sou · H9B346 · 2021-06-17 00:00:00 — Det har med teknik- och samhällsutvecklingen blivit vanligare att t.ex. hålla förhör och ha andra kontakter med den misstänkte på distans. används videolänk (ljud- och bildöverföring) för sådana kontakter. Under Coronaviruspandemin har det blivit nödvändigt att hitta nya lösningar för de brottsutredande myndigheterna att hålla förhör och vidta andra åtgärder på distans. En del av en sådan lösning har bl.a. varit att i större utsträckning ha kontakt med den misstänkte på telefon eller videolänk. finns det lösningar som innebär att enskilda med hjälp av sin egen dator, mobiltelefon eller surfplatta kan delta i ett videosamtal med en myndighet eller domstol. har det varit möjligt för en part eller annan person som ska delta i ett sammanträde inför rätten att delta genom ljud- och bildöverföring enligt bestämmelserna i 5 kap. 10 § RB. Ett deltagande genom ljud- och bildöverföring likställs i många avseenden med en personlig inställelse. Det går t.ex. att hålla förhör på distans med hjälp av videoteknik. Dessa förhör likställs med förhör som hålls på plats i domstolen. En reform som innebär att information om förenklad delgivning också kan lämnas genom en ljud- och bildöverföring innebär att de brottsutredande myndigheterna får bättre förutsättningar att genom- föra en resurseffektiv utredning. Det blir t.ex. möjligt delge informa- tion om förenklad delgivning i samband med ett förhör på distans vilket inte är möjligt . Konstruktionen med förenklad delgivning i brottmål innebär att de åtgärder som sker under förundersökningen skapar möjligheter för domstolen att i ett senare skede använda del- givningssättet. De utförda åtgärderna medför alltså fördelar i ett senare skede av lagföringsprocessen. En risk med att fler förhör och andra kontakter sker på distans är att möjligheten att delge den tilltalade i brottmålsprocessen försämras om inte lagstiftningen reformeras i takt med teknik- och samhällsutvecklingen. Med en möjlighet att också delge information om förenklad delgivning i brottmål genom en ljud- och bildöverföring förbättras förutsättningarna att använda delgiv- ningssättet. Det föreslås att bestämmelsen i 33 kap. 6 § RB ändras så att det blir möjligt att delge information om förenklad delgivning över en ljud- och bildöverföring. Med det menas ett videosamtal eller motsvarande mellan den enskilde och befattningshavaren. På samma sätt som vid ett personligt sammanträffande innebär förfarandet att risken för att den misstänkte missuppfattar vad förenklad delgivning innebär undan- röjs. 4.3.4Regleringen av vilka befattningshavare som får delge information om förenklad delgivning i brottmål Förslag: Regleringen av vilka befattningshavare som får delge information om förenklad delgivning i brottmål görs generell för befattningshavare som behöver särskild delegation från myndig- heten. Tillämpningsområdet utökas till den som är anställd vid en brottsbekämpande myndighet och som myndigheten har utsett. Kretsen av befattningshavare som får lämna information om för- enklad delgivning i brottmål enligt 33 kap. 6 § RB framgår av para- grafens tredje stycke. Informationen får lämnas av en åklagare, en polisman eller annan anställd vid eller Ekobrotts- myndigheten som myndigheten har utsett, en tulltjänsteman eller en tjänsteman vid . Omfattningen av kretsen utökades när civilanställda inom och fick ytterligare befogenheter enligt inom utredningsverksamheten (se prop. 2013/14:232). De utökade befogenheterna omfattade möj- ligheten för civilutredare att hålla förhör enligt 24 kap. 8 § RB och delge information om förenklad delgivning enligt 33 kap. 6 § RB. I samma lagstiftningsärende övervägdes en möjlighet att låta Skatte- verkets skattebrottsutredare få en möjlighet att delge information om förenklad delgivning i brottmål men det saknades tillräckligt bered- ningsunderlag för att gå vidare med ett sådant förslag. Enligt lagen (1997:1024) om brottsbekämpande verk- samhet följer att ska bedriva brottsbekämpande verk- samhet och verksamhet för att förebygga, förhindra och upptäcka brottslig verksamhet. Denna verksamhet omfattar dock endast de brott som räknas upp i den angivna lagen och avser framför allt brott som anknyter till övriga verksamhet. Inom finns en egen enhet, skattebrottsenheten, som är fristående från den övriga verksamheten inom och utgör en egen verksam- hetsgren. Förundersökning inom skatteområdet sker som huvud- regel under ledning av åklagare. medverkar och lämnar biträde till åklagaren vid förundersökningen (se prop. 1997/98:10 s. 46). Majoriteten av de brott som utreds av hänför sig till verksamhetsområde. Enligt 5 § lagen (1997:1024) om brottsbekämpande verksamhet kan dock , utan att biträde begärs av åklagare, utreda brotts- lighet enligt 23 kap. 22 § RB om den misstänkte kan antas erkänna gärningen om denne fyllt . Vid den senaste reformen när kretsen av de tjänstemän som fick delge förenklad delgivning i brottmål utökades påtalades att det var angeläget att polisen och kunde delge infor- mation om förenklad delgivning i så många ärenden som möjligt. Det förenklade delgivningsförfarandet underlättar delgivningen och sparar mycket arbete, inte minst för domstolarna. När det gäller utredningar om mindre allvarliga brott som kan avgöras i den tilltalades utevaro kan förfarandet bidra till att färre förhandlingar behöver ställas in. Det anfördes också att det ur rättssäkerhetssynpunkt är angeläget att minimera riskerna för att informationen missförstås. som bör komma i fråga för att lämna information om förenklad del- givning är de civilanställda utredarna vid och Eko- brottsmyndigheten, som arbetar inom utredningsverksamheten varför risken för att en misstänkt missuppfattar den lämnade informationen får anses som liten. (Se prop. 2013/14:232 s. Det finns starka skäl att låta t.ex. skattebrottsutredare vid Skatte- verket få möjlighet att delge information om förenklad delgivning i brottmål. Det kan dock tänkas att det tillkommer ytterligare befatt- ningshavare inom brottsbekämpningen som har behov av att kunna delge misstänkta information om förenklad delgivning. Det bör där- för övervägas att göra regleringen av vilka befattningshavare som får delge information om förenklad delgivning i brottmål generell och inte begränsa den till vissa utpekade funktioner eller myndigheter. Förenklad delgivning i brottmål är redan i sin konstruktion begrän- sad till brottsbekämpande verksamhet eftersom sådan information delges i samband med förhör eller andra åtgärder inom en förunder- sökning eller brottsutredning. Förenklad delgivning i brottmål kan sedan endast bli aktuell om den enskilde som delges information blir föremål för åtal i tingsrätt. Det saknas därför skäl till den begränsning som finns. kan det inte uteslutas att flera förvaltnings- myndigheter kommer få nya brottsbekämpande uppdrag, t.ex. som ett led i bekämpandet av välfärdsbrottsligheten. Det föreslås att kretsen av befattningshavare som får delge infor- mation om förenklad delgivning i brottmål enligt 33 kap. 6 § RB utökas till den som är anställd vid en brottsbekämpande myndighet och som myndigheten har utsett. Förslaget innebär att uppräkningen av vissa befattningshavare som redan finns upptagna i bestämmelsen behålls. Det betyder att en åklagare, polisman, tulltjänsteman och tjänsteman vid som får delge informa- tion om förenklad delgivning i brottmål utan ytterligare delegation från myndigheten även fortsättningsvis får göra det. Andra anställda än polismän vid eller be- höver få delegation av myndigheten för att få lämna informa- tion om förenklad delgivning i brottmål. Denna krets kommer enligt förslaget att omfattas av den generella möjlighet som anställda vid en brottsbekämpande myndighet får att delge information om för- enklad delgivning under förutsättning att myndigheten har utsett dem. Med begreppet brottsbekämpande myndighet menas även myndig- heter som har blandade uppgifter. Möjligheten att delge information om förenklad delgivning i brottmål begränsas då till myndighetens brottsbekämpande verksamhet, t.ex. enligt lagen (1997:1024) om brottsbekämpande verksamhet. Förslaget medför att den nuvarande kretsen av befattningshavare som får delge information om förenklad delgivning i brottmål utökas till anställda vid och som myndigheten har utsett. Det gäller dock endast i brottsbekämpande verksamhet som bl.a. regleras i lagen (1997:1024) om brottsbekämpande verksamhet. På samma sätt som t.ex. civilanställda utredare inom Polis- myndigheten kan myndigheten i sin arbetsordning eller på annat sätt peka ut vilka anställda som får delge information om förenklad del- givning i brottmål enligt bestämmelsen (jfr prop. 2013/14:232 s. 31). 4.4Anpassning av förenklad delgivning till modern kommunikation 4.4.1Behov av flera sätt att kommunicera elektroniskt Förenklad delgivning är teknikneutralt (se prop. 2009/10:237 s. 137). Det är däremot tydligt att förenklad delgivning i första hand är utfor- mad utifrån en tanke om att delgivning ska ske med post. Post har använts för expediering och delgivning men har bety- dande nackdelar. En påtaglig nackdel är att delgivningsförfarandet tar och inte i alla sammanhang är tillräckligt tillförlitligt. Post innebär att det är svårt att garantera, på samma sätt som när hand- lingen skickas elektroniskt, att den faktiskt kommer fram och når mot- tagaren. Det är angeläget att utforma ett delgivningssystem som både är effektivt och som rent faktiskt ser till att mottagaren får delgiv- ningshandlingen. En posthantering är också dyrt jämfört med elek- tronisk expediering och kräver dessutom fysisk administrativ hantering vid expedieringen. En annan aspekt med posthanteringen är att allt fler personer vill ta emot handlingar på annat sätt, dvs. elektroniskt eftersom det finns betydande fördelar. När mottagaren kan ta emot en handling elektro- niskt är denne inte beroende av att tömma en brevlåda eller att befinna sig på en viss fysisk plats. En handling i digitalt format under- lättar också hanteringen för mottagaren eftersom denne inte är beroende av pappershantering, sortering eller av att vidta åtgär- der för att bevara handlingen . Idet digitala samhället blir e-post allt vanligare. E-post är ett effektivt och snabbt sätt att kommunicera elektroniskt. Nackdelen är att systemet inte är utformat med tanke på att vara säkert eller tillförlitligt. E-post har också den nackdelen att adresserna inte alltid är allmänt kända eller tydligt kopplade till en enskild person. En e- postadress är inte oföränderlig utan kan upphöra eller sluta bevakas . Det gör att det är svårt att använda e-post om inte mot- tagaren i förväg har bekräftat adressen i närtid och står beredd att ta emot handlingar på det sätt. E-post har dock en viktig funktion att fylla i de situationer där delgivningsmottagaren t.ex. tar kontakt med myndigheten per e-post och inleder ett förfarande. E-post kan också användas när en myndighetsföreträdare har kontakt med delgivnings- mottagaren. Delgivningsmottagaren kan då ta emot information om förenklad delgivning och myndighetsföreträdaren dokumentera den enskildes e-postadress. En sådan ordning tillämpas vid förenklad delgivning i brottmål enligt 33 kap. 6 § RB. har i princip endast fysiska postadresser dokumenterats i dessa samman- hang men det finns behov av att framöver också i större utsträckning dokumentera misstänktas e-postadress för att tingsrätten ska kunna använda förenklad delgivning. Det finns också andra säkra, snabba och effektiva sätt att skicka elektroniska meddelanden. Ett sådant exempel är tjänsten Mina med- delanden som är en digital brevlåda dit myndigheter kan skicka hand- lingar. Frågan om hur handlingar ska expedieras och delges enskilda är en viktig fråga inte endast för rättsväsendet och brottmålsprocessen utan för hela den offentliga förvaltningen. Förslagen i kommande avsnitt avser generella reformer för förenklad delgivning och innebär en möjlighet till att förbättra och underlätta elektronisk kommuni- kation för samtliga myndigheter i förvaltningen. 4.4.2Ett kontrollmeddelande ska inte behövas vid elektronisk kommunikation Förslag: Om handlingen skickas på elektronisk väg behöver ett kontrollmeddelande vid förenklad delgivning inte skickas. Bedömning: Det finns starka skäl mot användandet av två kon- taktvägar vid förenklad delgivning. Det föreslås därför ingen sådan reform. Det bör i stället övervägas att öka använd- ningen av digitala påminnelser av olika slag utanför det formella delgivningsförfarandet. Kontrollmeddelande behövs inte vid elektronisk kommunikation Förenklad delgivning är teknikneutralt (se prop. 2009/10:237 s. 137). Det är däremot tydligt att förenklad delgivning i första hand är ut- formad utifrån en tanke om att delgivning ska ske med post. En stor fördel med förenklad delgivning är att det inte kräver ett aktivt svar eller bekräftelse från delgivningsmottagaren vilket gör det till en fram- gångsrik delgivningsmetod inte endast inom rättsväsendet utan inom hela förvaltningen. Det är tydligt att metoden med kontrollmeddelande, som går ut på att två försändelser skickas med en dags mellanrum, bygger på post- gång eller analog hantering. Syftet bakom kontrollmeddelandet är att risken för att två försändelser kommer bort i postgången är låg. I post- gången finns alltid risken att en försändelse av olika anledningar för- svinner eller fördröjs. Däremot är risken att två av varandra oberoende försändelser som skickas olika dagar försvinner eller fördröjs inte lika stor. På det sättet minimeras risken för att delgivningsmottagaren delges utan att få faktisk möjlighet att ta del av delgivningshandlingarna. Vid elektronisk kommunikation ökar inte sannolikheten för att meddelandet kommer fram om det skickas två gånger. I stället är det andra felkällor som har betydelse, t.ex. fel eller inaktuell adress eller nummer, filter, felaktig formatering, dataintrång m.m. Kontrollmed- delandet saknar därför reell betydelse vid elektronisk kommunikation. De elektroniska kommunikationssätt som har bäst förutsätt- ningar för att användas för förenklad delgivning får anses vara e-post och i någon utsträckning sms-tjänster. Dessa tjänster bygger visser- ligen inte på att avsändaren är garanterad att meddelandet når fram till delgivningsmottagaren. I vissa fall får avsändaren däremot ett besked om att meddelandet inte nått fram eftersom det kommer ett felmeddelande. Alla typer av felaktigheter genererar dock inte ett fel- meddelande. Under förutsättning att risken för de felkällor som före- kommer minimeras är dock sannolikheten att meddelandet kommer fram överlag stort. Ett kontrollmeddelande ökar inte tillförlitlig- heten av att meddelandet kommer fram vid elektronisk kommunika- tion. Kontrollmeddelande vid elektronisk kommunikation får därför anses sakna betydelse för att säkra tillförlitligheten av att meddelan- det kommer fram. Det föreslås att kravet på kontrollmeddelande avskaffas när hand- lingen skickas på elektronisk väg. Det innebär att kontrollmeddelande endast ska skickas när handlingen skickas per post. I realiteten är det endast post som utgör ett icke elektroniskt kommunikationssätt. Enligt 26 § delgivningslagen ska förenklad delgivning anses ha skett när har förflutit från det att delgivningshandlingen skickades, om kontrollmeddelandet har skickats på föreskrivet sätt och det inte med hänsyn till omständigheterna framstår som osanno- likt att handlingen kommit fram . Med förslaget finns ett krav på att kontrollmeddelandet ska skickas vid elek- tronisk kommunikation. Den avsändande myndigheten ska därefter framöver endast ta ställning till om det med hänsyn till omständig- heterna framstår som osannolikt att handlingen kommit fram inom delgivningstiden i dessa fall. Det är vid elektronisk kommunikation angeläget att myndigheten försäkrar sig om att minimera felkällorna, t.ex. genom att tillförsäkra sig om att korrekta adressuppgifter används. Av 4 § delgivningslagen följer också att delgivning inte får ske på ett sätt som är olämpligt med hänsyn till omständigheterna i delgivningsärendet. I tidigare lagstiftningsärende har det påpekats att förenklad delgiv- ning i vissa fall kan vara olämpligt att använda under tid för sommar- semester och under jul- och nyårshelgerna (se prop. 2009/10:237 s. 243). Detta gör sig inte lika starkt gällande i ett sammanhang där handlingar skickas elektroniskt om det inte finns någon särskild om- ständighet som talar för att det skulle vara olämpligt i det enskilda fallet. Förenklad delgivning med två olika kanaler? Som en ytterligare reform kan övervägas om det ska vara möjligt att skicka kontrollmeddelanden på två olika sätt. Av 23 § delgivnings- lagen följer att handlingen och kontrollmeddelandet skickas till del- givningsmottagarens senast kända adress. Eftersom det föreslås att kontrollmeddelande ska avskaffas när det gäller elektronisk kommu- nikation blir det endast aktuellt att skicka ett kontrollmeddelande om huvudhandlingen skickas per post. Det skulle då t.ex. vara möjligt att skicka handlingen per post och ett kontrollmeddelande per e-post eller sms. En fördel med en sådan ordning är att delgivningsmottagaren nås av information på två av varandra oberoende sätt vilket ökar tillför- litligheten av att informationen når fram. Det förutsätter emellertid att båda två kanalerna i sig är tillräckligt tillförlitliga. Ett meddelande som skickas i två mindre pålitliga kanaler kan inte anses vara mer säkert än när meddelandet skickas i en enda tillförlitlig kanal. En nackdel med två sätt att skicka handlingar blir också att kraven på den avsändande myndigheten blir större och kan leda till tillämp- ningsproblem eftersom komplexiteten av delgivningssystemet ökar. Det tänkta systemet bygger på att delgivningsmottagaren kan nås på två olika sätt. Det kan antas vara mindre vanligt att en person vill ha handlingar skickade till sig till två olika postadresser. En utgångspunkt är därför att en person nås per post och i en digital miljö, t.ex. e-post eller sms. Det förutsätter då att den elektroniska kanalen är säker och tillförlitlig. Med förslaget om att kontrollmed- delande inte behövs vid elektronisk kommunikation blir således ett förslag som bygger på att två meddelanden ska skickas i två olika kanaler därför överflödigt eftersom det blir möjligt att använda för- enklad delgivning fullt ut med endast ett meddelande i en elektronisk kanal. Det finns följaktligen starka skäl mot användandet av två kontakt- vägar vid förenklad delgivning. Det lämnas därför inget för- slag om en sådan lösning. En kanal för delgivning och en annan för en formlös påminnelse En möjlighet för att i praktiken förbättra delgivningsmottagarens möjlighet att ta emot och få del av delgivningshandlingen är att vid sidan av expedieringen skicka en formlös påminnelse om handlingen. Oberoende av om handlingen skickas med förenklad delgivning per post eller på elektroniskt sätt finns det inget hinder mot att formlöst skicka en påminnelse till delgivningsmottagaren om att handlingen har skickats. En sådan ordning ligger dock utanför det formella del- givningsförfarandet men bidrar till att delgivningsmottagaren får möj- lighet att få del av handlingen. I rättsväsendet skulle en sådan metod kunna användas för att t.ex. per sms påminna parter och andra förhörspersoner om en kommande huvudförhandling. Det kan finnas skäl att närmare se över hur en sådan lösning kan utformas. En fördel med denna lösning är att det inte försvårar myndigheternas delgivningsverksamheten som det i praktiken bidrar till att förbättra enskildas förutsättningar att få del av handlingar eller inställa sig i domstol. 4.4.3Handlingar ska vid förenklad delgivning kunna skickas på elektronisk väg med en allmän infrastruktur för säkra elektroniska försändelser (Mina meddelanden) Förslag: Om delgivningsmottagaren är ansluten till en allmän infrastruktur för säkra elektroniska försändelser, t.ex. tjänsten Mina meddelanden får delgivningshandlingar skickas på det sättet med förenklad delgivning om delgivningsmottagaren inte har mot- satt sig det. Bedömning: Tjänsten Mina meddelanden kan användas för vanlig delgivning. Det är därför inte nödvändigt med några författningsändringar för att göra det möjligt att använda Mina meddelanden vid vanlig delgivning. En utveckling och anpassning av tjänsten skulle dock förbättra möjligheterna att använda vanlig delgivning. Mina meddelanden som förebild för ett nytt sätt att skicka säkra elektroniska försändelser Mina meddelanden är en infrastruktur för att ta emot digital post från myndigheter, organisationer och företag. Myndigheten för digi- tal förvaltning ansvarar för infrastrukturen. rades tidigare av . Privatpersoner och företag kan öppna en digital brevlåda för att ta emot digitala meddelanden från Mina meddelanden. Det finns olika aktörer som tillhandahåller digitala brevlådor. Min myndighetspost är statens digitala brevlåda för Mina medde- landen. Den brevlådan kan användas för de som endast vill ta emot digital post från myndigheter, dvs. ett statligt eller kommunalt offent- ligt organ. Brevlådan förvaltas av Myndigheten för digital förvaltning men ansvarar för it-driften. Därutöver finns flera privata aktörer, bl.a. Digimail, eBoks och Kivra, som möjliggör för användarna att ta emot digital post från privata aktörer och använda andra digi- tala kringtjänster, t.ex. ta emot digitala kvitton. Dessa utgör s.k. brev- lådeoperatörer. Som användare av en digital brevlåda ska användarvillkor godkän- nas för den valda brevlådan och villkoren för Mina meddelanden. Användaren har möjlighet att aktivt välja bort att ta emot digital post från vissa avsändare. Användaren har rätt att få del av vilka aktörer som är ansluta till tjänsten och som kan skicka digitala meddelanden. Användaren kan också tillfälligt inaktivera eller avregistrera sin brev- låda och på så sätt hindra att ytterligare meddelanden skickas dit. När användaren får ett nytt meddelande till den digitala brevlådan blir denne aviserad om det. När det gäller brevlådan Min myndighets- post kan användaren välja att få det per e-post och/eller sms. Använd- aren väljer själv vilka kontaktuppgifter som ska användas. Kontakt- uppgifterna används inte till något annat ändamål än för aviseringen. Figur 4.6 Illustration över systemet med Mina meddelanden Mina Meddelanden – myndighetsgemensam infrastruktur för säkra elektroniska försändelser från myndigheter till enskilda Infrastrukturen (DIGG/) Avisering: E-post/sms Brevlådeoperatör (Min myndighetspost, Kivra, Digimail och eBoks) Avsändarna har inte tillgång till användarens kontaktuppgifter i den digitala brevlådan utan kan endast se om den tilltänkta mottagaren är ansluten för att ta emot digital post. Ingen annan än användaren har tillgång till innehållet i brevlådan eller annan information som är unik för användaren. Avsändaren kontrollerar att användaren är registrerad i . Användaren får tillgång till den digitala brevlådan med en e-legitimation, t.ex. BankID. Det krävs därför att användaren har ett svenskt personnummer för att ansluta sig. I tjänsten Mina meddelanden får endast meddelanden hanteras av skyddsklass 1, 2 och 3 och det ställs säkerhetskrav på brev- lådeoperatörerna att uppnå en viss nivå av sekretess, riktighet, till- gänglighet och spårbarhet. Många meddelanden skickas numera med skyddsklass 3, den högsta nivån, och uppfyller MSB:s klassifikation på konfidentialitet. Det innebär bl.a. att e-legitimation krävs för att ta del av meddelanden. Det innebär också att aviseringar om nya med- delanden per e-post eller sms till användaren inte innehåller någon information om meddelandets innehåll eller avsändare. Brevlådan och dess innehåll utgör s.k. eget utrymme för användaren vilket innebär att handlingar i brevlådan endast kan läsas av användaren trots att de rent tekniskt förvaras hos annan (jfr 2 kap. 9 § tredje stycket TF).