sou · H9B367 · 2021-07-30 00:00:00 — Fler djurhållande jordbruksföretag skulle om förutsättningarna för biogasproduktion förbättras och fler kunna bygga en biogasanlägg- ning. För det enskilda företaget skulle biogasanläggningen kunna stärka företagets ekonomi genom att företaget får fler verksamhetsområ- den och kan sprida riskerna i sitt företagande. Samrötningsanlägg- ningar där flera gårdar går samman för att bygga en anläggning ihop kan ge flera positiva synergier och även öppna upp för samarbeten på andra områden. Utan ett fortsatt och förstärkt stöd kan riskerar den inhemska pro- duktionen av biogas att minska. I förlängningen innebär det att miljö- påverkan riskerar att öka genom att de miljövinster som uppnås med biogasproduktionen försvinner. Förslaget bedöms bidra till en ökad försörjningsförmåga. Risken om stödet inte höjs är att produktionen av biogas minskar eller försvin- ner. Detta skulle medföra att ännu mer biogas och biodrivmedel kom- mer att behöva importeras till och att vi därmed skulle få en sämre försörjningsförmåga vad gäller drivmedel. Utredningen rekommenderar att en satsning görs på forskning och utveckling av nya hållbara drivmedel som kopplar till jord- bruket. Utredningen konstaterar att det behövs fler fullskaliga anläggningar för produktion av biodrivmedel i . Det finns en god tillgång på råvara och en rad olika drivmedel kan bidras i arbetet mot fossil- oberoende. Det är troligt att förbränningsmotorn kommer att finnas kvar inom jordbruket och därför behövs fler satsningar på biobränslen från hållbara råvaror. Här är bioraffi- naderier och andra koncept som kombinerar odling av grödor för bioenergi och förädling av proteiner intressanta. För detta ändamål skulle även flera demonstrationsanläggningar kunna övervägas. Fortsatt investeringsstöd till biogasanläggningar Utredningen rekommenderar att det fortsatt finns möjligheter till investeringsstöd till biogasanläggningar (stallgödsel) liknande de som finns i Klimatklivet och inom den gemensamma jord- brukspolitiken. är det möjligt både inom Klimatklivet och inom den gemen- samma jordbrukspolitiken att söka investeringsstöd för biogasanlägg- ningar. Inom Klimatklivet kan man dock inte söka stöd för anlägg- ningar för elproduktion. Inom gemensamma jordbrukspolitiken söks stöd för produktionen av gas från gödsel. man söker för själva produktionen och inte för en specifik produkt (el/fordonsgas/värme). Detta gör att stödet inom GJP är teknikneutralt. Utredningen har vidare övervägt att rekommendera att ett in- vesteringsstöd för anläggningar som producerar flytande biodriv- medel också bör införas. Utredningen har dock inte gått närmare in på vilka typer av produktionsanläggningar som skulle omfattas av ett sådant stöd utan hänvisar till uppdrag om att utreda behovet av ytterligare styrmedel för att främja ökad produk- tion av biodrivmedel. I utredningens uppdrag ingår att föreslå åtgärder och styrmedel för att främja en övergång till mindre fossilberoende och mindre resurs- intensiva insatsmedel. Drivmedel är ett insatsmedel som pekas ut särskilt i utrednings- direktiven. Drivmedel hanteras i betänkandet under kapitel 5. Vad gäller övriga insatsmedel pekas särskilt användningen av gödsel ut och här lyfter regeringen såväl behovet av satsningar på resurseffektiva krets- lopp som en mer effektiv användning av stallgödsel. Det finns en tydlig koppling mellan minskat fossilberoende och en ökad försörjningsförmåga. Den största andelen av de insatsmedel som används inom jordbruket är importerade och det gäller såväl drivmedel som gödsel. I en händelse av kris är den svenska livsmedels- produktionen därför sårbar. 9.1.2Vilka insatsmedel används i jordbruket? När utredningen har gått igenom vilka insatsmedel som används i jordbruket har utredningen valt att definiera ett insatsmedel som en produkt eller vara som används och förbrukas i tillverkning av andra produkter och varor, eller i produktion av tjänster. Vilka insatsmedel som används är kopplat till den produktions- inriktning som bedrivs dvs. om det är växtodling, animalieproduk- tion eller en kombination av dessa. Vilka insatsmedel som används styrs även av om det är en konventionell eller ekologisk produktion. I dagens moderna jordbruksproduktion används många olika typer av insatsmedel även om de stora grupperna av insatsmedel kan sägas vara: drivmedel, gödselmedel, bekämpningsmedel, foder, plast och utsäde. Drivmedel utgör ett eget utredningsområde i detta betänkande och beskrivs närmare i kapitel 5. Exempel på andra insatsmedel som används är hydraulolja, smörjmedel, reservdelar till arbetsmaskiner, veterinärmediciner och diskmedel. Det har inte funnits utrymme att inom utredningen göra en detal- jerad livscykelanalys av samtliga insatsmedel. Utredningen har därför valt att avgränsa vilka insatsmedel som analyserats vidare efter att utgått ifrån jordbrukets indirekta energianvändning. Till den indirekta energianvändningen räknas den energi som går åt för att producera de produkter och varor som köps in till gården. Figur 9.1 Indirekt energianvändning i jordbruket Procentuell fördelning mellan olika insatsvaror Källa: Egen bearbetning baserad på Baky m.fl. 2010. I diagrammet är det tydligt att den största indirekta energianvänd- ningen är kopplad till produktion av mineralgödsel följt av inköpt foder och ensilageplast. Utredningen vill här lyfta fram att det finns vissa osäkerheter kopplade till de siffror som presenteras ovan då dessa är från det första decenniet . Även om siffrorna inte är uppdaterade på bör dessa ändå kunna ligga tillgrund för utredningens resonemang då de ger en bild av storlekfördelningen vad gäller energi- förbrukningen. Utredningen har inte haft utrymme att genom upp- drag uppdatera dessa siffror men kan konstatera att detta skulle kunna göras genom att SJV uppdaterar sin rapport från 2010.1 Den största osäkerheten bör ligga i siffrorna som rör inköpt foder då importen av soja har minskat . Även siffrorna vad gäller ensilage- plasten är osäkra då användningen av ensilageplast sannolikt har ökat. När det gäller siffrorna för produktionen av mineralgödsel har ut- redningen använt relativt ny och därmed mer aktuella beräkningar. Ett gödselmedel2 är ett ämne eller en blandning som används eller är avsedd att användas på växter eller deras rotzon i syfte att förse väx- terna med näring eller förbättra deras näringsutnyttjande. De närings- ämnen som kvantitativt är viktigast för växterna är kväve, fosfor och kalium. Gödselmedel kan delas upp i huvudgrupperna mineralgödsel och organiska gödselmedel. Till organiska gödselmedel räknas bland annat stallgödsel och biogödsel och slam. I princip allt mineralgödsel importeras . Tillverkningen av mineralgödsel och framför allt kvävemineralgödsel är energikrävande. Av de insatsmedel som används i jordbruket står denna tillverkning för av den indirekta energianvändningen i jordbruket. När det gäller organiska gödselmedel så uppkommer eller produceras dessa främst inom landet. Nedan redovisas användningen av kväve, fosfor och kalium upp- delat på mineralgödsel3, stallgödsel och övriga organiska gödselmedel4. 1Jordbruksverket, 2010. 2Förenklat utefter definitionen av gödselmedel enligt och rådets förord- ning (EU) 2019/1009 av om fastställande av bestämmelser om tillhandahållande på marknaden av EU-gödselprodukter och om ändring av förordningarna (EG) nr 1069/2009 och (EG) nr 1107/2009 samt om upphävande av förordning (EG) nr 2003/2003. 3I SCB:s rapport ingår biogödsel och ”andra organiska gödselmedel” även i de redovisade mineral- gödselmängderna. 4I övriga organiska gödselmedel ingår pelleterade produkter, flytande biprodukter från livs- medelsindustrin samt rötslam. Övriga organiska gödselmedel (inkl slam) Källa: SCB MI 30 . 1Avser mängden växttillgängligt kväve. Foder till djur inom jordbruket brukar delas upp i grovfoder och kraftfoder. Med grovfoder menas vanligen fiberrika foder, t.ex. vall- foder, olika grönfoderväxter som silomajs, helsäd, halm från spann- mål och ärter, blast från sockerbetor och rotfrukter fodermärgkål och foderraps samt biprodukter från industrin, t.ex. frukt- och grön- saksavfall. Det viktigaste grovfodret i är vall, som utnyttjas som bete eller bärgas som hö eller ensilage. Grovfoder utgör största delen av fodret till idisslare och hästar. Grovfoder kompletteras van- ligen med kraftfoder, som höjer energikoncentrationen och/eller pro- teinhalten. Kraftfoder består av spannmål och/eller proteinfoder samt ofta mineral- och vitaminpreparat. Som proteinfodermedel används inhemska ärter och bönor, rapsfrö eller rapsmjöl från utvinning av rapsolja samt importerade oljeväxtfoder, bestående av rester från ut- av fett från bl.a. sojaböna. Till svin och fjäderfä används huvudsakligen kraftfoder. ersätter drank och rapskakor en del av det importerade proteinfodret. I kapitel 8 Produktion av biodriv- medel förs ett resonemang kring de biprodukter som uppkommer i produktionen av ex. etanol och FAME. Från etanoltillverkningen fås drank och från pressningen av rapsfrön rapsmjöl och rapskaka. När beräkningar görs av energianvändning och klimatpåverkan görs skillnad på importerat foder och foder som produceras i . Det importerade fodret dvs. det foder som har odlas utanför räknas som en indirekt energianvändning. Det foder som odlas i kopplas framför allt till den direkta energianvändningen i form av drivmedelsanvändning. Den inhemska foderproduktionen kommer därför att hanteras indirekt under utredningsområdet Drivmedel i kapitel 5. Plastanvändningen i såväl jordbruket som resten av samhället är väl utbredd. Plast är ett material med stor flexibilitet, det går att tillverka plast med väldigt många olika egenskaper. av den plast som produceras i världen baseras på fossila råvaror. Det är dock möjligt att producera plast från förnybar råvara. När SMED5 kartlade plastflöden i konstaterades att drygt plastråvara tillverkades i . Expor- ten av plast uppgick till ungefär samma mängd medan importen upp- gick till knappt . De mest betydande användnings- områdena för plast är förpackningar , följt av byggsektorn med (varav i byggnader) och bilindu- strin med . I jordbruket används plast för ensilering, i växthus och för mark- täckning men det används även plastförpackningar i form av plast- säckar och plastdunkar till exempelvis foder och bekämpningsmedel. För att beräkna storleken av det som används har utredningen utgått ifrån insamlingen av plast6. Denna visar att av de som samlades in 2019 stod den plast som används för ensilering för varav rundbalsplasten för drygt . För den plast som används i jordbruket finns ett frivilligt insam- lingssystem. Av den plast som samlades in 2020 uppskattas att 90 pro- cent gick till materialåtervinning. En återvinningsanläggning för en- silageplast har startats upp i småländska där en stor del av den insamlade plasten återvinns mekaniskt. Tillverkning av ensilage- plast (ex. rundbalsplast) finns i bl.a. i . Bekämpningsmedel är kemiska eller biologiska produkter som är till för att förhindra att djur, växter eller mikroorganismer orsakar skada på egendom eller skadar människors eller djurs hälsa. Ett bekämp- ningsmedel kan vara antingen en biocidprodukt eller ett växtskydds- medel beroende på vilket användningsområde det har. Växtskyddsmedel är bekämpningsmedel som används i huvudsak för att skydda växter och växtprodukter inom jordbruk, skogsbruk 5SMED, 2019. Det kan vara mot svampangrepp, skadedjur eller konkurrerande växter. Biocidprodukter är alla de bekämpningsmedel som inte är växtskyddsmedel. Exempel på biocidprodukter är desinfek- tionsmedel, träskyddsmedel, myggmedel, råttgifter och båtbotten- färger. I jordbruksproduktionen används såväl biocider som växtskydds- medel även om användningen av växtskyddsmedel står för den största delen av användningen. Växtskyddsmedel används såväl i den kon- ventionella som i den ekologiska produktionen. Försäljningen av växt- skyddsmedel till jordbruket, inklusive frukt- och trädgårdsodling var 2020 och svarar för av den totala mängden bekämpningsmedel som säljs i landet. Det finns ingen tillverkning av växtskyddsmedel i . Generellt kan sägas att såväl de aktiva substanserna i växtskyddsmedel som tillsatser, så kallade intermediat, tillverkas i , framför allt i . Därifrån exporteras de till bl.a. för att användas i pro- duktion av de färdiga växtskyddsmedlen (produkten). Kalk används inom jordbruket framför allt för att höja eller bibehålla pH-värdet i marken eller för att förbättra jordstrukturen. Kalk an- vänds även i foder. Kalkning görs för att pH-värdet påverkar hur tillgängliga näringsämnen är för växterna. Ett optimalt kalktillstånd underlättar jordbearbetning och rottillväxt på lerjordar som bland annat fosforns tillgänglighet ökar. Grödans upptag av gif- tiga tungmetaller, till exempel kadmium, minskar. Kalkning minskar normalt också mängden utbytbart aluminium i marken vilket är posi- tivt eftersom fria aluminiumjoner är giftiga för växtrötterna. Kalk- ningen påverkar också markens mikroflora och gynnar jordbakterier. Det finns ett stort antal kalkningsmedel på marknaden. Kalknings- medel kan dels ha naturligt ursprung ex. kalksten, dolomit, bränd kalk och släckt kalk och kan komma från industriella processer i form av biprodukter som silikatkalker, sockerbrukskalk m.m. Den energi som används för produktionen beror av vilken produktions- metod som används. Det bryts kalk på flera platser i . Även förädling till kalkprodukter sker i . Utsäde definieras enligt Utsädeslag (1976:298) som dels frö som är avsett till utsäde med undantag av skogsfrö, dels utsäde av potatis (utsädespotatis). Utsäde är ett viktigt insatsmedel i växtodlingen och ett gott ut- säde lägger grunden till en god skörd. finns inom genom ett uppdrag till SLU, SLU Grogrund, en särskild satsning på forskning och kompetensuppbyggnad inom växtförädling av grödor för svensk trädgårds- och jordbruksnäring. Utredningen har enligt kapitel 2 Utredningens uppdrag valt att av- gränsa utredningen till att omfatta utsläpp som sker inom landet. Ioch med denna avgränsning kommer utredningen inte att analysera vidare insatsmedlen bekämpningsmedel och importerat foder. När det gäller foder är det, det importerade fodret som syns i den indirekta energianvändningen. Det foder produceras i är i stället kopp- lat till jordbrukets direkta energianvändning genom användningen av drivmedel för produktion av grödor (vall, spannmål och raps/ ryps). Den inhemska foderproduktionen kommer därför indirekt att hanteras i utredningsområdet Drivmedel se kapitel 5. Då utredningsdirektiven tydligt lyfter fram mineralgödsel kom- mer utredningen att göra ett avsteg från avgränsningen, att det är utsläppen i som ska vara styrande. Produktionen av mineral- gödsel står för den största indirekta energianvändningen i jordbruket. Utredningens vidare analyser återfinns i kapitel 10 Gödselmedel. Utredningen har valt att även gå vidare och analysera plast. Ut- redningen avser dock att avgränsa denna fråga ytterligare och foku- sera på ensilageplast. Bakgrunden är att ensilageplasten står för den största plastanvändningen i jordbruket. För övrig plastanvändning i jordbruket ex. användning av plastförpackningar anser utredningen att det finns ett värde i att hålla samman arbetet mer övergripande. Detta då frågorna är horisontella, de griper över flera sektorer men där utmaningarna i grunden är samma. Här konstaterar också utred- ningen att det finns ett pågående arbete på med bl.a. med en färdplan för en hållbar plastanvändning. Utredningens vidare analyser återfinns i kapitel 11 Ensilageplast. Avslutningsvis avser utredningen inte gå vidare med insatsmedlen kalk och utsäde. Utredningen motiverar detta utifrån perspektivet energianvändning och där dessa insatsmedel står för en mindre del av energianvändningen inom jordbruket. 10.1.1Olika typer av gödselmedel Vilken typ av gödsel som en jordbrukare använder beror av vilken pro- duktionsinriktning som finns på gården. Stallgödsel används i huvudsak som gödselmedel på den egna gården, om det finns djur på denna, medan mineralgödsel används både på djurgårdar och på gårdar med enbart växtodling. Jordbruk med produktionsinriktning ekologisk växtodling har särskilda regler1 att förhålla sig till vad gäller val av gödselmedel och ex. är inte mineralgödsel tillåtet. För att kunna anpassa gödslingen behöver jordbrukaren kunskap både om marken och om grödan. Eftersom kväve framför allt ger effekt under det år det tillförs är det viktigt att följa markens kväve- leverans och grödans upptag av kväve för att kunna anpassa gödslingen. Det är särskilt viktigt att följa minerali- seringen av kväve i marken på gårdar med stallgödsel eftersom det finns stora mängder kväve i stallgödseln som kan frigöras under od- lingssäsongen. För fosfor och kalium är förhållandena mer kompli- cerade. Deras verkan kan sträcka sig och där är t.ex. mark- kartering ett bättre verktyg. När det gäller regler kring användning eller spridning av gödsel finns dessa i regelverket om miljöhänsyn i jordbruket och växtnäring i föreskrifter och allmänna råd (SJVFS 2004:62/ 2013:40 respektive SJVFS 2004:62; , 2015). Regel- verket är utformat med syfte att begränsa näringsläckaget från göd- selmedel, både stallgödsel och mineralgödsel. En del regler gäller för hela landet, medan andra enbart omfattar områden som är utpekade 1I EU-förordning (834/2007) finns reglerat vilka gödselmedel som är tillåtna att använda. Om odlingen dessutom är KRAV-certifierad finns ytterligare regler som i vissa avseenden är strik- tare än EU-reglerna. som nitratkänsliga områden. Till detta ger ut rekommendationer för gödsling och kalkning. I inledningen av detta kapitel har utredningen valt att övergri- pande beskriva de gödselmedel som används . Dessa gödselmedel har delats in i kategorierna: mineralgödsel och organiska gödselmedel. Det saknas en fastställd definition av mineralgödsel. Utredningen har dock valt att utgå ifrån den definition av oorganiska gödselpro- dukter2 som finns i EU förordningen om gödselprodukter och sedan modifierat denna något. Utredningen har valt att definiera mineral- gödsel som gödsel som innehåller eller frigör näringsämnen i mineral- form. Vid tillverkningen av mineralgödsel styrs vilka näringsämnen och i vilken mängd dessa ska finnas i produkten. Mineralgödsel säljs både som enkla gödselmedel dvs. gödselmedel som bara innehåller ett när- ingsämne ex. kväve (N), fosfor (P) och kalium (K) och som samman- satta gödselmedel i vilka olika näringsämnen kombineras ex. NPK- gödsel som består av kväve, fosfor och kalium. Den största producenten av mineralgödsel till den svenska mark- naden är . Yaras produktionsanläggningar för kväve, fosfor och kaliumgödselmedel finns i bl.a. , och . Det finns ett par företag som producerar mineralgödsel i . Ett av dessa är Merox, som är ett företag som ingår i och, som har i uppdrag att optimera biprodukts-, skrot- och avfallshantering med fokus på hållbarhet. Företaget säljer ammonium- sulfat som kan användas som gödselmedel. Vid koksframställningen bildas stora mängder koksugnsgas. Ur denna gas framställs svavelsyra, bensen, tjära, ammoniak m.m. I processen mättas svavelsyran med ammoniak varvid ammoniumsulfatkristaller bildas. 2Ett oorganiskt gödselmedel ska vara ett annat gödselmedel än ett organiskt eller ett organiskt- mineraliskt gödselmedel som innehåller eller frigör näringsämnen i mineralform. Försäljning av olika gödselmedel Försäljningen av mineralgödsel följs upp av både Jordbruks- verket och SCB.3 Försäljningen redovisas för en odlingssäsong vilket är från till . Tabell 10.1 Försäljning av mineralgödsel inom jord- och trädgårdsbruk 1990/1991–2017/1918 i miljoner kg Källa: , 2020. Av den mineralgödsel som sprids står sammansatta NPK-produkter för av allt kväve, av all fosfor och av allt kalium. Att andelen mineralkväve som sprids med sammansatta gödselmedel är lägre än andelen för fosfor och kalium beror på att man för grödor som gödslas under växt- säsongen, som vall och höstvete, ofta sprider hela årsgivan av fosfor och kalium tillsammans med en del av kvävet . Vid de övriga gödslingstillfällen sprider man ofta bara kväve. Tabell 10.2 Total mängd av respektive växtnäringsämne som säljs i mineralgödsel 2018/2019 Källa: SCB, 2020. 3Statistik från 2020:04 Försäljning av mineralgödsel 2018/19 och SCB MI 30 Försäljning av mineralgödsel för jord- och trädgårdsbruk /19. 10.1.3Jämförelse av resurs- och energianvändning vid produktion av mineralgödsel Under denna rubrik beskrivs översiktligt produktionen av enkla göd- selmedel (kväve, fosfor respektive kalium). Beskrivningen omfattar inte alla produktionssteg som krävs för en färdig gödselprodukt. Av- sikten med beskrivningarna är att ge en bild av skillnader i resurs- och energianvändning mellan produktionen av kväve-, fosfor- och kaliumgödselmedel. Produktionen av kvävegödselmedel sker i flera olika steg och kan väl- digt förenklat illustreras med bilden nedan. Figur 10.1 Nuvarande kommersiell produktion av kvävemineralgödsel Källa: , S, , F & Hulteberg, 2015. I det första steget produceras vätgas och kvävgas. Vätgas produceras i industriell skala i främst från naturgas. I andra delar av världen används även kol och olja. De nu kända reserverna av naturgas väntas tas slut om lite , vid bibehållen produk- tionstakt4. Kolväten används både som ”råvara” för att få fram vätgas och som energikälla för att driva processen. Processen med att fram- ställa vätgas är mycket energikrävande. Kvävgasen som behövs för produktionen av ammoniak tas från luften. I nästa steg framställs ammoniak från vätgasen och kvävgasen genom den s.k. Haber-Bosch-processen5 (alternativt Haber-Bosch- 4USGS, 1996–2018. 5Metoden har fått sitt namn efter de tyska kemisterna (1868–1934) som uppfann metoden och (1874–1940) som anpassade den till industriellt bruk. fick i kemi 1918 för Haber-Boschmetoden. Framställningen sker vid höga tryck och temperaturer i närvaro av en katalysator, ofta järn. Utifrån ammoniak går det sedan att producera en rad kväve- mineralgödselmedel genom att kombinera ammoniaken med olika ämnen. Urea produceras från ammoniak och koldioxid. Även denna process är energikrävande. För att producera ammoniumnitrat behövs salpetersyra och vid framställning av salpetersyra används ammoniak och det bildas lustgas (N2O). Till salpetersyran tillsätts sedan ammo- niak för att få ammoniumnitrat. För att minska utsläppen av lustgas vid produktionen av salpeter- syra tillämpas i en katalytisk reduktion vilken har minskat utsläppen med mellan 70–90 procent6. Det är allt striktare krav på att minska utsläppen från industrin i kombination med EU:s handels- systemet för utsläppsrätter som har lett fram till denna teknikanvänd- ning. Tekniken används dock i princip endast i . uppskattar priset 2021 till /kg N.7 Utsläppen av växthusgaser från tillverkningen upp- skattas till cirka 3,52 CO2e/kg N, för kvävegödsel tillverkad i Fosfor är en som framför allt finns i bergarterna apatit och fosforit. Dessa bergarter bryts därför för att utvinna fosfor. Den fosformineral som bryts genom gruvdrift är en begränsad resurs. På EU-nivå är fosformineral (P2O5) klassad som en kritisk råvara.9 De absolut största fyndigheterna, av världens totala reser- ver av fosfatmineral, finns i och . Andra länder med stora fyndigheter är , och . De nu kända reserverna av råfosfat väntas räcka . När det gäller den fosfor som säljs i i form av mineralgöd- sel uppskattas dock komma från och och den fosformineral som bryts i dessa länder kommer från mag- matiska bergarter. Resterande av den fosfor som används i bryts i och kommer ifrån sedimentära bergarter. . , 2011. 7Jordbruksverket, 2020. Jordbruksinformation 12–2020. 8Hoxha, A. och , B., 2019. Utredningen har utgått ifrån utsläppen från produktio- nen av Calcium Ammonium Nitrate (CAN). 9EU-kommissionen, meddelande. COM(2020) 474 final. Utsläppen av växthusgaser från produktionen av fosformineral- gödsel kopplas främst till brytningen av fosfor.