sou · H9B390 · 2021-12-01 00:00:00 — Mord och dråp är undantagna från preskription, vilket vi även föreslår att människo- rov ska vara (se avsnitt 7.2.1). I förarbetena uttalas gällande pre- skription av barnfridsbrottet följande. Imånga fall kan preskriptionstiden för grundbrottet och barnfridsbrot- tet förväntas sammanfalla. Men beroende på omständigheterna kan alltså preskriptionstiden för barnfridsbrottet vara kortare eller längre än preskriptionstiden för grundbrottet. Det skulle förvisso, som utred- ningen är inne på, kunna anses problematiskt med en ordning där någon kan dömas för barnfridsbrott med anledning av ett bevittnande av ett grundbrott som är preskriberat. Till skillnad mot bl.a. fridskränknings- brotten i 4 kap. 4 a § så handlar det dock inte här om samma målsägande och, som framgår i avsnitt 4.3, krävs det inte heller för en fällande dom för barnfridsbrott att gärningspersonen döms för grundbrottet så länge det kan anses styrkt. Syftet med införandet av barnfridsbrottet är dessutom att förstärka det straffrättsliga skyddet för barn som bevittnar brott och att tillgodose intresset av att barns utsatt- het ska kunna uppmärksammas. Det finns därför, enligt regeringen, inget skäl att frångå huvudregeln att barnfridsbrottets straffskala ska avgöra vilken preskriptionstid som ska gälla, även om utrymmet för att styrka ett preskriberat brott i praktiken måste anses tämligen begränsat.16 Barnfridsbrottet infördes , vilket av naturliga skäl gör att inget sådant brott ännu hunnit preskriberas. Det finns därför ingen tillgänglig statistik för hur ofta detta brott preskriberas. Straffskalan för barnfridsbrott och grovt barnfridsbrott är fäng- else i högst två respektive . Brottet är integritetskränkande, men vi anser inte att det i preskriptionshänseende kan kvalificeras som ett så allvarligt brott att det bör undantas från preskription. Frå- gan blir då om det finns skäl att förlänga preskriptionstiden för detta brott genom att föreskriva att preskriptionstiden ska räknas från det att målsäganden fyller eller skulle ha fyllt . 2020/21:170 s. 32. Preskription av brott mot barn En förutsättning för straffansvar för barnfridsbrott är att det brott som barnet har bevittnat är styrkt på det sätt som krävs i brott- mål i allmänhet. Det finns således ett mycket nära samband mellan grundbrottet och bevittnandebrottet. Utgångspunkten är därför att de två brotten prövas i samma rättegång. I förarbetena uttalas att det torde vara mycket ovanligt att ett behov av att dela upp prövningen i två rättegångar uppstår, särskilt mot bakgrund av att barnfridsbrot- tet också omfattas av ett skyndsamhetskrav, se 2 a § förundersök- ningskungörelsen (1947:948). Det uttalas vidare i förarbetena att det inte framstår som sannolikt att det faktum att det funnits ett barn närvarande inte uppmärksammas under utredningen av grundbrot- tet.17 Även detta anser vi tala emot att förlänga preskriptionstiden för barnfridsbrottet. Sammantaget ser vi inte skäl att ändra preskriptionsbestämmelserna för detta brott. Den som genom misshandel eller annars med våld eller genom hot om brottslig gärning tvingar någon att göra, tåla eller underlåta något döms för olaga tvång, se 4 kap. 4 § . Om brottet är grovt döms för grovt olaga tvång till fängelse i lägst och högst . Vid bedömningen av om brottet är grovt ska det bl.a. särskilt beaktas om gärningen har innefattat våld av allvarligt slag eller annars har varit av särskilt hänsynslös eller farlig art. Även detta brott riktas mot den personliga sfären och får anses innebära en kränkning av den personliga integriteten. Brottets straffskala talar emellertid emot att det i preskriptionshänseende bör anses som så allvarligt att det bör övervägas att ändra bestämmelserna om preskription. Tillgänglig statistik, som inte gör skillnad på brott av normalgraden och grovt brott, visar vidare att mycket få brottsmisstankar gällande olaga tvång mot barn där förundersökningar har lagts ner till följd av pre- skription . Detta kan ha samband med att brottskoden för detta brott mot barn infördes först . Tillgänglig statistik ger dock en viss antydan om att reglerna om pre- skription inte hindrar lagföring av detta brott i någon större ut- sträckning. Preskriptionstiden för det grova brottet föreslås vidare 2020/21:170 s. 27 f. Preskription av brott mot barn Särskilda skäl att särreglera detta brott i preskrip- tionshänseende när det riktas mot barn, föreligger därför inte. infördes barnäktenskapsbrottet, som innebär att det är straffbart att förmå eller tillåta en person att ingå ett äktenskap eller en äktenskapsliknande förbindelse, se 4 kap. 4 c § tredje stycket . Till skillnad från brottet äktenskaps- tvång krävs inte att gärningspersonen har använt något olaga tvång eller utnyttjat ett barns utsatta belägenhet. Det är i stället tillräckligt att gärningspersonen förmår ett barn att gifta sig dvs. använder på- tryckningar för att få barnet att göra det. Även den som tillåter ett barn att gifta sig kan dömas för barnäktenskapsbrott. Straffet är fängelse i högst . Av naturliga skäl har inget barnäktenskaps- brott ännu hunnit preskriberas. Vid en jämförelse av straffskalorna för de brott som undantagits från preskription, med straffska- lan för barnäktenskapsbrott kan konstateras att de förstnämnda brotten har en betydligt strängare straffskala. Barnäktenskapsbrot- tet kan därför inte i preskriptionshänseende kvalificeras som ett så allvarligt brott att det bör undantas från preskription. Det kan emel- lertid antas att detta brott ofta begås av en till barnet närstående per- son eller en person som barnet står i beroendeställning till, vilket kan minska barnets möjligheter att anmäla brottet. Vissa andra nordiska länder har också en förlängd preskriptionstid för tvångsäktenskap om det begåtts mot en person som inte fyllt , se avsnitt 4. Detta kan tala för att ändra utgångspunkten för beräkningen av preskrip- tionstiden för brottet. Brottet torde dock inte vara lika svårt att upp- täcka som t.ex. ett sexuellt övergrepp, eftersom äktenskapet kan förväntas manifesteras utåt. Skälen för att förlänga pre- skriptionstiden för detta brott kan inte anses vara lika starka som för sexualbrotten. Preskriptionstiden för ett brott står vidare i relation till straffskalan för brottet. För barnäktenskap är straffskalan . Tiden för åtalspreskription för brottet är därmed , vilket får anses vara en relativt . Eftersom brottet oftast torde begås mot barn i tonåren, får en ändrad utgångspunkt för preskriptionstid- ens beräkning som utgår från den dag barnet fyller eller skulle ha fyllt , mindre inverkan . Preskription av brott mot barn subsidiärt till människohandel, vars preskriptionstid vi föreslår ska förlängas till . I enlighet med allmänna regler om konkurrens kommer vidare de allvarligare fallen av tvång till äktenskap inte att bedömas som barnäktenskapsbrott utan som grovt olaga tvång, vars preskriptionstid föreslås förlängas till . Sammantaget finner vi det inte påkallat att särreglera detta brott i preskriptionshänseende. 10.5.3Särskilt om grov fridskränkning mot barn Vår bedömning: Preskriptionsbestämmelserna för grov frids- kränkning mot en person som inte fyllt , bör inte ändras. Grov fridskränkning består av flera enskilda brott Enligt 4 kap. 4 a § ska den som begår brottsliga gär- ningar enligt 3, 4, 6 eller 12 kapitlen eller enligt 24 § lagen (1988:688) om kontaktförbud mot en närstående eller tidigare närstående person, dömas om var och en av gärningarna utgjort led i en upprepad kränkning av personens integritet och gärningarna varit ägnade att allvarligt skada personens självkänsla, för grov fridskränkning till fängelse i lägst och högst . För- slag finns om att höja minimistraffet för grov fridskränkning, men också grov kvinnofridskränkning, till ett år.18 Straffbestämmelsen förutsätter att det är fråga om flera gärningar där var och en av dessa gärningar i sig utgör ett brott, vilket gärnings- personen kan dömas för. Grov fridskränkning är således inte ett perdurerande brott, dvs. en enda gärning som i sig omfattar flera del- gärningar som tillsammans ska bedömas som ett enda brott. Efter- som grov fridskränkning består av i sig enskilda, självständiga gär- ningar som sammantaget kan utgöra ett fridskränkningsbrott, löper preskriptionstider för vart och ett av de enskilda brotten. Några av de vanligaste brottstyperna som kan ingå i en grov fridskränkning är ringa misshandel som har en straffskala om böter eller fängelse , olaga hot av normalgraden och ofredande, som båda har en straffskala om böter eller fängelse i högst , samt olaga tvång och misshandel, som vid brott av normalgra- 2020/21:217. Preskription av brott mot barn den har en straffskala om fängelse i högst två år.19 Även grövre brott som exempelvis grov misshandel eller våldtäkt ingår i de brott som kan utgöra en grov fridskränkning. Med stöd av allmänna straffrätts- liga konkurrensregler döms emellertid särskilt för dessa brott i fall där även dessa förekommer dvs. domstolen låter dem alltså inte ingå i ett fridskränkningsbrott. Avsikten med införandet av fridskränkningsbrotten var att det i straffrättsligt hänseende skulle ses allvarligare på brottsliga gärningar som utgjorde led i en sådan systematisk kränkning av en närstående person än om gärningarna hade bedömts var för sig. Flera av de brott som kan ingå i en grov fridskränkning, som exempelvis ringa miss- handel och olaga tvång av normalgraden, har således en straffskala som innebär att tiden för åtalspreskriptionstid är två eller . Om det av olika anledningar förflutit innan brotten anmäls kan det innebära att mindre allvarliga gärningar bortfaller till följd av preskription. I vissa fall är de kvarvarande gärningarna tillräckligt många och tillräckligt kvalificerade för att tillsammans bedömas som grov fridskränkning. I andra fall, medför det faktum att en eller flera gärningar preskriberats att förutsättningarna för att bedöma de re- sterande gärningarna som en grov fridskränkning inte föreligger. De gärningar som kvarstår får då dömas över var för sig. I avsnitt 7.3.1 har vi behandlat fridskränkningsbrotten och inte funnit skäl att ändra preskriptionsregleringen för dessa. Ställnings- tagandena i den delen avser vuxna målsäganden. I detta sammanhang finns det därför skäl att överväga om bestämmelserna om preskrip- tion för grov fridskränkning mot barn bör ändras. Ett integritetskränkande brott som riktas mot den personliga sfären Grov fridskränkning mot barn är ett allvarligt brott som riktar sig mot den personliga sfären och är starkt integritetskränkande. Att ut- sättas för det upprepade våld eller de kränkningar som en grov fridskränkning innebär, kan leda till både fysiska skador och psy- kiska besvär för barnet . Att växa upp i en miljö där denna typ av övergrepp förekommer är skadligt för ett barn. Vid grov fridskränkning är gärningspersonen alltid en närstående eller tidigare närstående person till barnet, exempelvis en förälder. 19SOU 2020:57 s. 223 f. Preskription av brott mot barn Detta kan göra att barnet inte vågar eller har möjlighet att berätta om händelserna förrän barnet har nått en viss ålder. Barnet kan vi- dare känna lojalitet med gärningspersonen, vilket också kan minska viljan att polisanmäla gärningarna. Ett barn som under en längre per- iod utsatts för systematiska kränkningar kan också känna maktlös- het över sin situation och självkänslan kan vara så skadad att barnet inte vill eller orkar berätta för någon om kränkningarna och över- greppen. I vissa fall kanske barnet inte ens förstår att det har utsatts för brottsliga handlingar, då det våld och kränkningar barnet utsätts för har normaliserats. Vidare kan det vara svårt för en utomstående att upptäcka vissa av de brott som kan ingå i en grov fridskränkning, då gärningarna inte genererar några synliga skador och då brotten begås inom hemmet. De rättspolitiska argumenten för preskription, med innebörden att straffanspråket uttunnas med tiden och att en gärningsperson som varit laglydig bör vara fredad mot ingripande, gör sig vidare inte lika starkt gällande för en person som vid upprepade tillfällen utsatt ett närstående barn för kränkningar. Grov fridskränkning mot barn är det brott, bland de brott mot barn som vi undersökt, där flest brottsmisstankar och ärenden lagts ner till följd av preskription, se tabell 10.1 och 10.3 i avsnitt 10.3.3. Mot denna bakgrund finns det därför skäl att överväga förändrade preskriptionsrättliga bestämmelser för grov fridskränkning mot barn. Grov fridskränkning mot barn bör inte undantas från preskription Grov fridskränkning är förvisso ett integritetskränkande brott som består av flera upprepade gärningar mot ett barn. Det kan dock inte likställas med de brott som är undantagna från preskription, som mord och våldtäkt mot barn. Med hänsyn till detta och med beaktande av den restriktivitet som råder vid avsteg från huvudre- geln att brott preskriberas , anser vi att grov fridskränk- ning mot barn inte bör undantas från preskription. Frågan blir i stäl- let om det finns skäl för att förlänga preskriptionstiden för detta brott när det riktas mot barn. Av tillgänglig statistik från framgår att –2020 inkom cirka 16 100 brottsmisstankar gällande grov fridskränkning mot barn och 226 stycken brottsmisstankar lades ned till följd av preskription. Det inkom således cirka 1 000 till Preskription av brott mot barn 1 500 brottsmisstankar gällande grov fridskränkning mot barn. lades cirka 25 stycken brottsmisstankar ned gällande grov fridskränkning mot barn till följd av preskrip- tion. sjunker antalet nedlagda brottsmisstankar från 23 stycken till 12 stycken 2020. En tendens innebärande att färre brottsmisstankar läggs ner till följd av preskription kan skönjas. Även av tillgängliga uppgifter från gällande ären- den som läggs ned till följd av preskription, kan utläsas att antalet nedlagda ärenden har sjunkit från 22 stycken 2014 till mellan 5 och 9 . Eftersom den aktuella tidsperioden är relativt kort bör dock viss försiktighet iakttas och alltför långtgående slutsatser inte dras av denna utveckling. Även om antalet brottsmisstankar gällande grov fridskränkning mot barn som har lagts ned till följd av preskription är något högre än för övriga brott vi granskat, så har av de in- komna brottsmisstankarna gällande detta brott lagts ned till följd av preskription hos Åklagarmyndig- heten. Tillgänglig statistik visar således att behovet av att ändra pre- skriptionsreglerna för att dessa hindrar en effektiv lagföring av det aktuella brottet mot barn, är litet. Företrädare för och har bekräftat denna bild. Statistiken visar dock att ett antal brottsmisstankar gällande detta brott läggs ned på grund av preskription. Eftersom det rör sig om integritets- kränkande brott mot barn där gärningspersonen är en närstående eller tidigare närstående person till barnet, vilket kan påverka barnets vilja och möjlighet att anmäla brotten när de begås, kan det emeller- tid finns skäl att ytterligare överväga en förlängd preskriptionstid för detta brott. Preskriptionstiden för grov fridskränkning mot barn bör inte heller förlängas Ett sätt att förlänga preskriptionstiden är genom att föreskriva att utgångspunkten vid beräkningen av preskriptionstidens längd ska vara straffmaximum för fridskränkningsbrotten och inte straffmaxi- mum för de enskilda brotten som konstruerar fridskränkningsbrot- ten. Som framgår av avsnitt 7.3.1 anser vi att en sådan ändring inte är lämplig eftersom det skulle innebära att man var tvungen att kringgå preskriptionsbestämmelserna genom att låta preskriberade brott Preskription av brott mot barn I propositionen Förstärkt straffrättsligt skydd vid grov fridskränkning och grov kvinnofridskränkning (prop. 2012/13:108) är slutsatsen densamma. Vi anser att den lagtekniska utformningen av det grova fridskränkningsbrottet gör det svårt att föreslå en annan ordning än en där de enskilda brott som ingår i fridskränkningsbrot- tet preskriberas var för sig. I vårt uppdrag ingår dock inte att föreslå några ändringar vad gäller den lagtekniska utformningen av frids- kränkningsbrotten. I ovan nämnd proposition ansågs vidare att den lagtekniska utformningen av fridskränkningsbrotten inte heller borde ändras, dvs. fridskränkningsbrotten skulle även fortsättnings- vis utgöras av enskilda brottsliga gärningar som ska bedömas i ett sammanhang om de utgör led i en upprepad kränkning och gärning- arna varit ägnade att allvarligt skada offrets självkänsla. Det kan hävdas att skälen för att kringgå preskriptionsbestäm- melserna genom att låta preskriberade brott återuppstå väger lätt i förhållande till att en person som är eller ha varit närstående till ett barn vid upprepade tillfällen utsätter ett barn för de kränkningar som en grov fridskränkning innebär. Som framgår ovan anser vi att brot- tets lagtekniska konstruktion gör det svårt att föreslå någon annan ordning än den nuvarande dvs. att varje enskilt brott som kan ingå i fridskränkningsbrottet preskriberas för sig; hela lagkonstruktionen bygger på enskilda gärningar som kan styrkas var för sig. Finns inte dessa, finns inte heller brottet grov fridskränkning. Vi anser det vi- dare inte lämpligt att ha skilda utgångspunkter för preskriptionstid- ens beräkning på så sätt att preskriptionstiden för grov fridskränk- ning mot vuxna räknas för de enskilda brotten som ingår i detta brott, medan grov fridskränkning mot barn räknas utifrån straff- maximum för brottet. En lösning kan vara att förlänga tiden för åtalspreskription för de brott som kan ingå i en grov fridskränkning, vilket vi har föreslagit för vissa brott (se avsnitt 7.4). Som framgår i avsnitt 7.3 har vi inte ansett att det finns skäl att förlänga tiden för åtalspreskription för de brott som preskriberas efter två respektive . Att justera dessa preskriptionstider endast för att på så sätt förlängda preskrip- tionstiderna för de brott som kan ingå i en grov fridskränkning, an- ser vi inte vara en lämplig lösning. Som framgår av avsnitt 7.3 finns det flera skäl till att åtalspreskriptionen om två respektive ska behållas och det kan inte anses som en godtagbar ordning att ett en- skilt brott styr utformningen av preskriptionsreglerna i dessa delar. Preskription av brott mot barn Ett annat sätt att förlänga preskriptionstiden för grov fridskränk- ning mot barn är att föreskriva att preskriptionstiden för de enskilda gärningar som kan ingå i en grov fridskränkning, ska räknas från det att målsäganden fyller eller skulle ha fyllt . Om exempelvis en grov fridskränkning begås mot ett barn som är och som består i att en närstående till barnet ofredat och misshandlat barnet , skulle preskriptionstiden med en sådan ordning räknas från det att målsäganden fyller eller skulle ha fyllt . Preskrip- tionstiden är fortfarande densamma för de aktuella brotten, men ut- gångspunkten för preskriptionstidens beräkning är en annan. De aktuella brotten preskriberas då två respektive efter det att målsäganden har fyllt eller skulle ha fyllt . På så sätt minskas risken att gärningar till följd av ett lägre straffmaximum bortfaller på grund av preskription i de fall barnet av olika skäl inte anmäler gärningarna förrän förflutit. En sådan ordning skulle emeller- tid innebära en särreglering avseende samtliga enskilda brottstyper, exempelvis misshandel, olaga hot och ofredande, som kan ingå i ett fridskränkningsbrott. Det som främst talar emot en sådan ordning är att samma brott i preskriptionshänseende skulle behandlas olika beroende på vilket sammanhang brottet begicks i. Detta skulle betyda att ett ofredande eller misshandel mot ett tioårigt barn, skulle fortsätta att ha en pre- skriptionstid om två respektive , men inte om ofredandet eller misshandel ingår i en grov fridskränkning mot ett annat tioårigt barn. Dessa brott skulle i stället preskriberas två respektive efter det att det barnet fyllt eller skulle ha fyllt . Det kan hävdas att en sådan ordning redan godtagits eftersom enskilda gärningar be- döms olika beroende på om de ingår i en grov fridskränkning eller inte. Vi anser dock att när det gäller preskription är en sådan ordning främmande. Samma brott mot barn skulle därmed behandlas olika i preskriptionshänseende. För de brott som har en annan ut- gångspunkt för beräkningen av preskriptionstiden i 35 kap. 4 § andra stycket görs inte en sådan skillnad. En sådan ordning skulle alltså kunna leda till svårförklarliga skillnader jämfört med motsvarande brottslighet mot barn som inte kvalificeras som grov fridskränkning. Vidare finns det en påtaglig risk att en sådan ordning kan skapa tillämpningsproblem. För att kunna döma för en grov fridskränk- ning krävs att det finns ett tidssamband mellan de olika brottsliga Preskription av brott mot barn En alltför lång tidsrymd mellan de enskilda kränkning- arna kan medföra att rekvisitet “gärningarna varit ett led i en uppre- pad kränkning av personens integritet och varit ägnade att allvarligt skada personens självkänsla” inte uppfylls. Om preskriptionstiden för de brott som kan konstruera en grov fridskränkning förlängs på så sätt att de räknas från det att målsäganden fyller eller skulle ha fyllt , finns en risk att det blir mycket svårt att avgöra vilka brott som har ett sådant tidsmässigt samband som gör att de ska ingå i den grova fridskränkningen. Även om preskriptionstiden för de enskilda brott som kan ingå i ett fridskränkningsbrott förlängs till det att målsäganden fyller eller skulle ha fyllt , kommer de enskilda gärningarna att preskriberas var för sig. Även med en förlängd preskriptionstid kan resultatet bli att ansvar för fridskränkningsbrottet inte kan dömas ut eftersom de gär- ningar som konstruerar brottet redan kan vara preskriberade. Exempel- vis om målsäganden anmäler brott med en preskriptionstid när han eller hon är , kommer brottet ändå vara preskriberat trots den förlängda preskriptionstiden eftersom brottet preskriberas efter det att målsäganden fyllt eller skulle fyllt . Dessutom kan det förutses att det kan komma att vara svårt att förflutit utreda och föra bevisning om de brott som kan ingå i en grov fridskränkning, särskilt om stödbevisning saknas. Detta risk- erar att ge brottsoffret en felaktig uppfattning om att dessa brott kan lagföras långt tid efter att det begåtts. En förlängd preskriptionstid är således inte en garanti för att fler fall av grov fridskränkning mot barn kommer att leda till åtal och fällande dom. viinte att preskriptionstiden för de enskilda gärningar som kan ingå ien grov fridskränkning ska räknas från det att målsäganden fyller eller skulle ha fyllt . överlämnade betänkan- det Ett särskilt hedersbrott (SOU 2020:57). Utredningen föreslår att det, med reglerna om fridskränkningsbrotten som förebild, in- förs ett nytt särskilt hedersbrott i 4 kapitlet . Gällande preskription bedömer att de allmänna reg- lerna om preskription bör gälla för brottet, men hänvisar också i denna fråga till vår utredning. Förslaget bereds inom Regeringskans- liet. Vi noterar att samma frågor som redogjorts för ovan kan komma att aktualiseras gällande det föreslagna hedersbrottet. Detta efter- som även detta brott förutsätter att det är fråga om flera gärningar Preskription av brott mot barn och att var och en av dessa gärningar i sig utgör ett brott, vilket gärningspersonen kan dömas för. Om en förlängning av preskriptionstiden anses påkallad Som framgår ovan anser vi inte att preskriptionstiden för grov fridskränkning mot barn bör ändras. För det fall en annan bedöm- ning görs och det anses att grov fridskränkning mot barn bör sär- regleras i preskriptionshänseende, är vår uppfattning att det är mest ändamålsenligt att förlänga preskriptionstiden för de enskilda gär- ningar som kan ingå en grov fridskränkning, på så sätt att preskrip- tionstiden för dessa beräknas från den dag målsäganden fyller eller skulle ha fyllt . Lagteknisk kan en sådan ordning åstadkommas genom ett tillägg i 35 kap. 4 § andra stycket med föl- jande innehåll: