sou · H9B364 · 2021-07-20 00:00:00 — De etiska och sociala värderingarna i samhället är under ständig förändring och detta är något som också kan speglas i lagstiftningens innehåll. När människor betraktar ett visst handlande som mer eller mindre klandervärt kan detta leda till förändringar i lagstiftningen. Det kan t.ex. införas hårdare straff för ett visst brott som en följd av att medborgarna i samhället utvecklar en annan syn på hur de värderar gärningen rent moraliskt. När det gäller just förändringar i synen på brottsliga gärningar går det utifrån ett rättshistoriskt perspektiv att se hur samhällets syn på några gärningar – som tidigare betraktades som mindre allvarliga – kan uppfattas som allvarligare. Ett exem- pel är att förmögenhetsbrotten historiskt ansågs allvarligare än vissa brott som riktades mot den kroppsliga integriteten, t.ex. brott som misshandel. missgärningsbalk framgick i 40 kap. 1 § att den som första gången hade begått en stöld (till ett värde på minst ) skulle böta värdet av det som hade stulits. Stöld av någons boskapsdjur kunde enligt 43 kap. 1 § missgär- ningsbalk straffas med s.k. tweböte, dvs. För en del misshandelsgärningar – ”slår annan blå eller blodig” – utgick för varje blånad eller blodvitesskada, se 35 kap. 2 § missgärningsbalk. Att förmögenhetsbrott som t.ex. stöld av boskaps- djur betraktades som allvarligare hade möjligen att göra med att ett boskapsdjur, som samhället såg ut då, var viktigt för familjens försörj- ning. Som samhället ser ut uppfattas det normalt som mer all- varligt att bli misshandlad jämfört med att bli bestulen på sin get. Det beror på att det finns en annan syn på brott som riktas mot den kroppsliga integriteten. Denna förändring beror i grunden på att värderingarna i samhället förändrats. I avsnitt 6.2.3 redogör vi närmare för hur förändrade värderingar i samhället påverkat lagstiftningen för olika typer av gärningar. Även om ersättningen i princip ska bestämmas utifrån objektiva faktorer kan, som angetts tidigare, den skadelidandes subjektiva upp- levelser ibland vara av betydelse för skadeståndets storlek (prop. 2000/01:68 s. 51). har i ett par avgöranden tagit hänsyn till de psykiska besvär som den skadelidande drabbats av. I NJA 1996 s. 687 som gällde grov våldtäkt och människorov av en ung flicka beaktades att flickan hade känt dödsångest under gär- ningarna och att brotten lett till stora psykiska problem för henne. INJA 1997 s. 723 som gällde ett bankrån betonade de skadelidandes subjektiva upplevelser vid kränkningsersättningens bestämmande, t.ex. att de skadelidande i varierande grad hade fått sömnsvårigheter, mardrömmar och känslighet för höga ljud. Föränd- ringar i de skadelidandes livsföring beaktades också, t.ex. att en av de skadelidande, som vid gärningstillfället var banktjänsteman, hade bytt yrke till följd av rånet och att en annan skadelidande inte klarade av att motionera ute ensam eller alls vara ute ensam när det var mörkt. I andra avgöranden har tagit fasta på frånvaron av reaktioner från den skadelidande och tycks på det sättet ha be- stämt ersättningen till ett något lägre belopp. I NJA 2000 s. 278 som gällde grov misshandel anförde vid sin prövning av kränkningsersättningens storlek att den skadelidandes reaktion efter angreppet visade att han inte hade känt någon dödsångest eller stark oro. Som tidigare framhållits kan också den skadelidandes egna uppträ- dande ha betydelse för bedömningen om en allvarlig kränkning före- ligger. Om en allvarlig kränkning konstateras trots den skadelidandes egna uppträdande, kan uppträdandet påverka kränkningsersättningens storlek. Det är i formell mening inte fråga om någon jämkning på grund av medvållande, utan en omständighet som kan beaktas vid bestämmandet av kränkningsersättningens storlek. En omständighet som kan medföra att kränkningsersättningen bestäms till ett lägre belopp än normalt är om den skadelidande provocerat fram angrep- pet eller utsatt sig för en medveten risk (prop. 2000/01:68 s. 52). En annan omständighet som kan påverka ersättningsnivån i sänkande riktning är om den skadelidande samtyckt till viss risk eller på annat sätt deltagit frivilligt (, Kränkningsersättning, 2010, s. 816 ff. och jfr rättsfallet NJA 2006 s. 79 I där anförde att frivillighet i allmänhet kan ha betydelse för frågan om gärningen utgjort en allvarlig kränkning). Hänsyn ska tas till den skadelidandes behov av upprättelse I förarbetena framgår att kränkningsersättningen ska bidra till upp- rättelse för den skadelidande (se avsnitt 4.2.3). har i NJA 1991 s. 766 uttalat att kränkningsersättningen ska mot- svara ett belopp som åtminstone i någon mån kan bidra till att ge brottsoffret upprättelse för det lidande som han eller hon drabbats av, speciellt när det är fråga om särskilt allvarlig brottslighet. uttryckte det på följande sätt. Det ligger i linje med den utveckling som skett alltsedan skadestånds- lagens tillkomst att ge regeln i 1 kap 3 § skadeståndslagen om ersättning för personligt lidande ett större spelrum i den meningen att ersättningen tillåts uppgå till belopp, som åtminstone i någon mån kan bidra till att ge ett brottsoffer upprättelse för det lidande som han har drabbats av. Ett sådant synsätt framstår som särskilt befogat när det är fråga om brott med högt straffvärde, som vittnar om betydande hänsynslöshet eller rentav grymhet hos gärningsmannen och som till följd därav måste ha medfört ett mycket stort lidande för brottsoffret. Vid bestämmande av kränkningsersättningen ska alltså viss hänsyn tas till den skadelidandes behov av upprättelse. domstolens uttalande i NJA 1991 s. 766 om att beloppet ”i någon mån” ska kunna bidra till upprättelse finns det i förarbetena och praxis ingen närmare vägledning för hur stort genomslag den skade- lidandes behov av upprättelse ska ha vid kränkningsersättningens bestämmande. Det kan noteras att betydelsen av den skadelidandes behov av upprättelse inte heller kommit till uttryck i lagtexten. När kränkningsersättning ska bestämmas för upprepade brottsliga handlingar riktade mot samma skadelidande och handlingarna har ett samband med varandra är det den samlade kränkning som den skade- lidande typiskt sett drabbats av som ska ersättas (se rättsfallet ”Kränk- ningsbestämningen” NJA 2018 s. 1083). Det innebär att en helhets- bedömning av den samlade kränkningen för den aktuella brottsligheten ska göras. Kränkningsersättningen enligt 2 kap. 3 § skadeståndslagen ingår i ett dynamiskt ersättningssystem där ersättningsnivåerna är tänkta att förändras . En av flera faktorer som kan ha betydelse för er- sättningsnivåerna är det förändrade penningvärdet (se avsnitt 4.3.3). För att ta ställning till om och i vilken utsträckning dagens ersätt- ningsnivåer bör höjas är det av central betydelse att undersöka hur ersättningsnivåerna för kränkning har utvecklats och hur de ser ut . Nedan redogörs det bland annat för hur ersättnings- nivåerna för ett antal brott utvecklats . En kartläggning av ersättningsnivåerna enligt gällande praxis () finns redovisad i avsnitt 4.3.5. En analys av undersökningarna tillsammans med utredningens överväganden och förslag med anledning av dessa finns i kapitel 6. 4.3.2Utvecklingen Ersättningsnivåerna utvecklades i tillfredsställande riktning framhöll att det kunde finnas skäl att överväga i vad mån ersättningsnivån för olika typer av ideella skador stod i överensstämmelse med den allmänna rättsuppfattningen. Det var enligt tänkbart att ersättningsnivåerna för ideella skador allmänt ansågs vara låga och inte gav tillräcklig kompensation. tillsattes därför Kommittén om ideell skada. En av kom- mitténs huvuduppgifter var att överväga om ersättningsnivån på kränk- ningsersättning borde höjas (dir. 1988:76). dömdes det normalt ut i kränk- ningsersättning vid våldtäkt. beslu- tade att höja normalbeloppet för våldtäkt till . Höjningar skedde även för vissa sexualbrott riktade mot barn (prop. 2000/01:68 s. 54). När det gäller allvarliga våldsbrott bestämde att skulle utgå i kränkningsersätt- ning i ett fall som gällde försök till mord (NJA 1991 s. 776). Före av- görandet uppgick ersättningsnivån för de allvarligaste våldsbrotten till i praxis. Kommittén om ideell skada betraktade därför Högsta domstolens avgörande som en markering om att ersättningsnivån för de allvarligaste våldsbrotten var för låg (SOU 1992:84 s. 145). beslutade Brotts- offermyndighetens nämnd att ersättningen för försök till mord skulle höjas till . När Kommittén om ideell skada redovisade sitt arbete hade alltså en del höjningar av ersättningsnivåerna hunnit ske i rätts- tillämpningen. När regeringen skulle ta ställning till om ersättnings- nivåerna skulle höjas i början hade ytterligare höjningar skett och ersättningsnivåerna ansågs ligga på en tillfredsställande nivå (se avsnitt 4.3.4). 4.3.3Förändringar i penningvärdet Skyddet mot inflation När jämförelser av ersättningsnivåer görs över är det vik- tigt att ta hänsyn till förändringar i penningvärdet (inflation). På skade- ståndsrättens område beaktas vanligtvis förändringar i penningvärdet vid ersättningens bestämmande (jfr t.ex. SOU 1992:84 s. 251 om kränkningsersättning och se SOU 1995:33 s. 93 om sveda och värk). När vissa former av skadestånd betalas över , genom s.k. livräntor, finns det ett skydd mot penningvärdesförändringar genom lag (1973:213) om ändring av skadeståndslivräntor. Ett motsvarande inflationsskydd finns inte för kränkningsersättning, utan det är i prin- cip rättstillämparen som ansvarar för att ersättningsnivåerna utveck- las i linje med förändringarna i penningvärdet. Om penningvärdet sjunker kommer skadeståndets realvärde, dvs. dess köpkraft, att minska och om det stiger kan den som ska betala skadeståndet drabbas av en större kostnad (SOU 1972:12 s. 15). Tabellerna nedan visar hur pen- ningvärdet har förändrats mellan . Tabellen visar hur de fetmarkerade beloppens värde förändras när hänsyn tagits till penning - värdesförändringar. Beräkningarna i tabellen har skett med Prisomräknaren på SCB:s hemsida. Prisomräknaren baserar sig på statistiken för SCB:s Konsumentprisindex (KPI). Summorna är avrundade till hela kronor. För samtliga årtal har årsmedeltalet använts. Förändringar i penningvärdet – omvänd tabell Tabellen är omvänd och visar penningvärdesförändringar med utgångspunkt i värdet för . Beräkningarna i tabellen har skett med Prisomräknaren på SCB:s hemsida. Prisomräknaren baserar sig på statistiken för SCB:s Konsumentprisindex (KPI). Summorna är avrundade till hela kronor. För samtliga årtal har årsmedeltalet använts. Tabellerna (tabell 4.1 och 4.2) visar att penningvärdet grad- vis sjunkit. Beloppet motsvarar ungefär 8 000 kro- nor i dagens penningvärde. Om ersättningsnivåerna för kränkning inte utvecklas med beaktande av förändringarna i penningvärdet finns det alltså en risk att det reala värdet av kränkningsersättningen blir lägre . Detta innebär t.ex. att den ersättning om som något fick för en misshandel hade motsvarat . Omvänt innebär detta att motsvarar . Som beskrivits ovan höjdes nivåerna på kränkningsersättning . Kommittén om ideell skada framhöll att höjningarna var påtagliga och att dessa inte endast berodde på förändringar i penning- värdet (SOU 1992:84 s. 251). När regeringen överlämnade sin proposition till hade ersättningsnivåerna, genom rättstillämpningen, utvecklats på ett sådant sätt att man inte ansåg att det fanns anledning att ingripa med lagstiftning (prop. 2000/01:68 s. 55 f.). Regeringen framhöll, likt kommittén, att höjningarna var betydande och betydligt kraftigare än vad som följde av ändringar i penningvärdet. Det är därmed nu av intresse att undersöka hur ersättningsnivåerna utvecklats i tiden efter regeringens ställningstagande . I det följande redovisas därför en undersökning av hur ersättningsnivåerna utvecklats mellan . Undersökning av ersättningsnivåerna mellan har regelbundet sammanställt sin praxis för brottsskadeersättning i referatsamlingar. Eftersom dom- stolarna i praktiken ofta utgår från referatsamlingarna vid bestäm- mande av kränkningsersättning kan dessa enligt vår uppfattning ge en relativt god bild av hur ersättningsnivåerna utvecklats under perio- den till 2020. I detta avsnitt följer en undersökning av ersättningsnivåerna för 16 brott/gärningar med utgångspunkt i de ersättningsnivåer som fram- går av Brottsoffermyndighetens referatsamlingar för åren 2000, 2003, 2006, 2009, 2012, 2014, 2017 och 2020. Brotten har delats in i fyra kategorier: (A) Brott mot person, (B) Våld i nära relation, (C) Sexual- brott och (D) Brott mot frihet och frid. Inom varje kategori har ett antal brott valts ut, se nedan. I vissa fall har gärningar valts ut i stället för brott, t.ex. ”våldtäkt, allvarligare karaktär” vilket beror på att det inte funnits ett tillräckligt jämförelsematerial för det brott som vi egentligen önskat undersöka, t.ex. grov våldtäkt. Även gärningar som dessa beskrivs av pedagogiska skäl som ”brott”. För varje brott har ambitionen varit att välja minst ett avgörande från varje referatsamling. Eftersom nivån på kränkningsersättningen bland annat bestäms utifrån handlingens art har en utgångspunkt varit att jämförelseobjekten (de refererade avgörandena) för varje brott ska likna varandra eller vara av ungefär motsvarande svårighetsgrad. För några brott saknas vissa år ett tillräckligt jämförelsematerial. Det kan t.ex. vara så att de referat som funnits för ett visst brott i en referatsamling för ett visst år inte varit jämförbara med de referat som förekommit i en referatsamling för ett annat år. Det kan också vara så att de referat som finns inte är tillräckliga för att kunna fast- ställa en förändring av ersättningsnivåerna i praxis. Om ojämförbara referat jämförs med varandra kan det framstå som att ersättnings- nivåerna för ett visst brott höjts eller sänkts – trots att förändringen inte berott på en ändring av praxis utan en missvisande jämförelse. I de fall där jämförelsematerialet inte varit tillräckligt har vi utgått från att det inte skett några förändringar av ersättningsnivåerna för det aktuella brottet under det år referatsamlingen getts ut. I bilaga 2 finns en förteckning över vilka avgöranden som använts från Brotts- offermyndighetens referatsamlingar. I bilagan har avsaknaden av till- räckligt jämförelsematerial markerats med en asterisk (*). Resultatet för varje brottskategori redovisas för sig. Innan resul- tatet redovisas ges en kort beskrivning av vilken typ av gärning de använda avgörandena typiskt sett avsett. Resultatet redovisas först utifrån de nominella ersättningsnivåerna – dvs. det belopp som betalats ut. Därefter redovisas resultatet utifrån de reala ersättningsnivåerna med hänsyn taget till förändringar i penningvärdet. Resultatet illustreras även genom tabeller och figurer. Avslutningsvis kommen- teras resultatet. De belopp som anges i tabellerna och figurerna är angivna i kronor. Beräkningarna i tabellerna och figurerna som avser de reala ersättningsnivåerna har skett med Prisomräknaren på SCB:s hemsida. Prisomräknaren baserar sig på statistiken för SCB:s Kon- sumentprisindex (KPI). Summorna är avrundade till hela kronor. För samtliga årtal har årsmedeltalet använts. I denna undersökning är det främst lägstanivån på kränknings- ersättningen som har undersökts. Gärningarna som givit ersättning på lägstanivå kan i många fall beskrivas som de ”normala” fallen som inte sticker ut, varken i försvårande eller i förmildrande riktning. Det förekommer att avgöranden som använts i en äldre referat- samling återanvänds i en nyare referatsamling. I undersökningen har sådana återkommande avgöranden använts. Att Brottsoffermyndig- heten återanvänt äldre avgöranden i nyare referatsamlingar har tolkats som att dessa avgöranden fortsatt utgjort en del av Brottsoffermyn- dighetens praxis. Ersättningsnivåerna för kränkning brukar normalt vara högre när brottet riktats mot någon som angriparen haft en nära relation till. Om utgångspunkten är att jämförelseobjekten ska likna varandra fram- står det som mest rättvisande att inte ta med avgöranden som avser brott i nära relation. Avgörandena som valts ut har därför, med undan- tag för de brott som avser våld i nära relation (B.1 och B.2 nedan), avgränsats till att inte avse brott som begåtts i nära relation. När det gäller våld som riktats mot barn (B.2) har det varit svårt att hitta avgöranden som liknar varandra i referat- Det har bland annat berott på att barnen haft en i hög grad varierande ålder, vilket kan antas ha påverkat ersättningens storlek. Brott som har undersökts 3.Rån mot person, inget eller lindrigt våld 4.Rån mot person, allvarligare hot och visst våld 5.Försök till mord eller dråp Våld i nära relation 1.Misshandel av partner, enstaka fall 2.Misshandel av barn, enstaka fall 2.Sexuellt övergrepp (tidigare benämnt sexuellt tvång) 4.Våldtäkt, allvarligare karaktär 5.Våldtäkt mot barn (brottet infördes ) Brott mot frihet och frid 2.Olaga hot, verbalt eller via telefon 3.Olaga hot, användande av vapen Nedan följer en beskrivning av hur allvarliga gärningarna i det använda materialet typiskt sett varit. Knytnävsslag i ansiktet eller motsvarande. Skärning, hugg eller slag med tillhygge. Även avgöranden inne- fattande flera slag och sparkar mot person som varit försvarslös. Våldet har medfört smärta, sårskador och i vissa fall även frak- turer. A.3 Rån mot person, inget eller lindrigt våld Användande av kniv eller annat liknande föremål i syfte att hota. Lindrigt våld i enstaka fall, i övrigt inget våld. A.4 Rån mot person, allvarligare hot och visst våld Användande av pistol, kniv eller liknande föremål i syfte att hota. Mer närgånget och allvarligare hot än A.3. Användande av våld genom t.ex. enstaka slag i ansiktet. A.5 Försök till mord eller dråp Användande av våld som medfört allvarliga eller livshotande skador och bedömts utgöra försök till mord eller dråp. Tabell 4.3 Resultat – nominella ersättningsnivåer för misshandel, grov misshandel, rån mot person och försök till mord eller dråp Beloppen visar vad som brukar betalas ut som lägst Avgörandena som beloppen grundar sig på har sammanställts i bilaga 2. Tabell 4.4 Resultat – reala ersättningsnivåer för misshandel, grov misshandel, rån mot person och försök till mord eller dråp Beloppen visar den utbetalda ersättningens värde med hänsyn tagen till förändringar i penningvärdet Beloppen i tabellen visar vad den skadelidande fick i ersättning för ett visst brott under ett visst år med hänsyn tagen till de förändringar i penningvärdet som skett fram . för brottet A.1 fick exempelvis (i termer av köpkraft) högre ersättning () jämfört med den som fick för samma brott. Figur 4.1 Misshandel och grov misshandel 2000 2003 2006 2009 2012 2014 2017 2020 Figur 4.2 Rån mot person Rån mot person, inget eller lindrigt våld Rån mot person, allvarligare hot och visst våld Försök till mord eller dråp A.5 Försök till mord eller dråp Brott mot person – resultatbeskrivning och slutsatser För brotten mot person har ersättningsnivåerna i princip stått stilla . Ersättningsnivån för en ”vanlig” misshandel har legat på . Detsamma gäller för rån mot person, där ersättningen varit i mindre allvar- liga fall när tillhygge använts och i allvarligare fall. När det gäller grov misshandel går det knappast att tala om någon tydlig ökning i belopp. Den lägre ersättningsnivån för grov misshandel har i princip varit . Det enda brott som sticker ut är försök till mord eller dråp, där en höjning med skett som en följd av att aktivt beslutade om en sådan höjning . Ersättningsnivåerna för brotten mot person är generellt desamma som de var . För de undersökta brotten innebär detta att det skett reala minskningar av ersättningsnivåerna för försök till mord eller dråp, misshandel och rån mot person. För grov misshandel har det skett en real ökning med . För försök till mord eller dråp har det däremot skett en real minskning med . Ersättnings- nivån som höjdes av och som bland annat motiverades med en skärpt syn på allvarliga våldsbrott, är i realiteten lägre än den ersättningsnivå som gällde . Det vi kan konstatera om ersättningsnivåerna för de undersökta brotten i kategorin brott mot person är: –att det med undantag för försök till mord eller dråp och grov misshandel inte har skett någon höjning av de nominella ersätt- ningsnivåerna , –att det i de fall då höjningar av ersättningsnivåerna skett varit fråga om begränsade höjningar om man beaktar förändringarna i penningvärdet, –att det skett reala minskningar av ersättningsnivå- erna för brotten försök till mord eller dråp, misshandel och rån mot person samt –att det skett reala minskningar av ersättningsnivå- erna för samtliga brott. Våld i nära relation Nedan följer en beskrivning av hur allvarliga gärningarna i det an- vända materialet typiskt sett varit. B.1 Misshandel av partner, enstaka tillfälle Misshandel av motsvarande beskaffenhet som avgörandena för misshandel (A.1). B.2 Misshandel av barn, enstaka tillfälle Misshandel av motsvarande beskaffenhet som avgörandena för misshandel (A.1), t.ex. knytnävsslag eller sparkar med lindriga skador som följd. Barnens ålder varierar i avgörandena, mellan fem och . Tabell 4.5 Resultat – nominella ersättningsnivåer för misshandel av partner och barn vid enstaka tillfälle Beloppen visar vad som brukar betalas ut som lägst Avgörandena som beloppen grundar sig på har sammanställts i bilaga 2. Tabell 4.6 Resultat – reala ersättningsnivåer för misshandel av partner och barn vid enstaka tillfälle Beloppen visar den utbetalda ersättningens värde med hänsyn tagen till förändringar i penningvärdet Beloppen i tabellen visar vad den skadelidande fick i ersättning för ett visst brott under ett visst år med hänsyn tagen till de förändringar i penningvärdet som skett fram . för brottet B.1 fick exempelvis (i termer av köpkraft) högre ersättning () jämfört med den som fick för samma brott. Figur 4.4 Misshandel av partner och barn vid enstaka tillfälle 2000 2003 2006 2009 2012 2014 2017 2020 Våld i nära relation – resultatbeskrivning och slutsatser Ersättningsnivåerna för brotten i kategorin våld i nära relation har inte höjts av (se dock nedan i avsnitt 4.3.5 om brottet grov kvinnofridskränkning, där förändringar har skett). Ersättningen för våld genom enstaka fall av misshandel som riktats mot en partner (oftast kvinnor) eller ett barn har i prin- cip varit . För enstaka fall av misshandel mot partner och barn förekommer det dessutom även att 7 000 kro- nor betalas ut i relativt jämförbara fall, se bilaga 2. Ersättningsnivåerna har inte utvecklats i takt med det sjunkande penningvärdet och därför har det skett reala minskningar av ersätt- ningsnivåerna för de undersökta gärningarna. De reala minskningarna av ersättningsnivåerna uppgår till om det antas att ersättningsnivåerna uppgått till 10 000 kro- nor. Det som normalt betalas ut i kränkningsersättning för dessa gärningar är alltså, i realiteten värt av vad som betalades ut . Det vi kan konstatera om ersättnings- nivåerna för de undersökta brotten i kategorin våld i nära relation är: –att de nominella ersättningsnivåerna inte höjts , –att det skett reala minskningar av ersättnings- nivåerna för båda de undersökta brotten och –att de reala minskningarna av ersättningsnivåerna är betydande. Nedan följer en beskrivning av hur allvarliga gärningarna i det använda materialet typiskt sett varit. Fysiskt eller verbalt sexuellt ofredande, t.ex. blottande av köns- organ, beröring med sexuellt syfte, förevisande av pornografiskt material, översändande av SMS med sexuellt innehåll m.m. C.2 Sexuellt övergrepp (tidigare sexuellt tvång) Avgörandena innefattar andra sexuella handlingar än de som an- setts utgöra våldtäkt. Det kan t.ex. handla om att gärningspersonen vidrört brottsoffrets underliv. Genom användande av våld, tvång eller utnyttjande av person som befunnit sig i en särskilt utsatt situation. Lindrigare våld och hot om våld än C.4. C.4 Våldtäkt, allvarligare karaktär Avgörandena innefattar allvarligare våld eller hot än avgörandena i kategori C.3.