesidig handräckning i skatteärenden m.m. 1980/81:84, med förslag till lag om införande av utsökningsbalken m.m. 1980/81:8, med förslag till utsökningsbalk. 1971:30, Kungl. Maj:ts proposition med förslag till lag om allmänna förvaltningsdomstolar, m.m. Finländska propositionen RP 236/2010 rd, Regeringens proposition till med förslag till lag om förbud mot beslag av vissa utställningsföremål. SOU 2019:35: Demokrativillkor för bidrag till civilsamhället. SOU 2016:17: EU:s reviderade insolvensförordning m.m. SOU 2008:2: Immunitet för stater och deras egendom. SOU 1960:28: Förverkande på grund av brott. Ds 2019:28: Kompletterande bestämmelser till EU:s förordning om ömsesidigt erkännande av beslut om frysning och beslut om förverkande. Ju2020:66 Effektivare möjligheter att ta brottsvinster från kriminella –en översyn av lagstiftningen om förverkande. NJA 2018 s. 957 NJA 2017 s. 430 NJA 2011 s. 475 NJA 2009 s. 905 NJA 1999 s. 821 NJA 1988 s. 13 NJA 1987 s. 790 NJA 1983 s. 814 NJA 1972 Not C 434 NJA 1944 s. 264 NJA 1942 s. 342 NJA 1942 s. 65 HFD 2019 ref. 10 HFD 2015 ref. 79 HFD 2016 ref. 49 RÅ 1997 ref. 65 RÅ 1986 ref. 66 Mål C-187/01 Gözùtok/ mot , 317 F.3d 954 (9th 2002), 541 US 677, 43 ILM 1425 (Supreme Court 2004). Malewicz v. , 362 F.Supp.2d 298 (D.D.C. 2005) och 517 F.Supp.2d 322 (D.D.C. , G. Förverkande av egendom, , 2014. , M. m.fl. Svensk internationell privat- och processrätt, 9e uppl., 2020. Mänskliga rättigheter i europeisk praxis, 5:e upplagan, , 2015. Gregow, T. Kvarstad och andra säkerhetsåtgärder, , 2014. H. Processhinder, , 1974. , S. m.fl. Encouraging Collections Mobility – A forward for Museums in Europe. , G. m.fl. Utsökningsbalken – en kommentar, 5 uppl. Det provisoriska rättsskyddet i tvistemål, bok 4, , 2004. Woudenberg, N. van, State Immunity and Cultural objects on , , 2012. Lending to Europe, Recommendations on collection mobility for European museums, 2005. Rapporten 2019, Kulturfakta 2020:2, Myndigheten för kulturanalys. hemsida: objectid/. , ”Internationell verkställighet”, 2016 (). Skydd mot processuella åtgärder för inlånade kulturföremål En särskild utredare ska analysera och föreslå hur ett skydd mot processuella åtgärder för kulturföremål som lånas in från utlandet för att ställas ut i ska utformas. Syftet är att säkerställa att föremålen lämnas tillbaka till den som lånar ut dem och därigenom möjliggöra fler inlån av utländska kulturföremål. •analysera och föreslå hur en ny lag som ger möjlighet att genom särskilt beslut skydda kulturföremål som lånas in från utlandet för att ställas ut i från processuella åtgärder ska utformas, •föreslå en ordning för hur ärenden om skydd mot processuella åtgärder för sådana föremål ska hanteras, och •även i övrigt lämna nödvändiga författningsförslag. Uppdraget ska redovisas . Uppdraget att föreslå ett skydd mot processuella åtgärder för inlånade kulturföremål För svenska museer är inlån av utländska kulturföremål en viktig del av verksamheten. Inlån gör värdefulla föremål tillgängliga för allmänheten i och är en förutsättning för att kunna erbjuda publikdragande utställningar. För de större konstmuseerna är inlån från utlandet helt avgörande för att kunna arrangera utställningar som håller internationell klass. Ett etablerat utbyte mellan utställare är också en viktig förutsättning för att föremål ur svenska samlingar ska kunna visas på museer i utlandet. saknar ett regelverk som kan garantera att föremål som lånas in lämnas tillbaka. Vissa viktiga aktörer, framför allt vissa stater, som lånar ut kulturföremål anser att det finns en risk att föremål inte kommer att återlämnas då de kan bli föremål för rättsliga processer i (tas i beslag, beläggas med kvarstad etc.) och ställer som villkor för utlåningen en garanti att föremålet inte ska kunna bli föremål för processuella åtgärder (immunity from seizure). Enligt folkrätten omfattas statsägda utställningsföremål av statlig immunitet. Frågan regleras närmare i FN:s konvention om immunitet för stater och deras egendom (United Nations Convention on Jurisdictional Immunities of States and their Property) som innehåller regler om att kulturföremål som ingår i en stats kulturarv eller föremål som ingår i utställningar av vetenskapligt, kulturellt eller historiskt intresse omfattas av statsimmunitet. Det innebär att tvångsåtgärder mot egendomen generellt inte tillåts (artiklarna 18 till 21). gäller inte för straffrättsliga förfaranden. hör till den grupp av 21 stater som ratificerat , men den träder inte i kraft förrän 30 stater har ratificerat den. ska inkorporeras i svensk rätt genom lag och lagen (2009:1514) om immunitet för stater och deras egendom träder i kraft den dag regeringen bestämmer. Innehållet i har i de delar som gäller utställningsföremål konstaterats utgöra sedvanerätt och gäller således för svenska förhållanden (jfr NJA 2011 s. 475). Varken eller gällande sedvanerätt ger dock möjlighet att utfärda den typ av garantier som allt oftare efterfrågas vid internationella lån av kulturföremål. Inte heller gäller dessa bestämmelser för annat än statligt ägda föremål. Mot bakgrund av detta är det motiverat att införa ett regelverk som gör det möjligt att besluta om skydd mot processuella åtgärder för inlånade kulturföremål som ska ställas ut. Syftet är att säkerställa att föremålen lämnas tillbaka till den som har lånat ut dem och därigenom möjliggöra fler inlån av kulturföremål till utställningar i . En ny lag om skydd mot processuella åtgärder Det behöver utredas hur ett skydd mot processuella åtgärder för kulturföremål som har lånats in för att ställas ut i ska utformas. En utgångspunkt för utredarens arbete är att både stats- och privatägda föremål bör kunna omfattas av det skydd som föreslås. om immunitet för stater och deras egendom omfattar endast statsägda föremål. är dock många stora konstinstitutioner och museer privatägda. Det är därför inte endast statsägda föremål som lånas ut över nationsgränserna utan även föremål som ägs av t.ex. stiftelser eller andra privata aktörer. En annan utgångspunkt för utredarens arbete är att skydd mot processuella åtgärder bör garanteras genom beslut i enskilda fall. Att införa ett generellt lagstadgat skydd mot processuella åtgärder när det gäller inlånade kulturföremål är förmodligen svårt och skulle inte heller uppfylla det syfte som angetts. Det bör istället övervägas hur beslut om skydd mot processuella åtgärder i enskilda fall, t.ex. vad gäller specifika verk vid en viss utställning , ska fattas för att tillgodose de behov som beskrivits ovan. Både institutioner inom det allmänna museiväsendet och privata aktörer som arrangerar utställningar kan ha intresse av att låna in kulturföremål från utlandet. Ytterligare en fråga att ta ställning till är därför vilka institutioners inlån som lagen ska vara tillämplig på. Vid utformningen av förslagen är det viktigt att hänsyn tas till internationella åtaganden. Utöver folkrättsliga åtaganden om statsimmunitet har i internationella överenskommelser också åtagit sig att t.ex. hjälpa myndigheter i andra stater med beslag och andra tvångsåtgärder inom ramen för en brottsutredning. På området finns även regler som bygger på principen om ömsesidigt erkännande inom EU, vilka innebär att en medlemsstat i princip är skyldig att erkänna och verkställa ett beslut om exempelvis beslag eller förverkande från en annan medlemsstat, om det inte finns en utpekad grund för vägran. •analysera och föreslå hur en ny lag som ger möjlighet att genom särskilt beslut skydda stats- och privatägda kulturföremål som lånas in från utlandet för att ställas ut i från processuella åtgärder ska utformas, •analysera och bedöma om lagen endast bör omfatta utställningsföremål som lånas in av en aktör som är en del av det allmänna museiväsendet eller om lagen även bör omfatta utställningsföremål som lånas in av privata aktörer, •analysera hur förslaget förhåller sig till internationella åtaganden, inklusive och internationellt rättsligt samarbete, och •utarbeta nödvändiga författningsförslag. Bör det uppställas krav på utredning om ägandeförhållande och proveniens? När det gäller den typ av kulturföremål som lånas internationellt är det vanligt att de har deponerats vid ett museum för sedan. Bland annat av detta skäl är det inte alltid klart vem som innehar äganderätten. I vissa fall kan det finnas någon som kan göra anspråk på egendomen vilket kan ställa till problem i samband med en utlåning. I andra fall har frågan om vem som äger föremålet ingen särskild betydelse eftersom institutionen har förfoganderätt. Det finns även situationer där det kan det vara svårt att veta på förhand om föremålet på något sätt har varit inblandat i brottslig verksamhet eller är föremål för en tvist. Dessa förhållanden motiverar att det bör övervägas om det i bestämmelserna om skydd mot processuella åtgärder ska uppställas krav på att den som ansöker om sådant skydd kan dokumentera föremålets proveniens eller äganderättsförhållanden. är det viktigt att beakta att krav på alltför kostsamma eller tidskrävande utredningar av dessa frågor i sig skulle kunna hämma det internationella utbytet av kulturföremål. •analysera och bedöma om det bör uppställas krav på att ägandeförhållandet är utrett eller andra krav avseende dokumentation av föremålets proveniens inför beslut om skydd mot processuella åtgärder, och •lämna nödvändiga författningsförslag. Vilka processuella åtgärder ska omfattas av skyddet? För att kunna ta ställning till hur omfattande ett skydd mot processuella åtgärder ska vara bör det analyseras vilka intressen som kan komma att ställas mot varandra, bl.a. vikten av det internationella konstutbytet, intresset av att utreda brott, enskildas rätt att få betalt m.m.Ett kulturföremål kan vara föremål för en brottsutredning, exempelvis om stöld, häleri eller smuggling. Kulturföremålet kan också vara eller bli föremål för en talan om bättre rätt eller en begäran om återlämnade enligt 6 eller 7 kap. kulturmiljölagen (1988:950). Med denna utgångspunkt bör det övervägas vilka bestämmelser enligt straffprocessen, tvistemålsprocessen, utsökningsrätten och annan relevant lagstiftning som bör omfattas av ett skydd mot processuella åtgärder i förhållande till de utlånade kulturföremålen. I detta sammanhang är det viktigt att internationella åtaganden och beaktas. •redovisa vilka bestämmelser om processuella tvångsmedel enligt straffprocessen, tvistemålsprocessen, utsökningsrätten och annan relevant lagstiftning som skulle kunna aktualiseras, •bedöma om skyddet ska omfatta samtliga bestämmelser eller om vissa av dessa bestämmelser bör undantas, och •lämna nödvändiga författningsförslag.