sou · H9B367 · 2021-07-30 00:00:00 — konstaterar att svenskt jordbruk fortsätter utveck- lingen mot färre och större gårdar, som den totala åker- arealen minskar något. Produktionen av mjölk och griskött minskar. Spannmålsarealen ökade i samband med EU-inträdet, men har därefter fortsatt att minska. EU-inträdet hejdade också minsk- ningen i arealen betesmark. hade redan före inträdet i EU en hög djurskyddsnivå. Ut- vecklingen har gått mot fler som är direkt gällande i medlemsstaterna. har miniminivån vad gäller djurskyd- det höjts för flera djurslag, bl.a. har det införts krav på inredda burar för värphöns och krav på grupphållning av dräktiga suggor. Det kan också förekomma skillnader i tillämpningen av EU-gemensamma regler och det finns brister i hur reglerna följs i olika medlemsstater. För svensk del har medlemskapet i EU präglats av att behålla den höga svenska ambitionsnivån för djurskyddet och försöka höja djur- skyddet i hela unionen. Genom den svenska djurskyddslagen 1988 samt förordning och föreskrifter lyfte till en hög djurskydds- nivå jämfört med de flesta länder i omvärlden, Jordbruksföretagen har i genomsnitt en dålig lönsamhet vid jämförelse med ekonomin som helhet. Det råder stora skillnader mellan branscherna vad gäller den uppskattade timlönen. Att det finns stora skillnader mellan produktionsgrenarna syns också när utvecklingen i jämförs med den i EU. De senaste tio årens minskade svenska produktion av mjölk, nötkött och gris- kött syns inte på EU-nivå. Motsvarande branscher har haft en be- tydligt mer positiv utveckling i många EU-länder. Det svenska jordbrukets lönsamhet och produktion behöver öka för att målen i livsmedelsstrategin ska nås. Det finns risk att en fort- satt sjunkande lönsamhet leder till minskad produktion och att före- tagen hamnar efter i utvecklingen jämfört mot konkurrentländer. Det finns regionala och lokala variationer i jordbrukets konkur- renskraft. Företagens produktivitet och innovationsförmåga påver- kas av företagets lokalisering. Det finns jordbruk spridda över hela landet och förutsättningarna skiljer sig mellan olika regioner och i vissa fall mycket lokalt. Vissa platser erbjuder bättre förutsättningar för jordbruk än andra vilket beror på att produktionsfaktorer och naturresurser har en ojämn geografisk fördelning. I slättbygder i finns fler valmöjligheter vad gäller grödor än i norra eller i skogsbygd. I mer tätbefolkade områden finns en större mark- nad för att utveckla särskilda koncept så som t.ex. gårdsförsäljning och entreprenadverksamhet. Produktiviteten är högre i företag som är lokaliserade i kommuner där det finns många andra företag i samma bransch. Detta beror sannolikt på att det finns fler jordbruksföretag på platser som har goda naturgivna förutsättningarna för jordbruk men också att utbyte och möjligheter till samverkan mellan före- tagen kan ha en tillväxtfrämjande effekt. Utav totala landyta om räknas som skogsmark. Detta motsvarar drygt två tredjedelar av den totala landytan. Skogen i ägs till 48 pro- cent av enskilda fysiska personer, dödsbon och bolag som inte är aktie- bolag. Privatägda aktiebolag äger av skogsmarken och ägs av statsägda aktiebolag som , AB kanalbolag och . Övriga privata ägare, som till exempel , stiftelser, ekonomiska och ideella föreningar, bysamfälligheter, allmänningar och besparingsskogar äger av skogen. Staten genom till exempel , Fortifikations- verket, och , äger och de sista ägs av övriga offentliga ägare som till exempel kom- muner och landsting. De enskilda privata skogsägarna består av närmare 320 000 per- soner, Dessa enskilda privata skogsägare äger tillsammans cirka 225 000 brukningsenheter varav är närboägda, utboägda och delvis utboägda. Med utboägd avses en fastig- het där ägaren bor i en annan kommun än den där brukningsenheten finns och med en närboägd fastighet avses en sådan där ägaren bor i samma kommun som brukningsenheten. har antalet skogsägare minskat med . Även antalet skogsfastig- heter minskar genom sammanläggning. Skogsnäringen sysselsätter cirka 70 000 personer. Om alla underleverantörer räknas med är omkring 120 000 personer sysselsatta i branschen. Arbetstillfällena finns i huvudsak utanför storstadsregio- nerna. var förädlingsvärdet för hela branschen cirka 82,5 mil- jarder kronor vilket är av svensk industris föräd- lingsvärde. Svenskt vattenbruk har ökat kraftigt men är fort- farande litet jämfört med många andra länder. Totalproduktionen i var lite drygt . har ungefär 4–5 gånger större produktion och producerade drygt odlad fisk (framför allt lax) 2012. Produktionen i består av matfisk, sättfisk, musslor och kräftor. var totalt 2014. sysselsatte vattenbruket i 436 personer. Den art som odlas mest i svenskt vattenbruk är regnbåge som står för av den totala matfiskproduktionen. Den näst vanligaste matsfiskarten är . Regnbåge och är båda laxfiskar och odlas oftast i nätkassar placerade i insjöar, större vatten- drag eller på kusten. Merparten av den svenska matfiskodlingen finns i . I odlades även musslor. Blåmusslorna odlas utefter på rep eller nät som hänger från bojar som flyter på ytan. har den svenska mussel- odlingen varierat mellan knappt och drygt . har tagit hjälp av näringens organisationer för att få en bild av den yrkesmässiga bränsleförbrukningen och använd- ningen av båtar och skepp. Matfiskodlarna som samlar de största företagen inom just matfiskodling uppskattar sin förbrukning till diesel och bensin och Skal- djursodlares som företräder musselodlar- näringen förbrukar drivmedel totalt, varav är bensin och resten diesel. Totalt rör det sig alltså om drivmedel för skepp och båtar. Arbetsmaskiner exkl. båtar är bland annat hjullastare, truck, trak- tor kan används i samband med tunga lyft. Vattenbruk förekommer såväl i sjöar, hav och vattendrag och inne- bär att vattenlevande djur som hålls av vattenbrukaren odlas och skördas. Båtar och fartyg används inom vattenbruket för till exempel: •Placera ut anläggningar. •Underhåll och tillsyn av anläggningar. •Skörd av musslor. 5Ejdrar är ett stort problem i musselodling och man håller dem borta genom att köra båt runt sina odlingar under de tider när ejdern gör störst skada på dem för att skrämma bort fåglarna. •Placera ut anläggningar och fisk. •Underhåll och tillsyn av anläggningar och fisk. •Hämta in anläggningar och fisk för skörd. Utredningen har i uppdrag att föreslå styrmedel och åtgärder för att stödja en utveckling mot ett fossiloberoende jordbruk. I utrednings- direktiven lyfts fram att en övergång från fossil beroende till fossil- oberoende är nödvändig för att nå klimatmålet. Även om arbetet med att minska de klimatpåverkande utsläppen i går framåt behövs ytterligare insatser. Regeringens ambition är att ska bli världens första fossilfria välfärdsland. För att det ska ske måste alla samhällssektorer på alla nivåer (lokalt, regionalt, nationellt och internationellt) behöver bidra så även jordbruket. I detta kapitel beskrivs vad som påverkar klimatet inklusive hur jordbruket påverkar klimatet och hur jordbruket påverkas av klimat- förändringarna. Vidare beskrivs klimatmål på global, EU och natio- nell nivå samt hur dessa följs upp och redovisas. Slutligen beskrivs ett antal av de styrmedel som finns på klimatområdet. Klimatet1 har varierat naturligt . Men den snabba föränd- ring som sker är människans verk. Mätningar visar att sedan 1800- talets andra hälft har medeltemperaturen ökat med i närheten av en grad. Klimatet förändras dock inte på samma sätt överallt på jorden. På en del håll har temperaturen stigit betydligt mer än den genomsnitt- liga ökningen. På andra håll har temperaturökningen varit mindre. 1Med klimat menas de genomsnittliga väderförhållandena . Det innebär att vi måste följa temperaturens variationer för att kunna avgöra hur klimatet förändras. Det räcker inte med att titta på enstaka år. -0,2 -0,4 Utvecklingen av jordens medeltemperatur Källa: Unit – UEA. Konsekvenserna av den globala uppvärmningen upplevs tydligt . () rapporterade i sin årliga statusrapport för klimatet att effekter av extremväder i form av exempelvis översvämningar, värmeböljor, skogsbränder och tro- piska stormar intensifierats i takt med den globala uppvärmningen. I polarområdena ökar avsmältningen av glaciärer och landisar vilket medför att havsnivån stiger allt snabbare med förödande konse- kvenser för lågt liggande kuststater och små önationer. Temperatur- ökningen i sker två till snabbare än det globala genomsnittet, vilket redan har fått stora konsekvenser för arktiska ekosystem och samhällen. Enligt har årsmedeltemperaturen i stigit med 1,7 gra- der , vilket är mer än dubbelt så mycket som den globala temperaturökningen. I har vi upp- levt sommarmånader med långvarigt höga temperaturer, vattenbrist, torka och omfattande bränder. Jordbruket påverkas av klimatförändringar. Då jordbru- ket är i stort sett helt väderberoende kommer jordbruket i takt med att klimatet förändras allt mer bli än mer påverkat. Enligt scenarier gjorda av SMHI2 förväntas årsmedeltemperaturen för att stiga med 0––2040 jämfört med referens- perioden. Nederbörden förutspås generellt öka i hela landet men med stora variationer geografiskt och beroende på årstid. Vegetations- periodens längd förväntas öka i hela landet. På kort sikt, under perio- den –2040, förväntas vegetationsperioden vara 10–längre. De ändrade förutsättningarna tros medföra att det blir aktuellt med fler skördar . förväntas de ändrade förutsätt- ningarna leda till att det kan bli svårt att få ut bra skördar vissa år. Klimatförändringarna väntas även medföra att risken för smittsamma djursjukdomar kan öka. Även problemen med växtskadegörare, växt- sjukdomar och ogräs väntas öka. 14.4Vad påverkar klimatet? De främsta växthusgaserna i jordens atmosfär är vattenånga (H2O), koldioxid (CO2), lustgas (N2O), metan (CH4) och ozon (O3). Växt- husgaser absorberar och håller kvar solvärme som annars skulle stråla tillbaka ut i rymden. Dessa växthusgaser har funnits i atmosfären och har bidragit till vi har ett gynnsamt klimat för män- niskor, djur och växter på jorden. Halterna av växthusgaserna har ökat på grund av människan och de är högre än vad den varit sedan minst 800 . Utsläpp av koldioxid via förbränning av fossila bränslen världen över är den viktigaste orsaken till klimatets nuvarande förändring. Ut- släppen av växthusgaser som metan och lustgas kommer från flera olika slags källor. De största källorna till utsläpp av metan är idisslare, avfall, risodlingar samt utvinning och förbränning av fossila bränslen. Lustgas frigörs bl.a. från kvävegödslad . Både metan och lust- gas når också ut i luften från naturliga källor såsom våtmarker och ogödslade marker. De olika växthusgaserna påverkar klimatet olika mycket. För att få alla växthusgaser jämförbara multipliceras alla utsläpp, förutom koldioxid, med en faktor för att beräkna den global uppvärmnings- potential Global – GWP. Denna faktor är olika för respektive gas och vilken tid som effekten ska beräknas på och ger totala bidraget till den globala uppvärmningen för den aktuella gasen jämfört med samma mängd koldioxid. Med hjälp av gasernas GWP räknas de om till koldioxidekvivalenter. Räknat per utsläppt ton bidrar exempelvis metan 25 gånger mer till växthuseffekten än koldioxid, och ett metanutsläpp på motsvarar därför koldioxidekvivalenter. Lustgas bidrar 298 gånger mer än koldioxid och lustgas motsvarar således koldioxidekvivalenter. Dessa värden gäller för ett 100-årigt tidsperspektiv och förändras om perspektivet förändras. De av människan orsakade utsläppen av växthusgaser kommer från många olika delar av samhället och tabellen nedan visar översikt- ligt hur stora utsläpp som olika sektorer bidrar med. Figur 14.2 Territoriella utsläpp och upptag av växthusgaser Utsläpp från olika sektorer i tusen CO2e Industri och inrikes transporter står tillsammans för två tredjedelar av de territoriella antropogena utsläppen. Resterande tredjedel ut- görs av i fallande ordning jordbruk, el- och fjärrvärme, arbetsmaski- ner, produktanvändning, avfall samt egen uppvärmning av bostäder och lokaler. Det svenska jordbruket bidrar till utsläpp av växthusgaser i form av metan från djurens fodersmältning, metan och lustgas från gödsel- hantering och lustgas från kväveomvandling i mark. Jordbruket bi- drar också med växthusgaser genom energianvändning till arbets- maskiner, spannmålstorkar, uppvärmning av lokaler och växthus m.m. Utöver detta bidrar jordbruket även med nettoutsläpp av koldioxid genom kolförrådsförändringar i och betesmark. I diagrammet nedan visar på storleksfördelningen mellan olika på- verkanskällor. Figur 14.3 Det svenska jordbrukets utsläpp (påverkanskällor i ) Källa: och , 2019. Utsläpp och upptag av koldioxid från och betesmark på grund av kolförrådsförändringar i jordar och biomassa redovisas som i diagrammen ovan som markanvändning. En del av åkermarken utgör en stor källa till koldioxidutsläpp. (2008–2017) bidrar dränerad organogen jordbruksmark med utsläpp på i genomsnitt koldioxidekvivalenter . har mineraljordar utgjort en liten sänka på i genom- snitt koldioxid . Arealen har minskat vilket i viss utsträckning påverkar utsläppen från denna marktyp. Betesmark omfattar endast en procent av landarealen och de genomsnittliga årliga nettoupptagen har legat nära noll under perio- den –2017. Utsläppen av lustgas från jordbruksmark bidrog med drygt 3,3 mil- joner ton koldioxidekvivalenter . Detta är lägre än nivå. Utsläppen av växthusgaser härrör till från användning av mineralgödsel, spridning av stallgödsel, gödsel från betesdjur, slamspridning, upptag eller förlust av lustgas till följd av mineralisering genom odling av mineraljordar samt rester från skör- dade grödor. Resten, , omfattar atmosfäriskt ned- fall av kväveföreningar, såsom kväveoxider och ammoniak, och kväve- läckage frånåkermark. Utsläppen av metan från djurens matsmältning stod för koldioxidekvivalenter . Jämfört med 1990 är det en minsk- ning av utsläppen . Minskningen beror främst på en nedgång i antalet djur. Utsläppen av metan och lustgas från lagring av stallgödsel bidrog med Detta är en minskning jämfört med . Mängden stallgödsel som lagras påverkas främst av antalet Utsläppen från fossila drivmedel som används i jordbruket för arbetsmaskiner, uppvärmning av jordbruksbyggnader stod 2017 för 0,4 respektive CO2e. I diagrammet redovisas inte utsläppen som kopplar till produk- tion av insatsmedel såsom mineralgödsel och bekämpningsmedel och inte heller importerat foder. är beroende av import av insats- medel och utsläppen från produktionen eller odlingen av dessa redo- visas under utsläppen i de länder där dessa produceras. I diagrammet redovisas inte heller upptag av kol i jordbruksmark. Jordbruket bidrar till inlagring genom fotosyntesen där koldioxid binds in i växande grödor. Den andel av grödorna som inte förs bort vid skörd har en potential att öka inbindningen av kol i jordbruksmar- ken. Mängden av kol som binds in påverkas både av mängden bio- massa som lämnas kvar i fält och hur snabbt kolet bryts ner. Ned- brytningshastigheten beror dels på klimatet men också på markens kvävehalt, markens jordhälsa och på hur pass lättillgängligt kolet är. Klimatet påverkar allt och alla på jorden och då det är en global fråga har också globala mål satts upp. har liksom flertalet av värl- dens länder ratificerat om klimatförändringar (klimatkonventionen) som trädde i kraft . Vid klimatkonventio- nens tjugoförsta partsmöte (COP21) i enades världens länder om ett nytt globalt klimatavtal under klimatkonven- tionen (). trädde i kraft . innehåller tre långsiktiga målsättningar: •Hålla ökningen i den globala medeltemperaturen långt under 2 gra- der över förindustriell nivå, samt göra ansträngningar för att be- gränsa temperaturökningen till över förindustriell nivå. •Öka anpassningsförmågan till skadliga effekter av klimatföränd- ringen och främja den klimatmässiga motståndskraften och ut- vecklingen mot låga växthusgasutsläpp. •Göra finansiella flöden förenliga med en väg mot låga växthusgas- utsläpp och en klimatmässigt motståndskraftig utveckling. Inom EU har medlemsstaterna enats om utsläppsmål som ligger till grund för EU:s klimatpolitik och målen har även stor betydelse för hur svensk klimatpolitik bedrivs. De EU-gemensamma målen är: •Nettoutsläppen av växthusgaser minska med inom EU jämfört med . Målsättningen utgör också EU:s åtagande under . •EU:s långsiktiga mål är att nå nettonollutsläpp av växthusgaser . Europeiska kommissionen presenterade sitt meddelande om den europeiska gröna given. Den gröna given är en tillväxtstrategi som syftar till att ställa om EU till ett rättvist och väl- mående samhälle med en modern, resurseffektiv och konkurrenskraftig ekonomi med nettonollutsläpp och där den ekonomiska till- växten har frikopplats från förbrukningen av resurser. Den ska också skydda, bevara och förbättra EU:s naturkapital och skydda allmän- hetens hälsa och välbefinnande från miljörelaterade risker och effekter. Den gröna given är även en viktig del av kommissionens strategi för att genomföra FN:s Agenda 2030 och målen för hållbar utveckling. Meddelandet innehåller en första färdplan för de centrala poli- tiska strategier och åtgärder som krävs för att den europeiska gröna given ska bli verklighet. En rad lagstiftningsförslag och andra initia- tiv kommer att följa . Bl.a. har presenterat förslag på ändringar av relevanta klimatrelaterade politiska instrument, t.ex. systemet för handel med utsläppsrätter, ansvarsfördelningsförordningen, förordningen om markanvändning, förändrad markanvändning och skogsbruk samt energiskattedirek- tivet. Kommissionen har även presenterat ett förslag till så kallad gräns- justeringsmekanism för koldioxid för att minska risken för koldioxid- läckage, vilket ska säkerställa att importpriser återspeglar produkters koldioxidinnehåll, om rådande skillnader i klimatambition mellan världsekonomierna kvarstår. Inom ramen för den gröna given har även presenterat en strategi för hållbara livsmedelssystem, strategin från jord till bord. Syftet med strategin är att göra EU:s livsmedelssystem till en global standard för hållbarhet. En handlingsplan medföljer strategin där kommissionen avser se över relevant lagstiftning och vid behov föreslå ny lagstiftning, och där den gemensamma jordbruks- politiken, den gemensamma fiskeripolitiken, internationella standar- der, privata certifieringar och märkningar är viktiga verktyg. antog ett klimatpolitiskt ramverk som inne- håller klimatmål, en klimatlag (2017:720) och ett klimatpolitiskt råd (prop. 2016/17:146, bet. 2016/17:MJU24, rskr. enligt klimatlagen sätta de övriga utsläppsminskningsmål som be- hövs för att nå det långsiktiga målet. Syftet med ramverket är att ge långsiktighet och stabilitet i svensk klimatpolitik. De svenska klimatmålen återfinns även inom ramen för miljö- målssystemet. Miljömålsstrukturen innehåller ett generationsmål för miljöarbetet, sexton miljökvalitetsmål som anger det tillstånd i den svenska miljön som miljöarbetet ska leda till samt ett antal etappmål som anger steg på vägen till miljökvalitetsmålen och generations- målet (prop. 2009/10:155, bet. 2009/10:MJU25, rskr. 2009/10:377). har inom ramen för det klimatpolitiska ramverket beslu- tat om flera etappmål. Följande tre etappmål omfattar jordbruket: •Utsläpp av växthusgaser – Växthusgasutsläppen i iESR-sektorn, de verksamheter som inte omfattas av EU:s system för utsläppsrätter, bör vara lägre än utsläppen . Högst av utsläppsminsk- ningarna får ske genom kompletterande åtgärder. •Utsläpp av växthusgaser – Växthusgasutsläppen i iESR-sektorn, de verksamheter som inte omfattas av EU:s system för utsläppsrätter, bör vara lägre än utsläppen . Högst av utsläppsminsk- ningarna får ske genom kompletterande åtgärder. •Utsläpp av växthusgaser – ska inte ha några nettoutsläpp av växthusgaser till atmosfären, för att därefter uppnå negativa utsläpp. För att nå nettonollutsläpp får kompletterande åtgärder tillgodoräknas. Utsläppen från verksam- heter inom svenskt territorium ska vara lägre än utsläppen . Arbetet med att nå klimatmålen följs regelbundet upp. I uppföljningen delas utsläppen inom gränser, de s.k. territoriella utsläppen in i: 1.utsläpp som omfattas av EU:s system för handel med utsläpps- rätter, 2.utsläpp som omfattas av EU:s ansvarsfördelningsförordning, och 3.utsläpp och upptag från markanvändning. EU:s system för handel med utsläppsrätter (EU ETS) är ett styr- medel för att minska utsläppen av växthusgaser. Detta görs genom att tillförseln av nya utsläppsrätter till systemet är begränsat till en bestämd nivå – ett så kallat utsläppstak. Företagen i systemet be- höver sedan införskaffa och överlämna utsläppsrätter för alla sina ut- släpp. Utsläppstaket minskar enligt en linjär reduktionsfaktor, som regleras i utsläppshandelsdirektivet. Nuvarande reduktions- faktor styr mot en minskning av utsläppen från berörda företag (jämfört med ). Handelssystemet omfat- tar alla EU:s medlemsländer samt , och . Systemet omfattar utsläpp från el- och fjärrvärmeproduktion, tillverk- ningsindustrin och flygoperatörer som flyger inom EU. ingår cirka 11 000 europeiska anläggningar och flygoperatörer i systemet, varav cirka 750 finns i . Övriga utsläpp som sker utanför handelssystemet (ibland omnämnd som den icke-handlande sektorn) regleras genom EU:s ansvarsför- delningsförordning (ESR) ESR omfattar utsläpp från inrikes trans- porter, jordbruk, avfallshantering/behandling, arbetsmaskiner, pro- duktanvändning, egen uppvärmning av bostäder och lokaler, samt de utsläpp från industrin, el- och fjärrvärmeproduktion som inte om- fattas av utsläppshandeln. EU har som mål att utsläppen från EU:s sam- lade ESR-sektor ska minska till 2030 jämfört med . Målet fördelas på medlemsstaterna med hänsyn till BNP per capita och mål inom ESR är en minskning . När det gäller utsläpp och upptag från markanvändning beräknas kolförrådsförändringar i vegetation och mark för olika marktyper samt i avverkade träprodukter. Sammantaget blir det ett nettoupptag dvs. det binds mer koldioxid i marken än vad som avgår. Beräkningarna redovisas sedan under rubriken , förändrad mark- användning och skogsbruk (Land Use, Land-Use Change and Forestry –LULUCF). Inom LULUCF-sektorn är grundregeln att inget land får ändra sin markanvändning så att nettoupptaget i sektorn minskar jämfört med ett föreslaget referensscenario. 14.8Rapportering av jordbrukets utsläpp Utsläppen som är direkt kopplade till den svenska jordbruksproduk- tionen redovisas under fyra sektorer; •Jordbruk: utsläppen som kommer från djurens matsmältning, han- teringen av stallgödsel samt utsläpp från jordbruksmark (bl.a. ut- släpp från gödslad jordbruksmark). •Arbetsmaskiner: utsläppen från de traktorer och andra arbets- maskiner som används i jordbruket. •Enskild uppvärmning av bostäder och lokaler: utsläppen från de lokaler som jordbruket använder. •Markanvändning, ändrad markanvändning och skogsbruk (LULUCF): ingår jordbrukets utsläpp och upptag av växthusgaser från och annan mark. Figur 14.4 Figur som illustrerar var utsläppen rapporteras i för sektor Källa: IVA och KSLA. Importerade insatsmedel ex. mineralgödsel och sojafoder räknas inte in i territoriella utsläpp eftersom dessa produceras i andra länder. Utsläppen kopplade till tillverkningen av mineralgödsel och odling av soja belastar således utsläppsstatistiken i exportlandet. 14.9Arbetet med att minska växthusgasutsläppen från jordbruket Enligt har utsläppen av växthusgaser från jordbru- ket minskat till följd av ett minskat djurantal och minskade utsläpp från jordbrukets arbetsmaskiner.3 Utvecklingen har delvis skett parallellt med att livsmedelsproduktionen i sjunkit. Svenskt jordbruk har vidtagit omfattande åtgärder för att minska sina utsläpp och har därför globalt sett och jämfört med EU kommit långt när det gäller att begränsa jordbrukssektorns klimatpåverkan, men arbetet med att ytterligare minska negativ påverkan måste fort- sätta, med beaktande av andra samhällsmål.