sou · H9B342 · 2021-06-01 00:00:00 — Liksom lagen i övrigt tar kapitlet sikte på penningtvätt och finan- siering av terrorism. I lagen ställs inte upp något särskilt krav på att brottsligheten ska vara av visst kvalificerat slag för att samverkan inom ramen för bestämmelserna i kapitlet ska kunna komma i fråga. Däremot framgår av bestämmelsen att samverkan får beslutas endast om det med hänsyn till en misstänkt brottslig verksamhets art, om- fattning eller komplexitet är motiverat eller om det annars finns sär- skilda skäl för det. I detta avseende ska det göras en samlad bedöm- ning av omständigheterna i det konkreta fallet. Bestämmelsen ger således inte utrymme för aktörer att mer slentrianmässigt besluta om sådan samverkan som avses i kapitlet utan förutsätter att det vid en bedömning i det enskilda fallet finns sådana omständigheter som motiverar ett beslut om särskild samverkan. Det är ofta brottslighetens karaktär i ett specifikt fall, dvs. att det rör sig om t.ex. mer allvarlig, omfattande, komplex eller svårutredd brottslighet, som kan tala för att det finns särskilda skäl för samver- kan enligt kapitlet. Vidare kan behovet av att vidta åtgärder mot stra- tegiska personer och deras nätverk för att förhindra att det finansiella systemet utnyttjas för penningtvätt och finansiering av terrorism ibland motivera en samverkan. Ett annat exempel när det kan finnas särskilda skäl för en samverkan är att de brottsbekämpande myndig- heterna och tillsynsmyndigheterna vill fokusera på vissa specifika till- ståndstyper eller registreringar och då en samverkan påtagligt skulle förbättra förutsättningarna att kunna vidta åtgärder mot penning- tvätt eller finansiering av terrorism. Den tekniska utvecklingen kan ge upphov till nya slags risker som det kan finnas behov av att sam- verka kring. Även förändrade regionala omständigheter och ett för- ändrat beteende hos den organiserade brottsligheten kan medföra behov av samverkan. När det gäller myndigheternas arbete med att kartlägga sådana nya trender eller modus handlar behovet visserligen sällan om att utbyta uppgifter som omfattas av sekretess eller annan tystnadsplikt. kan det dock även vid denna kartläggning finnas ett sådant behov som gör det motiverat att besluta om särskild samverkan. En särskilt beslutad samverkan kan inledas helt fristående. Det kan även handla om att omvandla ett redan pågående samarbete i någon form till en särskilt beslutad samverkan för att få tillgång till de utökade möjligheterna att utbyta uppgifter som omfattas av sekretess eller annan tystnadsplikt. Av andra stycket framgår att ett beslut om samverkan ska vara skriftligt. Frånsett detta krav ställer bestämmelsen inte upp några särskilda formkrav utan respektive aktör har att utforma ett sådant beslut utifrån gällande regler och verksamhetens behov. Respektive myndighet avgör vem inom myndigheten som kan fatta beslutet. Den eller de personer som får fatta beslut om samverkan för myndig- hetens räkning bör dock ha lämplig kunskap och erfarenhet för denna uppgift (jfr prop. 2015/16:167 s. 27 f.). Motsvarande gäller för eller en verksamhetsutövare när en sådan aktör ska ingå i en samverkan. Av 4 § andra stycket följer en tystnadsplikt för advokat- samfund, verksamhetsutövare, dess styrelseledamöter eller anställda avseende innehållet i ett beslut om särskild samverkan. För myndig- heternas del tillämpas gängse bestämmelser i offentlighets- och sekre- tesslagen för uppgifter som tas in i ett sådant beslut. 3 § Inom ramen för samverkan enligt detta kapitel ska en deltagande aktör trots sekretess eller annan tystnadsplikt lämna uppgift till en annan aktör som deltar i samverkan, om det behövs för den mottagande aktörens deltagande. En uppgift ska inte lämnas om övervägande skäl talar för att det intresse som sekretessen eller tystnadsplikten ska skydda har företräde framför intresset av att uppgiften lämnas ut. Paragrafen innehåller en bestämmelse med en uppgiftsskyldighet för de aktörer som deltar i en särskilt beslutad samverkan, vilken bryter den sekretess eller annan tystnadsplikt som annars kan föreligga. Övervägandena finns i avsnitt 15.1.3. Av första stycket framgår att en deltagande aktör under angivna förutsättningar ska lämna ut vissa uppgifter till en annan aktör som deltar i samverkan trots att det råder sekretess eller annan tystnads- plikt. Med sekretess avses sekretess enligt offentlighets- och sekre- tesslagen (3 kap. 1 §). Tystnadsplikt kan gälla enligt författning eller avtal eller till följd av någon annan grund. Av 5 § framgår vilka aktörer som kan ingå i en särskilt beslutad samverkan. Bestämmelsen är utformad som en uppgiftsskyldighet. För myn- digheternas del är utgångspunkten således att sekretess enligt offent- lighets- och sekretesslagen inte hindrar att uppgifter lämnas (se 10 kap. 13 a och 28 §§ offentlighets- och sekretesslagen). och verksamhetsutövare innebär bestäm- melsen på motsvarande sätt att den eventuella tystnadsplikt som kan gälla för uppgifter i verksamheten bryts. Uppgifter kan lämnas såväl muntligt som skriftligt (i fysiska handlingar eller i digital form). I 8 kap. 2 § finns ett bemyndigande för regeringen att beträffande myndigheter föreskriva att en sådan inte ska vara skyldig att lämna uppgifter inom ramen för en särskilt beslutad samverkan. Myndig- heten får dock ta emot uppgifter. Uppgiftsskyldigheten gäller endast inom ramen för samverkan enligt bestämmelserna i kapitlet. Utbyte av uppgifter utanför sådan samverkan får ske med stöd av andra bestämmelser, t.ex. general- klausulen i 10 kap. 27 § offentlighets- och sekretesslagen. Uppgifts- skyldigheten påverkar inte heller den uppgiftsskyldighet som kan gälla för aktörer enligt andra bestämmelser (se t.ex. 4 kap. 6 §). Uppgiftsskyldigheten blir tillämplig även när sekretess råder mellan olika verksamhetsgrenar inom en myndighet, t.ex. som är fallet hos . När en myndighet deltar i samverkan genom olika verk- samhetsgrenar, kommer därmed uppgiftsskyldigheten att bli tillämp- lig även mellan de olika verksamhetsgrenarna (jfr prop. 2015/16:167 s. 34). Skyldigheten att lämna uppgifter är begränsad till de fall då en aktör har behov av att få en viss uppgift från en annan aktör för att delta i samverkan. Behovet av uppgifter kan variera eftersom aktörernas del- tagande i samverkan kan se ut på olika sätt. Det kan t.ex. vara fråga om att närvara vid möten, bidra med information eller inrikta aktö- rernas verksamhet eller vidta andra åtgärder inom myndighetens verksamhetsområde som är relevanta för den aktuella samverkan. Som exempel på när en aktör kan ha behov av uppgifter kan nämnas att den behöver namn och personnummer avseende en person för att kunna bidra med information om personen i fråga. Samma typ av information kan även behövas bl.a. för att en myndighet ska kunna initiera en särskild granskning, inleda ett tillsynsärende eller i övrigt inrikta sin verksamhet på ett sätt som är relevant för samverkans- arbetet. Det kan också vara så att samtliga aktörer inom en samver- kan har behov av att få del av samma information vid t.ex. ett gemen- samt möte. Uppgifter kan lämnas efter förfrågan men också spontant, om en aktör vet vilka uppgifter en annan aktör behöver. Det är ofta lämpligt att ett utlämnande av uppgifter föregås av en diskussion mellan de berörda aktörerna om behovet av och lämpligheten i att lämna ut viss information. Utgångspunkten är att uppgifter ska lämnas ut till den deltagande aktören om förutsättningarna i paragrafen är uppfyllda. Det är den ut- lämnande aktören som prövar om så är fallet (jfr t.ex. prop. 2015/16:167 s. 50). Det finns dock situationer där uppgiftsskyldigheten över huvud taget inte gäller, t.ex. för vissa uppgifter som en myndighet har fått genom internationella avtal (se t.ex. 30 kap. 7 och 24 §§ offentlig- hets- och sekretesslagen). I begreppet avtal anses ingå bl.a. rättsakter som gäller till följd av medlemskap i , dvs. anslutnings- fördragen, förordningar och direktiv som utfärdas av EU:s institu- tioner (se t.ex. prop. 2008/09:150 s. 355). Av de nämnda exemplen på bestämmelser framgår att den sekretessbrytande bestämmelsen i bl.a. 10 kap. 28 § offentlighets- och sekretesslagen inte får tillämpas i strid mot ett sådant avtal. Ett utlämnande av uppgifter som härrör från en tillämpning av sådana avtal får således inte ske om utlämnandet står i strid med avtalet. Enligt andra stycket ska en uppgift inte lämnas om övervägande skäl talar för att det intresse som sekretessen eller tystnadsplikten ska skydda har företräde framför intresset av att uppgiften lämnas ut. Detta innebär att den utlämnande aktören ska göra en intresse- avvägning innan en uppgift lämnas ut. Det krävs inte att det alltid görs en prövning i varje enskilt fall utan en bedömning kan göras utifrån de behov av sekretess eller tystnadsplikt som typiskt sett finns för en viss kategori av uppgifter (jfr prop. 1979/80:2 Del A s. 80 f. och 326 f. och prop. 2015/16:167 s. 51). Bedömningen kan falla olika ut beroende på vem som är mottagare av informationen. Vissa kategorier av uppgifter är särskilt känsliga till sin natur och bestämmelsen gör det möjligt för den utlämnande aktören att under- låta att lämna ut viss information. Uppgifter om vissa metoder, arbets- sätt och uppgifter från tredje part i den brottsbekämpande verksam- heten samt särskilda uppgifter som kan skada en förestående eller pågående kontroll- eller tillsynsverksamhet är exempel på uppgifter som ofta skyddas av sekretess och som det kan finnas starka skäl att inte lämna ut. Även om det är av stor betydelse att samverkan kan äga rum, får samverkan inte inskränka en myndighets möjlighet att utföra sitt primära uppdrag eller i övrigt försvåra myndighetens arbete och verksamhet. Vidare kan vissa uppgifter som rör en enskild indi- vid vara särskilt känsliga. Det kan t.ex. gälla sådana kategorier av uppgifter som anges i artikel 9 i EU:s dataskyddsförordning. En uppgift som en myndighet tar emot inom ramen för en särskilt beslutad samverkan kan omfattas av sekretess hos den mottagande myndigheten enligt någon primär sekretessbestämmelse i offentlig- hets- och sekretesslagen. Det faktum att styrkan i sekretessen ibland skiljer sig åt hos den utlämnande och den mottagande myndigheten är inte av avgörande betydelse vid bedömningen av om en uppgift bör lämnas ut (jfr prop. 2015/16:167 s. 51). Enligt 10 kap. 13 a § andra stycket offentlighets- och sekretess- lagen får en myndighet när den lämnar en sekretessbelagd uppgift till en enskild inom ramen för en särskilt beslutad samverkan göra ett förbehåll som inskränker den enskildes rätt att lämna uppgiften vidare eller att utnyttja den. I 4 § första stycket finns en bestämmelse om tystnadsplikt avseende uppgifter som lämnas mellan enskilda inom ramen för en samverkan, dvs. mellan verksamhetsutövare eller mellan verksamhetsutövare och . Vanliga regler om partsinsyn gäller hos de myndigheter som del- tar i samverkan, vilket bl.a. innebär att sekretess för uppgifter i ett mål eller ärende hos en myndighet kan få ge vika för en parts rätt till insyn i målet eller ärendet. Rätten till och gränserna för partsinsynen är något som bör beaktas när det handlar om formerna för utbyte av underrättelseinformation mellan samverkande myndigheter, i synner- het när det är fråga om uppgifter vars röjande kan skada eller mot- verka en myndighets verksamhet (jfr prop. 2015/16:167 s. 51). Kravet på övervägande skäl ger uttryck för att behovet av sam- verkan för att bekämpa penningtvätt eller finansiering av terrorism normalt sett har företräde framför andra intressen; det kan sägas råda en presumtion för uppgiftsutlämnande (jfr samma prop. s. 51). 4 § En fysisk person, en juridisk person, dess styrelseledamöter eller anställda som inte omfattas av bestämmelserna i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) får inte obehörigen röja en uppgift som lämnats av en annan aktör än en myndighet inom ramen för samverkan och som hos denne omfattas av tystnadsplikt. Den som lämnar uppgiften ska upplysa mottagaren om tystnads- plikten. Den som anges i första stycket får inte heller obehörigen röja innehållet i ett beslut om samverkan enligt 2 § andra stycket. Bestämmelser om ansvar för den som bryter mot tystnadsplikten enligt första eller andra stycket finns i 20 kap. 3 § . Paragrafen innehåller bestämmelser om tystnadsplikt. Övervägan- dena finns i avsnitt 15.2.2 och 15.2.3. Av första stycket framgår att en fysisk person, en juridisk person, dess styrelseledamöter eller anställda som inte omfattas av bestäm- melserna i offentlighets- och sekretesslagen inte obehörigen får röja en uppgift som lämnats av en annan aktör än en myndighet inom ramen för samverkan och som hos denne omfattas av tystnadsplikt. Den som lämnar uppgiften ska upplysa mottagaren om tystnads- plikten. Bestämmelsen tar sikte på uppgifter som lämnas mellan enskilda inom ramen för samverkan, dvs. mellan verksamhetsutövare eller mellan verksamhetsutövare och . Skydd för uppgifter som lämnas mellan myndigheter samt mellan myndig- heter och eller verksamhetsutövare regleras i stället genom offentlighets- och sekretesslagens bestämmelser om sekretess hos myndigheter och sekretessförbehåll. Tystnadsplikten i aktuell bestämmelse är knuten både till och verksamhetsutövare som fysiska eller juridiska personer och till en person som deltar i dessa aktörers verksamheter som styrelseleda- mot eller anställd. Tystnadsplikten hindrar inte ett behörigt röjande. Det kan t.ex. vara behörigt att röja en uppgift om det är nödvändigt för att den enskilde ska kunna uppfylla en författningsreglerad upp- giftsskyldighet. Tystnadsplikten gäller för uppgifter som lämnats inom ramen för en särskilt beslutad samverkan. Den gäller oavsett om uppgiften har lämnats direkt till den fysiska personen, den juri- diska personen, dess styrelseledamöter eller anställda eller om denna person annars har fått del av uppgiften, t.ex. för att en skyldighet inom ramen för samverkan ska kunna uppfyllas. I andra stycket finns en bestämmelse om tystnadsplikt avseende innehållet i ett beslut om särskilt beslutad samverkan. Enligt bestäm- melsen får ett sådant innehåll inte obehörigen röjas. Tystnadsplikten gäller för samma personkrets som träffas av tystnadsplikten enligt första stycket, dvs. , verksamhetsutövare och personer som deltar i dessa aktörers verksamheter som styrelseleda- mot eller anställd. Utgångspunkten är att tystnadsplikten omfattar samtliga uppgifter i ett beslut. Inte heller denna tystnadsplikt för- bjuder dock ett behörigt röjande. Utrymmet för att bedöma ett röjande som behörigt är emellertid relativt begränsat. När det gäller myndig- heterna tillämpas i stället gängse bestämmelser i offentlighets- och sekretesslagen avseende innehållet i ett beslut om särskilt beslutad samverkan. Tredje stycket innehåller en upplysning om att brott mot tystnads- plikten enligt första eller andra stycket kan medföra lagföring enligt 20 kap. 3 § . Aktörer som kan delta i samverkan 5 § De aktörer som ingår eller kan ingå i den samordningsfunktion som avses i 13 § andra stycket förordningen (2009:92) om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism får delta i samverkan enligt detta kapitel. En verksamhetsutövare kan ges möjlighet att delta i samverkan. Paragrafen reglerar uttömmande vilka aktörer som kan komma i fråga för deltagande i en särskilt beslutad samverkan enligt bestäm- melserna i kapitlet. Övervägandena finns i avsnitt 15.1.2. Av första stycket följer att bland myndigheterna är det endast så- dana som ingår i Samordningsfunktionen mot penningtvätt och finan- siering av terrorism som får delta i samverkan enligt kapitlet. Genom uttrycket aktör som kan ingå i samordningsfunktionen följer att även kan delta i en särskilt beslutad samverkan enligt kapitlet. Som framgår av kommentaren till 1 och 2 §§ ankom- mer det på respektive aktör att ta ställning till om den ska delta i samverkan. I 8 kap. 2 § finns ett bemyndigande för regeringen att beträffande en myndighet föreskriva att den inte ska vara skyldig att lämna upp- gifter inom ramen för en särskilt beslutad samverkan. En sådan myn- dighet får dock ta emot uppgifter. Enligt andra stycket kan en verksamhetsutövare ges möjlighet att delta i samverkan. Samtliga verksamhetsutövare enligt definitionen i 1 kap. 8 § 8 kan komma i fråga för samverkan. och andra slags finansiella företag är typexempel på sådana verksamhetsutövare som kan vara aktuella för samverkan. För att en verksamhetsutövare ska få delta i samverkan i ett kon- kret fall krävs att var och en av de involverade myndigheterna, och i förekommande fall eller en annan verksam- hetsutövare, beslutar om det. Ett uttalat behov av att låta verksam- hetsutövare sinsemellan dela sådana uppgifter som även är till gagn för myndigheter kan innebära att det finns skäl att besluta om sam- verkan. Det kan också finnas skäl att besluta om samverkan för att göra det möjligt för myndigheter att dela sekretessbelagda uppgifter med verksamhetsutövare. Som följer av 2 § medger inte bestämmel- serna i kapitlet att en särskilt beslutad samverkan äger rum mellan endast verksamhetsutövare eller mellan endast advokatsam- fund och verksamhetsutövare. När en myndighet fattar beslut om samverkan som flera verksamhetsutövare ska delta i bör myndig- heten särskilt överväga om de risker ur integritetshänseende som det kan innebära att verksamhetsutövare med varandra delar informa- tion om enskilda överväger de fördelar som samverkan kan medföra. 5 kap. Behandling av personuppgifter 1 § Detta kapitel gäller vid en verksamhetsutövares behandling av person- uppgifter enligt denna lag. Kapitlet gäller om behandlingen helt eller delvis är automatiserad eller om personuppgifterna ingår i eller är avsedda att ingå i en strukturerad samling av personuppgifter som är tillgängliga för sökning eller sammanställning enligt särskilda kriterier. Bestämmelserna i 7 och 11 §§ gäller i tillämpliga delar även vid behandling av personuppgifter som görs av en person som avses i 4 kap. 6 § första stycket. Paragrafen anger tillämpningsområdet för kapitlet. Övervägandena finns i avsnitt 18.6. Av andra stycket, som är nytt, framgår att bestämmelserna om information till den registrerade (7 §) och om tystnadsplikt (11 §) i tillämpliga delar även gäller vid behandling av personuppgifter som görs av vissa aktörer som inte är verksamhetsutövare. De aktörer som avses är de som bedriver eller har bedrivit penninginsamling för humanitärt, välgörande, kulturellt eller något annat allmännyttigt ändamål, den med tillstånd enligt 3 § kreditupp- lysningslagen eller 19 kap. lagen om värdepappersmarknaden och den som till en verksamhetsutövare tillhandahåller en e-legitimationstjänst eller en tjänst avseende mobil överföring av pengar där överföringen sker . Behandling av känsliga personuppgifter 5 § Personuppgifter som avses i artikel 9.1 i och rå- dets förordning (EU) 2016/679 av om skydd för fysiska personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter och om upphävande av direktiv /46/EG (all- män dataskyddsförordning), här benämnd EU:s dataskyddsförordning, får behandlas endast om det är nödvändigt för att 1.bedöma om kunden är en person i politiskt utsatt ställning eller familje- medlem eller känd medarbetare till en sådan person enligt 1 kap. 8–10 §§, 2.bedöma den risk som kan förknippas med kundrelationen enligt 2 kap. 3 §, 3.uppfylla övervakningsskyldigheten enligt 4 kap. 1 §, 4.bedöma misstänkta transaktioner och aktiviteter enligt 4 kap. 2 §, 5.lämna uppgifter enligt 4 kap. 3 och 6 §§, och 6.lämna uppgifter inom ramen för en särskilt beslutad samverkan enligt 4 a kap. Personuppgifterna får också behandlas vid bevarande av handlingar och uppgifter enligt 3 och 4 §§, om det är tillåtet att behandla uppgifterna enligt första stycket. Paragrafen innehåller bestämmelser om de situationer då en verksam- hetsutövare, för att uppfylla sina skyldigheter enligt penningtvätts- lagen, får behandla sådana känsliga personuppgifter som avses i artikel 9.1 i EU:s dataskyddsförordning, t.ex. personuppgift om etniskt ursprung, politiska åsikter eller religiös övertygelse. Övervägandena finns i avsnitt 18.5.2. Genom tillägget i första stycket 6 framgår att det även är tillåtet att behandla känsliga personuppgifter om det är nödvändigt för att lämna uppgifter inom ramen för en särskilt beslutad samverkan enligt 4 a kap. Behandling av personuppgifter om lagöverträdelser 6 § Personuppgifter som avses i artikel 10 i EU:s dataskyddsförordning får behandlas endast om det är nödvändigt för att 1.bedöma den risk som kan förknippas med kundrelationen enligt 2 kap. 3 §, 2.uppfylla övervakningsskyldigheten enligt 4 kap. 1 §, 3.bedöma misstänkta transaktioner och aktiviteter enligt 4 kap. 2 §, 4.lämna uppgifter enligt 4 kap. 3 och 6 §§, och 5.lämna uppgifter inom ramen för en särskilt beslutad samverkan enligt 4 a kap. Personuppgifterna får också behandlas vid bevarande av handlingar och uppgifter enligt 3 och 4 §§, om det är tillåtet att behandla uppgifterna enligt första stycket. Paragrafen innehåller bestämmelser om de situationer då en verksam- hetsutövare, för att uppfylla sina skyldigheter enligt penningtvätts- lagen, får behandla sådana personuppgifter om lagöverträdelser som avses i artikel 10 i EU:s dataskyddsförordning. Övervägandena finns i avsnitt 18.5.2. Genom tillägget i första stycket 5 framgår att det även är tillåtet att behandla personuppgifter om lagöverträdelser om det är nödvändigt för att lämna uppgifter inom ramen för en särskilt beslutad samver- kan enligt 4 a kap. Information till den registrerade 7 § Besked om att personuppgifter behandlas enligt 4 kap. 2, 3, 4 a eller 6 § och om att sådana uppgifter lagras enligt 3 eller 4 § får inte lämnas ut till den registrerade. Paragrafen innebär ett undantag från den rättighet som den vars per- sonuppgifter behandlas har att få information om att personupp- giftsbehandling sker. Övervägandena finns i avsnitt 18.6. Av tillägget framgår att besked om att personuppgifter behandlas inte heller får lämnas ut till den registrerade när det gäller behandling enligt 4 kap. 4 a §, dvs. den underrättelseskyldighet till Polismyndig- heten (Finanspolisen) som gäller för den som har tillstånd enligt 19 kap. lagen om värdepappersmarknaden (tillstånd att bedriva clear- ingverksamhet). Genom ändringen i 1 § följer att förevarande bestäm- melse i tillämpliga delar även gäller vid behandling av de aktörer som avses i 4 kap. 6 § första stycket och som inte är verksamhetsutövare. De aktörer som avses är den med tillstånd enligt 3 § kreditupplys- ningslagen eller 19 kap. lagen om värdepappersmarknaden och den som till en verksamhetsutövare tillhandahåller en e-legitimationstjänst eller en tjänst avseende mobil överföring av pengar där överföringen sker . 11 § Den som är verksam hos en verksamhetsutövare får inte obehörigen röja att personuppgifter behandlas enligt 5 och 6 §§ eller 4 kap. 2, 3 och 6 §§ och att sådana uppgifter bevaras enligt 3 och 4 §§. Detsamma gäller för upp- gift om behandling enligt 4 kap. 4 a § och 6 § första stycket för den som är verk- sam hos någon som där avses. Ansvar enligt 20 kap. 3 § ska inte följa för den som bryter mot förbudet i första stycket. Paragrafen innehåller bestämmelser om tystnadsplikt. Övervägandena finns i avsnitt 18.6. Genom ändringen i första stycket följer att tystnadsplikt även gäller för den som är verksam hos någon som har tillstånd enligt 19 kap. lagen om värdepappersmarknaden (tillstånd att bedriva clearingverk- samhet) när det gäller att personuppgifter behandlas vid underrättelse till (Finanspolisen) enligt 4 kap. 4 a §. Vidare följer av ändringen att även den som är verksam hos någon som avses i 4 kap. 6 § första stycket har tystnadsplikt avseende att personuppgifter behandlas när uppgifter lämnas till (Finanspolisen) eller Säkerhetspolisen enligt den bestämmelsen.