sou · H9B364 · 2021-07-20 00:00:00 — över ett längre tidsperspektiv framstår en sådan konstruktion för ersättningens bestämmande som rimlig, sär- skilt med hänsyn till att brottsligheten och värderingarna i samhället också är i ständig förändring. Även penningvärdet är i förändring och för att kränkningsersättningens värde inte ska urholkas är det viktigt att beakta de ekonomiska förändringarna i samhället. Utredningens uppdrag i den här delen är bland annat att överväga och ta ställning till hur och i vilken utsträckning nivåerna på kränk- ningsersättning bör höjas, analysera hur höjda nivåer på kränknings- ersättning kan påverka andra typer av ideella skadestånd samt över- väga vilka andra följder höjda ersättningsnivåer kan få. En krossad fönsterruta kan repareras till en viss kostnad – det går på ett relativt enkelt sätt att byta ut fönsterrutan och värdera skadan i pengar. Vad händer om det som krossas inte är en fönsterruta, utan en barndom eller någons livsglädje? Vår uppgift går i grunden ut på att värdera något som inte går att värdera – den kränkning det inne- bär att bli utsatt för brott. I ett ersättningssystem som är konstruerat på ett sätt som innebär att ersättningen styrs av värderingar i samhäl- let kommer det inte gå att fastställa en absolut ersättningsnivå för ett visst brottsligt angrepp – det finns inget ”korrekt” belopp som kan spegla det verkliga värdet av en viss kränkning. Ersättningssystemet måste dock vara rationellt i så måtto att rättstillämparna ges verktyg Höjda nivåer på kränkningsersättning och metoder för att fastställa ersättningens storlek. Lagstiftaren, som företräder de som utgör en del av samhället och dess värderingar, har gett rättstillämparna vägledning och en del verktyg för att kunna fastställa ersättningsnivåerna. Det rättstillämpningen kan göra är att fastställa relativa ersättningsnivåer för brottsliga angrepp, vilka i för- hållande till andra brottsliga angrepp kan uppfattas som skäliga. Ställda inför problemen det innebär att värdera en ovärderlig skada inser vi att det inte kommer gå att fastställa ersättningsnivåer som uppfattas som tillfredsställande av var och en. Däremot är det möjligt att inom ersättningssystemet skapa en inre rationalitet som går ut på att i ersätt- ningshänseende behandla lika svåra angrepp lika och olika svåra an- grepp olika. I detta avsnitt redogör vi inledningsvis för hur vi ser på behovet av förändring och därefter redovisar vi våra förslag. Delar av analysen grundar sig på undersökningar som vi har genomfört. Undersökning- arna har redovisats i kapitel 4. En analys av vilka följder våra förslag kan få kommer också att presenteras i detta kapitel. Vår bedömning: Nivån på kränkningsersättningen har för flera brott inte förändrats eller endast höjts i begränsad utsträckning sett över . Hänsyn har generellt inte tagits till vare sig det förändrade penningvärdet eller den skärpta syn som råder beträf- fande vissa typer av brott. Ersättningsnivåerna är även låga i för- hållande till andra rent ideella skadestånd. Sammantaget finns det därför ett behov av höjda ersättningsnivåer. 6.2.1Ersättningsnivåerna har generellt varit oförändrade Frågan om att höja ersättningsnivåerna för kränkning behandlades i samband med att den nuvarande regleringen om kränkningsersätt- ning tillkom . Regeringen konstaterade då att det hade skett betydande höjningar av kränkningsersättningen sedan Kommittén om ideell skada inledde sitt arbete med att bland annat se över ersättningsnivåerna för kränkning Höjda nivåer på kränkningsersättning 2000/01:68 s. 55 f.). Det fanns enligt kommittén inget gene- rellt behov av höjda ersättningsnivåer (SOU 1992:84 s. 253). Det har gått nivåerna på kränkningsersätt- ning senast behandlades i en större utredning. Den undersökning av ersättningsnivåernas utveckling mellan som vi ge- nomfört och redovisat i avsnitt 4.3.4 visar att ersättningsnivåerna för flera brott varit oförändrade eller utvecklats i begränsad utsträckning . Ett exempel är att det för en misshandel bestående av ett knytnävsslag i ansiktet normalt har betalats ut i kränkningsersättning under hela den undersökta perioden. Även i allvarligare fall, när det fysiska våldet utövats mot en närstående () eller då gärningen rubricerats som grov (20 000 kro- nor), har ersättningsnivåerna i princip varit konstanta. Ett liknande mönster finns för andra våldsbrott som t.ex. rån mot person där normalt betalats ut i mindre allvarliga fall när vapen har använts och i allvarligare fall. En tydlig höjning av ersättningsnivåerna för brott mot person har i princip endast skett för försök till mord eller dråp (), där ersättningsnivån höjdes med . De tydligaste höjningarna av ersättningsnivåerna har skett för sexualbrotten. Ersättningsnivåerna för våldtäkt höjdes från till . Motsvarande höjning skedde för våldtäkt mot barn, där det nu betalas när det inte förekommit våld eller tvång och när det före- kommit våld eller tvång. Även ersättningsnivåerna för grov våldtäkt och sexuellt övergrepp har höjts. I undersökt praxis har det inte gått att se några tydliga successiva höjningar av de s.k. schablonbeloppen, utan höjningarna har skett vid något enstaka tillfälle under den under- sökta perioden. Till skillnad från vad som gäller för sexualbrotten har det inte skett några höjningar av ersättningsnivåerna för de undersökta brotten mot frihet och frid. Ersättningsnivån för vissa fall av människorov har uppgått till . För ofredande och lindriga fall av olaga hot har ersättningsnivån varit . För olaga hot där vapen använts har normalt betalats ut när gärningen inte varit allt för allvarlig. Höjda nivåer på kränkningsersättning De nominella ersättningsnivåerna – de belopp som betalas ut – har alltså i princip varit oförändrade för de flesta av de undersökta brotten . Det bör nämnas att höjde ersättningsnivåerna för brottet grov kvinnofridskränkning (se t.ex. beslut , dnr 12189/2020, 1355/2021 och 2620/2021). har den allmänna prisnivån i ökat på grund av inflation. Denna ökning ligger i linje med det inflationsmål på som antogs av . När den allmänna prisnivån i samhället ökar försvagas penningvärdet, vilket innebär att pengarnas köpkraft minskar. För kränkningsersätt- ning, där det saknas ett reglerat inflationsskydd, leder oförändrade eller begränsade förändringar av ersättningsnivåerna över därmed till reala minskningar av kränkningsersättningens värde. En sådan utveckling innebär t.ex. att den som fick för en misshandel – på grund av den lägre prisnivå som rådde –erhöll en mer köpkraftig ersättning i jämförelse med den person som fick samma ersättning för en liknande misshandel . innebär detta att kränkningsersättningens värde urholkas. För de undersökta brotten mot person har det skett reala minskningar av ersättningsnivåerna för de brott som inte varit föremål för förändrade ersättningsnivåer; misshandel och rån mot person. Det sagda innebär att den som fick kränkningsersättning för en misshandel eller ett rån fick en mer köpkraftig ersättning då jämfört med den som fick samma ersättning för samma brott – detta trots att ersättningsnivåerna för brotten inte förändrats. En liknande utveckling har skett när det gäller ersättnings- nivåerna för grov misshandel. För försök till mord eller dråp var den nominellt lägre ersättningsnivån () som betalades ut i ekonomiskt hänseende ungefär lika mycket värd som den nominellt högre ersättningsnivån () som utgick . Den höjning av ersättningsnivån som har skett för försök till mord eller dråp har till följd av det försvagade penningvärdet alltså i princip neutraliserats. Nivån på kränkningsersättningen för flera av brotten Höjda nivåer på kränkningsersättning mot person har med andra ord urholkats till följd av det förändrade penningvärdet. Ett liknande mönster kan ses för de gärningar som avsett brott i nära relation, där kränkningsersättning enligt våra undersökningar kunnat utgå med vid enstaka fall av miss- handel som riktats mot en partner eller ett barn. Ersättningsnivåerna för dessa brott har inte utvecklats i takt med det sjunkande penning- värdet, vilket medfört reala minskningar av ersättningsnivåerna. För sexualbrotten, där det skett ett par höjningar av ersättnings- nivåerna, har höjningarna till viss del neutraliserats i takt med att penningvärdet sjunkit. Trots att ersättningsnivån för t.ex. våldtäkt höjts från till är den reala höjningen låg. Den kränkningsersättning om som betalades ut uppgick mätt i köpkraft till , vilket nästan är i nivå med det belopp om som normalt betalades ut i kränkningsersättning 2020. Den höjning av ersättningsnivån för våldtäkt som skedde har alltså på grund av förändringarna i penningvärdet i princip neutrali- serats. En liknande utveckling har skett för andra sexualbrott som t.ex. våldtäkt mot barn och grov våldtäkt. När det gäller de undersökta brotten mot frihet och frid har ersätt- ningsnivåerna inte förändrats . Eftersom några höjningar av ersättningsnivåerna inte skett har följden blivit att den kränknings- ersättning som utgick var mer köpkraftig än den kränk- ningsersättning som utgick 2020. För människorov var det reala värdet av kränkningsersättningen nästan högre jämfört med . Det innebär att det som motsvarar , mätt i köpkraft, uppgick till . Desamma gäller för olaga hot när vapen har använts, där det reala värdet av kränkningsersättningen var lägre jämfört med . Den begränsade utveckling av ersättningsnivåerna som skett i praxis visar enligt vår uppfattning att någon större hänsyn inte tagits till ekonomiska förändringar i samhället. I praxis har det skett höjningar av ersättningsnivåerna för ett antal brott – oftast brott som samhället ser allvarligt på, t.ex. försök till mord eller dråp och våldtäkt. En följd av att höjningar endast sker för ett fåtal brott blir att det endast är ersättningsnivåerna för ett par brott som skyddas mot penningvärdes- förändringarna. Detta kan skapa en obalans i ersättningssystemet. Höjda nivåer på kränkningsersättning När de fåtal höjningar som skett väl har gjorts under den långa perio- den har dessa höjningar endast skett vid enstaka tillfällen. Eftersom det inte skett några successiva höjningar har flera av höj- ningarna nästan hunnit bli neutraliserade i takt med det försvagade penningvärdet. Om tanken är att en höjning t.ex. ska spegla en skärpt syn på viss brottslighet så kan det ifrågasättas om en sådan skärpt syn uppnås i de fall där den höjda ersättningsnivån uppgår till samma reala ersättningsnivå som före höjningen, se t.ex. utvecklingen för brotten försök till mord eller dråp och våldtäkt. Syftet med höj- ningen – att markera en skärpt syn på följderna av viss brottslighet – uppnås inte om det förändrade penningvärdet inte beaktas successivt. 6.2.3En skärpt syn på gärningar av visst slag Det kan finnas flera förklaringar till att utvecklingen av ersättnings- nivåerna mellan olika brott skiljer sig åt. En förklaring kan vara att värderingarna i samhället förändras på ett sätt som medför att synen på gärningar av visst slag skärps. Skyddet för den kroppsliga integri- teten har under stärkts och värderats upp. Samhället ser numera allvarligare på brott som riktar sig mot den kroppsliga integriteten. Ett resultat av denna värderingsförändring är att lagstiftaren och domstolarna antagit en skärpt syn på vissa typer av brott. Eftersom nivån på kränkningsersättningen påverkas av vär- deringarna i samhället bör samhällets syn på vissa gärningar även på- verka nivån på ersättningen. När det gäller allvarliga former av avsiktliga angrepp på enskildas kroppsliga integritet har det sett skett flera för- ändringar i samhället som inneburit att synen på sådana brott är strängare . Det gäller t.ex. brott mot liv, grövre misshandelsbrott, grövre frihets- och fridsbrott samt rånbrott men även andra brott med inslag av allvarligt våld eller hot om våld (prop. 2009/10:147 s. 9 f.). Denna skärpta syn på brott mot enskildas kroppsliga integ- ritet återspeglas i lagstiftningen (se t.ex. prop. 1997/98:55 om kvinno- frid s. 20 ff., prop. 2012/13:108 om förstärkt straffrättsligt skydd vid Höjda nivåer på kränkningsersättning grov fridskränkning och grov kvinnofridskränkning s. 6 samt prop. 2016/17:108 om straffskalorna för vissa allvarliga våldsbrott s. 17 ff.). När det gäller ersättningsnivån för brott mot person som t.ex. misshandel, grov misshandel, rån och fysiskt våld i nära relation kan förklaringen till den i princip obefintliga utvecklingen inte ha sin grund i ett förändrat synsätt på brottslig- heten – tvärtom har samhällets intolerans mot våldsbrottslighet ökat. Det stärkta skyddet för den kroppsliga integriteten som bland annat kommit till uttryck genom straffskärpningar och kriminaliser- ingar i straffrättslagstiftningen återspeglas enligt vår uppfattning inte i skadeståndsrätten. Generellt får även ersättningsnivåerna för flera våldsbrott anses vara låga i förhållande till hur integritetskränkande och allvarliga vissa angrepp kan vara, se t.ex. avgörandena A2.1, A2.3 och A6.4 i bilaga 3. Den värderingsförändring som skett beträffande skyddet för den kroppsliga integriteten har i skadeståndsrätten alltså inte fått samma genomslag som den fått i straffrätten. Detta innebär inte att nivån på kränkningsersättningen för ett visst brott per automatik bör höjas när straffet för brottet ändras genom lagstiftning. Ersättningsnivåerna måste dock, sett , ut- vecklas på ett sätt som speglar de etiska och sociala värderingarna i samhället vilka bland annat kan komma till uttryck genom den rikt- ning som antas i lagstiftningen (jfr rättsfallen NJA 2006 s. 79 I och IIsamt ”De hänskjutna ersättningsfrågorna” NJA 2017 s. 938 punkt 19 i den skiljaktiga meningen där det uttalas att en skärpning av straffrättsregleringen normalt får betydelse för ersättningsnivåerna). Även om det kan finnas godtagbara skäl till varierande skillnader i utvecklingen av ersättningsnivåerna mellan vissa brott har vi svårt att se varför utvecklingen är så tydligt margi- nell för vissa typer av brott i jämförelse med andra, särskilt för brotten som innefattar allvarligt våld eller hot om våld och där synen på brottsligheten skärpts som ett utflöde av förändrade värderingar i samhället. Skyddet för den sexuella integriteten har stärkts och samhällets in- tolerans mot denna typ av brottslighet har ökat. För sexualbrotten har höjningar av ersättningsnivåerna skett. Höjningarna ligger i linje Höjda nivåer på kränkningsersättning med den skärpta syn som finns beträffande sexualbrott (se t.ex. prop. 2012/13:111 om en skärpt sexualbrottslagstiftning s. 26 ff., och prop. 2017/18:177 om en ny sexualbrottslagstiftning byggd på frivillighet s. 20 ff. samt 99 f.). Det var bland annat genom den skärpta synen på sexualbrott som motiverade höjningar av ersättningsnivåerna för våldtäkt (Brotts- offermyndighetens beslut dnr 10421/2012 och dnr 10082/2012). Till följd av den skärpta synen på sexualbrott mot barn infördes även våldtäkt mot barn som en särskild brottsrubricer- ing . var ersättningsnivåerna för våldtäkter som begicks mot barn betydligt lägre än de nivåer som gäller (se rätts- fallet ”De hänskjutna ersättningsfrågorna” NJA 2017 s. 938 p. 28 i den skiljaktiga meningen). I betänkandet av sexualbrottsutred- ning föreslås straffskärpningar för flera sexualbrott (SOU 2021:43). Höjningarna av ersättningsnivåerna för sexualbrotten är dock be- gränsade sett till förändringarna i penningvärdet. Med hänsyn till den allvarliga integritetskränkning som sexualbrotten innebär och med beaktande av att de reala höjningarna av ersättningsnivåerna varit be- gränsade är det vår bedömning att de höjningar som skett för vissa sexualbrott inte varit tillräckliga. 6.2.4Ersättningsnivåerna är låga i förhållande till andra rent ideella skadestånd Ersättning för rent ideella skador kan dömas ut inom flera rättsområ- den. I denna utredning har det varit av intresse att analysera hur er- sättningsnivåerna på andra ideella skadestånd förhåller sig till nivåerna för kränkningsersättning. Utifrån den redogörelse av ersättningsnivå- erna som presenterats i kapitel 4 och 5 har en tabell över ersättnings- nivåerna sammanställts för kränkningsersättning och andra rent ideella skadestånd som allmänt skadestånd enligt LAS, diskriminerings- ersättning, konventionsskadestånd, grundlagsskadestånd, ersättning enligt frihetsberövandelagen och ersättning för överträdelser av data- skyddsregleringen, se bilaga 4. Den kommande jämförelsen grundar sig på beloppen i denna tabell. När jämförelser av ersättningsnivåer på olika former av ideella skadestånd ska göras bör viss försiktighet iakttas. Det beror bland annat på att de olika ideella skadestånden kan ha skilda funktioner. Till skillnad från kränkningsersättningen har några av de angivna Höjda nivåer på kränkningsersättning rent ideella skadestånden preventiva inslag med syfte att förhindra en viss typ av handlande. Sådana preventiva inslag finns i diskrimi- neringsersättningen och inom arbetsrätten. Vid bestämmande av diskrimineringsersättning finns t.ex. ett s.k. preventionspåslag och i förarbetena har det framhållits att nivån på diskrimineringsersätt- ningen till följd av det preventiva inslaget generellt bör vara betydligt högre än ersättningsnivån för kränkning enligt 2 kap. 3 § skade- ståndslagen (prop. 2007/08:95 s. 390 ff.). Om ersättningsnivåerna på skadestånd med preventiv funktion är låga kan det ifrågasättas om syftet med skadestånden kan uppnås. Det sagda innebär att det kan finnas skadeståndsrättsligt motiverade anledningar till att ersättnings- nivåerna skiljer sig åt mellan olika ideella skadestånd. Den syn som enskilda i samhället har på rätten överensstämmer dock inte alltid med rättsvetenskapens och rättstillämparens syn på rätten. När enskilda drabbas av skador är det troligen inte det bak- omliggande syftet med regleringen som är viktigt – utan snarare att bli väl kompenserad för den skada man utsatts för. Vid denna typ av jämförelser mellan olika ideella skadestånd måste därför den skade- lidandes perspektiv uppmärksammas. Även om det finns skadestånds- rättsligt motiverade skäl till att två ideella skador som till sin karaktär liknar varandra värderas olika högt – kan det för den skadelidande troligen framstå som svårförståeligt att den egna skadan värderas lägre än en annan jämförbar skada. De bakomliggande skadeståndsrätts- liga funktionerna – syftet med skadeståndet – är förmodligen inte något som den skadelidande reflekterar över. Något som kan sägas vara gemensamt för kränkningsersättningen och de andra rent ideella skadestånden är att det handlar om situatio- ner då någon utsatts för någon form av kränkning eller överträdelse som gett upphov till negativa känslor, vilket typiskt sett är fallet om någon blivit diskriminerad, felaktigt avskedad, frihetsberövad trots senare konstaterad oskuld osv. De negativa känslorna – de ideella skadorna – som kan framkallas vid de olika kränkningarna eller över- trädelserna värderas på olika sätt, men det finns ändå en del likheter mellan kränkningsersättningen och de andra ideella skadestånden i fråga om hur ersättningen bestäms. Höjda nivåer på kränkningsersättning Rent ideellt skadestånd på arbetsrättens område De ideella skadestånd som betalas ut på arbetsrättens område har vissa preventiva inslag, vilket till viss del kan förklara de något högre ersättningsnivåerna. De arbetsrättsliga skadestånden syftar även till att kompensera för den kränkning som en viss överträdelse inne- burit, det finns alltså som vid kränkningsersättningen även en tanke om reparation. De arbetsrättsliga ideella skadestånden har relativt till andra sådana skadestånd betraktats som höga (se rättsfallet ”” NJA 2014 s. 499 I p. 26 och SOU 2020:30 s. 348 och 351). Vid en jämförelse med ersättningsnivåerna för kränkning enligt 2 kap. 3 § skadeståndslagen framstår de ideella skadestånden enligt LAS som höga. Det kan illustreras med att den som blivit slagen av sin partner och t.ex. fått en fraktur på näsbenet får lika mycket i er- sättning som den arbetstagare som inte fått en fullföljdshänvisning av sin arbetsgivare vid uppsägning eller avskedande (). De arbetsrättsliga skadestånden som döms ut vid felaktiga avskedanden () ligger i nivå med vad som normalt betalas ut vid några av de allvarligaste vålds- och sexualbrotten, som t.ex. synner- ligen grov misshandel (), försök till mord (125 000 kro- nor) och grov våldtäkt (). I arbetsrättslig praxis har de ideella skadestånden vid överträdelser av LAS successivt höjts (se avsnitt 5.2). har mer än en dubblering skett för skadestånd vid oriktiga avskedanden, från 50 000–till . Det har även skett betydande höjningar för skadestånd som betalas ut vid oriktiga uppsägningar, från 40 000–till . Dessa höjningar har skett successivt, även . Nivåerna på kränkningsersättning har utvecklats på ett liknande sätt för ett fåtal brott, främst våldtäkt och försök till mord. För många brott har er- sättningsnivåerna i princip varit oförändrade . Ersätt- ningsnivåerna på arbetsrättens område har alltså i högre grad utveck- lats på ett sätt som är förenligt med hur ersättningsnivåerna bör utvecklas i ett dynamiskt ersättningssystem. Höjda nivåer på kränkningsersättning Nivåerna på diskrimineringsersättning är tänkta att vara högre än ersättningsnivåerna för skadestånd enligt 2 kap. 3 § skadeståndslagen (jfr prop. 2007/08:95 s. 390 ff.). Det har även framhållits att det vid bestämmande av diskrimineringsersättning inte bör göras några direkta jämförelser med nivåerna på kränkningsersättning (prop. 2007/08:95 s. 391). En anledning till att diskrimineringsersättningen är tänkt att vara högre än kränkningsersättningen har att göra med diskriminer- ingsersättningens dubbla funktion. När diskrimineringsersättningen bestäms fastställs först den s.k. upprättelseersättningen som ska kom- pensera för det lidande som kränkningen medfört (reparation). Be- dömningen ska göras utifrån den kränktes perspektiv men efter en objektiv bedömning (se rättsfallet ”” NJA 2014 s. 499 II p. Därefter görs ett preventionspåslag som ska avskräcka från visst handlande (prevention). Utgångspunkten är att preventionspåslaget ska vara lika stort som upprättelseersättningen. Kränkningsersättningen som också har en reparativ funktion kan sägas likna upprättelseersättningen. Om det ändå ska göras en jäm- förelse mellan kränkningsersättningen och diskrimineringsersätt- ningen framstår det därför som mest rättvisande att endast utgå från nivåerna på upprättelseersättningen, som i många fall brukar mot- svara ungefär hälften av diskrimineringsersättningen. har framhållit att kränkningsersättningar enligt 2 kap. 3 § skadeståndslagen framstår som låga och att det saknas skäl för motsvarande återhållsamhet i fråga om upprättelseersättning på grund av diskriminering (”” NJA 2014 s. 499 I p. Det går därför inte att dra några direkta slutsatser av skillnaderna i nivåerna mellan kränkningsersättningen och upprättelseersättningen. Vid en jämförelse mellan kränkningsersättning och den del av diskrimineringsersättningen som avser upprättelseersättningen fram- står det dock som att kränkningsersättningen är lägre, i linje med vad som framhållits av . Ett exempel är att upprät- telseersättningen vid rasistiska trakasserier på en buss bestämdes till i ett avgörande. Det avgörandet kan jämföras med två fall där det utgick i kränkningsersättning. I det ena fallet hade en person gjort sig skyldig till ett ofredande som var av hatbrottsliknande karaktär och i det andra fallet hade en elev gjort sig skyldig till förolämpning genom att uttala sig rasistiskt mot en Höjda nivåer på kränkningsersättning annan elev (se bilaga 4 och även RH 2011:5 som inte finns redovisad i bilaga 4). Ett annat exempel är att upprättelseersättningen vid sex- uella trakasserier på en gymnasieskola bestämdes till , vilket är i nivå med vad som utgår vid vissa fall av grov misshandel och högre än vid vissa fall av sexuellt ofredande som innefattat fysisk be- röring ().