sou · H9B391 · 2021-11-24 00:00:00 — Det skedde genom en sammanslagning av de tidigare europeiska () och ELDO (European Launcher Development Orga- nisation). Att länderna gick samman i för att samla intellektuella och finansiella resurser var för att skapa ett självständigt och kon- kurrenskraftigt inom rymdområdet. var en av grund- arna av genom det tidigare engagemanget i ESRO. ESA:s syfte är enligt ESA:s konvention1 att tillhandahålla och främja samarbete mellan inom rymdforskning, teknologi- utveckling och rymdtillämpningar. Konventionen betonar att det ska vara ”för uteslutande fredliga ändamål” men det finns ingen gemen- sam tolkning inom av vad det betyder. 1ESA SP-1300, Convention for the of a , 6th edition, 2005, , SÖ 1976:53. Konventionen anger att ska utarbeta och genomföra en långsiktig europeisk rymdpolitik, samordna medlemsländernas poli- tik gentemot andra nationella och internationella organisationer, samordna medlemsländernas nationella program till ett europeiskt och genomföra gemensamma projekt samt utarbeta en för program- men ägnad industripolitik. Detta är formuleringar som togs fram långt innan EU hade hävdat någon befogenhet inom rymdområdet. Vissa av formuleringarna har lett till att samtalen om samarbetet mellan och kommissionen blivit komplicerade. omfattar 22 medlemsländer.2 , , och är de fyra största bidragsgivarna till . Deras bidrag utgör av de totala bidragen. bidrag utgör av ESA:s budget . Flera av ESA:s projekt genomförs i samarbete med andra rymd- organ eller institutioner över hela världen. ESA:s program har inrikt- ning mot forskning och teknikutveckling. När ett satellitprojekt inom något av programområdena har demonstrerats och är redo för tillämpning överlämnas såväl demonstrationsprojektet som ansvaret för eventuella efterföljare till annan lämplig organisation. Exempel på detta är samarbeten med EU om satellitnavigering (och ) samt jordobservation (). Samarbeten har på motsvarande sätt lett till att det bildats europeiska användar- eller driftorganisationer för exploatering av resultaten, till exempel Eumetsat för meteorologi och Eutelsat för telekommunikation. har också ramavtal med länder i och utanför . har sedan starten ett långsiktigt samarbetsavtal med , som deltar i enskilda program på samma sätt som medlemsländerna. De rymdintresserade EU-länder som ännu inte är medlemmar av , som , och , har också avtal med om samarbete. Med och finns överenskommelser om bredare samarbetsområden och gemensamma utvecklingsprojekt för större forskningsprojekt. Den internationella rymdstationen, ISS, är ett exempel på ett större internationellt samarbete där samarbetar med , , och . 2ESA:s medlemsländer 2021: , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , och . ESA:s forskning och teknikutveckling samlar projekten i två olika typer av program, obligatoriska respektive frivilliga. Alla medlems- länder deltar i de obligatoriska programmen med ekonomiska bidrag baserade på relativ storlek. För varje projekt i de frivilliga program- men etablerar deltagande länder en programdeklaration, vilket i prak- tiken är ett mellanstatligt avtal. I programdeklarationerna definieras bland annat syftet och eventuella villkor för genomförandet. Genom programdeklarationen förbinder sig deltagande länder att finansiera sin valda andel av projektet. tillämpar ett ”georetursystem” som innebär att de pengar medlemsländerna bidrar med i ett ESA-pro- gram kommer tillbaka som utvecklingsuppdrag till aktörer, oftast företag, i respektive land. av bidragen kommer tillbaka till länderna i form av utvecklingskontrakt och resten går till ESA:s indirekta kostnader. Ett incitament för medlemsländerna att delta i de frivilliga programmen är förväntningarna på det egna landets industriella deltagande i teknikutvecklingen. Uppföljningen av programdeklarationerna och eventuella beslut om förändringar bereds i kommittéer och programstyrelser inom . ESA:s högsta beslutande instans är rådet och leda- möter i rådet utses av regeringen. Rymdstyrelsens generaldirektör utser de svenska delegaterna till underliggande kommittéer och pro- gramstyrelser. Vid behov håller möten på ministernivå. Sådana möten hålls vanligen . Det gäller då oftast den mer långsiktiga inriktningen av ESA:s verksamhet. Rådsmöten på ministernivå har samma legala status som ordinarie rådsmöten på tjänstemannanivå. ESA:s budget uppgår till varav är medlemsländernas bidrag och kommer från EU:s budget. Resten kommer till knappt hälften från Eumetsat som samarbetar med om utveckling av framtida satel- liter och till drygt hälften från tredjepartsuppdrag, dvs. projekt- ledning åt enskilda medlemsstaters rymdprogram, åt organisationer som Eutelsat och liknande externa uppdrag. Europeiska unionen (EU) I och med Lissabonfördraget3 (artikel 189) fick EU delad kompetens inom rymdområdet och därmed mandat att spela en större roll inom europeisk rymdverksamhet. Fördraget, som trädde i kraft i decem- ber 2009, var i den delen en naturlig fortsättning på ett engagemang för rymdverksamhet som växt fram . kom den första av flera EU-resolutioner4 som inkluderade rymdverk- samhet. EU-resolutionerna hade sin motsvarighet på ESA-sidan5 och syftade till att stärka samverkan mellan så att stat- liga investeringar i rymdsystem skulle bli mer effektiva för använd- arna, industrin och de relaterade europeiska politikområdena. Ambi- tionen var att EU och skulle komplettera varandra. Utgångspunk- ten för EU var, och är, att rymdteknik är ett effektivt verktyg för genomförande av unionens politik inom olika sektorer som transport och infrastruktur (satellitnavigering) samt miljö, klimat och lantbruk (jordobservation). Artikel 189 avser att förstärka kompetens på rymdområ- det och bekräftar den strategiska betydelsen av rymden för EU. Enligt Lissabonfördraget skulle EU också etablera en strategi för rymdverksamheten vilken antogs 2016.6 Inom EU bereds rymdfrågor huvudsakligen av en särskild råds- arbetsgrupp för rymdfrågor som bemannas av forsknings- och rymd- rådet vid ständiga representation till EU. EU har fokus på två stora program, GNSS (Systems) som består av två underprogram, och , och på . sker i samverkan mellan . GNSS är helt finansierat via EU-budgeten. Det började som ett initiativ inom som utvecklade det på egen hand . När GNSS- projektet närmade sig driftsfasen, , in- leddes ett samarbete med EU. 3Lissabonfördraget om ändring av fördraget om Europeiska unionen och fördraget om upp- rättandet av Europeiska gemenskapen. 4Rådets resolutioner: om önskad samverkan mellan Europeiska rymdorganisa- tionen och Europeiska gemenskapen OJ C 224 s. 1; om utarbetande av en sam- ordnad europeisk strategi för rymden OJ C 375, s. 1; om en europeisk strategi för rymden OJ C 371, s. 2. 5ESA:s resolutioner: : /C/CXXXVI/Res.1(Final), : /C-M/CXLI/Res.1(Final); /C(2000)67; /C-M/CXLVIII/Res.1(Final); : /C-M/CLIV/Res.1(Final); ESA/C-M/Res.3(Final). 6Meddelande från kommissionen till , Rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén samt , En rymdstrategi för , COM(2016)705 Final, . EU intresserar sig också för andra tillämpningar av infrastruk- turen i rymden. Ett ökat behov av lägesbild av rymden (Space Situa- tional Awareness, SSA) har lett till en särskild konsortiebildning för rymdobjekts övervakning (Space Surveillance and Tracking, SST) som etablerades 2014. Rymdstyrelsen utredde frågan om svenskt deltagande . Myndigheten kom till slutsatsen att skulle avvakta med en ansökan tills det finns en svensk SST-förmåga i drift.7 Europeiska kommissionen har i samarbete med inlett ett arbete kring ett särskilt satellitbaserat kommunikationssystem för statliga aktörer, benämnt Govsatcom. Vidare har det åttonde ramprogrammet, Horisont 2020 (2014– 2020), haft särskilda medel allokerade inom temat rymd för utveck- ling av teknik och tillämpningar. Det nionde ramprogrammet, Hori- sont (2021–2027) har inget särskilt tema för rymdteknik eller rymdforskning. Det finns ett så kallat kluster som hanterar digi- talisering, industriell konkurrenskraft och rymdteknik medan tillämp- ningar som använder rymdteknik, till exempel klimat- och miljö- forskning hanteras inom andra delar av programmet. EU:s flerårsbudget –2027 inkluderar rymdverksamhet dels som en del av forskning och teknikutveckling inom rampro- grammet Horisont , dels som särskilda rymdprogram för den operativa verksamheten. I flerårsbudgeten har man allokerat 13,2 mil- jarder euro för EU:s operativa rymdprogram, dvs. de två flaggskepps- programmen GNSS och samt programmen för rymd- skrotsövervakning och satellitkommunikation för statliga aktörer. För genomförandet av EU:s rymdprogram finns en ny rymdför- ordning8 som sammanför de olika rymdprogrammen i syfte att effek- tivisera det operativa arbetet. Den innebär bland annat att den exi- sterande , GSA () i , får ett utvidgat mandat. kommer att förutom och också hantera och tillkommande operativ rymdverksamhet. får också ett nytt namn, for the Space Programme. 7Bedömning av om ska ansöka om deltagande i det europeiska konsortiet för rymd- övervakning (EU SST) enligt uppdrag i Rymdstyrelsens regleringsbrev , Dnr:309/16 av . 8Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2021/696 av om inrättandet av unionens rymdprogram och Europeiska unionens rymdprogrambyrå. Samarbetet mellan och EU och EU har haft en uttalad ambition att sam- verka, men av olika anledningar har man haft svårt att hitta formerna för ett effektivare samarbete. En orsak kan vara skillnaden i hur organisationerna är uppbyggda vilket inbegriper hur de är finan- sierade och arbetar. EU är en överstatlig organisation baserad på ett fördrag som grund för de förordningar och resolutioner som bygger upp en helhet. Till det legala ramverket hör en fastlagd budget . är en mellanstatlig organisation byggd på en konvention och under den finns flera mellanstatliga avtal som definierar enskilda projekt inklusive finansiering. Varje projekt i har således en egen oberoende budget. De två organisationerna har likartade mål men det finns skillnader iarbetsmetodik för att uppnå målen. EU-resolutionerna är i allmän- het något tydligare med att rymdverksamheten måste bidra till eko- nomisk tillväxt och vara arbetsskapande, medan i stället lyfter fram behovet av en stark europeisk rymdindustri. har också ett nära samarbete med industrin. I har varje medlemsland en röst och för projekt inom de frivilliga programområden där en delmängd av medlemsländerna deltar så har varje deltagande land en röst. Det ska jämföras med att EU har viktade röstetal. EU-resolutionerna är tydligare när det gäller att frigöra synergierna mellan civil och militär användning samt att de säkerhetspolitiska aspekterna beaktas där så tillämpligt. Här är mera vagt i formu- leringarna, rimligen utifrån medlemsländernas olika tolkning av kon- ventionens ”fredliga ändamål”. EU och ingick ett ramavtal9 som trädde i kraft . och därmed samarbetet tar sin utgångspunkt i ESA:s och komplementära intressen; som utvecklare och EU som användare av rymdteknik. Enligt ramavtalet ska det hållas så kallade ”” (rymdråd), dvs. gemensamma möten mellan och på ministernivå, för att övervaka samarbetet mellan ”” kan inte ta några formella beslut eller binda medlemsländerna, utan ska ge riktlinjer, råd och rekommen- dationer vad gäller samarbetet enligt ramavtalet. 9Ramavtal mellan Europeiska gemenskapen och L 261, 2004, s. 64. och på ministernivå antagit varsin likartad reso- lution som grund för en gemensam rymdstrategi. Det resulterade i en gemensam europeisk rymdpolicy, ESP10, som antogs 2007 och omfattade , och . som inrättades 2004 möttes sju gånger under perio- den –2010 men har därefter inte samlats förrän , då rymdministrarna i ESA:s respektive EU:s medlemsländer träffades för att diskutera övergripande strategiska frågor. Rymdverksamheten har utvecklats , från att i praktiken varit en angelägenhet för enbart stater till att vara en verksamhet med en växande andel privata aktörer. Utvecklings- takten går särskilt snabbt i , men även andra länder dras med i utvecklingen. Det amerikanska privata företaget har till exempel fler satelliter i rymden än den amerikanska staten. Såväl Europeiska kommissionen som regeringarna i flera euro- peiska länder har tagit initiativ för att stimulera privata investeringar i rymdverksamheten; särskilt , som ökade ambitionerna i ett första steg och därefter ytterligare ett steg som följd av Brexit. Det finns en stark tilltro till rymdverksamhetens bidrag till såväl ekonomisk tillväxt som samhällsutvecklingen i stort. Kommunikation via satellit har varit den största kommersiella delen av rymdverksamheten de senaste 40–50 åren. Satelliter har sänt TV över hela jorden och geostationära satelliter har gjort att vi kan se direktsända nyheter eller sport- och kulturevenemang från hela världen. Satelliter används också för att leverera bredband och telefoni till platser där andra lösningar inte kan konkurrera. är det också rutin för många verksamheter att kommunicera via satellit och det finns exempel på militära, företags- mässiga och medicinska tillämpningar. Satellitnavigering är inte enbart en allmän samhällsnytta, utan det är också en hörnsten i flera kommersiella tillämpningar. Positionering med hjälp av satellitsignaler har blivit var mans sätt att enkelt finna vägen, och det används exempelvis för att hjälpa synskadade och 10Se Rådets not 10037/07 av (1.6) om Resolution om den europeiska rymd- politiken som godkändes på det fjärde rymdrådet . effektivisera transporter av gods och människor. Positionering och navigering används också av spelmarknaden och nöjesindustrin på olika sätt, exempelvis ”geocaching” som blev populärt . Positioneringssignaler kombineras med satellitbilder av olika slag för en rad kommersiella tillämpningar, inte minst inom sjöfart samt jord- och skogsbruk. har företag i flera länder sålt satellitbilder av olika kvalitet på en begränsad marknad till huvudsakligen institutionella kunder. Teknikutvecklingen har lett till att det som var bilder numera är innehållsrika databaser med rymddata över stora områden. Att satelliterna blivit billigare att utveckla och tillverka har gjort det möjligt att anpassa dem för enskilda kunders behov. Rymd- data används av entreprenörer för att utveckla samhällsnyttiga tillämp- ningar som till exempel att mäta havstemperatur, istjocklek, utbred- ning av växtlighet till lands och havs, luftkvalitet eller marksättningar, men också för kommersiella tillämpningar som att följa tillgången på råvaror, kvaliteten på årets skörd av olika grödor och antalet bilar på konkurrentens stormarknader. Rymdverksamheten omfattar således numera en infrastruktur av stor betydelse för kommersiella entre- prenörer. Den mest kostsamma fasen av ett rymdprojekt är utsändningen av en eller flera satelliter till rätt omloppsbana. Bärraketerna är inte bara tekniskt komplexa och dyra att utveckla, utan de kräver särskilda ramper på utvalda platser för utsändningarna. Att utsändningsför- mågan har varit en begränsande faktor har uppmärksammats av pri- vata entreprenörer som utvecklat alter- bärraketer. finns det ett fåtal kommersiellt utvecklade bärraketer anpassade för olika behov. Det pågår ett intensivt utveck- lingsarbete i framför allt , men också i några länder i . finns det sannolikt ett större urval av anpassade bärraketer och därmed större konkurrens på marknaden för utsändningar. fanns det ett fåtal statligt finansierade bär- raketer som erbjöd kommersiell utsändning som en extra tjänst. Med statligt finansierade menas att alla utvecklingskostnaderna var garanterade av respektive lands regering som köpte nationella utsänd- ningar, inte sällan för militära tillämpningar. Företagen som utveck- lade bärraketerna sålde utsändningar till andra kunder enligt mark- nadsprissättning, i princip täckningsbidrag. Utsändningarna av externa kunders satelliter kunde antingen ske genom försäljning av en speci- ficerad tjänst eller som ”piggy back”, det vill säga att låta en satellit åka med en fullbetalande kund. Den fullt betalande kunden bestäm- mer när och hur utsändningen genomförs. har entreprenörer i erbjudit amerikanska staten utsändningstjänster till konkurrensmässigt fördelaktiga priser, exempelvis genom bolagen . Amerikanska staten har accepterat erbjudandet genom att lova att köpa utsänd- ningar om erbjudanden realiseras. Entreprenörerna har utvecklat bärraketerna och står för utvecklingsriskerna mot att de får tillbaka utvecklingskostnaderna när staten köper utsändningstjänster. Staten står alltså fortfarande för en betydande del av utvecklingskostnaderna, men utan den gamla typen av garantier och till lägre kostnad för skattebetalarna. Utsändningstjänsterna har också blivit mindre kostsamma och det har växt fram en marknad för alternativt utvecklade bärraketer. finns det ett flertal entreprenörer som utvecklar bärraketer an- passade till ett specifikt marknadssegment. Den allmänna bedöm- ningen är att kommer det att finnas bärraketer på mark- naden med sådan teknisk prestanda att (Rymdbolaget) kan erbjuda utsändningstjänster från . Utvecklingen av kommersiell rymdverksamhet har lett till nya marknader som å ena sidan tillhandahåller bärraketer och satelliter och å andra sidan utvecklar nyttigheter och tjänster som använder rymddata. Rymdverksamheten är nu en tydlig del av innovations- systemet och av stor betydelse för ekonomisk tillväxt. Svensk rymdverksamhet står på en stabil grund med internationellt konkurrenskraftig rymdindustri och starka forskningsmiljöer inom både grundforskning och tillämpad forskning. En förklaring till detta kan vara att verksamheten hållits ihop med nära sam- arbeten mellan de inblandade aktörerna; forskarna, industrierna och slutanvändarna. har en jämförelsevis stor och framgångsrik rymdverksamhet. Svenska forskargrupper har tilldelats flera prestigefyllda och utveck- lande uppdrag i stora internationella rymdprojekt, inte minst genom . har varit medlem i sedan grundandet och deltar i en stor del av ESA:s frivilliga program där svenska företag, men även institutioner, får teknikutvecklingsuppdrag. De största svenska sats- ningarna har varit inom områdena jordobservation, tele- kommunikation och bärraketer. Svensk industri är leverantörer av både satelliter, undersystem och apparater till den rymdburna delen av projekt där kraven på prestanda är hög. överlämnade regeringen skrivelsen En strategi för svensk rymdverksamhet (skr. 2017/18:259) till . Skrivelsen behand- lar rymdverksamhet i betydelsen samhällsverksamhet med koppling till rymden vilket är en vidare mening än vad som behandlas i detta betänkande. Regeringens strategi omfattar såväl rymdforskning, rymdindustri och satelliter som verksamheter som möjliggörs genom nyttjande av rymdens infrastruktur och data. I strategin används be- greppet rymdsystem som ett samlingsnamn för instrument, utrust- ningar och satelliter som placeras i rymden för att utföra tjänster och leverera rymddata till användare på jorden. I detta begrepp inklu- deras också den markbaserade infrastruktur som används för att styra och kommunicera med satelliter. Strategin betonar att rymdverksamhet bör bedrivas utifrån ett helhetsperspektiv där nyttan för samhället står i centrum och säkerhet säkerställs. Verksamheten bör baseras på en stark rymd- industri och rymdforskning av hög kvalitet så att kan fort- sätta vara en stark rymdnation. Därför bör svenskt deltagande i inter- nationella samarbeten, framför allt det europeiska samarbetet inom och EU, vara förutsägbart på lång sikt. Vidare bör svensk rymd- verksamhet bedrivas på ett långsiktigt hållbart sätt och rymden bör hållas fri från konflikter så att svensk tillgång till rymden säkras. Synergier mellan civil och militär rymdverksamhet lyfts fram som viktiga i strategin. har en etablerad rymdindustri som ligger långt framme med sin tekniska kompetens. Det finns konkurrenskraftiga svenska leverantörer såväl av komponenter och delsystem till större europeiska satellitföretag som av kompletta satelliter till slutanvändare. I bedrivs internationellt framgångsrik rymdforskning, vilket framgår av de utvärderingar av olika forskningsområden som Rymd- styrelsen har låtit genomföra. Svensk verksamhet i rymden har haft ett visst fokus på forskning. Svensk rymdindustri, under ledning av Rymdbolaget, har utvecklat sex svenskbyggda satelliter åt svenska forskargrupper . Rymdbolaget har haft tillstånd till rymdverksamhet enligt svenska regler och satelliterna har sänts upp med bärraketer från , och . Därtill byggde () en så kallad nanosatellit, dvs. en satellit som är så liten att den ryms i ett handbagage på flyget. Nanosatelliten var en del av ett forsknings- projekt och den sändes ut till rymden från . Förutom nämnda forskningssatelliter har regeringen gett till- stånd till sex geostationära kommunikationssatelliter. Det började med Tele-X och den senaste var 6 som sändes upp till rymden från . Verksamhets huvudman var Nordiska Satellitaktiebolaget (NSAB) som bytte namn till SES och är helägt av SES i . tog Rymdstyrelsen initiativ till ett nationellt småsatellit- program för forskningssatelliter. En första utlysning för ett pilot- projekt resulterade i en satellit som planeras att sända upp för att mäta på nattlysande moln. Satelliten har byggts av OHB , och . På , som är rymdbas, bedrivs i huvudsak två olika verksamheter som inte behöver tillstånd enligt den gällande rymd- lagen. Den ena verksamheten omfattar kommersiell drift av satelliter på uppdrag av satellitägarna, dvs. man kontrollerar att satelliterna är i rätt banor, laddar upp kommando och annan mjukvara till satellit- erna samt laddar ner data från satelliterna. Den andra verksamheten är ett samhällsuppdrag som omfattar utsändning av ballonger och utsändning av sondraketer för forskning och teknikutveckling. Vilken utveckling den svenska rymdverksamheten kommer att ha framöver är en komplex fråga som är beroende av ett flertal olika faktorer. I det följande redogör vi för några utvecklingstendenser. kommer med största sannolikhet att vara en central del av svensk rymdverksamhet också framöver och utgångspunkten är sannolikt att uppdraget även fortsättningsvis är tvådelat, dels kom- mersiellt, dels ett samhällsuppdrag. Den kommersiella delen av basen kommer rimligen att utvecklas av marknadskrafterna, främst enligt principerna inom segmentet satellitdrift. Uppdragsdelen av verk- samheten kommer även fortsättningsvis att vara beroende av utveck- lingen för internationell rymdverksamhet, både den institutionella och den kommersiella delen. Utveckling av testverksamhet på har kommit långt och omfattar raketmotorer och raketsteg. Det finns en vilja att utveckla verksamheten till att omfatta utsändning av bärraketer för att placera satelliter i omloppsbana. För det fall detta realiseras innebär det en stor förändring av verksamheten som påverkar svensk rymdverk- samhet betydligt och som i viss mån omdefinierar som rymd- nation i andra nationers ögon. Svensk rymdforskning får anses hävda sig mycket väl inter- nationellt och inget talar för att detta kommer att förändras. Svenska forskargruppers deltagande i internationella projekt har lett till att svenskutvecklade instrument är placerade på andra nationers satel- liter. styrs dessa av satellitägaren, motiverat av principen att det kan bara finnas en kapten på farkosten. I takt med att instrument och satelliter utvecklas kan det handla om att instrument skiljs från satelliten och manövrerar fritt i rymden. Det ter sig då naturligt att den forskargrupp som utvecklat instrumentet också har fortsatt ansvar för det sedan det sänts ut i rymden, vilket skulle kunna vara en förändring som påverkar svenska intressen. Det finns också svenska företag med ambitioner att bygga far- koster som kan landa på andra himlakroppar. Det företag som kom- mit längst har ansökt om tillstånd att skicka ut en första testsatellit.