sou · H9B373 · 2021-09-02 00:00:00 — Sammanfattningsvis bör det beaktas att elvägar och elvägssystem iframtiden kan komma att bli föremål för EU-lagstiftning, särskilt om elvägar byggs i större omfattning inom EU. Detta utgör dock inte något hinder mot att redan nu inför nationella regler som rör elvägar. Det bör dock noteras att dessa regler kan komma att behöva anpassas eller revideras i förhållande till kommande EU- lagstiftning. Utredningen lämnar i detta kapitel de förslag som bedöms nödvän- diga för att möjliggöra byggande av statliga elvägar och brukar- finansiering av drift och underhåll av elvägar i . Enligt direktiven är en utgångspunkt att utbyggnad, drift och underhåll av statliga elvägar är ett statligt åtagande på samma sätt som ansvaret för annan statlig transportinfrastruktur, och att inve- steringar i transportinfrastrukturen för väg i regel sker med anslag på statens budget. En ytterligare utgångspunkt är att brukaravgifter ska tas ut för de fordon som använder el på en elväg. Utredningen ska analysera hur en brukaravgift, inom den ram som sätter, ska kunna tas ut för de fordon som använder el på en elväg, samt vilka kostnader som bör utgöra underlag för avgiften. Vid utform- ningen av en beräkningsmodell för brukaravgiften bör följande beaktas: statens kostnader för drift och underhåll, betalningsviljan hos brukare av en elväg och möjligheterna till en snabb och samhällsekonomiskt effektiv elektrifiering av transportsystemet som bidrar till att klimatmålen nås. Utredningen ska analysera och klar- göra hur en elväg ska definieras i den lagstiftning som föreslås och hur elvägar förhåller sig till den befintliga regleringen av vägar, elek- triska anläggningar, elnät och elmarknad. Det behöver klargöras hur ansvarsfördelningen ska se ut mellan väghållare och nätägare. Vidare ska en utgångspunkt vara att elvägar är undantagna från konces- sionsplikt enligt ellagen (1997:857). Denna utredning, uppdrag att planera för en ut- byggnad av elvägar och med sikte på 2040 och Elektri- kompletterar varandra. redovisade uppdraget att planera för en utbyggnad av elvägar . förslag innebär en etappvis utbyggnad där de mest trafikerade stråken, inklusive viktiga anslutningsvägar till hamnar och terminaler, prioriteras i ett första skede. Förslaget omfattar elväg till 2037.1 En första pilotsträcka planeras mellan och som förväntas stå färdig 2025. De författ- ningsförslag som lämnas ska vara funktionsbaserade, vilket innebär att reglerna talar om vad som ska uppnås, men inte hur det ska uppnås. Mot den ovan redovisade bakgrunden föreslår utredningen ett regelverk med syfte att möjliggöra en snabb och samhällsekono- miskt effektiv statligt finansierad utbyggnad av elvägar baserat på förslag ovan. ser utredningen positivt på sam- arbeten mellan och andra aktörer, och anser det viktigt att initiativ av kommuner och andra aktörer inte förhindras eller försvåras. Som redovisats ovan i avsnitt 3.2 är ett elvägssystem ett system för överföring av el till fordon i färd på en elväg som kan sägas bestå av följande komponenter: 1) elförsörjning via a) anslutning till ett eldistri- butionsnät, och b) en elvägsanläggning, 2) vägen som elvägsanlägg- ningen är monterad på, 3) elfordon utrustade med energimottagare genom vilka de får el från en elvägsanläggning, 4) ett driftsystem som innefattar ett användarbehörighetssystem och ett avgiftssystem. En elväg omfattar en elvägsanläggning från vilka elfordon får elek- trisk energi under färd (punkt 1 b)) samt vägen som elvägsanlägg- ningen är monterad på (punkt 2 ovan). En elväg är en ny företeelse som kan anses som en väg, men är också ett alternativt drivmedel. En elväg är också en elektrisk an- läggning. Detta innebär att olika typer av lagregleringar behöver beaktas. Lagstiftning som berörs är främst väglagen (1971:948) och relaterad lagstiftning, såsom lagen (2014:52) om infrastrukturavgifter på väg och förordningen (2014:1564) om infrastrukturavgifter på väg, ellagen (1997:857), inklusive förordningen (2007:215) om undantaget från kravet på nätkoncession enligt ellagen (1997:857) (IKN-förord- ningen), samt elsäkerhetslagen (2016:732) och elsäkerhetsförord- ningen (2017:218). Med beaktande av att elvägar också kan liknas vid 1Trafikverket, Regeringsuppdrag – Analysera förutsättningar och planera för en utbyggnad av elvägar, TRV 2020/113 361. . ett alternativt drivmedel, och att EU Kommissionen i sitt förslag till ny AFI-förordning föreslår (i) en definition av elvägar (electric road system), (ii) att tekniska standarder för elvägar ska inkluderas bland potentiella områden som kommissionen kan besluta om i delegerade akter (se avsnitt 6.4), kan också lagen om krav på installationer för alternativa drivmedel komma att aktualiseras. Någon definition av elväg finns inte i väglagen. En elväg defi- nieras i 2 § elsäkerhetsförordningen (2017:218) som en väg som kompletterats med en elektrisk anläggning avsedd för överföring av elektrisk energi till fordon under färd. Med elektrisk anläggning avses i 1 kap. 2 § ellagen en anläggning med däri ingående särskilda föremål för produktion, överföring eller användning av el. Utred- ningen anser att en sådan elektrisk anläggning avsedd för överföring av elektrisk energi till fordon under färd kan anses utgöra en väg- anordning enligt väglagen, och således utgöra en del av vägen. Att elvägen kan anses som en del av vägen torde gälla också på europeisk nivå.2 Med detta synsätt bör väglagens bestämmelser om byggande, drift och underhåll bli tillämpliga på elväg. Detta innebär att mark för elväg kan tas i anspråk med vägrätt och att miljöprövning görs samlat med vägen inom ramen för godkännande av vägplan. En elväg är en ny företeelse. En elektrisk anläggning avsedd för överföring av elektrisk energi till fordon under färd skiljer sig från traditionella väganordningar, och beaktades inte heller vid väglagens tillkomst. Utredningen föreslår därför ett klarläggande i väglagen att en elektrisk anordning avsedd för överföring av elek- trisk energi till fordon under färd är en väganordning. Vidare föreslås att en definition av elväg förs in i väglagen och att lagens bestämmelser kompletteras så de anpassas för byggande, underhåll och drift också av elväg. Anslutningspunkten till det koncessionerade elnätet avgör gränssnittet mellan väglagen och ellagen och bestämmer ansvarsför- delningen mellan väghållare och nätägare. 2IKEM, Working Paper No. 4 Models for the development of electric road systems in Europe, 2020. Systems_EN.pdf. Bestämmelser om brukaravgift samt övriga villkor för brukande av elväg bör enligt utredningens uppfattning regleras i särskild lag- stiftning på motsvarande sätt som för infrastrukturavgifter på väg. Med beaktande av att staten enligt direktiven ska stå för inve- steringen avser utredningens förslag en utbyggnad av elvägar på all- män väg för vilka staten är väghållare. Utredningen noterar att kom- munala och privata aktörer också har visat intresse för att bygga elvägar, se redogörelsen i avsnitt 3.1.3. Som redovisats ovan ser utredningen positivt på initiativ av andra aktörer och på samarbeten mellan dessa och . Det är viktigt att utredningens för- slag inte innebär att sådana initiativ och samarbeten förhindras eller försvåras. Ellagen och undantag från koncessionsplikt för elvägar enligt Som redovisats ovan är det en utgångspunkt för utredningen att elvägar är undantagna koncessionsplikt enligt ellagen. Ellagen innehåller föreskrifter om elektriska anläggningar och om handel med el i vissa fall. Lagen reglerar bland annat frågor om nät- koncession. Undantag från kravet på nätkoncession finns i IKN- förordningen. Något undantag från kravet på nätkoncession finns inte för elvägar. föreslår emeller- tid i sitt betänkande SOU 2019:30 Moderna tillståndsprocesser för elnät att ett utökat och förenklat undantag för fordons eller en trafikleds elbehov med följande lydelse införs3: Ett internt nät får byggas eller användas utan tillstånd om 1.syftet med ledningarna är att tillgodose elbehovet hos fordon eller en trafikled med tillhörande anläggningar, och 2.ledningarna dras inom trafikleden eller i omedelbar närhet till denna. Enligt bör sådana interna nät få byggas och användas utan tillstånd inom eller i omedelbar närhet till trafik- leden för att tillgodose elbehovet hos fordon eller trafikleden med tillhörande anläggningar. Med begreppet trafikled ovan ska avses förutom allmän väg också exempelvis gatumark. 3SOU 2019:30 Moderna tillståndsprocesser för elnät, s. 89. slaget motiverades med att det undantag som föreslås berör tekniska infrastrukturer som på många sätt skiljer sig från de som ellagen i övrigt reglerar, såsom till exempel förväntad framväxt av elvägar. Ellagens reglering av avgifter och villkor är anpassad för stationära in- och utmatningspunkter och långvariga avtalsförhållanden mellan aktörer, och det ansågs därför mindre lämpligt att hantera regler- ingen av elvägar inom ramen för nuvarande ellagstiftning. Vidare skulle ett undantag från koncessionsplikt ge ökad flexibilitet då en frånvaro av detaljreglering skulle möjliggöra att det går att ta betalt ut- ifrån vad det kostar. Miljöprövningen skulle också kunna göras samlat med vägen. Det noterades också att större framkomlighetsproblem saknas eftersom ledningarna skulle kunna samordnas med vägar.4 Utredningen har tagit nätkoncessionsutredningens förslag om undantag för koncessionsplikt för trafikleder som utgångspunkt vid sina förslag. Detta innebär att ellagen inte berörs av förslagen. Frågan om undantag för elvägar enligt IKN-förordningen är för när- varande under beredning hos departementet och ett beslut förväntas fattas . Lagstiftningen förväntas träda i kraft . De beslut som kommer att fattas rörande regleringen i IKN-förordningen får betydelse för de förslag som redovisas. förslag rörande oberoende aggregatorer I syfte att anpassa lagstiftningen till nya marknadsförutsättningar och utmaningar på EU:s energimarknad har EU beslutat om . (Ei) har tagit fram förslag på nationella lagändringar som redovisas i rapporten energi inom EU – ett genomförande av fem akter Ei R2020:02 (energi-rapporten). I rapporten föreslår Ei hur elmark- nadsdirektivet, elmarknadsförordningen, byråförordningen, riskbered- skapsförordningen och vissa bestämmelser i ska genomföras i svensk rätt. För elhandels- och elnätsföretagen är det framför allt ändringar inom tre områden som får konsekvenser för verksamheten – ökat konsumentinflytande och konsumentskydd, flexibilitet i systemet och precisering av elnätsföretagets roll. lämnade Ei över en rapport aggregatorer – Förslag till nya regler för att genomföra elmarknadsdirektivet – Ei R2021:03, 4SOU 2019:30 Moderna tillståndsprocesser för elnät, s. 89 f. som är resultatet av en fördjupad utredning om regelverket kring oberoende aggregering. EU har i elmarknadsdirektivet beslutat om vissa gemensamma regler för hur aggregatorer ska kunna agera på elmarknaden. Ei lämnar i rapporten de förslag till lagändringar som behövs för att möjliggöra två modeller i ellagen, i enlighet med NordREGs (ett samarbete mellan de nordiska tillsynsmyndigheterna för energi) förslag. Ei föreslår också att får ett uppdrag om hur modellerna ska genomföras på elmarknaderna. För- slagen i denna rapport innebär att ett harmoniserat regelverk för ekonomiskt ansvar för obalanser för oberoende aggregatorer i möjliggörs. Utredningen noterar att det pågår ett arbete som kommer att innebära genomgripande ändringar av regelverket på elmarknads- området. Genomförandet av Ei:s förslag till regeländringar rörande oberoende aggregering skulle exempelvis underlätta införandet av en modell där användarna av elväg tecknar avtal direkt med elleveran- tören, se vidare avsnitt 7.5.6 nedan. uppdrag avseende översyn av undantagen från kravet på nätkoncession enligt ellagen Ei har i energi-rapporten också uppmärksammat att det kan finnas problem med de svenska undantagen från koncessionsplikt i förhållande till artikel 38 i det nya Elmarknadsdirektiv som bereds. Enligt denna bestämmelse ska slutna distributionssystem som över- för el för annans räkning betraktas som elnätsföretag med de skyl- digheter som följer (med vissa undantag). Den nya skrivningen i artikel 38 i direktivet förväntas få konsekvenser för nuvarande system med icke koncessionspliktiga nät (IKN) i . Ei anser att det borde vara möjligt att behålla ett svenskt system med undan- tag från kravet på nätkoncession. Det torde dock inte gå att behålla det nuvarande svenska regelverket som innebär att innehavare av IKN automatiskt undantas från grundläggande skyldigheter på elmarknaden. Externa kunder på åtminstone vissa IKN måste tro- ligen få samma rättigheter som andra kunder på den avreglerade elmarknaden i de fall rättigheterna har sin grund i EU-rätten.5 5Energimarknadsinspektionen, energi-rapporten, s. 376 f. genomf%C3%B6rande-av-fem-r%C3%A4ttsakter-Ei-R2020-02.pdf. Frågan om det svenska regelsystemets förenlighet med Artikel 38 i Elmarknadsdirektivet har hänvisats till Ei för utredning. Ei har fått ett regeringsuppdrag som innebär en översyn av undantagen från kravet på nätkoncession enligt ellagen.6 Ei ska analysera det svenska regelverket när det gäller undantag från kravet på nätkoncession enligt 2 kap. 1 § ellagen och lämna författningsförslag i fråga om de ändringar som är motiverade och en beskrivning av förslagens kon- sekvenser. Vid genomförandet av uppdraget ska särskild hänsyn tas till Artikel 38 i Elmarknadsdirektivet7. Ei ska särskilt se till att för- slagen är förenliga med direktivet, när det gäller medborgarenergi- gemenskaper, och det reviderade Förnybartdirektivet8, när det gäller gemenskaper för förnybar energi, samt i övrigt med de delar av båda direktiven som är relevanta för slutna distributionssystem och icke koncessionspliktiga nät. Uppdraget ska redovisas till (Infrastrukturdepartementet) . Utredningen noterar att frågan om huruvida det svenska regel- systemet som rör undantagen från koncessionsplikt är förenligt med Elmarknadsdirektivet utreds särskilt av Ei. Utredningen kommer inte att föregripa den analys och bedömning som Ei har i uppdrag att göra. Det noteras att resultatet av Eis utredning kan komma att påverka hur regelsystemet för ett svenskt elvägssystem kan utformas. Resultatet av Ei:s utredning avseende IKN-lagstiftning till följd av reviderade elmarknadsdirektivet bör följas upp och tas i beaktande. Som redovisats ovan innehåller elsäkerhetsförordningen en defini- tion av begreppet elväg. Elsäkerhetslagstiftningen är också i övrigt i huvudsak anpassad för att omfatta elvägar. 6Regleringsbrev för avseende har för beslutat om anslag och bemyndiganden om ekonomiska åtaganden (prop. 2020/21:1 utg.omr. 21, bet. 2020/21:NU3, rskr. 2020/21:127) 21461_rb.pdf (). 7Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2019/944 av om gemensamma regler för den inre marknaden för el och om ändring av direktiv /27/EU EUROPA- PARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV (EU) 2019/ 944 – av – om gemensamma regler för den inre marknaden för el och om ändring av direktiv / 27/ EU. 8Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2018/2001 av om främjande av användningen av energi från förnybara energikällor L_2018328SV.01008201.xml (europa.eu). har utrett förutsättningarna för en elsäker och störningsfri utbyggnad och användning av elvägar.9 anser att elsäkerhetsregelverket och regelverket rörande elektro- magnetisk kompatibilitet ger tydliga krav på hur en starkströms- anläggning, exempelvis för laddning eller framdrift av elfordon, ska vara utförd och hur den ska användas och underhållas.10 Regelverket ansågs vara väl utformat för att tillåta teknisk utveckling. Det ansågs inte finnas skäl att tro att regelverket skulle komma att bli otillräck- ligt eller föråldrat på sikt.11 sammanfattade sina slutsatser bland annat enligt följande: 1.Regelverket för såväl elsäkerhet som elektromagnetisk kompati- bilitet är väl anpassat för att ge förutsättningarna för en elsäker och störningsfri utbyggnad och användning av elvägar. 2.Regelverket sätter inte upp hinder för en fortsatt utbyggnad och användning av elvägar. 3.Anläggningsinnehavaren har ansvar för sin anläggning som alltid ska vara säker. 4.En hel del av den teknik som används kan utgöra en utmaning för elektromagnetisk kompatibilitet. Utmaningarna borde dock vara välkända och kan hanteras med traditionella kunskaper inom om- rådet. 5.Det saknas till stor del standarder för elektrisk infrastruktur sär- skilt för elvägar för framdrift av fordon. De system som utformas ska uppnå låg miljöpåverkan, hög effek- tivitet, tillräcklig elsäkerhet och god elektromagnetisk kompatibili- tet. Elsäkerhet och elektromagnetisk kompatibilitet är viktigt för elvägar och måste beaktas redan i utvecklingsstadiet, parallellt med krav på prestanda och säkerhet. har bemyndigats att meddela föreskrifter om bland annat beskaffenhet, placering, prov- 9Se och elektrisk infrastruktur för transportsektorn, diarienummer 17EV372 (2017) Dnr: 17EV372 (Microsoft Word – Rapport \344kerhet och elektrisk infrastruktur f\366r transportsektorn) () (2017). 10Elsäkerhetsverket 2017, s. 4. 11Elsäkerhetsverket 2017, s. 44. ning, kontroll, användning och skötsel av elektriska starkströms- anläggningar (se 47 § 1 punkten elsäkerhetslagen (2016:732) och 33 § elsäkerhetsförordningen). Utredningen föreslår mot denna bakgrund ett förtydligande i väglagen att samråd bör ske med tidigt i plane- ringsprocessen. har konstaterat att eftersom branschen är ny och i en inledningsfas saknas det till stor del standardisering för elektrisk infrastruktur inom transportsektorn. Det viktigaste arbetet ligger inom internationell standardisering.12 Utredningen föreslår att det förs in vissa kompletterande bestäm- melser om byggande, drift och underhåll av elväg i väglagen. Vidare förslås att det införs en särlagstiftning som reglerar brukaravgifter samt övriga villkor i elvägssystem. Denna struktur stämmer överens med modellen för infrastrukturavgifter på väg. Paralleller kan dras mellan brukaravgift för användande av elväg och infrastrukturavgifter på väg som regleras i en särskild lag, lagen om infrastrukturavgifter på väg, som är baserad på Eurovinjett- direktivet. Investeringen i elvägsanläggningen är ett statligt åtagande på samma sätt som ansvaret för annan statlig transportinfrastruktur, med en statlig myndighet som tillhandahåller infrastrukturen inom ramen för dess myndighetsutövning. Det noteras att Rådet och kommit överens om en uttrycklig bestäm- melse i Eurovinjettdirektivet som innebär att direktivet inte ska hindra medlemsstaterna från att ta ut icke-diskriminerande avgifter specifikt utformade för att finansiera byggande, drift, underhåll och utveckling av elvägar, där avgifterna tas ut av de fordon som an- vänder elvägen, se avsnitt 6.2 ovan. Även i övrigt skiljer sig brukar- avgift och övriga villkor för elvägar från vad som gäller enligt lag- stiftningen om infrastrukturavgifter på väg. Brukaravgifter för elväg omfattas således inte av regleringen i Eurovinjettdirektivet, och överenskommelsen till nytt Eurovinjett- direktiv innehåller en uttrycklig bestämmelse om att direktivet inte ska hindra medlemsländerna får att ta ut brukaravgifter för elväg. 12Elsäkerhetsverket 2017, s. 4. Utredningen utgår därför från att brukaravgifter för elväg inte kommer att omfattas av Eurovinjettdirektivet. Som redovisats ovan i avsnitt 6.4 och 7.1.1 kan elvägar också i vissa avseenden anses som ett drivmedel. Tekniska standarder för elvägar kommer sannolikt att regleras på EU-nivå inom ramen för förslaget till ny AFI-förordning. Lagstiftning om alter- drivmedel har i implementerats genom en särskild lag om krav på installationer för alternativa drivmedel. I motsats till vad som gäller för alternativa drivmedel, såsom laddningsstationer som drivs av privata aktörer, utgör emellertid den aktuella investeringen i elvägar ett statligt åtagande på samma sätt som ansvaret för annan statlig transportinfrastruktur. Utredningen föreslår mot ovan angivna bakgrund att villkoren för tillträde till elväg regleras i en särskild lag. 7.2Förslag till ändringar i väglagen – byggande, drift och underhåll av elväg Som redovisats ovan anser utredningen att byggande, drift och underhåll av elväg bör anses omfattas av väglagens bestämmelser. Detta innebär att mark kan tas i anspråk med vägrätt och att det finns klara regler om vem som ska betala för ianspråktagandet av marken, hur vägområdet avgränsas och vilken myndighet som ansvarar för tillståndsgivning. Nedan följer en redogörelse över relevanta bestäm- melser i väglagen samt förslag till kompletteringar för att anpassa lagen för byggande, drift och underhåll av elväg. 7.2.1Definition av elväg samt klarläggande av väganordning införs i väglagen Förslag: I väglagen införs ett klargörande att en elektrisk anlägg- ning avsedd för överföring av elektrisk energi till fordon under färd som kompletterar vägen räknas som väganordning. Vidare införs en definition av elväg som motsvarar definitionen i 2 § elsäkerhetsförordningen. Bedömning: Genom dessa klarlägganden slås det entydigt fast att byggande av elväg omfattas av väglagen, inklusive lagens be- stämmelser om planläggning samt upprättande och fastställande av vägplan. Gränssnittet i förhållande till nätkoncessionsinnehavarens an- läggning är anslutningspunkten av elvägsinfrastrukturen till det koncessionerade elnätet. Väglagen gäller för allmän väg Väglagen gäller för allmän väg. Allmän väg är väg som anläggs enligt väglagen eller enligt lagen förändras till allmän. Om en kommun är väghållare upphör vägen att vara allmän när den enligt plan- och bygg- lagen (2010:900) upplåts till allmänt begagnande som gata. (1 §). Staten är väghållare för allmänna vägar. Om det främjar en god och rationell väghållning får regeringen, eller den myndighet som reger- ingen bestämmer, besluta att en kommun ska vara väghållare inom kommunen (5 §). Flera kommuner har övertagit ansvaret för den del av en allmän väg som går genom den tätort där kommunen redan har ansvaret för gator. I dessa fall har det ansetts främja en god och rationell väghållning att kommunen också ansvarar för den del av den allmänna vägen som går genom tätorten. Som framgår ovan gäller förslag om undantag från koncessionsplikt för ”trafikled”, vilket enligt ellagen inkluderar bland annat området för en allmän väg (2 kap. 22 § el- lagen).13 13Som framgår ovan ska begreppet ”trafikled” i IKN-förordningen inkludera även gatumark. Det kan dock noteras att gatumark inte regleras i väglagen utan på annat sätt. Till väg hör vägbana och övriga väganordningar. Anordning som stadigvarande behövs för vägens bestånd, drift eller brukande och som kommit till stånd genom väghållarens försorg eller övertagits av denne är väganordning (2 §). Regeringen kan föreskriva ytterligare villkor för att en anordning ska räknas som väganordning och har gjort det i vägförordningen (2012:707). Av vägförordningen framgår bland annat att mark intill vägbanan eller annan väganordning som är avsedd till kantremsa får vara väg- anordning till en bredd av högst (3 §). Enligt kan förutom själva vägbanan följande räknas som väganordning: dike, slänt, säkerhetszon (sidoområde), bro, trumma, rastplats, parkerings- plats, busshållplats, vägmärke, vägbelysning, gång- och cykelväg, bullerskydd (i anslutning till väganordning), tryckbank, viltstängsel, anordning för att rena vägdagvatten, ventilationsanordning för tunnel, kantremsa max , brygga som är ansluten till en väg, färja med färjeläge. Se nedan en schematisk bild över hur vägområdet kan se ut. Enligt den nuvarande väglagen finns alltså möjlighet att få väg- rätt till en kantremsa på och en säkerhetszon som kan sträcka sig betydligt längre. Väganordning (exempelvis belysning) Vägrätt (gäller även marken under vägen) Enligt utredningens uppfattning kan en elektrisk anläggning avsedd för elektrisk energi till fordon under färd som kompletterar vägen anses utgöra en väganordning.