sou · H9B322 · 2021-03-29 00:00:00 — Riskbedömningen bör i stället utgå ifrån befintlig kunskap om hur användandet av e-ciga- retter påverkar människokroppen. E-cigaretter är skadliga produkter Redan i WHO:s rapport uppmärksammas att ångorna från e-cigaretter innehåller ett stort antal olika ämnen, varav många är giftiga och har kända hälsoeffekter samt kan leda till olika patolo- giska förändringar av människokroppen. Riskerna med att använda e-cigaretter och frågan om tillståndsplikt vid handel att nikotinet innebär en risk för att utveckla beroende och att det kan ha långsiktiga effekter på hjärnans utvecklig hos , men även hos ungdomar. I rapporten konstateras även att niko- tinet misstänktes kunna främja cancertumörer (se avsnitt 7.2). Nikotinets beroendeframkallande och belönande egenskaper är kända . Utifrån nuvarande kunskapsnivå om utvecklingen av cancer bedöms dock inte nikotin som ett cancerogent ämne. Där- emot finns det andra ämnen som förekommer i ångorna från e-ciga- retter som tillsammans med nikotin har visat sig vara cancerfram- kallande i djurförsök (se avsnitt 7.3.1). I kommissionens rapport bedöms evidensen för cancer i luftvägarna efter en lång tids exponering av nitrosaminser och aldehyder som svag till måttlig. När det gäller långsiktig påverkan på hjärt-kärlsystemet bedöms evi- densen som stark. Evidensen för att e-cigaretter orsakar lokala skador i luftvägarna till följd av irritation bedöms numera som måttlig. Vissa ämnen hittades i koncentrationer som är tillräckliga för att skapa potentiell skada i luftvägarna för tunga användare (se avsnitt 7.3.4). När det gäller kunskapsläget om farorna med smaksättningen fram- går av kommissionens rapport att det saknas data som visar att spe- cifika smaksättningar som används i EU medför risker för användare vid upprepad exponering (se avsnitt 7.3.4). Förutom e-cigaretternas fysiska påverkan på människokroppen har det framkommit annan kunskap som är relevant för bedömningen av hur dessa produkter kan påverka folkhälsan. Det finns belägg för att en klar majoritet av de som använder e-cigaretter också använder tobaksprodukter. Av en nyligen publicerad rapport från Centralför- bundet för alkohol- och narkotikaupplysning, CAN, framgår att av e-cigarettsanvändarna under se senaste hade använt tobak. av dem hade rökt vanliga cigaretter, 11 pro- cent hade även snusat och hade både rökt och snusat.33 Det talar för att e-cigaretter snarare bidrar till ett ökat nikotinbero- ende och en användning av andra produkter som innehåller nikotin, däribland röktobak. Det är dessutom fråga om nya produkter som är särskilt attrak- tiva för unga och som smaksätts på ett sätt som gör att tonåringar och unga vuxna som annars inte skulle använda nikotinprodukter kan börja experimentera och utveckla ett starkt nikotinberoende. E- cigaretternas roll som inkörsport i ett nikotinberoende och riskerna 33CAN rapport nr 194, Tobaksvanor i –2019, s. 32. Riskerna med att använda e-cigaretter och frågan om tillståndsplikt vid handel som produkterna kan innebära för , barn och unga gör att det ur folkhälsosynpunkt finns anledning att inta en restriktiv hållning till denna produkt. Särskilt allvarvarligt är uppgifterna från CAN om att användningen av e-cigaretter ökar bland elever i grundskola och gymnasium (se avsnitt 7.3.3). Sammantaget kan sägas att e-cigaretter utan tvekan är en skadlig produkt. Den innehåller nikotin, som är ett mycket beroendeframkal- lande ämne. När det gäller riskerna för skador på människokroppen så kan det konstateras att sedan WHO:s bedömning 2016 har kun- skapsnivån ökat något (se ovan). E-cigaretternas attraktionskraft hos unga och att de riskerar att fungera som inkörsport till ett nikotin- beroende innebär enligt utredningens mening att det finns anledning att inta en restriktiv hållning till e-cigaretter och påfyllningsbehållare. Utredningen bedömer att de nya nikotinprodukter som har ut- vecklats har en attraktionskraft hos ungdomar som är problematisk. Det finns en risk för att de fungerar som en inkörs- port till ett nikotinberoende, vilket riskerar att motverka de ansträng- ningar som har gjorts på folkhälsoområdet. Utredningen anser mot bakgrund av detta att det finns anledning att överväga en skärpning av marknadsföring och smaksättning såvitt avser e-cigaretter, påfyll- ningsbehållare och tobaksfria nikotinprodukter. Dessa frågor kom- mer dock att behandlas separat i kapitel 9. 7.5Bedömning om att det saknas skäl att införa en tillståndsplikt vid handel Bedömning: Det saknas tillräckliga skäl för att införa en tillståndsplikt vid handel med e-cigaretter och påfyllnings- behållare. Skälen för utredningens bedömning När anmälningsplikten infördes för e-cigaretter och påfyllningsbehål- lare ansåg ett flertal remissinstanser att det i stället borde införas en tillståndsplikt vid handel med e-cigaretter och påfyllningsbehållare. Riskerna med att använda e-cigaretter och frågan om tillståndsplikt vid handel Regeringen och ansåg dock att det inte fanns skäl att införa en tillståndsplikt.34 När behöver en tillståndsplikt införas? När tillståndsplikten infördes för detalj- eller partihandel med tobaks- varor var problemet med illegal handel av tobaksvaror en avgörande faktor. Den illegala handeln bedömdes som problematisk utifrån flera skäl. Staten går miste om skatteintäkter, kriminella aktörer pro- fiterade på hanteringen och konkurrensen blev osund mellan heder- liga och ohederliga handlare. I och med att varorna säljs utan punkt- skatt gör det varorna överkomliga inte minst för barn och ungdomar. Den illegala försäljningen bedömdes därför som ett hot mot de folkhälsopolitiska målen.35 Regeringen ansåg att det var ändamålsenligt att införa en tillstånds- reglering som innefattar en möjlighet att på förhand pröva närings- idkarens lämplighet och vandel samt en möjlighet att senare återkalla tillståndet. Genom möjligheten till förhandsprövning blir det möj- ligt att på förhand sålla bort sådana personer som har gjort sig skyldiga till exempelvis brottslig verksamhet. Därigenom kan de illegala och oseriösa inslagen i detaljhandeln begränsas. Möjligheten till återkallelse av tillståndet ger dessutom tillståndsmyndigheterna tillgång till en mer ingripande sanktion som kan få en viktig preventiv effekt.36 De främsta nackdelarna med tillståndsplikten som lyftes fram var den ökade administrationen och de ökade kostnaderna som en sådan skulle innebära för tillsynsmyndigheterna, i vart fall i ett initialt skede. En annan nackdel som nämndes var att det finns en risk för att till- synsmyndigheterna får mindre tid för faktisk tillsyn. När det gällde örtprodukter för rökning ansåg regeringen att det inte fanns några övervägande skäl för att införa en tillståndsplikt, bl.a. för att handeln med sådana produkter är relativt begränsad.37 2016/17:132 s. 61. 2017/18:156 s. 56 f. Riskerna med att använda e-cigaretter och frågan om tillståndsplikt vid handel Hur ser behovet av kontroll av försäljningen ut? Tillståndsplikt kan vara motiverat när behovet av kontroll är till- räckligt stort på en viss marknad. Vid ett möte mellan utredningen och länsstyrelsernas handläggare av tobaksfrågor framkom följande om behovet av ökad kontroll av försäljningen av e-cigaretter och på- fyllningsbehållare. Flera av länsstyrelsernas handläggare efterfrågar att ett krav på tillstånd för försäljning införs eftersom kontrollen enligt deras mening behöver skärpas på olika sätt. Det vore önskvärt att det blev olagligt att langa e-cigaretter och påfyllningsbehållare. Det finns också pro- blem med att näringsidkaren kan ha ett egenkontrollprogram som ser bra ut på pappret, men att det sedan är andra saker som sker i praktiken. Det framfördes också önskemål om att införa en tillstånds- plikt i kombination med ett förvaringsförbud. kan den som har förbjudits att sälja e-cigaretter och påfyllningsbehållare fort- farande förvara produkterna. När tillsynsmyndigheterna besöker när- ingsidkare som har förbjudits att sälja e-cigaretter och påfyllnings- behållare påstår de regelmässigt att de endast förvarar produkterna. Möjligheterna att förvara produkterna trots att man inte har rätt att sälja dem gynnar brottslig verksamhet. Det förekommer också att t.ex. särskilt långt rullpapper som kan användas för att konsumera narkotika säljs i samma butiker som säljer e-cigaretter och påfyllnings- behållare.38 Det saknas tillräckliga skäl för att införa ett tillståndskrav Flera av handläggarna på länsstyrelserna har alltså efterfrågat en hår- dare kontroll av försäljningen av e-cigaretter och påfyllningsbehållare. När det gäller problemet med langning kan uppmärksammas att det finns ett krav som avser näringsidkaren om att inte lämna ut e- cigaretter eller påfyllningsbehållare om det finns särskild anledning att anta att varan eller produkten är avsedd att lämnas över till någon som inte har fyllt , se 5 kap. 18 § andra stycket lagen om tobak och liknande produkter. Det är straffbelagt att lämna ut e-cigaretter och påfyllningsbehållare i strid mot detta krav. I straffskalan finns böter eller fängelse , men om gärningen är ringa 38Se minnesanteckningar från möte med länsstyrelsernas handläggare av tobaksfrågor den Riskerna med att använda e-cigaretter och frågan om tillståndsplikt vid handel ska den inte medföra ansvar (10 kap. 4 §). Näringsidkaren får alltså inte lämna ut e-cigaretter och påfyllningsbehållare om det finns särskilda skäl att anta att langning av produkterna kommer att ske. Kommunen har enligt 7 kap. 12 och 15 §§ befogenhet att vid vite meddela de förelägganden eller förbud som behövs för att bestäm- melserna om ålderskravet ska efterlevas. Vid allvarliga eller upprepade överträdelser av lagen får kommunen enligt 7 kap. 3 § även meddela försäljningsförbud. Förbudet gäller som huvudregel och får meddelas för . Utredningen konstaterar att det redan finns ett förbud mot lang- ning som omfattar näringsidkare. Däremot saknas det regler om för- bud mot förvaring. Sådana regler finns däremot på alkoholområdet, se 3 kap. 1 a § alkohollagen (1994:1738) som förbjuder förvaring av alkoholdrycker i butikslokaler eller tillhörande utrymmen om det inte är tillåtet att sälja alkoholdryckerna där. Det har inte angetts i kommittédirektiven att utredningen har att överväga om det bör införas ytterligare regler om langning eller om förvaringsförbud. Däremot kan problem med att e-cigaretter och påfyllningsbehållare lämnas över till minderåriga och att e-cigaretter förvaras i butikslokaler som omfattas av ett försäljningsförbud antyda att det finns ett behov av en ökad kontroll av försäljningen av e-ciga- retter och påfyllningsbehållare. Det skulle i så fall tala för ett införande av en tillståndsplikt. Även om det har framkommit skäl för att införa ett krav på för- säljningstillstånd, saknas det säkra uppgifter om i vilken utsträckning det förekommer illegal försäljning av e-cigaretter. När det gäller ålders- kravet kan uppmärksammas att av en rapport från , , framgår att av eleverna i årskurs nio uppgav att de hade provat e-cigaretter (se avsnitt 7.3.3). Det visar att det finns problem med att e-cigaretter och påfyllningsbehållare överlåts till minderåriga, men det är svårt att dra några slutsatser om det beror på langning mellan privatperso- ner eller om det beror på bristande ålderkontroll från näringsidkares sida vid försäljning. Det är därför svårt att avgöra om införandet av en tillståndsplikt skulle medföra någon påtaglig förbättring. I detta sammanhang bör det också beaktas att e-cigaretter är produkter som används av förhållandevis få personer. I en rapport från fram- går att 2019 svarade av befolkning i Riskerna med att använda e-cigaretter och frågan om tillståndsplikt vid handel åldern 17–att de använde e-cigaretter dagligen.39 Med hänsyn till att marknaden för e-cigaretter och påfyllningsbehållare får anses vara förhållandevis liten, och att det är osäkert hur stort behov det finns av en ökad kontroll av försäljningen, anser utredningen att det saknas tillräckliga skäl för att införa en tillståndsplikt. För att folkhälsan ska kunna hållas på en hög nivå är det dock av stor betydelse att barn och unga hindras från att utveckla ett nikotinbero- ende. Utvecklingen avseende dessa produkter bör därför följas nog- grant och det är inte uteslutet att det kan behöva övervägas på nytt om en tillståndsplikt bör införas. 39CAN rapport nr 194, Tobaksvanor i –2019, s. 32. 8En ny lag om tobaksfria nikotinprodukter 8.1Definition av tobaksfria nikotinprodukter Nikotin är den substans som främst identifierats som den aktiva och beroendeframkallande substansen i produkter som innehåller tobak. Vid rökning eller snusning tas nikotinet upp i blodet och sprids snabbt till kroppen och hjärnan där det aktiverar nikotinreceptorerna.1 Tobaksprodukter kan alltså kategoriseras som en form av nikotin- produkter. Men för dessa produkter finns redan ett regelverk. Tobaksprodukter regleras bl.a. genom tobaksproduktsdirektivet.2 Tobaksproduktsdirektivet reglerar även e-cigaretter och påfyllnings- behållare (se artikel 20.1). Reglerna i tobaksproduktsdirektivet regle- rar dessutom de nikotinhaltiga vätskor som konsumeras med e-ciga- retterna (se artikel 20.3 a-e). Lagen (2018:2088) om tobak och liknande produkter genomför tobaksproduktsdirektivet i svensk rätt och innehåller regler om tobak, e-cigaretter, påfyllningsbehållare och de nikotinhaltiga vätskorna som används i e-cigaretter. Dessa nikotinhaltiga vätskor innehåller inte tobak och skulle därför kunna räknas till de tobaksfria nikotinpro- dukterna. Men produkterna har redan lagts till tobaksområdet och omfattas därmed av en reglering. Av systematiska skäl räknas därför inte e-cigaretter, påfyllningsbehållare eller de nikotinhaltiga vätskor som konsumeras genom e-cigaretterna till tobaksfria nikotinproduk- ter i detta betänkande. Nikotinläkemedel syftar till att minska användningen av tobak och ska användas . De regleras genom läke- 1SBU-rapport nr 312/2020, Samband mellan snus, e-cigaretter och tobaksrökning, s. 15. 2Europaparlamentets och rådets direktiv /40/EU av om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om tillverkning, presentation och försäljning av tobaksvaror och relaterade produkter. Artikel 1 innehåller en beskrivning av de aspekter av tobaksprodukterna som regleras genom tobaksproduktsdirektivet. En ny lag om tobaksfria nikotinprodukter medelslagen (2015:315), lagen (2009:366) om handel med läkemedel och lagen (2009:730) om handel med vissa receptfria läkemedel. I och med att nikotinläkemedlen har ett annat syfte än tobaksfria nikotin- produkter har vi valt att inte räkna med dessa produkter bland de tobaksfria nikotinprodukterna. finns vissa paralleller mellan de tobaksfria nikotinprodukterna och de produkter som förekommer på läkemedelsområdet. Det kan därför vara av värde att göra vissa jämförelser mellan nikotinläkemedel och tobaksfria nikotinprodukter. Nikotin tillverkas vanligen av tobak. Det kan därför ifrågasättas om produkter som innehåller nikotin som har sitt ursprung från tobak kan betraktas som tobaksfria.3 För att uppnå en enhetlig be- greppsanvändning finns det dock anledning att utgå ifrån tobaks- produktsdirektivets definition av tobak. Enligt direktivet är tobak definierat som ”blad och andra naturliga, bearbetade eller obearbe- tade delar av tobaksväxter inklusive expanderad och rekonstituerad tobak” (artikel 2.1). Tobaksproduktsdirektivets definition utgår alltså ifrån att det ska vara fråga om blad och andra naturliga delar av tobaksväxter. Med denna definition som utgångspunkt kan produkter som innehåller nikotin kategoriseras som tobaksfria även om niko- tinet har sitt ursprung i tobaksväxter. Det förutsätter givetvis att nikotinet har skiljts från tobaksväxten med en metod som gör att inga blad eller andra växtdelar finns kvar. Nikotinet i tobaksfria nikotinprodukter förekommer både i dess grundform4 och som nikotinsalter. Även om formen kan ha viss bety- delse för hur ämnet tas upp i kroppen kommer vi, om inte annat anges, att med nikotin avse både nikotin i dess grundform och som niko- tinsalter. Vi kommer alltså inte att särskilja produkter som innehåller nikotin i form av nikotinsalter från andra tobaksfria nikotinprodukter. Det är helt enkelt inte möjligt att göra denna åtskillnad eftersom det inte alltid framgår vilken form nikotinet har. Det kan dessutom finnas produkter som innehåller både nikotin i dess rena form och i form av nikotinsalter. Nikotin kan användas för andra ändamål än konsumtion, t.ex. används kemiskt närbesläktade bekämpningsmedel inom jordbruket (s.k. neonikotinoider). Produkter som innehåller nikotin som är av- 3Se exempelvis A non smoking generations kampanj Nikotinsemlan, (länk hämtad ). 43-(N-methyl-2-pyrrolidinyl)pyridine. En ny lag om tobaksfria nikotinprodukter sedda för andra ändamål omfattas inte av utredningens uppdrag och räknas därför inte till de tobaksfria nikotinprodukterna. Med tobaksfria nikotinprodukter avses sammanfattningsvis pro- dukter utan tobak som innehåller nikotin för konsumtion, förutom e-cigaretter, påfyllningsbehållare och vätska som konsumeras genom e-cigaretter. Dessa produkter omfattas inte av lagen om tobak och liknande produkter. 8.2Nuvarande reglering av tobaksfria nikotinprodukter Avsnittet innehåller en genomgång av regler som kan vara tillämpliga på tobaksfria nikotinprodukter. Syftet med genomgången är att den ska ligga till grund för en bedömning av behovet av ytterligare regler- ing av tobaksfria nikotinprodukter. Genomgången behövs också för att det ska vara möjligt att avgöra hur en sådan reglering skulle kunna se ut. Övervägandena kring behovet av en ny reglering av dessa pro- dukter finns i avsnitt 8.4. 8.2.1EU:s direktiv om allmän produktsäkerhet EU:s direktiv om allmän produktsäkerhet5 innehåller bestämmelser som ska tillämpas på produkter som är avsedda för konsumenter som tillhandahålls i kommersiell verksamhet (artikel 1 och 2 a). Det inne- bär att direktivet omfattar tobaksfria nikotinprodukter som säljs till konsumenter. EU:s direktiv om allmän produktsäkerhet har i huvudsak två syf- ten, att förbättra funktionen hos den inre marknaden genom att undanröja handelshinder och att säkerställa en hög skyddsnivå för konsumenternas hälsa och säkerhet (se ingresspunkterna 2–6). Bak- grunden till direktivet är att det är mycket svårt att anta gemenskaps- lagstiftning för varje produkt som existerar eller som kan komma att utvecklas. Det behövs därför ett omfattande regelverk av övergripande karaktär som kan täppa igen luckor och komplettera speciallagstift- ningen för de olika produkterna (se ingresspunkt 5). Det är i första hand medlemsstaternas uppgift att vidta åtgärder mot farliga produkter inom det egna territoriet, men det måste ske i 5Europaparlamentets och rådets direktiv /95/EG av om allmän pro- duktsäkerhet. En ny lag om tobaksfria nikotinprodukter överensstämmelse med Fördraget om Europeiska unionens funktions- sätt (FEUF). Men om medlemsstaterna har olika sätt att hantera risker hos vissa produkter kan det medföra oacceptabla variationer i konsumentskyddet och innebära ett hinder för handeln inom gemen- skapen (ingresspunkterna 29 och 30). EU:s direktiv om allmän produktsäkerhet syftar till att säkerställa att de produkter som släpps ut på marknaden är säkra (artikel 1.1). Bestämmelserna i direktivet är subsidiära. De ska endast tillämpas om det saknas specifika bestämmelser om säkerheten hos de berörda produkterna i gemenskapslagstiftning med samma syfte. Men EU:s direktiv om allmän produktsäkerhet fyller också ut när det finns aspekter, risker eller riskkategorier som inte omfattas av säkerhets- kraven i de specifika bestämmelserna (artikel 1). Tillverkare får bara släppa ut säkra produkter på marknaden. Om det saknas gemenskapsbestämmelser om säkerheten hos en produkt ska den betraktas som säker om den uppfyller de specifika regler i den nationella lagstiftningen i den medlemsstat på vars territorium den saluförs. Det förutsätter att de nationella reglerna är upprättade i överensstämmelse med FEUF (artikel 3.1 och 3.2). Artikel 34 FEUF ställer upp ett förbud mot kvantitativa importrestriktioner samt åtgärder med motsvarande verkan. Artikel 36 FEUF medger undantag från detta förbud om det grundas på hänsyn till bl.a. skydd för människors hälsa. Det får dock inte innebära godtycklig diskri- minering eller innefatta en förtäckt begränsning av handeln mellan medlemsstaterna. Artikel 3 i direktivet innehåller även bestämmelser som styr hur säkerhetsbedömningen ska göras. Direktivet innehåller även andra be- stämmelser om skyldigheter för tillverkare och distributörer (artikel 5) och bestämmelser om skyldigheter och befogenheter för medlems- staterna (artikel 6–10). Direktivet omfattar också utbyte av informa- tion och situationer som kräver ett snabbt ingripande (artikel 11–13) och om kommittéförfaranden (artikel 14 och 15). Produktsäkerhetslagen (2004:451) syftar till att säkerställa att varor och tjänster som tillhandahålls konsumenter inte orsakar skada på person. Genom bestämmelserna om varor genomförs EU:s direktiv En ny lag om tobaksfria nikotinprodukter om allmän produktsäkerhet. När det gäller de tobaksfria nikotin- produkterna är det endast bestämmelserna om varor som är aktuella. Produktsäkerhetslagens bestämmelser om säkra varor ska inte tillämpas när det gäller risker som omfattas av särskilda säkerhets- krav i någon annan författning eller i en EU-förordning (4 § första stycket). är den myndighet som utövar tillsyn över att produktsäkerhetslagen efterlevs. Andra myndigheter kan dock ha tillsynsansvar i fråga om vissa varor eller risker (3 § produktsäker- hetsförordningen [2004:469]). Lagen tillämpas på varor som tillhanda- hålls i näringsverksamhet om varan är avsedd för konsumenter eller kan antas komma att användas av konsumenter. Det innebär att tobaksfria nikotinprodukter som säljs till konsumenter omfattas av produktsäkerhetslagen. Produktsäkerhetslagen innehåller ett allmänt säkerhetskrav. Det innebär att varor som tillhandahålls av näringsidkare ska vara säkra (7 §). En vara är säker i produktsäkerhetslagens mening, om den vid normal eller rimligen förutsägbar användning och livslängd inte för med sig någon risk för människors hälsa och säkerhet eller bara en låg risk. Risken måste vara godtagbar med beaktande av hur varan eller tjänsten används och ska vara förenlig med en hög skyddsnivå när det gäller människors hälsa och säkerhet. Om en vara inte mot- svarar dessa krav är den att anse som farlig (8 §). Vid bedömningen av om en risk hos en vara ska anses vara godtagbar finns vissa kriterier som det ska tas särskild hänsyn till. Däribland finns egenskaper, ut- förande, säkerhetsinformation, inverkan på andra varor samt risker för vissa konsumentgrupper, särskilt barn och äldre (9 och 10 §§). Harmoniserade standarder fyller en avgörande funktion vid be- dömningen av om en vara är säker. I den mån en vara uppfyller en stan- dard som hänvisas till i Europeiska unionens officiella tidning ska den anses säker i fråga om sådana risker som omfattas av standarden (11 §). När sådana standarder saknas ska särskilt följande beaktas vid säkerhetsbedömningen: andra svenska standarder, rekommendationer från kommissionen, god sed för produktsäkerhet i den berörda bran- schen, den aktuella vetenskapliga och tekniska kunskapsnivån och den skyddsnivå som konsumenterna rimligen kan förvänta sig (12 §). Produktsäkerhetslagen innehåller bestämmelser om näringsidkares skyldigheter att lämna säkerhets- och varningsinformation (13–14 §§), att återkalla vara (15–19 §§), att vidta skadeförebyggande åtgärder och att samarbeta med andra näringsidkare och tillsynsmyndigheten En ny lag om tobaksfria nikotinprodukter (20–22 §§) samt att underrätta tillsynsmyndigheten om en vara som denne tillhandahåller eller har tillhandahållit har visat sig vara farlig (23 §). Tillsynsmyndigheterna har möjlighet att meddela förelägganden och förbud (26–29 §§).