sou · H9B346 · 2021-06-17 00:00:00 — När uppgifterna har tagits emot av respektive myndighet eller dom- stol är det nödvändigt för mottagaren att närmare bedöma förut- sättningarna för hur de inhämtade uppgifterna sedan i praktiken ska behandlas i verksamheten. Det kan t.ex. vara nödvändigt med ett system som loggar och begränsar enskilda användares tillgång till uppgifterna. Det kan också vara nödvändigt att närmare reglera formerna för hur information ska hanteras, gallras och sparas. Det är också angeläget att respektive myndighet och domstolarna har ett system som förhindrar inhämtandet av uppgifter som inte är nöd- vändiga för det avsedda ändamålet. Bedömning: Det bedöms att de utvecklingskostnader som be- hövs för myndigheterna kommer att bli marginella och därför ryms inom befintliga ramar. Förslaget förväntas leda till fördelar vid rättsskipningen, utredning och lagföring av brott och hand- läggningen av rättshjälpsfrågor. Förslaget bedöms inte leda till några negativa konsekvenser. Tillämpning av förslaget förutsätter en it-utveckling för de mottag- ande myndigheterna och domstolarna. Uppgifterna från beskatt- ningsdatabasen lämnas ut av på ett standardiserat och strukturerat sätt som underlättar arbetet för den egna myndighetens utvecklingsarbete. För del innebär ett systematiskt ut- lämnade av uppgifter från beskattningsdatabasen inga negativa kon- sekvenser eller ytterligare kostnader. Sådana uppgifter lämnas i stor omfattning till andra myndigheter och aktörer. Det finns redan en digital infrastruktur för denna uppgift. Uppgifterna från beskattningsdatabasen hämtas tekniskt från med en REST-tjänst som baseras på http och json. Anropen mot tjänsten sker via https. OAuth 2.0 används för API- autentisering. Det krävs därför endast en begränsad it-utvecklings- insats för att ta fram en minimilösning att inhämta uppgifterna. En annan sak är att det internt inom respektive mottagande myndighet kan krävs ytterligare it-utveckling för att ärendehanteringssystem och liknande ska kunna integreras med tjänsten. Det krävs it-utveckling hos för att de allmänna domstolarna, och ska kunna ta emot uppgifter från beskattningsdatabasen. Enligt uppgift från bedöms kostnaden uppgå till cirka 1,6–2,4 mil- joner kronor. Det finns dock en osäkerhet i denna bedömning efter- som det måste göras en fullständig analys av de tekniska aspekterna av en integration. Det bedöms också ta innan it-utvecklingen bedöms kunna bli färdigställd. pågår arbete i andra it- utvecklingsfrågor, bl.a. ska ett nytt systemstöd för den digitala brott- målshanteringen införas. Det går därför inte att närmare bedöma när utvecklingen blir klar. får uppgifterna inhämtas genom provisoriska åtgärder. När det gäller de brottsbekämpande myndigheterna bedöms också utvecklingskostnaderna bli begränsade. Förslaget bedöms därför inte leda till några nämnvärda kostnadsökningar. För domstolarnas dömande verksamhet och de brottsbekämp- ande myndigheterna förväntas förslaget underlätta administrationen i rättsskipning och brottsutrednings- och lagföringsverksamheten, dvs. spara resurser och tid som annars behöver användas för att närmare utreda enskildas ekonomiska förhållanden. Behovet av sådana utred- ningar kommer visserligen finnas kvar men kommer att förenklas och effektiviseras eftersom domstolarna och myndigheterna får till- gång till uppgifter från beskattningsdatabasen. Förslaget bedöms också leda till fler materiellt riktiga avgöranden och därmed i marginell utsträckning ökade intäkter för böter och andra ersättningar och avgifter. När det gäller rättshjälp kan det förväntas att en begäran om det kan avslås i ett tidigare skede eftersom domstolarna och Rätts- hjälpsmyndigheten får tillgång till uppgifter från annat håll än den enskilde själv. Det kan i sin tur bidra till att minska antalet ärenden om återkrav och materiellt felaktiga beslut om rättshjälp. Förslaget bedöms inte leda till negativa konsekvenser för enskilda. Förslaget innebär att myndigheter och domstolar får tillgång till nödvändiga uppgifter som behövs vid bl.a. beräkning av böter, rätts- hjälpsavgift och andra avgifter och ersättningar. Avsaknaden av kor- rekta uppgifter medför att enskilda i viss utsträckning und- kommer en ekonomisk förpliktelse eller får en förmån utan att vara berättigade till det. syftar förslaget till fler materiellt riktiga avgöranden vilket i sin tur förväntas leda till ett rättvisare system eftersom lika fall i större utsträckning kommer behandlas lika. Trots att en begränsad krets av enskilda, som gynnas ekonomiskt av materiellt felaktiga avgöranden, kommer drabbas negativt av förslaget förväntas dock inte enskilda på gruppnivå att påverkas negativt. Riskerna för integritetsintrång bedöms som små. Uppgifterna som sådana är av mindre känsligt slag och förekommer redan i de samman- hang som förslaget avser, om än i mindre tillförlitliga former. Förslaget förväntas därför inte leda till oproportionerliga intrång i enskildas personliga integritet. Förslag: Förslaget ska träda i kraft i den del som berör de brottsbekämpande myndigheterna. Förslaget ska träda i kraft i den del som berör domstolarna, och . Bedömning: Det behövs inte några övergångsbestämmelser. Förslaget föreslås träda i kraft i den del som berör domstolarna, och . Den del som avser domstolarna avser också en ändring i offentlighets- och sekretesslagen. Även om nödvändig it-utveckling inte har färdig- ställts bör ikraftträdandet inte avvaktas. När det gäller de brottsbekämpande myndigheterna avser för- slaget en ändring på förordningsnivå som bedöms kunna träda i kraft . De brottsbekämpande myndigheterna har ett stort behov av att kunna få tillgång till inkomstuppgifter. Även om för- slaget är begränsat endast till beräkning av böter eller för att doku- mentera en sådan beräkning bedöms det vara angeläget att förslaget i den delen träder i kraft så fort som möjligt. Det behövs inte några övergångsbestämmelser. 9Enklare och rättvisare system för att återbetala kostnader till staten för provtagning och analys av blod, urin och saliv i brottmål Av 31 kap. 1 § RB följer att om den tilltalade döms för brottet ska han eller hon ersätta staten för kostnaden för provtagning och analys av blod, urin och saliv som avser honom eller henne och som har gjorts för utredning om brottet. På motsvarade sätt ska den misstänkte som lagförs genom strafföreläggande enligt 48 kap. 2 § RB som särskild rättsverkan förpliktas att betala kostnad för provtagning och analys av blod, urin och saliv som avser den misstänkte och som har gjorts för utredning om brottet. Processlagsberedningen anförde att då i mål om allmänt åtal den tilltalade dömes för brottet, bör han vara skyldig att ersätta statsver- ket vad enligt rättens beslut av allmänna medel utgått för anskaffande av bevisning under förundersökningen och i rättegången (se NJA II 1943 s. 399). Inledningsvis reglerades den tilltalades skyldighet att ersätta provtagning och analyskostnad för blodprov i brottmål enligt lagen (nr 194) om blodundersökning i brottmål. I samband med nya tillämpades i stället lagen (1946:864) om återgäldande av kostnad för blodundersökning i brott- mål som gällde . Därefter har frågan reglerats i 31 kap. I förarbetena konstateras att kostnader för blodprovstagning och blodundersökning ofta uppstår i ärenden om rattonykterhet. Där anges också bl.a. att den dömde respektive den som godkänner ett strafföreläggande alltid bör stå för sådana kostnader (se prop. 1996/97:9 s. 164 f., se också prop. 1946 nr 329 s. 38 f.). möjligt att bli ersättningsskyldig för kostnader för provtagning och analys av urin. Urin används i huvudsak som analysmetod för att på- visa narkotikabruk. Är rattfylleri aktuellt tas dock ett blodprov med hänsyn till straffbestämmelsens krav på att det ska finnas ett narko- tiskt ämne i blodet. Vid alkoholrattfylleri mäts halten normalt sett direkt i utandningsluften. Endast om den misstänkte inte vill eller kan blåsa i mätinstrumentet tas ett blodprov. Det kan också ske om frågan om s.k. eftersupning aktualiseras. är det också möjligt att bli återbetalningsskyldig för provtagning och analys av saliv vilket förekommer vid t.ex. DNA- topsning. Ersättningsbestämmelsen är dock begränsad till åtgärder som ett led i utredningen av brottet vilket innebär att kostnaden för s.k. registertopsning enligt 28 kap. 12 a § RB inte kan omfattas. genomför analys av blod- och urinprov. I sam- band med det uppstår en kostnad för analysen. Kostnaden skiljer sig åt beroende på hur den rättskemiska undersökningen utförs. utförs flera analyser. Normalt sett utförs en s.k. screeninganalys och sedan minst en s.k. verifikationsanalys. utförs flera verifikations- analyser bl.a. beroende på den beställning som den brottsutredande myndigheten har gjort. Kostnaden varierar också beroende på vilket narkotiskt preparat det är frågan om. Kostnaden påverkas av antalet genomförda verifikationsanalyser. En särskild kostnad tas också ut för förtursärenden. Det innebär att misstänka i ungdomsärenden och ärenden inom Snabbare lagföring får en högre kostnad än övriga. gäller dock att den som är endast i undantagsfall ska åläggas återbetalningsskyldighet för kostnaden för provtagning och analys enligt 31 kap. 1 § RB (se NJA 2020 s. 154). I praktiken är det svårt att på förhand veta hur stor analyskost- naden kommer att bli. I de flesta fall uppgår den dock till cirka 1 000– . Den kan dock vara mindre eller betydligt högre. Analys- verksamheten finansieras på olika sätt bl.a. beroende på brottstyp. Den kan antingen vara anslagsfinansierad eller utföras på uppdrag av den myndighet som utreder brottet. Skyldigheten för den misstänkte att ersätta kostnader är inte beroende av hur analysverksamheten är finansierad. I praktiken har det dock betydelse på så sätt att urin- analysen för narkotika som utförs på uppdragsbasis i regel återkrävs av den misstänkte som blodanalys för narkotika normalt sett inte gör det. Det innebär att den som lagförs för narkotikabruk blir ersättningsskyldig men inte den som gör sig skyldig till drogratt- fylleri. Kostnad på rapporten (ca 1 000–) När det gäller blodprovtagningen skiljer sig förfarandet i landet. Kostnaden för själva provtagningen varierar i olika regioner. I många fall debiteras inte den lagförde någon kostnad för provtagning men i vissa delar av landet får denne betala en mindre eller en större avgift. Det förekommer avgifter upp till för en provtag- ning. Det kan också spela roll vilken tid som provet tas om det t.ex. kan ske på vårdcentral eller efter biträde av jourläkare. Inom projektet för Snabbare lagföring har det bedrivits ett utveck- lingsarbete med och övriga aktörer att skapa en rutin för att snabbt och effektivt analysera urin- och blodprov. Det har lett till att har kunnat sänka sina handlägg- ningstider betydligt framför allt inom Snabbare lagföring men också inom sin ordinarie verksamhet. När hanterar ett ärende i Snabbare lagföring hanteras det med viss förtur som kan leda till ökade kostnader. Det leder till att den lagförde drabbas negativt i kostnadshänseende. I projektet är en av hörnstenarna att den misstänkte ska kunna medverka till att ett strafföreläggande utfärdas i ett tidigt skede av utredningen. Det sker genom en s.k. fullmakt enligt 48 kap. 10 § RB. I avsnitt 5.6.2 föreslås en konstruktion som i stället innebär ett för- handsgodkännande av ett strafföreläggande. Förutsättningarna för att lämna ett förhandsgodkännande är bl.a. att brottet är erkänt och utrett och att påföljden är klar. I projektet har fullmaktsförfarandet i viss utsträckning hindrats av att analyskostnaden varit okänd. Efter- som den misstänkte enligt 48 kap. 2 § RB ska förpliktas att återbetala analyskostnaden ska den framgå av fullmakten. Det har gjorts ansträng- ningar för att ta fram schabloner men det har visat sig vara svårt att i förväg på ett tillfredställande sätt kunna förutse samtliga de faktorer som påverkar analyskostnaden fullt ut. Denna fråga har därför utgjort ett hinder för ett fullt genomslag av fullmaktsförfarandet och riskerar att också fortsättningsvis leda till problem när ett nytt system med förhandsgodkännande införs. Det nuvarande systemet innebär att det är oförutsägbart och kom- plicerat att bedöma analyskostnaden. Provtagningskostnaden varierar i hög grad som inte har koppling till den misstänkte eller brottet. Kostnaden för provtagning och analys kan i vissa fall överstiga stor- leken av det bötesbelopp, t.ex. 30 dagsböter á , som är ett vanligt förekommande bötesbelopp för ringa narkotikabrott för den som har små eller inga inkomster. Kostnaden har sällan något sam- band med gärningens förkastlighet utan kan bero på tillfälligheter som den misstänkte inte kan förutse eller påverka. Det finns därför fog för att systemet i många fall kan uppfattas som orätt- vist. Systemet med individualiserad kostnadstäckning innebär att det skapar merarbete för rättsväsendets aktörer och förhindrar använd- andet av effektiva metoder att utreda och lagföra enklare brott. Det finns därför ett behov av att utforma ett enklare, rättvisare och mer förutsägbart system för ersättningsskyldighet att återbetala kostna- der till staten för provtagning och analys av blod, urin och saliv. 9.2Förslag på ett system med taxa för provtagning och analys av blod, urin och saliv Förslag: Kostnaden för provtagning och analys av blod, urin och saliv och som ska ersättas av den tilltalade i domstols dom eller den misstänkte i ordningsbot och strafföreläggande får bestämmas enligt en särskild taxa som baserar sig på en schablon. och får meddela före- skrifter inom sitt respektive verksamhetsområde om taxan. Det föreslås att det införs en ordning som innebär att den som är tilltalad i brottmål eller lagförd i ordningsbot eller strafföreläggande kan bli ersättningsskyldig för kostnaden för provtagning och analys av blod, urin och saliv som avser honom eller henne och som har gjorts för utredning om brottet utan att kostnaden behöver vara individua- liserad i det enskilda fallet. I stället föreslås att det ska vara möjligt att meddela föreskrifter om en taxa. Det innebär t.ex. att kostnaden för analys i urin efter narkotika kan bli schabloniserad och att varia- tionerna i analyskostnaderna kan fördelas på hela den kollektiva ana- lysverksamheten på det området. Syftet med förslaget är att göra det enklare att på förhand veta vad analys- och provtagningskostnaden kommer att bli. Det blir därför möjligt att i större utsträckning tillämpa fullmaktsförfarande och ett system med förhandsgodkännande. Det underlättar också rättsväsendets arbete och effektiviserar lagföringen av mängd- brott. Ett annat syfte med reformen är att göra systemet mer rättvist och förutsägbart för den som blir ersättningsskyldig. Det gör att en analys- eller provtagningskostnad inte behöver variera utifrån faktorer som har ingen eller begränsad koppling till den misstänkte eller dennes brott. Eftersom analys- och provtagningskostnaden kan variera stort kan det leda till orättvisa resultat i enskilda fall utan att det för den skull finns möjlighet till jämkning. Med ett mer enhetligt sätt att bedöma analys- och provtagningskostnaden kan detta undvikas. Det kan vara särskilt viktigt i de fall där kostnaden uppgår eller till och med överstiger det bötesbelopp som brottet leder till. Eftersom taxan föreslås regleras i författning blir det alltså förutsägbart för enskilda hur stor en kostnad för provtagning eller analys kommer att bli. Det föreslås att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om taxan. Det föreslås vidare att och får meddela föreskrifter inom sina respektive verksamhetsområden. Det gör att Polismyndig- heten i författning t.ex. kan reglera provtagningskostnaden enhetligt i hela landet trots lokala och regionala variationer. För Rättsmedicinal- verkets del innebär det att det blir möjligt att t.ex. använda en enhet- lig analyskostnad för urinanalys för narkotika. Det innebär också att arbetet för myndigheten att ta fram underlag i varje enskilt fall kan ersättas med en hänvisning till författningen. Det ska vara möjligt att t.ex. tillämpa en enhetlig avgift för blod, urin respektive saliv oberoende av vilken substans som analyseras. Bedömning: Förslaget förväntas leda till ett system som är enklare och mer förutsägbart att hantera för , polis, åklagare och domstol. Förslaget förväntas också leda till att systemet uppfattas som rättvisare för de som misstänks och lag- förs för brott eftersom höga analyskostnader i enskilda fall för- delas på hela kollektivet. Förslaget bedöms inte leda till några kostnadsökningar. För- slaget förväntas i stället leda till att öka förutsättningarna att ta ut en analyskostnad i fler fall än . genomför ett stort antal rättskemiska analyser. Av dessa utgör ett stort antal analyser en del av brotts- utredningar om rattfylleri och ringa narkotikabrott. Tabell 9.2 Antal expedierade rättskemiska ärenden hos Polisärenden, ringa narkotikabrott Övrigt (bl.a. rättsmedicinska ärenden, kriminalvårdsärenden och vård) Källa: årsredovisning 2020 s. 12. Enligt årsredovisning 2020 var den genom- snittliga kostnaden för ett rattfylleriärende och för ett ringa narkotikabrottsärende. Detta inne- bär att den totala kostnaden uppgick till fördelat på för rattfylleri och cirka 42,3 mil- joner kronor för ringa narkotikabrott. Tabell 9.3 Utdömda analys- och provtagningskostnader i allmän domstol Någon sammanställd statistik om hur stor andel som faktiskt åter- betalas av de analys- och provtagningskostnader som döms ut finns inte eftersom återbetalningen sker över . En samlad bedöm- ning talar för att återbetalningen motsvarar . Analys- och provtagningskostnader i strafföreläggande Baserat på till mars omräknat för helår Det finns en osäkerhet i statistiken från efter- som data endast baseras () och sedan omräknat för helår. Statistiken från domstol och strafföreläggande ger dock en bild över storleken över förplik- tade kostnader vilket uppskattningsvis uppgår för till . Om antagandet att den faktiska återbetalningen motsvarar uppgår detta till . Vid en jämförelse mellan de antal prov och de kostnader som har och de kostnader som döms ut finns en tyd- lig indikation att samtliga kostnader som finns inte påförs den dömde eller lagförde. Det finns flera förklaringar till detta. En förklaring är att provet visar sig negativt eller att den misstänkte frias från miss- tankar av andra skäl. Kostnaden för provet påförs då inte den enskilde. Inte heller i ungdomsärenden ska den unge längre behöva betala dessa kostnader. I drograttfylleriärenden påförs normalt sett inte någon analyskostnad. Ett system som innebär att analyskostnaderna blir kända och regle- rade på förhand medför att det finns ökade förutsättningar att påföra enskilda ett betalningsansvar för analyskostnader. Det är dock svår- bedömt i vilken utsträckning det kommer leda till ökade intäkter. Om återbetalningsskyldighet regleras och påförs för drograttfylleri kommer intäkterna för den delen av analysverksamheten att öka. En tillämpning som innebär att den som lagförs för drograttfylleri blir betalningsskyldig för analys- och provtagningskostnader förväntas leda till ökade intäkter, försiktigt räknat, på minst 2–4 miljoner kro- nor . Förslaget innebär att förfarandet i samband med utfärdande av strafföreläggande och ett förhandsgodkännande för strafföreläggande underlättas eftersom analyskostnaden är känd på förhand och blir enhetlig. Det innebär också vissa fördelar för förfarandet i brottmåls- processen att kostnaden är enhetlig och känd på förhand. Benägen- heten för misstänkta att godta kostnaden i ett strafföreläggande eller i förhandsgodkännande kan förväntas öka eftersom den blir enhetlig och förutsägbar. Schablonkostnaden för analysen bedöms kunna be- stämmas i ett intervall på cirka 1 000–baserat på Rätts- medicinalverkets genomsnittskostnad i analysverksamheten . En risk med reformen är att kostnaderna i enskilda ärenden inte blir kända och synliggjorda. Detta bedöms dock inte leda till en för- höjd risk för beställningar av onödiga analyser eller liknande. Förslaget förväntas leda till ett system som är enklare och mer för- utsägbart att hantera för , polis, åklagare och dom- stol. Förslaget förväntas också leda till att systemet uppfattas som rättvisare för de som misstänks och lagförs för brott eftersom höga analyskostnader i enskilda fall fördelas på hela kollektivet, dvs. på berörda individer på gruppnivå. Förslag: Förslaget ska träda i kraft . Bedömning: Det behövs inga övergångsbestämmelser. Det föreslås att förslaget ska träda i kraft . Den nya regleringen om schablonavgift för analys- och provtag- ningskostnader utgör en del av systemet med återbetalningsskyldighet i brottmål och för ordningsbot och strafföreläggande. Återbetalnings- skyldighet är en del av samhällets reaktion på brottet (jfr prop. 1972:4 s. 267). Återbetalningsskyldigheten är emellertid i formellt hänseende av processuell natur även om den har ett kriminalpolitiskt syfte och innebär att den som döms för ett brott också behöver stå för vissa kostnader. Den föreslagna reformen innebär att kostnaden för prov- tagning och analys blir mer enhetlig vilket i det enskilda fallet kan leda till att den som lagförs för brottet får betala mer eller mindre än vad han eller hon annars skulle ha gjort. I praktiken innebär dock reformen att den enskilde inte själv behöver drabbas av högre kost- nader än vad som följer av genomsnittet. När det gäller processrättslig lagstiftning är huvudregeln att nya regler blir tillämpliga . Det innebär att reglerna ska tillämpas på varje processuell företeelse som inträffar efter det att regleringen har trätt i kraft. I detta fall innebär det att den nya regleringen ska tillämpas då återbetalningsskyldigheten fastställs oavsett om brottet är begånget före eller efter ikraftträdandet. Det är inte påkallat med några övergångsbestämmelser för att åsidosätta den principen. Några övergångsbestämmelser behövs därför inte. 10.1Förslaget till lag om ändring i 1 kap. 7 § Paragrafen är ny. Övervägandena finns i avsnitt 3.4.10. Paragrafen innehåller bestämmelser om att varje tingsrätt ska tillämpa ett snabbförfarande för att skyndsamt avgöra vissa brottmål och att i förfarandet ska ingå de brott som har handlagts i ett särskilt snabbförfarande under utredningen av brottet, om det inte är olämp- ligt. Att tingsrätterna ska tillämpa ett snabbförfarande innebär att de ska avgöra de mål som har handlagts i ett särskilt snabbförfarande under utredningen av brottet med skyndsamhet. Det finns alltså en koppling mellan de brott som tidigare i utredningsskedet handlagts i ett snabbförfarande och de brott som tingsrätten ska handlägga i snabbförfarandet. Polisen bör märka upp ett ärende som handläggs i ett snabbförfarande under utredningen av brottet för att det ska vara möjligt att följa handläggningen. Av betydelse för om ett mål ska handläggas inom snabbförfarandet vid tingsrätt är alltså om polisen märkt upp ärendet. Tingsrätten ska dock kunna utesluta mål som av någon anledning är olämpliga att hantera inom ramen för ett snabb- förfarande. De omständigheter som ska beaktas vid lämplighetsbedöm- ningen är i första hand karaktären av brottmålet och förutsättningarna för en snabb och effektiv handläggning. Ett mål kan bli olämpligt att handlägga i snabbförfarandet vid ändrade förhållanden, t.ex. när den tilltalade blir frihetsberövad eller att utredningen i målet blir mer omfattande på grund av nya åtal eller ny bevisning. Det gäller oavsett under handläggningen som de ändrade förhållan- dena inträffar. Det kan också vara olämpligt att handlägga brottmål i snabbförfarandet om det står klart att brottet under förundersök- ningen inte borde ha handlagts i snabbförfarandet, t.ex. för att det rör sig om ett grovt brott eller ett brott med en omfattande och komplicerad utredning.