sou · H9B390 · 2021-12-01 00:00:00 — Grundlagsskyddet omfattar enbart betydande intrång. I förarbe- tena framhålls att det är naturligt att det läggs stor vikt vid uppgif- ternas karaktär vid bedömningen av hur ingripande intrånget i den personliga integriteten kan anses vara i samband med insamling, lag- ring och bearbetning eller utlämnande av uppgifter om enskildas per- sonliga förhållanden. Ju känsligare uppgifterna är, desto mer ingri- pande anses det allmännas hantering av uppgifterna normalt vara. Även hantering av ett fåtal uppgifter kan med andra ord innebära ett betydande intrång i den personliga integriteten om uppgifterna är av mycket känslig karaktär. Vid bedömningen av intrångets karaktär är det också naturligt att stor vikt läggs vid ändamålet med behand- lingen. En hantering som syftar till att utreda brott kan enligt förar- betena normalt anses vara mer känslig än t.ex. en hantering som ute- slutande sker för att ge en myndighet underlag för förbättringar av kvaliteten i handläggningen. Mängden uppgifter kan också vara en betydelsefull faktor i sammanhanget.7 Skydd för den enskilde mot integritetsintrång finns också i Euro- pakonventionen som gäller som svensk lag (SFS 1994:1219). 2009/10:80 s. 183. artikel 8 har var och en rätt till respekt för sitt privat- och familjeliv, sitt hem och sin korrespondens. Inskränkningar i dessa rättigheter får endast göras med stöd av lag och för vissa i artikeln uppräknade ändamål. Europeiska unionen (EU) genomförde 2018 en dataskyddsreform som omfattade dels en allmän dataskyddsförordning, dels ett data- skyddsdirektiv som behandlar dataskyddet vid bl.a. brottsbekämp- ning, lagföring och straffverkställighet. Dataskyddsförordningen gäller inte när direktivet är tillämpligt. Dataskyddsdirektivet har genom- förts i svensk rätt genom brottsdatalagen (2018:1177). I myndigheter- nas olika s.k. registerförfattningar, som gäller utöver brottsdatalagen, finns bestämmelser som bl.a. innebär preciseringar och undantag från brottsdatalagen. Syftet med brottsdatalagen och registerförfattningarna är både att skydda fysiska personers grundläggande rättigheter och friheter och att säkerställa att behöriga myndigheter kan behandla och utbyta personuppgifter med varandra på ett ändamålsenligt sätt. Vi föreslår att preskriptionstiden för vissa brott avskaffas och att preskriptionstiden förlängs för andra allvarliga brott. Vi föreslår också att reglerna om preskription av utdömda fängelsestraff avskaffas. Detta kommer betyda att personuppgifter i vissa fall kommer att behandlas än i syfte att utreda och lagföra brott samt för att verkställa påföljder. Det kan inte uteslutas att behandlingen i vissa fall kan innefatta känsliga personuppgifter och att mängden uppgifter kan vara betydande. Utredningen gör därför bedömningen att förslagen kan leda till en personuppgiftsbehandling som innebär ett sådant betydande intrång som avses i 2 kap. 6 § andra stycket regeringsformen. Som framgår ovan följer av 2 kap. 20–21 §§ regeringsformen bl.a. att enskildas skydd mot sådana intrång får begränsas genom lag endast för att tillgodose ändamål som är godtagbara i ett demokratiskt sam- hälle. Begränsningen får aldrig gå utöver vad som är nödvändigt med hänsyn till det ändamål som har föranlett den och inte heller sträcka sig så långt att den utgör ett hot mot den fria åsiktsbildningen såsom en av folkstyrelsens grundvalar. De förslag som lämnas syftar till att anpassa de nuvarande be- stämmelserna om preskription till den forensiska och tekniska ut- vecklingen, den förändrade synen på brottsoffer och de förändringar som gjorts i det straffrättsliga systemet. En anpassning som är nödvändig då det nuvarande regelverket är närmare . För att kunna utreda och lagföra brott och för att säkerställa att straff verkställs, behöver de myndigheter som ska tillämpa utred- ningens förslag behandla personuppgifter. En begränsning av skyd- det i 2 kap. 6 § andra stycket regeringsformen för detta ändamål är godtagbart i ett demokratiskt samhälle. Genom de lagar som styr personuppgiftsbehandling för rättsväsendets myndigheter säkerställs också att den tillåtliga behandlingen av personuppgifter inte går längre än vad som är nödvändigt för att uppnå detta ändamål. Sam- manfattningsvis innebär det att de konsekvenser den föreslagna regleringen får för berörda myndigheters personuppgiftsbehandling är förenlig med regeringsformens krav. 16.1Förslag till lag om ändring i 35 kap. Om preskription Preskription innebär att en påföljd inte får dömas ut (åtalspreskription och absolut preskription) eller att en påföljd som dömts ut inte får verk- ställas (påföljdspreskription). Paragrafen innehåller en straffrättslig definition av preskription. Över- vägandena finns i avsnitt 12. Bestämmelsen om åtalspreskription, som tidigare fanns i paragrafen, flyttas till 35 kap. 2 §. Brott preskriberas om den misstänkte inte har häktats eller delgetts åtal för brottet inom , om fängelse i högst är föreskrivet för brottet, , om fängelse i högst är föreskrivet för brottet, , om fängelse i högst är föreskrivet för brottet, , om fängelse i högst är föreskrivet för brottet, , om fängelse är föreskrivet för brottet. Innefattar en handling flera brott får, utan hinder av första stycket, en påföljd dömas ut för alla brotten så länge en sådan kan dömas ut för något av dem. Ett godkänt strafföreläggande har samma verkan som häktning eller delgivning av åtal har enligt första stycket. Paragrafen innehåller bestämmelser om åtalspreskription dvs. inom vilken tid en misstänkt ska ha häktats eller delgetts åtal för att han eller hon ska få dömas till en påföljd. I paragrafen fanns tidigare en bestämmelse om brott som är undantagna från preskription, den flyt- tas till 35 kap. 10 §. Bestämmelsen ändras på så sätt att åtalspreskriptionen för brott med livstids fängelse i straffskalan avskaffas, se 10 §. Vidare förlängs preskriptionstiden för brott som har ett straffmaximum fängelse. Tiden för preskription avgörs numera endast av straffmaxi- mum för det aktuella brottet och inte, som tidigare, av det svåraste straffet som kan följa på brottet. Vidare införs ett nytt tredje stycke om strafförelägganden. Även språkliga ändringar görs. Övervägan- den finns i avsnitt 7.2–7.6. I första stycket regleras tiderna för åtalspreskription. Har den misstänkte inte häktats eller delgetts åtal inom angiven tid, preskri- beras brottet. Med att den misstänkte häktats avses att häktningsbe- slutet verkställs. Domstolen ska beakta frågan om preskription på eget initiativ. Preskriptionstiden bestäms utifrån det straffmaximum som är föreskrivet för brottet. Brott som endast har böter i straff- skalan omfattas av punkt 1. Är brottet indelat i olika grader, beräknas preskriptionstiden utifrån straffmaximum för de olika graderna av brottet. Preskriptionstiden varierar från två till . Utgångs- punkten för preskriptionstidens beräkning regleras i 35 kap. 4 § och 5 §. I andra stycket görs endast språkliga ändringar. Tredje stycket är nytt. Det anger att även ett godkänt strafföreläg- gande utgör en preskriptionshindrande åtgärd, vilket har betydelse i de fall ett strafföreläggande har undanröjts enligt reglerna i 59 kap. 6 § . Friges en häktad person utan att ha delgetts åtal eller avvisas eller av- skrivs målet mot någon sedan han eller hon delgetts åtal, ska frågan om preskription avgöras enligt 2 § utan hinder av att häktning eller delgiv- ning skett. Paragrafen reglerar de fall där preskriptionstiden fortsätter att löpa trots att den misstänkte häktats eller delgetts åtal för brottet. Para- grafen justeras endast språkligt. Övervägandena finns i avsnitt 7.5.1. Enligt 35 kap. 2 § upphör preskriptionstiden att löpa om den miss- tänkte häktas eller delges åtal för brottet innan preskriptionstiden gått till ända. I den nu aktuella paragrafen föreskrivs att preskrip- tionstiden ska fortsätta löpa enligt 2 § oberoende av att häktning skett eller åtal delgetts, om den häktade friges utan ha fått del av åtalet för brottet eller om åtalet som delgetts avvisats eller målet avskrivits. Häktning eller delgivning av åtal utgör i dessa fall inte något hinder mot preskription. De i 2 § bestämda tiderna ska räknas från den dag brottet begicks. Om det förutsätts att en viss verkan av handlingen ska ha inträtt innan en på- följd får dömas ut, ska tiden räknas från den dag då sådan verkan in- trädde. Vid bokföringsbrott som inte är ringa ska tiden räknas från den dag då den bokföringsskyldige har försatts i konkurs, fått eller erbjudit ackord eller inställt sina betalningar, om detta skett från brottet. Om den bokföringsskyldige från brottet blivit föremål för revision av , ska tiden räknas från den dag då revisionen beslutades. I paragrafen regleras från vilken tidpunkt preskriptionstiden ska beräk- nas. Bestämmelsen ändras på så sätt att regleringen om preskriptions- tidens beräkning för vissa sexualbrott mot barn, som tidigare fanns i andra stycket, flyttas till 35 kap. 5 §. Till följd av detta flyttas bestäm- melserna om preskriptionstidens beräkning för bokföringsbrott, som tidigare fanns i tredje stycket, till andra stycket. Övervägandena finns i avsnitt 12. Vid följande brott ska de i 2 § bestämda tiderna räknas från den dag målsäganden fyller eller skulle ha fyllt : 1.våldtäkt mot barn och grov våldtäkt mot barn enligt 6 kap. 4 §, 2.sexuellt utnyttjande av barn enligt 6 kap. 5 §, 3.sexuellt övergrepp mot barn och grovt sexuellt övergrepp mot barn enligt 6 kap. 6 §, 4.utnyttjande av barn för sexuell posering och grovt utnyttjande av barn för sexuell posering enligt 6 kap. 8 §, 5.utnyttjande av barn genom köp av sexuell handling enligt 6 kap. 9 §, eller 6.barnpornografibrott och grovt barnpornografibrott enligt 16 kap. 10 a § första och sjätte styckena, om brottet avser skildring av barn i pornografisk bild och en tillämpning av 4 § första stycket inte leder till att möjligheten att döma ut påföljd bortfaller senare, eller 7.försök till sådana brott som avses i 1–6. Vad som sägs i första stycket gäller även följande brott, om brottet begåtts mot en person som inte fyllt : 1.våldtäkt och grov våldtäkt enligt 6 kap. 1 §, 2.oaktsam våldtäkt enligt 6 kap. 1 a §, 3.sexuellt övergrepp och grovt sexuellt övergrepp enligt 6 kap. 2 §, 4.oaktsamt sexuellt övergrepp enligt 6 kap. 3 §, 5.sexuellt ofredande enligt 6 kap. 10 §, 6.koppleri och grovt koppleri enligt 6 kap. 12 §, 7.brott mot 2 § lagen (1982:316) med förbud mot könsstympning av kvinnor, eller 8.försök till sådana brott som avses i 1, 3, 6 och 7. Paragrafen är ny. Bestämmelsen fanns tidigare i 35 kap. 4 § andra stycket. Endast språkliga justeringar görs. Övervägandena finns i av- snitt 12. Om ett brott som anges i bestämmelsen riktas mot ett barn räk- nas preskriptionstiden först från det att målsäganden fyller eller skulle ha fyllt . En på så sätt förlängd preskriptionstid gäller för de flesta sexualbrotten mot barn. Brott preskriberas alltid sedan det, från den dag som anges i 4 eller 5 §, har gått , om endast böter är föreskrivet för brottet och tiden för pre- skription bestäms enligt 2 § första stycket 1, , för andra brott än i 1 för vilka fängelse i högst är föreskrivet, eller , i andra fall än i 1 och 2. Paragrafen behandlar s.k. absolut preskription. Detta innebär att sedan de i paragraferna angivna tiderna passerat får någon påföljd för brottet inte dömas ut oberoende av om häktning skett eller åtal del- getts, jfr 35 kap. 2 §. Paragrafen ändras på sätt att tiden för den abso- luta preskriptionen fortsättningsvis endast ska avgöras av straffmaxi- mum för det aktuella brottet och inte, som , av det svåraste straffet som kan följa på brottet. Även språkliga justeringar görs. Över- väganden finns i avsnitt 8. Enligt första stycket punkt 1 är den absoluta preskriptionstiden om brottet endast kan straffas med böter och tiden för pre- skription bestäms enligt 2 § första stycket 1. Den är enligt punkt 2 om straffmaximum för brottet är fängelse i högst . I de fall det finns särskilda bestämmelser om tiden för preskription för bötesbrott, som exempelvis i 14 § skattebrottslagen (1971:69), bestäms tiden för den absoluta preskriptionen enligt andra punkten. Som framgår av punkt 3 är den absoluta preskriptionen i övriga fall . Utgångspunkten för beräkningen av preskriptionstiden är den dag som anges i 35 kap. 4 eller 5 §. Ett bötesstraff preskriberas efter det att domen fått laga kraft. Detta gäller inte om den dömde har delgetts en ansökan om böternas förvandling och denna inte har prövats slutligt. Leder an- sökan inte till att böterna förvandlas, preskriberas de när beslutet fått laga kraft. Avlider den dömde preskriberas böter som har dömts ut. Har under den dömdes livstid domen fått laga kraft och lös egendom utmätts eller tagits i förvar för betalning av böterna, ska böterna betalas av egendomen. Vad som sagts om böter gäller även vite som dömts ut. Paragrafen innehåller bestämmelser om preskription av bötesstraff. Den gäller även för vite som dömts ut. Endast språkliga justeringar görs. En sluten ungdomsvård preskriberas om den inte börjat verkställas från det att domen fått laga kraft. Avbryts verkställigheten ska vad som sägs i första stycket tillämpas på motsvarande sätt i fråga om den fortsatta verkställigheten. Tiden ska räknas för avbrottet. Paragrafen innehåller bestämmelser om preskription av sluten ung- domsvård. Regleringen fanns tidigare i 35 kap. 10 §, men flyttas efter- som bestämmelserna om preskription av utdömda fängelsestraff, som tidigare fanns i paragrafen, har avskaffats. Bestämmelsen om preskrip- tion av sluten ungdomsvård ändras endast språkligt. Övervägandena finns i avsnitt 11.2 och 12. Enligt första stycket preskriberas en sluten ungdomsvård som dömts ut om den inte börjar verkställas från det att domen fått laga kraft. Om verkställigheten av den slutna ungdomsvården avbryts pre- skriberas, enligt andra stycket, den återstående delen av påföljden om verkställigheten inte återupptas från den dag avbrottet skedde. En ungdomstjänst preskriberas om den inte börjat verkställas från det att domen fått laga kraft. Avbryts verkställigheten ska vad som sägs i första stycket tillämpas på motsvarande sätt i fråga om den fortsatta verkställigheten. Tiden ska räknas för avbrottet. Paragrafen innehåller bestämmelser om preskription av ungdoms- tjänst. Regleringen fanns tidigare i 35 kap. 11 §, men flyttas nu efter- som bestämmelserna om preskription av utdömda fängelsestraff, som tidigare fanns i paragrafen, har avskaffats. Bestämmelsen om preskrip- tion av ungdomstjänst ändras endast språkligt. Övervägandena finns i avsnitt 11.3 och 12. Enligt första stycket preskriberas en ungdomstjänst som dömts ut om den inte börjar verkställas från det att domen fått laga kraft. Detta gäller såväl ungdomstjänst som fristående påföljd som ungdomstjänst i förening med ungdomsvård. Om verkställigheten av en ungdomstjänst avbryts preskriberas, enligt andra stycket, den återstående delen av påföljden om verkstäl- ligheten inte återupptas för avbrottet. Brott som är undantagna från preskription Bestämmelserna i detta kapitel om preskription gäller inte för 1.brott för vilket fängelse på livstid är föreskrivet, 2.dråp enligt 3 kap. 2 §, 3.våldtäkt eller grov våldtäkt enligt 6 kap. 1 § första eller tredje stycket, om brottet begåtts mot en person som inte fyllt , 4.våldtäkt mot barn eller grov våldtäkt mot barn enligt 6 kap. 4 §, 5.brott enligt 2 § första eller tredje stycket lagen (1982:316) med förbud mot könsstympning av kvinnor, om brottet begåtts mot en per- son som inte fyllt , eller 6.försök till brott som avses i 1 och 2. Har någon begått brott som avses i första stycket innan han eller hon fyllt , gäller dock bestämmelserna om preskription i detta kapitel. Paragrafen innehåller bestämmelser om undantag från preskription. Den fanns tidigare i 35 kap. 2 §. I första stycket införs en ny punkt 1 som delvis motsvarar innehållet i de tidigare punkterna 1, 5 och 6. Dråp, som tidigare omfattades av punkt 1, undantas numera från preskription enligt punkt 2. Punkterna 3–5 motsvarar innehållet i de tidigare punkterna 2–4. I punkt 6, som i huvudsak motsvarar den tidigare punkt 7, görs vissa justeringar till följd av ändringar i punk- terna 1–6. Övervägandena finns i avsnitt 7.2 och 12. Genom punkt 1 i första stycket undantas samtliga brott med livs- tids fängelse i straffskalan från preskription. Av regleringen följer att brotten inte blir föremål för åtalspreskription, absolut preskription eller påföljdspreskription. Av punkt 6 följer att även försök till dessa brott undantas från preskription. Även medverkan till brotten i punk- terna 1–6 är undantagna från preskription. I andra stycket, som endast justeras språkligt, anges att reglerna om avskaffad preskription inte gäller om brottet begåtts av någon som var . För dessa fall finns det i 35 kap. 5 § bestämmel- ser om senarelagd utgångspunkt för beräkning av preskriptionstid vid de brott som anges i första stycket punkterna 3–5. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Bestämmelserna i 35 kap. 2 § första och tredje styckena, 35 kap. 6 § och 35 kap. 10 § första stycket i den nya lydelsen ska tillämpas även på brott som har begåtts före ikraftträdandet, om inte brottet preskribe- rats enligt äldre bestämmelser. Enligt punkt 1 träder lagen i kraft . Av övergångsbestämmelsen i punkt 2 framgår att de nya bestäm- melserna om förlängda tider för åtalspreskription liksom att tiden för åtalspreskription och absolut preskription endast ska beräknas ut- ifrån straffmaximum för brottet, ska tillämpas även på brott som har begåtts före ikraftträdandet om inte brottet preskriberats dessför- innan enligt äldre bestämmelser. Detsamma gäller bestämmelserna om att ett godkänt strafföreläggande ska utgöra en preskriptions- hindrande åtgärd och att brott med livstids fängelse i straffskalan inte De nya bestämmelserna i dessa delar ges alltså retro- aktiv verkan. Övervägandena finns i avsnitt 14.2. 16.2Förslag till lag om ändring i skattebrottslagen (1971:69) Utan hinder av 35 kap. 2 § får påföljd för brott enligt 3 eller 5–8 §§ dömas ut, om den misstänkte häktats eller delgetts åtal för brottet från brottet. Har vid brott som avses i 10 § den bokföringsskyldige eller den uppgiftsskyldige blivit föremål för revision av från brottet, ska de i 35 kap. 2 § brottsbal- ken angivna tiderna räknas från den dag då revisionen beslutades. Påföljd får dömas ut för brott enligt denna lag utan hinder av att den misstänkte inte delgetts åtal för brottet inom den tid som anges i 35 kap. 2 § eller första stycket denna paragraf, om den misstänkte har delgetts underrättelse om att han är skäligen miss- tänkt för brottet. Underrättelsen ska ha skett under en förundersökning som sedermera lett till allmänt åtal mot den misstänkte för brottet. Den ska ha utfärdats av åklagaren och ange de omständigheter som utgör grund för misstanken. Delgivningen ska ha skett på sätt som gäller för delgivning av stämning i brottmål. Avvisas eller avskrivs mål mot någon sedan han eller hon delgetts misstanke om brott enligt detta stycke, ska frågan om preskription avgöras utan hinder av att delgivning av under- rättelsen skett. Paragrafen innehåller bestämmelser om preskription av vissa brott i skattebrottslagen, vilka avviker från bestämmelserna om åtalspreskrip- tion i 35 kapitlet . Överväganden finns i avsnitt 7.7. Första stycket ändras på så sätt att det numera föreskrivs att vid försvårande av skattekontroll är det den bokföringsskyldige eller den uppgiftsskyldige som ska ha blivit föremål för revision av . Därmed omfattas även juridiska personer av den aktuella bestäm- melsen. Vidare ändras hänvisningen till bestämmelsen om åtalspre- skription i 35 kapitlet . Detta är en följd av de juster- ingar som görs i det kapitlet. Motsvarande justering görs även i andra stycket. Detta innebär ingen förändring i sak. Även språkliga änd- ringar görs. För brott enligt 2 eller 4 § får rätten på ansökan av åklagaren besluta om förlängning av den tid som anges i 35 kap. 2 § . Beslut om förlängning får meddelas, om stämning eller underrättelse enligt 14§ andra stycket avseende sådant brott inte har kunnat delges den miss- tänkte på grund av att han eller hon 1.har saknat känt hemvist och det inte har kunnat klarläggas var han eller hon uppehållit sig, 2.inte har kunnat anträffas på känt hemvist inom riket och det inte har kunnat klarläggas var han eller hon uppehållit sig och det kan antas att han eller hon hållit sig undan eller 3.har stadigvarande vistats utomlands. Förlängningstiden ska bestämmas med hänsyn till vad som kan an- tas behövas för att delgivning ska ske med den misstänkte, dock . Visar det sig att den bestämda tiden är otillräcklig, får rätten på ansökan av åklagaren medge ytterligare förlängning. Förlängning enligt denna paragraf får inte omfatta än sammanlagt . Paragrafen reglerar möjligheten för rätten att under vissa förutsätt- ningar besluta om förlängning av tiden för åtalspreskription för skatte- brott och grovt skattebrott. I första stycket ändras hänvisningen till bestämmelsen om åtals- preskription i 35 kapitlet . Detta är en följd av de juster- ingar som görs i det kapitlet och innebär ingen förändring i sak. Även språkliga ändringar görs. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Bestämmelserna i 14 § första stycket andra meningen ska tilläm- pas även på brott som har begåtts före ikraftträdandet, om inte brottet preskriberats enligt äldre bestämmelser. Enligt punkt 1 träder lagen i kraft . Av övergångsbestämmelsen i punkt 2 framgår att den nya bestäm- melsen om preskriptionstidens beräkning för försvårande av skatte- kontroll ska tillämpas även på brott som har begåtts före ikraftträ- dandet, om inte brottet har preskriberats enligt äldre Den nya bestämmelsen ges alltså retroaktiv verkan. Övervägandena finns i avsnitt 14.2. 16.3Förslag till lag om ändring i lagen (1972:260) om internationellt samarbete rörande verkställighet av brottmålsdom Framställning om verkställighet av europeisk brottmålsdom kan avslås 1.om gärningen som påföljden avser utgör politiskt eller militärt 2.om det finns grundad anledning att anta att domen föranletts eller den däri bestämda påföljden skärpts av hänsyn till ras, religion, natio- nalitet eller politisk åsikt, 3.om gärning som påföljden avser omfattas av här i landet pågående förundersökning, väckt åtal, utfärdat strafföreläggande eller föreläggande av ordningsbot, eller om beslut har meddelats att åtal för gärningen inte ska väckas eller fullföljas, 4.om gärning som påföljden avser inte har begåtts i den stat där på- följden bestämts, 5.om påföljden inte kan verkställas här i landet, 6.om det kan antas att påföljden kan verkställas i den främmande staten, 7.om den dömde vid tiden för brottet inte fyllt , 8.om en tillämpning av 35 kap. 7 § eller 36 kap. 15 § skulle innebära att påföljden preskriberats. Har i den främmande staten vidtagits åtgärd som enligt lagen i den staten medför att tiden för preskription av påföljd uppskjutes, ska åtgär- den ha samma verkan här i landet vid tillämpning av första stycket 8. Paragrafen innehåller bestämmelser om när en framställning gällande verkställighet av en europeisk brottmålsdom kan avslås. I punkt 8 tas hänvisningen till bestämmelserna om preskription av utdömda fäng- elsestraff bort eftersom dessa regler avskaffats. Detta betyder att en framställning om verkställighet av en europisk brottmålsdom numera inte kan avslås på den grunden att det utdömda fängelsestraffet är preskriberat enligt svensk lag. Även språkliga ändringar görs. Över- vägandena finns i avsnitt 11.1.8. När ansökan som avses i 20 § andra stycket inkommit till rätten, kallar rätten den dömde att inställa sig vid förhandling inför rätten. Förhand- ling får inte utan den dömdes samtycke hållas förrän tjugoen dagar gått från det den dömde personligen delgetts kallelsen. Uteblir den dömde från förhandling som avses i första stycket eller finner rätten av annat skäl att oppositionen inte kan upptas till pröv- ning, ska den dömdes talan avvisas.