sou · H9B391 · 2021-11-24 00:00:00 — Förslaget medför inte någon förändring för Post- och arbetsbelastning eftersom statliga aktörer behöver söka eventuella tillstånd för radiokommunikation med satelliter i enlighet med lagen om elektronisk kommunikation. handlägger frågor som rör deltagande i den internationella teleunionen. Eftersom anmälan av svenska satellitsystem för koordi- nering, notifiering och registrering hos den internationella teleunionen redan sker medför förslaget inte heller i detta avseende någon skillnad. I övrigt bedömer vi inte att några myndigheter kommer att få en ökad arbetsbelastning med anledning av att statliga aktörer omfattas av den nya rymdlagen. 16.5Ett utbyggt tillstånds- och tillsynsförfarande Att pröva frågor om tillstånd är en ny uppgift för Rymdstyrelsen. Eftersom myndigheten bereder alla tillståndsansökningar som sedan föreläggs regeringen för beslut, blir emellertid stora delar av tillståndsprövningen inte någon ny verksamhet. Det nya regelverket är tydligare med vilka villkor som ska vara uppfyllda för att tillstånd ska beviljas. Detta kan vid en första anblick uppfattas som högre krav på tillståndsprövningen och därigenom vara mer resurskrävande, åtminstone . När ny lagstiftning införs krävs det normalt utbildningsinsatser och sådana kostnader täcks normalt av myndigheternas befintliga anslag. Vi menar emellertid att nämnda tydlighet och detaljeringsgrad i förlängningen gör att pröv- ningen av tillståndsansökningar blir betydligt effektivare och mindre resurskrävande för Rymdstyrelsen. Rymdstyrelsen har ett tillsynsansvar. Den utvidgade tillsynen och de befogenheter och ingripandemöjligheter som vi föreslår kan kräva mer resurser och ny kunskap hos tillsyns- myndigheten. Rymdstyrelsens behov av ytterligare medel för att kunna bygga upp en kraftfull och effektiv tillsynsverksamhet före- slås finansieras genom avgifter från de aktörer som bedriver rymd- verksamhet. Utgångspunkten är att tillsynsverksamheten ska vara självfinansierad. är det ett begränsat antal svenska verk- samhetsutövare som bedriver rymdverksamhet. Det är därför inte rimligt att alla kostnader för tillsynen ska tas ut av verksamhets- utövarna. Eftersom antalet tillsynsärenden successivt kommer att öka , så bör tillsynen inom en överskådlig tid kunna vara fullt kostnadstäckande, se avsnitt 9.3.7. Det potentiella resursbehovet är således finansierat i förslaget och leder inte till ökade kostnader . Ett utbyggt tillstånds- och tillsynsförfarande förutsätter att de två processerna dels hålls isär sinsemellan, dels hålls åtskilt från myn- dighetens finansiering av forskning och teknikutveckling. Det ställer således krav på Rymdstyrelsens organisation. Detta är dock en del av den utveckling av rymdverksamheten som redan pågår och enligt vår bedömning snarare en prioriterings- och organisationsfråga än kostnader direkt kopplade till en ny rymdlag. Vi föreslår att en verksamhetsutövare ska ha en ansvarsförsäkring eller ställa annan säkerhet som täcker ett strikt skadeståndsansvar eller regressansvar som huvudregel, men att Rymdstyrelsen ska kunna besluta om undantag eller lägre försäk- ringsbelopp i vissa fall. Försäkringskravet gäller inte de statliga aktörer som omfattas av det statliga försäkringssystemet. Uppgiften att pröva frågan om ansvarsförsäkring är ny jämfört med de uppgifter Rymd- styrelsen hanterar vid beredningen av ärenden till regeringen. är det villkoret en integrerad del i hela tillståndsprocessen och får hanteras i linje med övriga villkor. Den hanteringen bedöms inte kräva extra insatser utöver vad som ryms inom befintliga resurser. Rymdstyrelsen har inte någon föreskriftsrätt varför den före- skriftsrätt som föreslås blir en ny uppgift. Myndigheten har dock berett samtliga tillståndsansökningar i och bör vara väl skickade att precisera ytterligare villkor för bevilj- ande av tillstånd samt vad en ansökan bör innehålla utöver det som angetts i det föreslagna regelverket. Konsekvenserna för samrådsmyndigheterna vad gäller tillstånds- och tillsynsförfarandet behandlas i avsnitt 16.7.2. Rymdstyrelsen samråder med när det gäller såväl radiokommunikation som koordinering, notifiering och registrering av frekvenser och banpositioner enligt den inter- nationella teleunionens radioreglemente. I föreliggande förslag är sam- rådet inte obligatoriskt utan behovsstyrt. Därmed torde föreslaget inte innebära en ökad arbetsbelastning för . För vissa frågor kan det uppkomma behov för Rymdstyrelsen av samråd med andra myndigheter än samrådsmyndigheterna som till exempel FOI som bedriver omvärldsbevakning, analys och forskning inom rymdområdet med fokus på försvars- och säkerhetsfrågor. Rymdstyrelsen har en samverkan med FOI i enskilda ärenden som till exempel frågan om en svensk rymdlägesbild. Ett annat exempel är Myndigheten för samhällsskydd och beredskap (MSB) som ansvarar för frågor om skydd mot olyckor, krisberedskap och civilt försvar och att samordna frågor kring skydd av kritisk infra- struktur (samhällsviktig verksamhet). Rymdstyrelsen har samverkan med MSB när det gäller till exempel rymdlägesbild och satellitnavi- gering. Det är vår bedömning att omfattningen av sådana samråd kommer vara relativt oförändrat framöver och det bör därför kunna hanteras inom budgetramen för respektive myndighet på samma sätt som . Som redovisas i avsnitt 9.3.6 föreslår vi att och , i den utsträckning det behövs, ska biträda Rymdstyrelsen vad gäller verkställighet av beslut om tillgång till upplysningar och handlingar som behövs för tillsynen samt tillträde till områden, lokaler och andra utrymmen där rymdverksamhet be- drivs. Vi bedömer att det är fråga om väldigt få ärenden som Rymd- styrelsen kommer att behöva be och Kronofogde- myndigheten om hjälp med och detta kan därför rymmas inom de myndigheternas befintliga anslag. Uppgiften att överpröva tillståndsansökningar för rymdverksamhet flyttas som huvudregel från regeringen till de allmänna förvaltnings- domstolarna. Det som kvarstår för regeringen att pröva är när sam- rådsmyndigheterna överklagar eller när allmän förvaltningsdomstol överlämnar sådana mål till regeringen som innehåller frågor som rör säkerhet eller andra utrikes-, säkerhets- och försvarspoli- tiska intressen. Även med en framtida ökad ärendetillströmning är det vår bedömning att det kommer att handla om ytterst få ärenden som blir föremål för regeringens prövning. Därför kommer det nya regelverket sannolikt ge en något minskad arbetsbörda för regeringen. Att Rymdstyrelsens beslut som huvudregel överklagas till allmän förvaltningsdomstol innebär att domstolarna har att hantera en ny måltyp. Utgångspunkten enligt lagen om allmänna förvaltningsdom- stolar (1971:289) är att ett beslut ska överklagas till den förvaltnings- rätt inom vars domkrets ärendet först prövats. Eftersom Rymdstyr- elsen finns i kommer målen att centreras till Förvalt- ningsrätten och Kammarrätten i . Initialt rör det sig rim- ligen om ett fåtal ärenden, som i och för sig inledningsvis kan vara Mot bakgrund av domstolarnas allmänna kompetens och storlek bedöms dock detta kunna hanteras inom befintliga an- slag. På motsvarande sätt som beträffande antalet tillståndsansökningar är det svårt att bedöma i vilken utsträckning mängden överklaganden kommer att öka samt när i så fall en sådan ökning inträffar. Som berörts ovan innehåller den nya lagen ett stort antal specifi- cerade villkor jämfört med den reglering som finns . I huvudsak motsvaras dessa villkor av sådana krav som redan ställs på en tillstånds- ansökan . Att tydliggöra vad som krävs torde underlätta för de sökande och göra processen mer förutsägbar. I ett särskilt avseende inför dock den föreslagna lagen ett nytt moment, nämligen vad avser kravet på ansvarsförsäkring. Villkoret innebär en ekonomisk börda för de sökande som omfattas av kravet, vilket kan ha konsekvenser för möjligheter att konkurrera med andra rymdnationer och attrahera näringslivsinvesteringar och forskning. En alltför betungande försäkringsbörda kan även påverka verksamheten för de företag som är i rymdbranschen, särskilt ny- startade och unga företag, och leda till att verksamheten inte kan bedrivas. Genom den införda möjligheten för Rymdstyrelsen att i enskilda ärenden besluta om ett lägre försäkringsbelopp införs en flexibilitet som syftar till att motverka att försäkringsvillkoret blir alltför betungande. 16.6Krav på långsiktig hållbarhet Att rymdverksamheten ska vara långsiktigt hållbar för miljön och nyttjandet av rymden är en viktig modernisering av rymdlagen. Rym- den kan inte nyttjas för att kartlägga klimatförändringar och ut- forska jordens livsbetingelser utan att ta hänsyn till hur detta genomförs. I rymdlagen understryker vi att och svenska verksamhetsutövare ska sträva efter att efterleva de frivilliga åtagan- den som överenskommits i det internationella arbetet. Syftet med regelverket är att det ska minska den negativa miljöpåverkan som rymdverksamhet kan ha, vilket bör värderas i icke-monetära enheter. Genom rymdlagens tydlighet om miljökrav befäster sin posi- tion i det internationella miljöarbetet, men bestämmelserna innebär i sig inga nya krav på verksamhetsutövarna. Detta är således inte ett förslag som har nya ekonomiska konsekvenser. I förhållande till fram- tida verksamhetsutövare blir det tydligt och förutsägbart vad som i detta avseende krävs vid en tillståndsprövning. Rymdstyrelsen har att förhålla sig till åtagandena på miljöområdet redan i det tillstånds- arbete som bedrivs . Samrådsmyndigheterna samt övriga myn- digheter bedöms inte påverkas av förslaget i dessa delar. 16.7Reglerad samverkan för säkerhet Som en följd av större geopolitiska motsättningar och en ökad makt- kamp mellan företrädare för konkurrerande ideologiska och politiska system har kapplöpningen om rymden ökat. Till stor del kan det handla om att visa sin nationella styrka men den faktiska hotnivån i rymden har ökat enligt flera bedömare, se vidare avsnitt 5.5.3. Den nya rymdlagen säkerställer att berörda myn- digheter med ansvar för genomförandet av politik inom säkerhets-, utrikes- och försvarsområdena, genom samverkan med Rymdstyrelsen, får sådan insyn i rymdverksamheten som krävs för att bevaka utrikes-, säkerhets-, och försvarspolitiska intressen. Att Rymdstyrelsen, som tillståndsgivande myndighet, i samtliga ären- den om tillstånd för rymdverksamhet ska samråda med Säkerhets- polisen, Försvarsmakten och innebär en förändring mot nuläget. Det kommer att krävas att Rymd- styrelsen skaffar sig den kunskap som behövs för rutinmässigt sam- råd med andra myndigheter i frågor som inte så uttalat varit en del av uppdraget . Att det är ett obligatoriskt samråd innebär dock att det kan göras till en rutin vid tillståndsprövningen som inte i sig kräver närmare överväganden. Som nämnts under avsnitt 16.5.1 menar viatt regleringen av tillståndsprocessen som helhet gör att pröv- ningen av tillståndsansökningar blir betydligt effektivare och mindre resurskrävande för Rymdstyrelsen. Sammantaget bör det ökade sam- rådet därför i vart fall vara kostnadsneutralt. För samrådsmyndigheterna innebär de obligatoriska samråden i till- ståndsförfarandet att de får en ny roll att rutinmässigt granska om ett tillstånd är olämpligt med hänsyn till säkerhet eller andra säkerhets-, utrikes- och försvarspolitiska intressen, och om det finns behov av att förena ett sådant tillstånd med villkor om krav som är av betydelse för dessa intressen. underlättar samråden myn- digheternas arbete med att kartlägga hur rymdverksamheten på olika sätt kan påverka säkerhet eller andra säkerhets-, utrikes- och försvarspolitiska intressen. Den insyn som samrådsmyndigheterna får i rymdverksamheten genom att medverka i tillståndsförfarandet kommer att bidra till en helhetsbild när det gäller säkerhetsläget och eventuella hot mot . Myndigheterna får därmed information som de ändå skulle behöva utnyttja resurser för att inhämta. Den före- slagna samverkan leder därför till ett effektivare nyttjande av dessa resurser. kan vi konstatera att för samrådsmyndigheterna är det en ny uppgift att kommunicera med Rymdstyrelsen om olika aspekter i tillståndsprövningen. Åtminstone kom- mer samrådsmyndigheterna att behöva lägga tid och resurser på sam- rådsförfarandet och bidra till kunskapsuppbyggnad på Rymdstyrel- sen. Den förväntade volymen ärenden är inledningsvis begränsad. Sedan rutinernas satt sig så torde uppgiften inte heller vara så be- tungande att den kräver ökade anslag. Nämnda myndigheter föreslås också bistå Rymdstyrelsen vid till- synen av rymdverksamhet. Det rör sig om bistånd i form av enstaka uppgifter inom de områden där biståndsmyndigheten är expertmyn- dighet. Detta uppdrag kan rimligen genomföras inom ramen för expertmyndighetens löpande arbete och med de befogenheter som respektive myndighet har enligt sin instruktion. Därför menar vi att det bör rymmas inom respektive myndighets budgetram. Enligt vår bedömning kommer förslagen i betänkandet inte få några ytterligare konsekvenser av det slag som anges i kommittéförord- ningen eller förordningen om konsekvensutredning vid regelgivning. Det är således vår bedömning att förslagen till exempel inte får några konsekvenser för brottsligheten och det brottsförebyggande arbetet eller för möjligheterna att nå de integrationspolitiska målen. En ny rymdlag påverkar inte heller någon utförare av offentlig service. kommun har en dialog med Rymdbolaget om verksamheten på , se avsnitt 12.1. Rymdlagen ställer inte några krav på samråd med kommuner eller landsting. Rymdbranschen i sig har att värdera hur olika insatser, som till exempel bidrag till forskning eller teknikutveckling, påverkar jäm- ställdheten i . Den nya rymdlagstiftningen bidrar främst med tydlighet och förutsägbarhet och har inga märkbara jämställdhets- aspekter. Vårt förslag: Den nya rymdlagen med anslutande förordning och övriga författningsändringar ska träda i kraft . Skälen för förslaget: Mot bakgrund av de reformbehov som vi redo- gjort för i avsnitt 5.2 är det angeläget att de förslag vi lämnar genom- förs i närtid. Den nya rymdlagen med anslutande förordning samt de ändringar vi föreslår i offentlighets- och sekretesslagen och brotts- balken bör därför träda i kraft . Med hänsyn till den tid som kan beräknas för remissförfarandet, beredningen i och riksdagsbehandlingen av lagförslagen är det rimligt att författningsförslagen träder i kraft . Vi föreslår därför detta datum för ikraftträdandet. 17.2.1Bestämmelserna om tillstånd och tillsyn Vårt förslag: Ärenden om tillstånd och tillsyn som har inletts före ikraftträdandet men ännu inte har avgjorts ska handläggas enligt äldre föreskrifter. Skälen för förslaget: Enligt allmänna förvaltningsrättsliga principer gäller som huvudregel att de föreskrifter som är i kraft när pröv- ningen hos en myndighet eller förvaltningsdomstol sker ska tillämpas. Detta gäller i fråga om både förfarandet och prövningen i sak och även om ett överklagat beslut har fattats före ikraftträdandet. Prin- cipen är emellertid inte utan undantag, se till exempel 2 kap. 10 § regeringsformen, och det kan också följa av övergångsbestämmelser eller motiven till lagstiftningen att en annan ordning är avsedd (jfr RÅ 1988 ref. 132 och RÅ 1996 ref. 57). Det finns mot denna bakgrund skäl att överväga hur pågående ärenden om tillstånd och tillsyn bör hanteras. Vi föreslår att tillståndsprövningen ska flyttas från regeringen till Rymdstyrelsen och att det ska införas en utförlig reglering vilka vill- kor som krävs för att tillstånd ska beviljas och vad en tillstånds- ansökan ska innehålla för uppgifter. Vi föreslår vidare en utökad re- glering av tillsynsförfarandet avseende tillsynsmyndighetens uppdrag och befogenheter, men också införandet av fler ingripandeåtgärder och som kan användas vid såväl mindre som mer allvarliga brister i verksamheten. Dessa ingripandeåtgärder ska enligt förslaget beslutas av Rymdstyrelsen i stället för regeringen. Enligt ovan nämnda allmänna förvaltningsrättsliga principer ska ärenden som inte har slutförts före den nya lagens ikraftträdande i fortsättningen handläggas enligt de nya reglerna. En annan ordning kan emellertid föreskrivas i en övergångsbestämmelse. Enligt vår bedömning är det lämpligt att ärenden om tillstånd som har inletts före ikraftträdandet, men ännu inte avgjorts, fort- sätter att handläggas enligt det regelverk som gällde när ärendet in- leddes. Handläggningen av tillståndsärenden kan pågå under relativt lång tid.1 Om villkoren för ett tillstånd ändras under handläggningen skulle detta sannolikt medföra en ökad administration och arbets- börda för tillståndsprövningen, men också en otydlighet och ökade kostnader för verksamhetsutövaren som kan behöva komplettera sin ansökan. Sannolikt skulle handläggningstiden förlängas avsevärt. Dessa omständigheter talar för att handläggningsordningen bör bestå för de ärenden som inletts vid ikraftträdandet. När det gäller tillstånd till överlåtelse av rymdverksamhet så regle- ras detta inte i den nuvarande lagen. Det kommer därmed inte finnas några pågående ärenden om överlåtelse av tillstånd när den nya lagen träder i kraft. 1Enligt uppgift från Rymdstyrelsen är tiden för beredningen av ett tillståndsärende mellan 3– Därefter tar det ytterligare tid för regeringens handläggning och beslutsfattande. Den enda tillsynsåtgärd som finns enligt den nuvarande rymd- lagen är beslut om återkallelse och ett sådant beslut kan också med- delas intermistiskt. Beträffande tillsynsåtgärder följer det av allmänna principer att beslut som har meddelats enligt en äldre föreskrift fort- sätter att gälla efter det att föreskriften upphävts. Det behövs därför inte någon särskild övergångsbestämmelse som reglerar detta. När det gäller pågående tillsynsärenden som har inletts före ikraftträd- andet, men ännu inte avgjorts, bör sådana ärenden, liksom tillstånds- ärenden, handläggas enligt äldre bestämmelser. Med en sådan ordning bör det inte uppstå några övergångsproblem och en verksamhets- utövare kan inte överraskas med nya ingripandeåtgärder under pågå- ende tillsynsärende. Övergångsbestämmelser som föreskriver att ärenden om tillstånd och tillsyn som har inletts före ikraftträdandet men som ännu inte har avgjorts ska handläggas enligt äldre föreskrifter bör därför in- föras i den nya lagen. Den föreslagna ändringen i 2 kap. om svensk domstols behörighet och följdändringen i straffbestämmelsen i rymdlagen av- ser processuella bestämmelser. Utgångspunkten för processrättslig lagstiftning är att den tillämpas direkt från ikraftträdandet. Det inne- bär att bestämmelserna, om inte annat föreskrivs, är tillämpliga oavsett om behörigheten utvidgas eller begränsas genom lagändringarna. Om ett mål anhängiggjorts enligt tidigare gällande rätt och svensk domstol enligt de då gällande reglerna var behörig att pröva målet, behåller domstolen dock sin behörighet, även om sådan behörighet saknas enligt de nya bestämmelserna. Vid mer omfatt- ande nyregleringar kan det finnas anledning att överväga särskilda övergångsbestämmelser. Regeringen har emellertid anfört gällande förslaget i propositionen Aggressionsbrottet i svensk rätt och svensk straffrättslig domsrätt till ett nytt 2 kap. , och de därtill hörande följdändringarna i specialstraffrätten, att detta inte innebär så betydande ändringar i sak att det av det skälet finns något behov av övergångsbestämmelser (prop. 2020/21:204, s. 139). Vi delar denna bedömning och det finns därför inte skäl att införa övergångsbestäm- melser i denna del. I den nuvarande rymdlagen finns inte några bestämmelser om skade- stånd, utan endast en bestämmelse om regressrätt för staten. Vi före- slår att det införs bestämmelser om att verksamhetsutövaren ska vara strikt ansvarig för skada som rymdföremålet orsakat personer eller egendom på jorden eller på luftfartyg under flygning och en ersätt- ningsbegränsning beträffande verksamhetsutövarens strikta ansvar och regressansvar till högst . Det följer av allmänna rättsgrundsatser att ny lagstiftning ska gälla i fråga om skadestånd med anledning av skada som inträffar efter ikraftträdandet, medan äldre lag ska tillämpas på skada som har in- träffat . För en skada som inträffat före ikraftträdandet gäller därför inte de nya skadeståndsbestämmelserna. Någon särskild övergångsbestämmelse om detta behövs inte. Den nuvarande rymdlagen innehåller inte några bestämmelser om överklagande. är det regeringen som meddelar tillstånd och be- slutar om återkallelse av tillstånd. Beslut av regeringen kan inte över- klagas. Det finns därmed inte behov av någon övergångsreglering för överklagande. 18.1Förslaget till lag (2022:000) om rymdverksamhet 1 kap. Allmänna bestämmelser 1 § Syftet med denna lag är att främja svensk rymdverksamhet för att stärka forskning, utveckling och industrins innovations- och konkurrenskraft samt för att tillgodose samhällets behov av rymdrelaterad kunskap och teknik. Lagens syfte är också att säkerställa säkerhet och andra utrikes-, säkerhets- och försvarspolitiska intressen. Paragrafen reglerar syftet med lagen. Den behandlas i avsnitt 5.4. Av bestämmelsen framgår det dubbla syftet med lagen. syftet, som anges i första meningen, är att främja svensk rymdverk- samhet för att stärka forskning, utveckling och industrins innova- tions- och konkurrenskraft samt för att tillgodose samhällets behov av rymdrelaterad kunskap och teknik. Det andra syftet, som anges i andra meningen, är att säkerställa säkerhet och andra utrikes-, säkerhets- och försvarspolitiska intressen. Uttrycket säkerhet ska ha samma innebörd som i säkerhetsskyddslagen, se avsnitt 5.5.3. 2 § Denna lag gäller för rymdverksamhet som bedrivs från svenskt territorium. Lagen gäller också för rymdverksamhet som bedrivs utanför svenskt territorium från farkost som är registrerad i eller av en svensk medborgare eller en juridisk person med säte i . I paragrafen anges lagens tillämpningsområde. Avgränsningen av tillämpningsområdet är en följd av internationella åtaganden enligt rymdtraktaten. Den behandlas i avsnitt 6.5–6.7. Gränsdrag- ningsfrågor gentemot luftfartsregleringen behandlas i avsnitt 6.3. Lagen gäller för rymdverksamhet. Vad som avses med rymdverk- samhet framgår av kommentaren till 3 §. Lagen gäller för det första för rymdverksamhet som bedrivs från svenskt territorium. territorium omfattar landområ- den, Sveriges sjöterritorium med inre vatten och territorialhavet samt luftrummet över landområdena och sjöterritoriet, se till exempel 2 § 1 tillträdesförordningen (1992:118) och 2 § 1 förordningen (1982:756) om Försvarsmaktens ingripanden vid kränkningar av terri- torium under fred och neutralitet, m.m. (IKFN-förordning). har också i enlighet med folkrätten viss jurisdiktion i den ekono- miska zonen som ligger i omedelbar anslutning till Sveriges sjöterri- torium, se bilaga 4 till lagen (2017:1272) om Sveriges sjöterritorium och maritima zoner. Enligt 15 § lagen (1992:1140) om eko- nomiska zon tillämpas svensk lag på konstgjord ö, anläggning eller annan inrättning som tillkommit med stöd av lagen på samma sätt som om inrättningen varit belägen inom riket. För det andra gäller lagen i vissa fall för rymdverksamhet som be- drivs utanför svenskt territorium. Det första fallet är om rymdverk- samheten bedrivs från en farkost som är registrerad i . Med farkost avses såväl fartyg som flygplan och andra luftfartyg. Farkosten ska vara registrerad i det eller fartygs- registret, som handhas av Transportstyrelsen, för att lagen ska vara tillämplig. Det andra fallet är om rymdverksamheten bedrivs av en svensk medborgare eller en juridisk person med säte i . Den juridiska personen ska vara registrerad i hos för att verk- samhet som bedrivs av denne ska omfattas av lagen. En svensk med- borgare som är anställd hos en utländsk organisation som bedriver rymdverksamhet omfattas emellertid inte av lagens tillämpnings- område när han eller hon under sin anställning deltar i organisationens rymdverksamhet.