sou · H9B318 · 2021-03-31 00:00:00 — Vid det svenska genomförande av direktiv bedömdes det att föreskrifterna om formerna för information och samråd i direk- tivet uppfylldes genom medbestämmandelagen i fråga om de arbets- tagarorganisationer som träffat kollektivavtal. Det hänvisades till att medbestämmandelagen ger kollektivavtalsslutande arbetstagarorga- nisationer i en långtgående rätt till inflytande. Direktivet genomfördes också på så sätt att de arbetsplatser som saknar kollek- tivavtalsanslutna arbetstagare enligt 19 § skulle få information enligt 19a § samma lag. Enligt 19 a § medbestämmandelagen ska en arbets- givare som inte är bunden av något kollektivavtal alls fortlöpande hålla arbetstagarorganisationer som har medlemmar som är arbets- tagare hos arbetsgivaren underrättade om hur verksamheten utvecklas produktionsmässigt och ekonomiskt liksom om riktlinjerna för per- sonalpolitiken.65 2004/05:148 om utvidgad rätt till information för arbetstagarorganisationer. Såsom vi återkommer till i avsnitt 7.2.4 ska det vara möjligt att i samband med en gränsöverskridande fusion bilda en förhandlings- delegation som företräder arbetstagarna vid förhandlingarna med de berörda företagen om framtida arbetstagarmedverkan (se 5 § med- verkandelagen). Av 23 § medverkandelagen följer att företagen är skyldiga att informera förhandlingsdelegationen om förekomsten och omfattningen av medverkan i de deltagande företagen samt om planerna för den gränsöverskridande fusionen och om hur genom- förandet av fusionen fortskrider till dess att fusionen registrerats. Denna skyldighet gäller oavsett om förhandlingar ska genomföras eller inte. Sådan information är nödvändig för att en förhandlings- delegation ska ha förutsättningar att förhandla om och ingå ett avtal om medverkan. Utifrån medverkandelagens bestämmelser om arbetstagares rätt till information och samråd och de rättigheter på samma område som följer av medbestämmandelagen samt vissa särskilda bestäm- melser om information i aktiebolagslagen bedömer vi att de krav som den nya artikeln ställer genom hänvisningen till direktivet 2002/14/EG redan är genomförda. Som framgår ovan får avtal enligt 4 § andra stycket medbestämmandelagen inte innebära att mindre förmånliga regler tillämpas för arbetstagarsidan än som följer av rådets direktiv /23/EG. De svenska bestämmelserna uppfyller därmed den nya artikelns krav också i förhållande till detta direktiv. Slutligen ska enligt punkten 1 i artikel 126c medlemsstaterna säker- ställa att arbetstagarnas rätt till information och samråd i tillämpliga fall respekteras i enlighet med den rättsliga ram som framgår av direktiv /38/EG när det gäller arbetstagares rättigheter i gemen- skapsföretag och grupper av gemenskapsföretag. Det direktivet har i genomförts huvudsakligen genom lagen (2011:427) om europeiska företagsråd men även genom vissa ändringar i lagen om arbetstagarinflytande i europabolag, lagen om arbetstagarinflytande i europakooperativ och medverkandelagen.66 Enligt 2 § lagen om europeiska företagsråd ska förfaranden för information till och samråd med arbetstagare vara ändamålsenliga och genomföras så att gemenskapsföretag och företagsgrupper kan fatta beslut på ett effektivt sätt. Information ska därför ges , på ett sätt och med ett innehåll som ger arbetstagarrepre- sentanterna möjlighet att göra en noggrann bedömning av eventuella 2010/11:60. konsekvenser och vid behov förbereda samråd med gemenskaps- företaget eller företagsgruppen. Arbetstagarrepresentanterna ska ha möjlighet att på grundval av de uppgifter som de har fått inom rimlig tid lämna synpunkter på föreslagna åtgärder så att synpunkterna kan beaktas i beslutsprocessen av gemenskapsföretaget eller företags- gruppen. Mot bakgrund av hur har genomfört de direktiv som anges i punkten 1 i artikel 126c anser vi att svensk rätt redan lever upp till de krav som anges i denna punkt. Medlemsstaterna ska vidare, enligt punkten 2 i artikel 126c, säker- ställa att arbetstagarnas rätt till information och samråd respekteras också innan beslut fattas om den gemensamma planen för den gräns- överskridande fusionen eller rapporten om fusionens konsekvenser för arbetstagarna utarbetats. I detta ligger att arbetstagarna har rätt att få ett motiverat svar före den bolagsstämma som ska behandla frågan om godkännande av fusionsplanen. Frågan blir därför om svensk rätt innehåller bestämmelser som tillförsäkrar arbetstagarna sådana rättigheter. Med hänsyn till vad som följer av medbestämmandelagen, att en arbetsgivare fortlöpande ska hålla arbetstagarna, genom deras arbets- tagarorganisationer, informerade om hur verksamheten utvecklas produktionsmässigt och ekonomiskt bedömer vi att regelverket mot- svarar direktivets krav även såvitt gäller tiden innan fusionsplanen har upprättats och förhandlingsdelegationen inrättats. När en fusions- plan väl har upprättats och förhandlingsdelegationen inrättats tar även andra regelverk vid, bl.a. 23 kap. 43 § aktiebolagslagen om att styrelsen i ett deltagande bolag ska hålla fusionsplanen med bifogade handlingar och styrelsens redogörelse tillgängliga för arbetstagar- organisationer som företräder arbetstagare hos bolaget och för arbets- tagare som inte företräds av någon arbetstagarorganisation. Med de bestämmelser som därefter gäller enligt medverkandelagen samt de bestämmelser i aktiebolagslagen som reglerar arbetstagares rätt till information inför den bolagsstämma som ska godkänna fusions- planen, bedömer vi att det svenska regelverket lever upp till bestäm- melserna också i andra punkten i artikel 126c. Några ändringar ut- över de i aktiebolagslagen som föreslås i detta betänkande bedömer vi således inte vara nödvändiga. Av punkten 3 framgår att medlemsstaterna ska besluta om for- merna för utövandet av rätten till information och samråd i enlighet med artikel 4 i direktiv /14/EG, men utan att det påverkar till- lämpningen av gällande bestämmelser eller praxis som är gynnsam- mare för arbetstagarna. Som ovan har angetts innehåller direktiv minimikrav avse- ende arbetstagarnas rätt till information och samråd. Formerna för information och samråd ska fastställas. Det kan ske i enlighet med nationell lagstiftning och praxis för relationerna mellan arbetsmark- nadens parter. Direktivets ändamål, dvs. de grundläggande rättig- heterna, måste emellertid säkerställas. Direktivets inledande artiklar om att formerna för information och samråd ska utarbetas i samförståndsanda med respekt för var- andras ömsesidiga rättigheter och intressen anser vi väl motsvarar hur det svenska regelverket kring arbetstagares medverkan är upp- byggt. Artikel 4 i direktiv /14/EG, som närmare anger vissa grundläggande krav på informationens innehåll utifrån syftet med och kraven på rätten till samråd och med bestämda syften stämmer enligt vår bedömning väl överens med hur detta ska han- teras enligt den svenska arbetsrätten (se också avsnitt 7.2.2). Vi bedömer därför sammantaget att kraven i artikel 126c med de justeringar som föreslås i detta betänkande redan får anses uppfyllda i svensk rätt. 4.11Myndighetskontrollen av fusionen samt utfärdande av fusionsintyg (artikel 127 och 127a) 4.11.12017 års direktiv och aktiebolagslagen Det förhållandet att en gränsöverskridande fusion berör företag i minst två olika medlemsstater ställer särskilda krav på samordning mellan medlemsstaternas myndigheter. Bestämmelserna direktiv om s.k. fusionsintyg syftar till att säkerställa denna samord- ning. Enligt artikel 127 ska varje medlemsstat utse en behörig myndig- het för att kontrollera den gränsöverskridande fusionens lagenlighet, inom ramen för den statens lagstiftning. När denna kontroll har full- gjorts ska myndigheten utfärda ett fusionsintyg som utvisar att de formella kraven inför fusionen är uppfyllda. Artikeln har genomförts i svensk rätt genom 23 kap. 46 § aktie- bolagslagen. Den paragrafen ska ses mot bakgrund av att det i svensk rätt alltid krävs ett särskilt tillstånd till verkställande av fusions- planen. Prövningen av fusionens laglighet m.m. sker inom ramen för ärendet om sådant tillstånd. Av 23 kap. 46 § framgår att ska utfärda ett fusionsintyg när tillstånd till verkställande av fusions- planen har meddelats (om sådant tillstånd se 23 kap. 45 § samt 20– 24 §§) och det eller de svenska företag som deltar i fusionen i övrigt har fullgjort vad som krävs enligt lagen. Av paragrafen framgår också att ett fusionsintyg inte får utfärdas om det har väckts talan mot bolagsstämmans beslut att godkänna fusionsplanen och målet inte slutligt har avgjorts. Det kan noteras att de svenska bestämmelserna om utfärdande av fusionsintyg inte förutsätter någon prövning från sida utöver den som har gjorts i ärendet om tillstånd till verkställande av fusionsplanen; fusionsintyget utgör i stället en bekräftelse på att fusionen har ”klarat” de kontroller som har skett inom ramen för tillståndsärendet. Dessa kontroller utgörs dels av en laglighetspröv- ning, en konkurrensrättslig prövning och en kapitalskyddsprövning. Vid laglighetsprövningen kontrollerar att fusionsplanen inte strider mot vare sig lag eller bolagsordning och att den har god- känts i behörig ordning. Den konkurrensrättsliga prövningen består i att verket kontrollerar att det inte finns några konkurrensrättsliga hinder. Detta innebär främst en formell kontroll av att fusionen inte har förbjudits enligt konkurrenslagen eller EG-förordningen om kontroll av företagskoncentrationer och att någon sådan prövning inte heller pågår. Kontrollen sker i praktiken genom en granskning av de intyg som bolaget har gett in till verket. Genom kapitalskydds- prövningen – som bara aktualiseras vid fusion genom kombination –kontrolleras att värdet på de överlåtande bolagen svarar mot aktiekapitalet i det nya bolaget (jfr 23 kap. 21 § aktiebolagslagen). Fusionsintyg (artikel 127) Genom direktiv har artikel 127 fått en helt ny lydelse. Av punkten 1 första stycket framgår att det ska finnas en behörig myn- dighet med uppgift att utfärda ett fusionsintyg. anges ”att alla relevanta villkor är uppfyllda och att alla förfaranden och formaliteter i medlemsstaten för det fusionerande bolaget har fullgjorts”. Detta motsvarar vad som sägs direktiv. Punkten 1 andra stycket saknar däremot tidigare motsvarighet. Där sägs att ”ett sådant fullgörande av förfaranden och formaliteter kan bestå av fullgörande av eller ställande av säkerhet för betalnings- skyldighet eller andra skyldigheter gentemot offentliga organ, eller uppfyllande av särskilda sektorsspecifika krav, inbegripet ställande av säkerhet för skyldigheter som uppstår till följd av pågående för- faranden”. Enligt punkten 2 ska medlemsstaterna säkerställa att det fusio- nerande bolagets ansökan om att erhålla ett fusionsintyg åtföljs av vissa handlingar, däribland den gemensamma fusionsplanen, styrel- sens rapport (med eventuellt bifogat yttrande), den rapport som avses i artikel 125 samt eventuella synpunkter som lämnats i enlighet med artikel 123.1. Ansökan ska också åtföljas av uppgifter om bolagsstämmans godkännande enligt artikel 126. Punkten 3 ger medlemsstaterna möjlighet att kräva att ansökan även åtföljs av ytterligare uppgifter, särskilt uppgifter om (1) antalet arbetstagare för upprättandet av fusionsplanen, (2)förekomsten av dotterbolag och deras respektive geografiska be- lägenhet och (3) det fusionerande bolagets fullgörande av skyldigheter gentemot offentliga organ. Vid tillämpningen av punkten 3 får de be- höriga myndigheterna begära sådana uppgifter från andra berörda myndigheter, om de inte tillhandahållits av det fusionerande bolaget. Enligt punkten 4 ska medlemsstaterna säkerställa att ansökan och åtföljande uppgifter och handlingar kan göras online. Den behöriga myndigheten ska, enligt punkten 5, kontrollera, att fusionsplanen innefattar information om de förfaranden genom vilka bestämmelserna om arbetstagarnas medverkan enligt artikel 133 fast- ställs och om eventuella alternativ när det gäller sådana bestämmelser. Enligt punkten 6 ska den behöriga myndigheten vidare undersöka de handlingar och uppgifter som lämnats till den behöriga myndig- heten i enlighet med punkterna 2 och 3. Myndigheten ska också, i relevanta fall, granska upplysningar från de fusionerande bolagen om att det förfarande som avses i artikel 133.3 och 133.4 har inletts. Av punkten 7 framgår att den kontroll som avses i punkt 1 ska utföras från den dag då myndigheten tog emot handlingarna och uppgifterna om bolagsstämmans godkännande av Om fusionen uppfyller alla relevanta villkor och alla nöd- vändiga förfaranden och formaliteter har fullgjorts ska myndigheten utfärda ett fusionsintyg. I motsatt fall ska myndigheten inte utfärda något intyg samt underrätta bolaget om skälen för detta. I det senare fallet får dock myndigheten ge bolaget möjlighet att uppfylla de rele- vanta villkoren eller att fullgöra förfarandena eller formaliteterna inom en rimlig tidsperiod. Av punkterna 8 och 9 framgår att medlemsstaterna måste föran- stalta om en typ av prövning som saknar motsvarighet direktiv. Denna prövning beskrivs i det följande som en otillbörlig- hetsprövning. Enligt punkten 8 ska medlemsstaterna säkerställa att den myndigheten inte utfärdar något fusionsintyg om det i enlighet med nationell lagstiftning fastställs att en gränsöverskridande fusion genomförs för otillbörliga, bedrägliga eller kriminella ändamål som leder till att unionsrätten eller nationell rätt kringgås eller som syftar till detta. Av punkten 9 framgår att myndigheten, om den i samband med kontrollen enligt punkten 1, har särskild misstanke om att fusio- nen genomförs för sådant ändamål som anges i punkten 8 ska beakta relevanta sakförhållanden och omständigheter. Det kan gälla sådana förhållanden och omständigheter som myndigheten har fått känne- dom om under kontrollen enligt punkten 1, eller genom samråd med andra myndigheter. Bedömningen ska göras från fall till fall genom ett förfarande som regleras i nationell lagstiftning. Den tremånadersfrist som anges i punkten 7 är inte absolut. Dels får fristen förlängas med ytterligare högst om bedöm- ningen enligt punkterna 8 och 9 gör det nödvändigt att beakta ytter- ligare uppgifter eller göra ytterligare utredningar (se punkten 10). Dels synes direktivet lämna utrymme för ytterligare överskridanden av tidsfristen. I punkten 11 sägs nämligen att om det på grund av det gränsöverskridande förfarandets komplexitet inte är möjligt att ge- nomföra bedömningen inom de tidsfrister som anges i punkterna 7 och 10 ska den sökande underrättas om skälen för dröjsmålet innan tidsfristerna löper ut. Enligt punkten 12 ska medlemsstaterna säkerställa att den behö- riga myndigheten får samråda med andra relevanta myndigheter som är behöriga på de olika områden som berörs av fusionen. Medlems- staterna ska också säkerställa att den behöriga myndigheten från de andra myndigheterna och från det fusionerande bolaget erhåller de uppgifter och handlingar som behövs för att kontrollera fusionens lagenlighet inom ramen för de förfaranden som fastställs i nationell rätt. För bedömningen får den behöriga myndigheten anlita en obe- roende sakkunnig. Överföring av fusionsintyget (artikel 127a) Artikel 127a direktiv, som saknar tidigare motsvarighet, reglerar hur överföringen av fusionsintyget från myndigheten i den utfärdande staten, till myndigheten i den mottagande staten ska gå till. Enligt artikel 127a.1 ska medlemsstaterna säkerställa att fusions- intyget delas med de myndigheter som avses i artikel 128.1 genom systemet för sammankoppling av register och att fusionsintyget finns tillgängligt genom samma system. Tillgången till fusionsintyget ska vara kostnadsfri för dessa myndigheter och för registren (se artikel 127a.2). Vår bedömning: Det svenska förfarandet för kontroll av fusionen och för utfärdande av fusionsintyg kan bibehållas i sin grundlägg- ande struktur. Det innebär att ett bolag som deltar i en gränsöver- skridande fusion även fortsättningsvis ska ansöka om tillstånd till verkställande av fusionsplanen hos , att i tillståndsärendet ska kontrollera olika aspekter av fusionen och att verket, sedan tillstånd lämnats, ska utfärda ett fusionsintyg. (Jfr artikel 127.1.) Skälen för bedömningen: Som vi redan har varit inne på ställer en gränsöverskridande fusion särskilda krav på en samordning mellan de olika förfaranden som genomförs i olika medlemsstater. Det krävs också en viss myndighetskontroll av fusionen och även denna måste samordnas berörda medlemsstater emellan. Direktivets be- stämmelser om fusionsintyg syftar bl.a. till att underlätta en sådan samordning. Myndigheten i den stat där det övertagande bolaget ska ha sitt säte förutsätts godkänna fusionen först sedan den genom att ta del av fusionsintyg från övriga berörda medlemsstater har för- vissat sig om att fusionen motsvarar de krav som ställs i dessa stater (jfr skäl 33 i ingressen till direktiv). Bestämmelserna om fusionsintyg utgår från att det i varje med- lemsstat finns en behörig myndighet som utfärdar sådana intyg. I svensk rätt är det som är den behöriga myndigheten. Enligt våra utredningsdirektiv ska vi utgå från att även i fortsättningen ska vara en sådan behörig myndighet. Våra fortsatta överväganden bygger därför på att det är som ska ut- färda fusionsintyg. Vi återkommer i avsnitt 8 till om det finns anled- ning att ha en avvikande ordning vad gäller skilda slag av finansiella företag. Varken direktiv eller våra utredningsdirektiv utesluter dock att även andra myndigheter, vid sidan av , tilldelas särskilda uppgifter i det förfarande som ska föregå utfärdandet av ett fusionsintyg. Det kan i den delen anmärkas att det i ingressen till direktiv anges att sådana myndigheter skulle kunna vara domstolar, publicus, skattemyndigheter, myndigheter med tillsyn över finansiella tjänster eller andra myndigheter. Om det finns fler än en behörig myndighet bör emellertid, enligt samma skäl, ansökan göras hos en av dessa, som sedan får sköta samordningen med de övriga (se skäl 34). Såsom bestämmelserna om fusionsintyg har utformats i ändrings- direktivet syftar de också till att säkerställa en kontroll av särskilt slag, inriktad på att förhindra att fusionen blir ett instrument för något otillbörligt eller kriminellt ändamål. Detta särskilda syfte kommer till uttryck i artikel 127.8. Syftet avspeglas också i skäl 39 i ingressen till direktivet. Där sägs att den behöriga myndigheten, för att säkerställa att bolaget inte skadar sina borgenärers intressen, bör kunna kontrol- lera i synnerhet om bolaget har fullgjort sina skyldigheter gentemot offentliga borgenärer, om eventuella öppna åtaganden är tillräckligt säkrade och om bolaget är föremål för pågående domstolsförfaranden som rör exempelvis överträdelse av sociallagstiftning eller arbets- eller miljörätt. Ett viktigt led i genomförandet av ändringsdirektivet är därför att åstadkomma en sådan kontroll. Vi återkommer längre fram till detta. Av artikel 127.1 första stycket framgår att det inför utfärdandet av fusionsintyget ska kontrolleras huruvida den gränsöverskridande fusionen är lagenlig med avseende på de delar av förfarandet som regleras av den medlemsstats lagstiftning som det fusionerande bolaget omfattas av och att fusionsintyget ska ange att alla förfa- randen och formaliteter i den medlemsstaten har fullgjorts. ensstämmer med gällande svensk rätt. Detta ska jämföras med vad som sägs i 23 kap. 46 § aktiebolagslagen om att ska utfärda ett fusionsintyg om det aktuella bolaget har ”fullgjort vad som krävs enligt denna lag”. I sak får artikel 127.1 och gällande svensk rätt anses ha samma innebörd. En komplikation är dock att i svensk rätt ska utfärda fusionsintyg när det finns ett lagakraftvunnet tillstånd till verkställande av fusionsplanen (se 23 kap. 46 § aktiebolagslagen); fusionsintyget framstår närmast som en bekräftelse på att den pröv- ning som har gjorts i ärendet om tillstånd till verkställande av fusionsplanen har utfallit positivt. Direktivet, som saknar en direkt motsvarighet till de svenska reglerna om tillstånd till verkställande av fusionsplan, förutsätter i stället att det görs en särskild ansökan om utfärdande av fusionsintyg. Den prövning som därvid, enligt direk- tivet, ska göras sammanfaller emellertid i väsentliga delar med den prövning som gör i ett ärende om tillstånd till verk- ställande av fusionsplan. Det väcker frågan hur de båda förfarandena – ärenden om till- stånd till verkställande av fusionsplan och ärenden om utfärdande av fusionsintyg – ska samordnas. Vi förordar att denna samordning sker på samma sätt som , dvs. fusionsintyget utfärdas som en fortsättning på ärendet om tillstånd till verkställande av fusions- planen. Den ytterligare kontroll som ändringsdirektivet förutsätter bör ske inom ramen för detta ärende. Därmed behöver bolaget inte göra två olika ansökningar. För torde det också vara en fördel att de olika kontroller som utfärdandet av fusionsintyg förut- sätter kan göras i ett enda sammanhang. Det ska i och för sig anmärkas att direktivet uppställer vissa tids- frister för handläggningen av ärendet om utfärdande av fusionsintyg. Dessa tidsfrister torde inte sällan bli svåra att upprätthålla om hand- läggningen ska innefatta de kontroller som sker inom ramen för ett ärende om tillstånd till verkställande av fusionsplan. Som vi återkommer till i avsnitt 4.11.6 anser vi dock att direktivets tids- frister inte utgör något hinder mot den ordning som gäller i ärenden om tillstånd till verkställande av fusionsplan. 4.11.4Det underlag som bolaget ska tillhandahålla i tillståndsärendet Vårt förslag: Vid en gränsöverskridande fusion ska ett bolag som ansöker om tillstånd att verkställa fusionsplanen bifoga dels sty- relsens redogörelse, dels revisorsyttrandet, dels eventuella syn- punkter som har kommit in från bolagets intressenter. (Jfr arti- kel 127.2.) Bolaget ska också ge in information om huruvida de fusio- nerande bolagen har inlett förfaranden som avses i lagen om arbetstagares medverkan vid gränsöverskridande fusioner m.m. (Jfr artikel 127.6 b.) Vår bedömning: Den möjlighet som direktivet ger att ställa krav på ingivande av ytterligare handlingar bör inte utnyttjas. (Jfr artikel 127.3.) Skälen för förslaget och bedömningen: I artikel 127.2 anges vad som måste fogas till bolagets ansökan om fusionsintyg, nämligen fusionsplanen, styrelsens redogörelse, revi- sorsyttrandet, eventuella synpunkter från aktieägare, borgenärer eller arbetstagare eller deras representanter, samt uppgifter om bolags- stämmans godkännande av fusionsplanen. Vi har ovan konstaterat att ärendet om utfärdande av fusions- intyg bör samordnas med ärendet om tillstånd till verkställande av fusionsplanen. Med ”ansökan” bör därför, vid genomförandet av direktivet, avses ansökan om tillstånd till verkställande av fusions- planen. Några av de handlingar som enligt direktivet ska ges in i ärendet om fusionsintyg – fusionsplanen och en kopia av protokollet från den bolagsstämma som godkände fusionsplanen – ska redan enligt gällande rätt ges in tillsammans med en ansökan om tillstånd till verkställande av fusionsplan (se 23 kap. 20 och 36 §§ aktiebolags- lagen). I dessa delar krävs därför inga lagändringar. Därutöver ska, enligt direktiv, styrelsens redogörelse, revisorsyttrandet och eventuella synpunkter som har kommit in från bolagets intressenter ges in. Bestämmelser om detta bör tas in i aktie- bolagslagen. Information om huruvida ett förfarande för arbetstagarmedverkan har inletts Enligt artikel 127.5 ska den behöriga nationella myndigheten kon- trollera att fusionsplanen innefattar viss närmare information om de former för arbetstagarnas medverkan som följer av artikel 133. Detta korresponderar mot vad fusionsplanen ska innehålla. gäller enligt 23 kap. 38 § aktiebolagslagen att en fusionsplan ska innehålla uppgift om hur arbetstagarna deltar i den process genom vilken formerna för arbetstagarnas medverkan beslutas.