sou · H9B385 · 2021-10-28 00:00:00 — I befolkningsundersökningen Våld och hälsa (NCK 2014) framgår att av kvinnorna under de senaste 12 månaderna20 levt med utsatthet för systematiskt och upprepat psykiskt våld från en aktuell eller tidigare partner. Riskfaktorer för mäns våld mot kvinnor De enligt forskningen konstaterade riskfaktorerna för mäns våld mot kvinnor är många och ofta komplexa. En uppdelning kan göras mellan åena sidan enskilda riskfaktorer, som behandlas i detta avsnitt, och förklaringsmodeller som integrerar ett flertal faktorer, vilket behandlas i nästa avsnitt. Riskfaktorer för brott och förklaringar till brottslighetens utveckling och fördelning Att själv ha erfarenheter av våld och psykisk misshandel i hemmet som barn är förknippat med en senare användning av våld (Hilton och 2005, , Cafferky och Stith 2016). Män som utsätter sin partner för våld har oftare positiva attityder till (eller har överseende med) att våld används i en partnerrelation (, och 2016). Dessa resultat talar för en avsaknad av inlärda problemlösningsbeteenden utöver användningen av våld i vissa familjemiljöer. Inom forskning lyfts också olika kategorier av gärningspersoner fram. Kategorierna utgår från huruvida våldet rikas också mot andra än familjen, förekomst av personlighetsstörning m.m. (Holtzworth-Munroe och Meehan , , och 2016). Sådan kunskap kan, tillsammans med erfarenheter av olika händelseförlopp vid olika riskprofiler, vara till hjälp vid bedömningar av när akuta insatser är nödvändiga.21 Slutligen kan nämnas möjliga geografiska skillnader i partnervåld mellan glesbygd och stadsområden. I en studie av drygt 1200 polisiära riskbedömningar 2010–2014 fann Strand och Storey (2019) fler allvarligare fall av partnervåld i glest befolkade områden jämfört med stadsområden. Enligt författarna kan resultaten möjligen förklaras av att ärenden i glesbygd anmäls i ett senare skede på grund av brister i lokala stödfunktioner och att tillämpningen av riskbedömningar skiljer sig mellan glesbygd och stadsområden. Integrerade teorier – den sociala omgivningen och maktstrukturer Enligt en psykosocial modell integreras riskfaktorerna ovan med den sociala omgivningens respons på våldet (och 2008). Svarar omgivningen genom att inte fördöma våldet, och mannen genom att bruka våld får kvinnan att anpassa sig, ökar risken för upprepat våld (m.fl. 2016). Bemöts våldet i stället av rättsligt eller socialt motstånd ökar sannolikheten att våldet upphör. Perspektivet belyser exempelvis hedersrelaterat våld, där våldet accepteras och därmed legitimeras av omgivningen. I den socioekologiska förklaringsmodellen anses faktorer på flera nivåer ha betydelse (Heise 1998). Dels beaktas aggressionsproblem, impulsivitet och individens erfarenheter av våld under uppväxten, dels 21Man vet t.ex. att det finns en allvarlig risk för grovt våld i samband med en separation eller vid misstanke om en eventuell separation (se , och 2016). Riskfaktorer för brott och förklaringar till brottslighetens utveckling och fördelning svaga och konfliktfyllda relationer till vänner och familj. Modellen inkluderar också socioekonomiska förhållanden och stabilitet i närmiljön, liksom normer, lagstiftning och strukturella omständigheter på samhällsnivå (och 2002). Utifrån ett feministiskt perspektiv har man lyft ett könsmaktsperspektiv där mäns våld mot (och kontroll av) kvinnor ses som ett uttryck för kvinnors underordning i ett patriarkalt samhälle (2004). Kvinnors underordning grundläggs i sin tur genom socialisering av könsroller som ger män större auktoritet och makt (Dobash och Dobash 1979). Våldet är enligt detta synsätt ett uttryck för den övergripande ojämlikheten mellan könen, en ojämlikhet som våldet i sin tur reproducerar via destruktiva maskulinitetsnormer. I en intersektionell analys inkluderas klass- och andra strukturer för att synliggöra hur flera maktordningar påverkar utsattheten i vissa grupper. Erfarenheter från hbtqi-personer och rasifierade är en förutsättning för förståelse av olika händelseförlopp och kan ge vägledning i när särskilda insatser behövs för att förhindra upprepat våld i olika kontexter (NCK 2018, Smirthwaite och 2014). 4Brottslighetens struktur och utveckling I detta kapitel beskrivs den kända brottslighetens struktur , så hur den har utvecklats –2020 och hur den väntas se ut . Syftet med kapitlet är att ge ett kunskapsunderlag för att identifiera kriminalpolitiska utmaningar kopplade till målet att minska brottsligheten. Utmaningar kopplade till detta mål kan vara att bekämpa den brottslighet som drabbar flest, som drabbar vissa grupper mer än andra eller brottslighet som tenderar att öka. Kapitlet följer en kronologisk ordning som inleds med en historisk tillbakablick över statistik kring stöld- och misshandelsbrott. Kapitlets andra del ger en bild av utvecklingen av utsattheten för olika brott, samt av anmälnings- och lagföringsstatistiken, med fokus på skillnader . Därefter behandlas brottslighetens struktur som den såg ut . Här rangordnas brottstyper efter hur vanliga de är att utsättas för enligt självrapportundersökningar, och efter deras andel av anmälnings- och lagföringsstatistiken. I den fjärde delen beskrivs olika försök att genom prognoser beskriva brottslighetens utveckling . Kapitlet avslutas sedan med en sammanfattning. I det följande ges en kort beskrivning av de källor som i kapitlet används för att ge en bild av den kända brottsligheten. För- och nackdelar hos olika datakällor Det är känt att det inte finns några källor som beskriver den faktiska omfattningen av mängden brott i samhället. I detta kapitel ges en bild av den kända brottsligheten, dvs. den brottslighet som kommer till rättsväsendets och myndigheters kännedom. Detta sker dels via undersökningar om självrapporterad brottsutsatthet som redovisas i Brotts- Brottslighetens struktur och utveckling förebyggande rådets (Brå) Nationella trygghetsundersökning (NTU), Skolundersökningen om brott (SUB), och () Undersökningar av levnadsförhållanden (/SILC), dels via kriminalstatistiken, mer specifikt statistiken över antalet anmälda respektive lagförda brott. I det följande ges en närmare beskrivning av dessa källor. Ett sätt att mäta brottslighet är genom självrapportstudier där människor tillfrågas om sina erfarenheter. Genom dessa undersökningar kan kriminalstatistiken kompletteras med en bild av den brottslighet som inte kommer rättsväsendet till del. Medan SUB inkluderar frågor om både egen delaktighet i brott och utsatthet för brott, ställs i NTU och /SILC enbart frågor om utsatthet för brott. Dessa självrapportstudier kan ge en mer rättvisande bild av viss brottslighet då de fångar en del av mörkertalet. Ett problem vid dessa undersökningar är ofta att bortfallet är stort samt att olika grupper är olika benägna att delta i undersökningarna. Med hjälp av olika viktningsförfaranden kan resultaten ändå betraktas som representativa för befolkningen i stort, med undantag för de allra mest marginaliserade grupperna, t.ex. hemlösa och missbrukare. En annan felkälla är att de svarande kan ha svårt att minnas om deras utsatthet för brott eller egen delaktighet i brott skett , t.ex. . Dessutom finns det risk för underrapportering av känsliga uppgifter, och överrapportering då människor berättar om händelser som de visserligen upplevt, men inte ifråga. Det är också viktigt att komma ihåg att de erfarenheter som människor rapporterar om inte alltid skulle betraktas som brott i lagens mening (Brå 2017b). Vidare används olika frågekonstruktioner i olika undersökningar, vilket kan leda till olika nivåer av till synes samma företeelse. Som exempel genererar enkäter, som för många upplevs ha en högre grad av anonymitet än exempelvis telefonintervjuer, högre nivåer i studier av känsliga frågor så som brott och brottsutsatthet. Brottslighetens struktur och utveckling Anmälningar omfattar alla händelser som anmälts och registrerats som brott hos någon av de brottsbekämpande myndigheterna.1 Generellt ger anmälningsstatistiken en mer rättvisande bild av brottsnivån vid brottstyper med en hög anmälningsbenägenhet. Antalet brott med låg anmälningsbenägenhet (t.ex. sexualbrott eller brott i nära relationer) tenderar i stället att underskattas. Skillnaden i anmälningsbenägenhet mellan brottstyper kan därmed vara stor. Till exempel bedömer (Brå) (2017b) att endast ett av tio sexualbrott, men nio av tio inbrott, anmäls. Vid tillgreppsbrotten är anmälningsbenägenheten allmänt hög då anmälan är en förutsättning för ekonomisk ersättning via försäkringsbolag. Anmälningsbenägenheten varierar också , i takt med att toleransen för vissa gärningar förändras, eller då vissa brottstyper uppmärksammas i offentlig debatt. En ökning av anmälda misshandelsbrott kan på så vis spegla en allmänt lägre acceptans för våld, vilket leder till att fler händelser än tidigare anmäls. Följaktligen kan mörkertalet minska utan att den verkliga omfattningen av misshandeln förändrats. För sexualbrott har det även skett förändringar i lagstiftningen, vilket innebär att fler situationer betraktas som brott. Även och andra aktörers arbete med att upptäcka och beivra brott har betydelse för antalet anmälningar. Särskilt känsliga för riktade satsningar är narkotika- och trafikbrott, som i hög grad upptäcks via riktad spaningsverksamhet. Med lagförda brott avses samtliga brott som enskilda individer lagförts för. Dessa bygger på antal brott i lagföringsbeslut, vilket innebär att om samma brott begicks av tre personer tillsammans räknas det som tre lagförda brott. Lagföringsstatistiken avser därmed brott som tagit sig igenom hela rättskedjan, från upptäckt och anmälan till en rättsprocess som resulterat i ett beslut av åklagare eller domstol om domslut, godkänt strafföreläggande eller meddelad åtalsunderlåtelse. 1Till de brottsbekämpande myndigheterna räknas , , , , samt . Brottslighetens struktur och utveckling Statistiken påverkas därför av både ärendeinflödet och av rättsväsendets resurser och prioriteringar.2 Generellt gäller att endast en mycket liten andel av samtliga brott lagförs och de flesta människor som begår brott lagförs inte heller. Flera faktorer påverkar sannolikheten att en person ska lagföras för ett brott. Som nämnts upptäcks och anmäls olika brott i olika utsträckning. Dessutom är det olika svårt att knyta en misstänkt till brottet vid olika brottstyper, och vissa brott är svårare att bevisa än andra. Ett exempel utgör skadegörelsebrott, som är ett av de vanligare brotten som anmäls men vars andel av lagföringar är mycket låg. Det omvända gäller ingripandebrott såsom narkotika- och trafikbrott, där en anmälan ofta leder till ett lagföringsbeslut. Vidare löper olika personer olika risk att lagföras, där de redan kända av och de som begår många brott löper större risk. Slutligen finns också skillnader på områdesnivå, där boende i områden med hög polisiär närvaro löper större risk att lagföras för spaningsbrott så som narkotikabrott. 4.1Brottslighetens utveckling – en historisk tillbakablick på stöld och misshandel För att ge en övergripande bild och en jämförelse i förhållande till senare år beskrivs här utvecklingen av brottsligheten utifrån ett längre tidsperspektiv. brukar beskrivas som en vattendelare vad gäller brottsnivåer i . andra hälft inleddes en ökning av den registrerade brottsligheten som pågick under närmare tre decennier. inleds en avmattning av brottsligheten om man ser till andelen bland unga som begår brott, och de nästkommande decennierna stabiliseras brottsnivåerna för att under den senare delen av också minska (2011a). Liknande brottsutveckling syns i andra europeiska länder (Westfelt 2001). I det följande ges en kort beskrivning av utvecklingen gällande misshandel och stöldbrott. Här används främst lagföringsstatistiken, som finns tillgänglig och framåt, och i viss mån andra källor. Dessa brottstyper är valda då de historiskt sett representerar 2När lagföringsstatistikens struktur beskrivs i avsnitt 4.2.2 och 4.3.2 belyser detta därmed rättsväsendets produktion snarare än den faktiska brottslighetens struktur. Brottslighetens struktur och utveckling kriminalpolitiskt centrala delar av brottsligheten och kan presenteras över mycket långa perioder. Dessutom kan det antas att lagföringsstatistiken i dessa fall ger en god indikation på utvecklingen (men inte omfattningen) av stöld och (det kriminaliserade) våldet i samhället överlag.3 4.1.1Utvecklingen av misshandel och stöldbrott Det längre historiska perspektivet synliggör att nivån av lagföringar för misshandel generellt sett var högre jämfört med (se figur 4.1 nedan). Efter en lägre nivå skedde en relativt stadig ökning fram till 2010.4 Lagföringsstatistiken avseende misshandel domineras av män, som stod för av lagföringarna. har kvinnors andel ökat och var –2010 (2011a). Figur 4.1 För misshandel eller stöldbrott lagförda personer, 1836–2010 5-års medeltal, per 100 000 invånare Källa: (2011a). 3Det finns en samvariation mellan lagföringar för misshandel och statistik kring dödligt våld. Vid stöldbrott ser man en liknande utveckling gällande lagföringar och andra källor (2011a). 4Innebörden av misshandel har förändrats . Till exempel har fler gärningar betraktats som våld senare . Brottslighetens struktur och utveckling Statistiken över anmälda misshandelsbrott visar också på en näst intill ökning under den senare delen av och under 2000- talet. Däremot tyder trygghetsundersökningar som genomförts av SCB och Brå , på en annan utveckling. till dessa källor har våldsbrottsligheten legat på en relativt stabil nivå. Dessa undersökningar visar en nedgång och en högre men stabil nivå (2011a). framträder en nedåtgående trend avseende utsatthet för våld i befolkningen (SCB 2018). Gällande stöldbrott var lagföringsnivån högre än under resten av perioden (se figur 4.1 ovan). Därefter sker en tydlig ökning fram till mitten av 1980- talet och minskar lagföringsnivån. Både ökningen och stabiliseringen och minskningen är mönster som har identifierats internationellt, även om ökningen av stöldbrott verkar ha inletts förhållandevis tidigt i (2011a). I stora drag är utvecklingen liknande för kvinnor och män, och liksom vid misshandel är det betydligt vanligare att män lagförs även om nivåskillnaden vid stöldbrott är mindre (2011a). Kvinnors andel av stöldbrotten har ökat , detta förklaras av att kvinnors lagföringar för snatteri ökade och att männens lagföringar för stöld minskade. 4.2Den kända brottslighetens utveckling med fokus och 2020 Beskrivningen av den kända brottsutvecklingen fortsätter här med ett särskilt fokus på perioden –2020. Brottsutsatthet utifrån självrapportstudier, som behandlas först, använder däremot en bredare tidsram. beskrivs strukturen bland de anmälda och lagförda brotten utifrån olika brottskategorier och hur detta har förändrats . Som diskuterats ovan representerar statistiken olika led i rättsväsendets hantering av ärenden, där den inkommande ärendevolymen (anmälda brott) skiljer sig mycket i antal i förhållande till de ärenden som till slut leder till en lagföring. Brottslighetens struktur och utveckling I SCB:s undersökningar av levnadsförhållanden sedan slutet av 1970- talet undersöks utsatthet för egendomsbrott och för hot och våld. Sedan Brå 2006 inledde arbetet med NTU kan man följa utvecklingen av utsatthet för en rad olika brott.5 I ULF-undersökningarna framgår att andelen personer vars hushåll utsatts för egendomsbrott (stöld eller skadegörelse) har legat mellan 20–. Nivån var lägre under 1980- talet men högre och . Mot slutet av perioden har andelen minskat till den nivå på som uppmättes . Enligt NTU 2020 uppger av befolkningen (16–) att deras hushåll utsatts för egendomsbrott, vilket är en minskning (). Att nivån här skiljer sig mellan och förklaras av att frågor om utsatthet är konstruerade olika.6 I NTU ges också en beskrivning av utsattheten för vissa specifika egendomsbrott som den svarande eller någon annan i det egna hushållet har utsatts för (se figur 4.2). Överlag har utsattheten för dessa brott legat relativt stabilt . Cykelstöld är det klart vanligaste egendomsbrottet. Andelen som uppger att deras hushåll utsatts för stöld ur eller från fordon har däremot minskat . 5Ett metodbyte av NTU medför att vissa brottstyper inte går att följa längre tillbaka än 2016 (Brå 2020a). 6En skillnad rör vilka som omfattas av undersökningarna. NTU avser 16–medan /SILC avser . Brottslighetens struktur och utveckling Figur 4.2 Självrapporterad utsatthet för stöldbrott, 2006–2019 Källa: (Brå 2020a). inkluderas i NTU också frågor om den svarande utsatts för fickstöld, försäljningsbedrägeri, kort-/kreditbedrägeri och nätkränkning. Medan andelen som uppger att de utsatts för fickstöld har minskat något , har utsatthet för bedrägeri och nätkränkning ökat något. Skillnaderna mellan åren är små i samtliga fall. Utsatthet för våldsbrott och andra brott mot person Vad gäller utsattheten för våldsbrott visar SCB:s ULF-undersökning att den generella nivån är densamma som den var 1980, även om tiden däremellan präglas av både upp- och nedgångar. Vid båda dessa år uppger av de tillfrågade att de blivit utsatta för våld . I figur 4.3 nedan framträder en skillnad i utvecklingen för män respektive kvinnor. Medan utsattheten för våld har minskat för (framför allt unga) män, har den ökat för (medelålders) kvinnor (SCB 2018). Utsattheten för våld skiljer sig även utifrån vilken näringsgren man arbetar inom, där arbetande i vård och omsorg samt transport uppger högst utsatthet i mätningen 2016/2017 (ej i figur). Brottslighetens struktur och utveckling Figur 4.3 Utsatthet för våld, 1980–2017 Andel som under senaste 12 mån utsatts för våld, efter kön Källa: SCB (2018). Anm: Avser personer (16–1980–87 och 1990–2001). Det mer allvarliga våldet, som lett till att man uppsökt sjukvård, har legat på en stabil nivå (). Den s.k. upprepade utsattheten har däremot ökat bland kvinnor (från ) medan den legat på en stabil nivå hos män (). Däremot har den upprepade utsattheten minskat bland unga män (från ) (SCB 2018). SCB:s ULF- undersökning visar också att omkring 4–uppger att de blivit utsatta för hot mellan 1980–2017, där man ser en ökande utsatthet bland kvinnor . Ser man i stället på den självrapporterade utsattheten för brott mot enskild person7 i NTU 2020, har den ökat mellan 2016 () och 2019 (). Andelen som uppger att de utsatts för misshandel minskade , för att därefter öka då uppgav att de utsatts för misshandel. Utvecklingen är likartad för män och kvinnor även om nivåerna skiljer sig åt. Även i NTU uppger –2019 att de utsatts för misshandel som föranlett sjukvårdsbesök. Gällande brott mot person (hot, personrån, sexualbrott och misshandel) ser man i NTU en relativt stabil nivå fram till mitten av 2010- talet, följt av en ökning av samtliga brottstyper (figur 4.4). Ökningen av andelen som uppger att de blivit hotade gäller både kvinnor och män. De som uppger att de utsatts för personrån har också 7De händelser som innefattas är misshandel, hot, sexualbrott, personrån, fickstöld, försäljningsbedrägeri, kort-/kreditbedrägeri samt nätkränkning. Brottslighetens struktur och utveckling ökat mellan 2010 och 20198 (från 0,8 till ). När det gäller sexualbrott har andelen utsatta ökat mellan 2012–2019, från , trots en minskning . Ökningen avser både kvinnor och män, även om utsatthet för sexualbrott är betydligt mer vanligt bland kvinnor. Figur 4.4 Utsatthet för brott mot enskild person, 2006–2019 Andel utsatta (16–) Källa: (Brå 2020a). Barn och ungas utsatthet för brott För att ge en bild av barn och ungas utsatthet för brott används här Brås skolundersökning om brott (SUB) och den undersökning av levnadsförhållanden som genomförs av SCB och som riktar sig till barn 12–. I skolundersökningen som avser erfarenheter angav knappt hälften av både flickor och pojkar i årskurs nio att de utsatts för brott . För flickor var det vanligast att ha varit utsatt för sexualbrott () eller stöld (), medan det bland pojkar var vanligast med stöld () eller misshandel (). Statistikomläggningar kring förhindrar en beskrivning av längre trender, men en jämförelse mot andra skolbaserade undersökningar antyder en generell minskning av utsatthet för stöld –2019, samt en relativt stabil nivå av misshandel (se Brå , bilaga 5). I ULF-undersökningen uppger av barn mellan 12 och att de blivit hotade, slagna eller jagade i sitt bostadsområde i mätningen 2018/2019. Bland ungdomar 16–var andelen . I bägge åldersgrupperna ser man en minskning . Bland de yngre är minskningen mer påtaglig bland pojkar än hos flickor. Bland unga i åldern de i 16–minskar utsattheten bland 8Resultaten –2016 är omräknade då NTU genomfördes med annan metod. Brottslighetens struktur och utveckling pojkar medan andelen flickor som utsatts för hot och våld i bostadsområdet är densamma som . Barn och unga en utsatt grupp på internet Barn och unga tillbringar mycket tid på internet. har både Brå och SCB undersökt barn och ungas utsatthet för brott på internet. I Brås skolundersökning framkommer att internet och sociala medier är en arena för brott som hot och sexualbrott (sexuell handling genom tvång). uppgav av flickorna att de blivit mobbade på internet, att någon skrivit kränkande saker om dem på internet, och att någon lagt upp bilder eller filmklipp mot deras vilja. är nivån av kränkande kommentarer stabil medan mobbning på internet och att någon lagt upp bilder eller filmklipp har minskat . Detta kan jämföras mot att av pojkarna uppgav att de blivit mobbade på internet, att någon skrivit kränkande saker om dem och att någon lagt upp bilder eller filmklipp mot deras vilja. Utvecklingen av pojkars utsatthet är relativt stabil. I skolundersökningen framgår även att andelen händelser där internet utgör brottsplatsen kontinuerligt har ökat avseende hot, sexuell handling genom tvång och rån. I SCB:s ULF-undersökning som riktas till barn och unga ställs frågan om man råkat illa ut på internet. av barnen mellan 12– och i ålderskategorin 16–anger att de råkat illa ut. I båda åldersgrupper är det vanligare att flickor råkat illa ut. Sedan mätningen 2016/2017 har andelen utsatta flickor minskat i den yngre åldersgruppen (från ) men ökat bland de äldre (från ). För pojkarna är utvecklingen i stället stabil och ligger omkring 9–i båda åldersgrupperna. Barn och ungas delaktighet i brott minskar generellt sett över tid Enligt självrapportstudier och statistik över lagföringar och misstänkta personer har barn och ungas delaktighet i brott minskat . Till exempel visar SUB att (självrapporterad) delaktighet i stöld har mins- Brottslighetens struktur och utveckling kat från till 2019 (Brå ). Undersökningen visar även att delaktighet i grövre våld har minskat från . Ser man till Brås statistik över misstänkta personer har antalet misstänkta i åldersgruppen 15–20 minskat , medan en ökning har skett i äldre åldersgrupper. Detsamma gäller lagföringsstatistiken, där andelen lagförda personer minskat (se nedan). Över ser man en minskning av andelen unga personer – framför allt män – som lagförs för brott (, och 2019). Däremot har mängden brott per person ökat bland de unga som lagförs. uppger ungefär än hälften av elever i årskurs nio –2019 att de varit delaktiga i något brott , och andelen har ökat något under dessa år (från ). I den senaste mätningen framkommer att av flickorna och av pojkarna deltagit i något brott. Överlag är stöld det vanligaste brottet, följt av våldsbrott och därefter skadegörelse. Genomgående uppger en högre andel pojkar att de begått brott. Skillnaderna mellan könen är större vid våldsbrott och skadegörelse, och mindre avseende stöldbrott. 4.2.2Utvecklingen av anmälda brott och lagförda personer I detta avsnitt ges en bild av utvecklingen av anmälda och lagförda brott . För att jämföra nivån av anmälningar och lagföringar har all kriminalstatistik i avsnittet justerats för medelfolkmängden.