sou · H9B376 · 2021-10-04 00:00:00 — I rapporten ska det framgå hur många avlägsnandeorder som myndigheten utfärdat, hur många beslut som tagits rörande specifika åtgärder, antalet beslut om sanktioner och hur många ärenden som överklagats (artikel 8). Uppdraget som behörig myndiget När den behöriga myndigheten ska tillämpa förordningen, till exempel i samband med utfärdande av avlägsnandeorder, är definitionen av terrorisminnehåll av central betydelse. Definitionen finns i artikel 2.7 i förordningen där det framgår att terrorisminnehåll avser material som: a)anstiftar till begåendet av ett av de brott som avses i artikel 3.1 a–i i direktiv (EU) 2017/541, om sådant material, direkt eller indirekt, såsom genom förhärligande av terroristgärningar, förespråkar begåendet av terroristbrott, och därigenom medför fara för att ett eller flera sådana brott kan begås, b)värvar en person eller en grupp av personer för att begå något av de brott som anges i artikel 3.1 a–i i direktiv (EU) 2017/541 eller bidra till att något av dessa brott begås, c)värvar en person eller en grupp av personer för att delta i en terroristgrupps verksamhet i den mening som avses i artikel 4 b i direktiv (EU) 2017/541, d)tillhandahåller instruktioner om tillverkning eller användning av sprängämnen, skjutvapen eller andra vapen eller skadliga eller farliga ämnen eller om andra specifika metoder eller tekniker för begående av eller bidragande till begåendet av något av de terroristbrott som avses i artikel 3.1 a–i i direktiv (EU) 2017/541, e)utgör ett hot om begående av ett av de brott som avses i artikel 3.1 a– i i direktiv (EU) 2017/541. I och rådets direktiv (EU) 2017/541 av om bekämpande av terrorism, om ersättande av rådets rambeslut /475/RIF och om ändring av rådets beslut /671/RIF (terrorismdirektivet) framgår definitionen av terroristbrott som TCO-förord- ningen hänvisar till . I artikel 3 terrorismdirektivet framgår följande definition av terroristbrott. 1.Medlemsstaterna ska vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att följande uppsåtliga gärningar, vilka till följd av sin art eller sitt sammanhang allvarligt kan skada ett land eller en internationell organisation, definieras som terroristbrott i enlighet med brotts- Uppdraget som behörig myndiget beskrivningarna i nationell rätt när de begås i något av de syften som anges i punkt 2: a)Angrepp mot en persons liv som kan leda till döden. b)Allvarliga angrepp på en persons fysiska integritet. c)Människorov eller tagande av gisslan. d)Förorsakande av omfattande förstörelse av en statlig eller annan offentlig anläggning, ett transportsystem, infrastruktur, inbegripet informationssystem, en fast plattform belägen på kontinentalsockeln, en offentlig plats eller privat egendom, som sannolikt utsätter människoliv för fara eller förorsakar betydande ekonomiska förluster. e)Kapning av luftfartyg, fartyg eller andra allmänna transportmedel eller godstransportmedel. f)Tillverkning, innehav, förvärv, transport, tillhandahållande eller användning av sprängämnen eller vapen, inbegripet kemiska, biologiska, radiologiska eller nukleära vapen, samt forskning om och utveckling av kemiska, biologiska, radiologiska eller nukleära vapen. g)Utsläpp av farliga ämnen eller orsakande av brand, översvämningar eller explosioner som utsätter människoliv för fara. h)Störande eller avbrytande av försörjningen av vatten, elkraft eller andra grundläggande naturresurser, som utsätter människoliv för fara. i)Olaglig systemstörning enligt vad som avses i artikel 4 i och rådets direktiv /40/EU (19), i fall där artikel 9.3 eller 9.4 b eller c i det direktivet är tillämplig, och olaglig datastörning enligt vad som avses i artikel 5 i samma direktiv, i fall där artikel 9.4 c i det direktivet är tillämplig. j)Hot om att begå någon av de gärningar som anges i leden a–i. 2.De syften som avses i punkt 1 är följande: a) Injaga allvarlig fruktan hos en befolkning. Uppdraget som behörig myndiget b)Otillbörligen tvinga ett offentligt organ eller en internationell organisation att utföra eller att avstå från att utföra en viss handling. c)Allvarligt destabilisera eller förstöra de grundläggande politiska, konstitutionella, ekonomiska eller sociala strukturerna i ett land eller i en internationell organisation. Vid bedömningen av om visst material ska anses utgöra terrorisminnehåll enligt TCO-förordningen ska den behöriga myndigheten och värdtjänstleverantörerna enligt skäl 11 ta hänsyn till: •karaktären och formuleringen av uttalanden, •i vilket sammanhang uttalandena gjordes, och •uttalandenas potential att få skadliga konsekvenser för människors säkerhet. Viktiga faktorer vid bedömningen av om visst material är terrorisminnehåll är vidare om det producerats av, kan tillskrivas eller sprids på uppdrag av en person, grupp eller enhet som ingår i unionens förteckning över personer, grupper och enheter som är delaktiga i terroristgärningar och föremål för restriktiva åtgärder (skäl 11). Visst innehåll på internet undantas från att anses som terrorisminnehåll och kan därför inte omfattas av en avlägsnandeorder. Det handlar om innehåll som sprids till allmänheten i utbildningssyfte, journalistiskt syfte, konstnärligt syfte eller forskningssyfte eller i syfte att förhindra eller bekämpa terrorism, inbegripet material som ger uttryck för polemiska eller kontroversiella åsikter inom ramen för den offentliga debatten. Det ska göras en bedömning för att fastställa spridningens verkliga syfte och om materialet sprids till allmänheten för dessa syften. Förordningen innebär inte någon ändring av skyldigheten att respektera de rättigheter, friheter och principer som avses i artikel 6 i och ska tillämpas utan att det påverkar tilllämpningen av grundläggande principer som rör yttrande- och informationsfrihet, inbegripet mediernas frihet och mångfald. I fall där innehållsleverantören har ett redaktionellt ansvar bör varje beslut om avlägsnande beakta de publicistiska normer som fastställs genom press- och medieregleringen i enlighet med unionsrätten, bland annat stadgan (skäl 12 och artikel 1.3). Uppdraget som behörig myndiget 4.5Sammanfattning av uppdraget som behörig myndighet Uppdraget som behörig myndighet kan delas upp i två delar. Den första delen har en närmare koppling till det brottsbekämpande arbetet och avser möjligheten att utfärda avlägsnandeorder och att i vissa fall granska gränsöverskridande avlägsnandeorder. En order avser material som redan har spridits till allmänheten på internet och syftar till att se till värdtjänstleverantörer snabbt avlägsnar eller gör materialet oåtkomligt på internet och därigenom förhindrar ytterligare spridning. Den andra delen av uppdraget som behörig myndighet är av mer administrativ karaktär där myndigheten har en funktion gentemot värdtjänstleverantörer som är exponerade för terrorisminnehåll att säkerställa att de vidtar tillräckliga åtgärder för att förhindra fortsatt eller framtida spridning av terrorisminnehåll. Till det kommer även möjligheten att påföra värdtjänstleverantörer sanktioner vid överträdelse av vissa bestämmelser i förordningen. Slutligen finns det krav på rapportering gentemot Europeiska kommissionen. 5 Valet av behörig myndighet Utredningen har fått i uppdrag att överväga om antingen eller Säkerhetspolisen bör utses till behörig myndighet för räkning. En utgångspunkt i utredningens direktiv är att endast en myndighet ska vara behörig myndighet. Som nämnts arbetar varken eller Säkerhetspolisen med avlägsnande av terrorisminnehåll på internet på det sätt som förordningen innebär. För utredningens överväganden är det därför av intresse att ge en översiktlig bild av och Säkerhetspolisens uppdrag och samarbeten , att beskriva hur det övergripande ansvaret för terrorbekämpning är fördelat i och slutligen att göra en mindre utblick i EU genom en redogörelse för vilka nationella myndigheter några andra medlemsstater överväger att utse. 5.2Arbetet med terrorbekämpning i Säkerhetspolisen har ansvaret för terrorbekämpning i . Det terrorbekämpande arbetet består i att förebygga och förhindra att terrorattentat och annan terrorrelaterad brottslighet begås i landet och att utreda och beivra sådan brottslighet.1 Den straffrättsliga ram som reglerar arbetet mot terrorism finns bland annat i lagen (2002:444) om straff för finansiering av särskilt allvarlig brottslighet i vissa fall (finansieringslagen), lagen (2003:148) om straff för terroristbrott och lagen (2010:299) om straff för offentlig uppmaning, rekrytering och utbildning avseende terroristbrott och annan särskilt allvarlig brottslighet (rekryteringslagen). 1Se 3 § polislagen (1984:387), 3 § förordning (2014:1103) med instruktion för Säkerhetspolisen och /kontraterrorism.html (hämtad ). Valet av behörig myndighet Regeringen beslutade om en nationell strategi mot terrorism som berör myndigheter och andra aktörer som på olika sätt kommer i kontakt med terrorismrelaterade frågor. Strategin understryker vikten av samverkan mellan olika aktörer i samhället och anger: Bekämpning av terrorism är ett ansvar för hela samhället. Terrorismen utvecklas ständigt och innebär nya utmaningar i arbetet med att bekämpa den. Alla som kan ha en roll i det arbetet måste ta ansvar för att bidra med det de kan. Samverkan är en förutsättning för att arbetet ska bli framgångsrikt.2 Strategin är utgångspunkten för långsiktiga arbete mot terrorism både nationellt och internationellt. I korthet innehåller strategin åtgärder som kan kategoriseras i tre områden; förebygga, förhindra och försvåra. Inom området förebygga ligger fokus på att motverka radikalisering och rekrytering till extremist- och terroristgrupper och att påverka individers avsikt att begå eller stödja terrorismrelaterad brottslighet. Förhindra syftar till att motverka och minska förmågan och möjligheten att begå terroristattentat. Slutligen området försvåra handlar om att skapa och upprätthålla skydd för individer och minska samhällets sårbarhet för terroristattentat.3 deltar i arbetet mot terrorism och våldsbejakande extremism. I detta arbete utgår från den nationella strategin mot terrorism.4 kan till exempel, efter en särskild överenskommelse med Säkerhetspolisen, ges ansvaret för en brottsutredning av ett inträffat terrorattentat i som innebär dödligt våld, skada på person eller stor materiell förstörelse och som är av sådan karaktär att det krävs omfattande utredningsresurser över tid.5 arbetar även mot penningtvätt och finansiering av terrorism. Myndigheten har inom det området ansvar för en samordningsfunktion för åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism. Funktionen består av representanter från ett antal olika 2Förebygga, Förhindra, Försvåra. Den svenska strategin mot terrorism. Regeringens skrivelse 2014/15:146, s. 41. 3Förebygga, Förhindra, Försvåra. Den svenska strategin mot terrorism. Regeringens skrivelse 2014/15:146, s. 1. Jfr även Meddelande från Kommissionen till , , rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén samt : En agenda för terrorismbekämpning för EU: förutse, förhindra, skydda, reagera. COM (2020)795 final av . 4Polismyndighetens Årsredovisning 2020, s. 53. 5Slutredovisning av regeringsuppdrag att säkerställa insatsförmågan, , Nationella operativa avdelningen, , s. 3 och Revidering av överenskommelsen , bilaga A3 (A396.040/2016) till ramöverenskommelse A002.347/2015, . Valet av behörig myndighet nationella myndigheter, däribland Säkerhetspolisen, och har i uppdrag att bland annat löpande identifiera, kartlägga och analysera riskerna och metoderna för finansiering av terrorism i och att sammanställa nationella riskbedömningar för penningtvätt respektive finansiering av terrorism.6 Uppdraget att säkerställa förmåga att möta kraven i den nationella strategin mot terrorism har fördelats till enheten Nationella () vid Nationella operativa avdelningen (). NTR bedriver strategisk förmågeutveckling utifrån aktuell hotbild samt nationella och internationella erfarenheter rörande terrorismbekämpning. Arbetet sker i nära samverkan med Säkerhetspolisen.7 Ett annat forum där både Säkerhetspolisen och är representerade är mot terrorism. mot terrorism är ett nationellt nätverk av 15 myndigheter som har inrättats på initiativ av Säkerhetspolisen. Rådet saknar ett formellt uppdrag men har ett uttalat stöd av regeringen. Arbetet går ut på att förbättra samarbetet mellan myndigheterna före, under och efter ett terrorattentat.8 uppdrag och ansvar framgår främst av polislagen (1984:387) och förordningen (2014:1102) med instruktion för . Av 2 § polislagen följer att myndighetens huvudsakliga uppgift är att förebygga, förhindra och upptäcka brottslig verksamhet och andra störningar av den allmänna ordningen eller säkerheten. Myndigheten ska också övervaka den allmänna ordningen och säkerheten, ingripa när störningar har inträffat, samt utreda och beivra brott som hör under allmänt åtal. 6Artikel 7.2 och rådets direktiv (EU) 2015/849 av om åtgärder för att förhindra att det finansiella systemet används för penningtvätt eller finansiering av terrorism , om ändring av och rådets förordning (EU) nr 648/2012 och om upphävande av och rådets direktiv /60/EG och kommissionens direktiv /70/EG, i lydelsen enligt och rådets direktiv (EU) 2018/843, 13§ förordningen (2009:92) om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism och 35a § förordningen (2014:1102) med instruktion för . 7Förebygga, Förhindra, Försvåra. Den svenska strategin mot terrorism. Regeringens skrivelse 2014/15:146, s. 42 och s 15ff. 8www.sakerhetspolisen.se/kontraterrorism/samverkansradet-mot-terrorism.html och Förebygga, Förhindra, Försvåra. Den svenska strategin mot terrorism. Regeringens skrivelse 2014/15:146, s. 42 och s. 15 ff. Valet av behörig myndighet Av samma lag framgår det i 6 § att och Säkerhetspolisen ska samarbeta med varandra och med åklagarmyndigheterna. I 26 § instruktionen för framgår även att ska samarbeta med Säkerhetspolisen i den utsträckning som behövs för att polisverksamheten ska kunna bedrivas effektivt. och Säkerhetspolisen ska vidare i samråd bestämma och fortlöpande utveckla formerna för samverkan och samordning.9 Organisatoriskt är indelad i sju polisregioner som i sin tur är indelade i polisområden och lokalpolisområden. Därutöver finns ett antal nationella avdelningar, till exempel ovan nämnda Nationella operativa avdelningen (). har till syfte att inrikta polisverksamheten nationellt och internationellt samt att stödja polisregionerna i olika typer av verksamheter.10 Vid finns, såvitt nu är av särskilt intresse, en Single point of operational contact (SPOC). SPOC är en dygnet runt-bemannad mottagningsfunktion för inkommande och utgående ärenden kopplade till internationella samarbete inom till exempel Europol och samt även EU:s krisprotokoll. SPOC har inte i uppdrag att granska eller bedöma information utan vidarebefordrar inkommande och utgående information. Jämte SPOC finns det ett vakthavande befäl vid (VB ) som är tjänsteman i beredskap. VB samverkar med andra myndigheters och organisationers motsvarigheter både nationellt och internationellt.11 Inom finns även ett nationellt it-brottscentrum som har kunskap om brottslighet på internet och en särskild funktion för samarbete med vissa värdtjänstleverantörer i brottsutredningar. Vid it-brotts- centrum bedrivs ett nära samarbete med några av de större värdtjänstleverantörerna i världen. Samarbetet syftar till att ge tillgång till uppgifter för att kunna identifiera personer som misstänks för brott i onlinemiljön, till exempel utnyttjande av barn för sexuell posering, hets mot folkgrupp eller olaga hot som begås på internet eller i sociala medier. Det samarbete som Polismyn- 9Jfr 8 § förvaltningslagen (2017:900). 10https:///om-polisen/organisation/ (hämtad ). 11Polismyndigheten, Organisation av uppdrag som kontaktpunkt för EU:s krisprotokoll, , s. 4. Valet av behörig myndighet digheten utvecklat med ett antal värdtjänstleverantörer bygger bland annat på en möjlighet som följer av amerikansk lag att på frivillig basis lämna ut vissa mindre integritetskänsliga uppgifter om abonnemang, framför allt ip-adresser. Samarbetet inom Europol och uppdraget som nationell Europolenhet Vid Europols huvudkontor i , , finns personal anställd direkt av Europol tillsammans med särskilda sambandsmän som är utsända av medlemsstaterna. har ett antal sambandsmän stationerade vid Europols huvudkontor. Även Säkerhetspolisen har en sambandsman vid Europol. Varje medlemsstat har en nationell enhet som är kontaktpunkt och sambandsorgan mellan Europol och medlemsstaternas myndigheter. Sambandsmännen vid huvudkontoret i har till uppgift att genomföra informations- och underrättelseutbyte mellan Europol och de nationella enheterna. I är nationell Europolenhet.12 I uppdraget som nationell enhet tar emot och samordnar information som kommer in till myndigheten inom ramen för Europolsamarbetet. Informationen fördelas sedan vidare inom eller till den myndighet som ansvarar för aktuellt område, till exempel Säkerhetspolisen.13 Säkerhetspolisen är säkerhetstjänst. Myndigheten bedriver även polisverksamhet, till exempel när det gäller terrorism.14 Säkerhetspolisens uppdrag och ansvar framgår främst av polislagen och förordning (2014:1103) med instruktion för Säkerhetspolisen. Till Säkerhetspolisens uppgifter hör enligt 3 § polislagen bland annat att förebygga, förhindra och upptäcka brottslig verksamhet som inne- 12Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/794 av om Europeiska unionens byrå för samarbete inom brottsbekämpning (Europol) och om ersättande och upphävande av rådets beslut /371/RIF, 2009/934/RIF, 2009/935/RIF, 2009/936/RIF och 2009/968/RIF och Förordning (2014:1102) med instruktion för , bilaga 1, p 1. 13Artikel 7 och 8 och rådets förordning (EU) 2016/794 av om Europeiska unionens byrå för samarbete inom brottsbekämpning (Europol) och om ersättande och upphävande av rådets beslut /371/RIF, 2009/934/RIF, 2009/935/RIF, 2009/936/RIF och 2009/968/RIF. 141 § polislagen (1984:387) och 1 § förordning (2014:1103) med instruktion för Säkerhetspolisen. Valet av behörig myndighet fattar brott mot rikets säkerhet eller terrorbrott, utreda och beivra sådana brott, fullgöra uppgifter i samband med personskydd av bland annat den centrala statsledningen. Att vara säkerhetstjänst och bedriva polisverksamhet, är ovanligt ur ett internationellt perspektiv. Liknande uppdrag har dock säkerhetstjänsterna i våra grannländer , och . Säkerhetspolisens verksamhet är uppdelad i säkerhetsskydd, kontraspionage, kontraterrorism, författningsskydd och personskydd. Arbetet med kontraterrorism innebär att Säkerhetspolisen arbetar för att förebygga och avslöja terrorism som riktas mot , svenska intressen i utlandet, eller utländska intressen i , terrorhandlingar i andra länder, förekomsten av internationella terrornätverks förgreningar i samt stöd och finansiering av terrorverksamhet.15 Säkerhetspolisen samarbetar med nationella myndigheter, organisationer och andra privata aktörer för att fullgöra sitt uppdrag. Samverkan sker även internationellt både bilateralt och multilateralt. 5.5Vilka myndigheter överväger andra medlemsstater att utse? För att skapa ett fullgott utredningsunderlag har utredning försökt att få en bild av vilka överväganden som görs i frågan om behörig myndighet i andra medlemsstater. Utredningen har inhämtat information genom direkta kontakter med företrädare för andra medlemsstater och genom att delta i digitala möten som genomförts av Europeiska kommissionen och . Under den begränsade utredningstid som stått till förfogande har det framkommit att medlemsstaterna, liksom , arbetar aktivt med frågan men att merparten ännu inte har tagit slutlig ställning. Det har påverkat möjligheten att här redogöra för en aktuell och slutlig bild av medlemsstaternas uppfattning. Vid en jämförelse med andra medlemsstater och bör det noteras att myndighetsstrukturerna skiljer sig åt inom EU. Det finns till exempel skillnader i hur de nationella polismyndigheterna och säkerhetstjänsterna organisatoriskt är placerade samt hur respektive myndighetsuppdrag är utformat. Som nämnts ovan är i viss 15Säkerhetspolisens årsbok 2020, s. 13 och 56. Valet av behörig myndighet mån unikt eftersom både och Säkerhetspolisen bedriver polisverksamhet. Det har i samband med utredningens kontakter framkommit att i ett initialt skede övervägde fyra alternativa myndigheter; Bundeskriminalamt (Federal Criminal , BKA), Bundesverwaltungsamt (Federal Office of Administration), Bundesamt für Justiz (Federal Office for ) och Die medienanstalten (of the Federal States). De senaste uppgifterna som utredningen tagit del av är att nu överväger att utse BKA (federala kriminalpolis) till behörig myndighet att utfärda avlägsnandeorder och granska gränsöverskridande avlägsnandeorder. När det kommer till befogenheter rörande tillsynen över specifika åtgärder och utfärdande av sanktioner överväger att utse Federal Office of , en myndighet under som tillämpar den tyska lagen NetzDG (Network Enforcement Act) och därför har erfarenhet av att besluta om sanktioner. är en medlemsstat som har kommit långt i arbetet med att förbereda genomförandet av TCO-förordningen. Under utredningens arbete har det framkommit att avser att inrätta en administrativ myndighet som kommer att ha i uppgift att tillämpa både TCO-förordningen och den kommande förordningen om åtgärder mot spridning av sexuellt övergreppsmaterial på internet. I kontakt med danska justitiedepartement har det framkommit att överväger att utse Politiets Efterretningstjeneste (PET) till behörig myndighet. PET är den danska säkerhetstjänsten och ansvarar för terrorbekämpning i . Inom PET finns en nationell Internet Referral Unit som hanterar terrorisminnehåll på internet. PET är bemannad dygnet runt. har uppgett att de kommer att inrätta en nationell Internet Referral Unit som kommer att ha i uppgift att bistå de/n myndighet/er som utses till behörig myndighet för räkning. Vilken myndighet som ska utses är ännu inte bestämt. Utredningens förslag: utses till behörig myndighet i enligt och rådets förordning (EU) 2021/784 av om åtgärder mot spridning av terrorisminnehåll online. Av förordningen framgår att EU:s medlemsstater kan utse en eller flera behöriga myndigheter för tillämpningen av TCO-förordningen. Det är inte nödvändigt enligt förordningen att inrätta någon ny myndighet för uppdraget utan en medlemsstat kan anförtro ett befintligt organ de funktioner som följer av förordningen. Varje medlemsstat bestämmer hur många behöriga myndigheter som ska utses och om de ska vara administrativa, brottsbekämpande eller rättsliga. Det framgår av utredningens direktiv att endast en myndighet bör vara behörig myndighet i eftersom det, för det fall en enda myndighet har samtliga befogenheter till sitt förfogande, skapas bättre förutsättningar för ett effektivt utövande av dem. Direktiven uppdrar åt utredningen att överväga om eller Säkerhetspolisen bör utses till behörig myndighet enligt TCO-förordningen. Utredningens direktiv uppställer inget uttryckligt hinder mot att i vart fall överväga om någon annan myndighet än eller Säkerhetspolisen kan bedömas som lämplig för uppdraget. Under utredningens arbete har några andra myndigheter förts fram som tänkbara att utse, främst Myndigheten för samhällsskydd och beredskap (MSB), extremism (CVE) och den ännu inte inrättade myndigheten för psykologiskt försvar. Uppdraget som behörig myndighet kommer att innebära en dygnet runt-beredskap och, särskilt när det kommer till utfärdande av avlägsnandeorder och granskning av gränsöverskridande avlägsnandeorder, ett nära samband med straffrättsliga bedömningar (jfr förordningens definition av terrorisminnehåll). Utredningens bedömning är att inget av de alternativ till och Säkerhetspolisen som framkommit har de organisatoriska och kunskapsmässiga förutsättningar som krävs för uppdraget. De nämnda myndigheterna utgör därför inte något relevant alternativ.