sou · H9B355 · 2021-07-01 00:00:00 — Hänvisningarna i paragrafen innebär att om kontoförande insti- tut inte har gjort skatteavdrag med rätt belopp får be- sluta att institutet ska betala det belopp som skulle ha dragits av. Ett sådant beslut ska meddelas senast under det sjätte året efter utgången av det beskattningsår då avdraget skulle ha gjorts. Om kontoförande institut har betalat tillkommande skatt får institutet kräva konto- innehavaren på beloppet. Förslaget behandlas i avsnitt 8.10. Paragrafen innehåller bestämmelser om beslut om befrielse från bland annat betalningsskyldigheten för skatteavdrag som inte gjorts med rätt belopp. Ändringen är föranledd av att den nya 59 kap. 6 a § införs. I paragrafen anges innehållet i kapitlet. Ändringarna är föranledda av att tre nya paragrafer, 6 a, 17 a och 17 b §§, införs. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om kostnadsränta på särskild inkomstskatt, dvs. SINK och A-SINK. Om har beslutat att den som är skattskyldig för SINK eller A-SINK ska betala tillkommande särskild inkomstskatt enligt 54 kap. 2 §, ska kostnadsränta beräknas från och med den dag då den särskilda inkomstskatten skulle ha betalats. Skatten skulle ha varit betald den dag då skattedeklarationen skulle ha lämnats, 62 kap. 3 §. När den skattskyldige ska redovisa skatten ska skattedeklaration lämnas den 12 efter den månad då den skattskyldige fick ersättningen, 26 kap. 35 §. ska skattedeklaratio- nen dock i stället lämnas senast den 17. När utbetalaren gör skatte- avdrag ska det redovisas i arbetsgivardeklaration, 26 kap. 19 a §. dan deklaration ska normalt lämnas senast den 12 efter redovisningsperioden, 26 kap. 32 §, men det kan också vara vid ett senare datum beroende på om flera skattedeklarationer ska lämnas av samma företag. Kostnadsränta ska beräknas till och med den dag då betalning senast ska ske. Förslaget behandlas i avsnitt 8.12.1. I den nya paragrafen finns bestämmelser om intäktsränta på särskild inkomstskatt, dvs. SINK och A-SINK. Om skatteavdrag för särskild inkomstskatt har gjorts med för högt belopp, och skatt därför ska tillgodoräknas den skattskyldige enligt 54 kap. 3 §, ska intäktsränta beräknas från och med dagen efter den dag då skatten betalades till . Om tillgodoräknande i stället sker på grund av beslut enligt 54 kap. 4 §, ska intäktsränta beräknas från och med den 13 i andra månaden efter beskattnings- året. Med beskattningsår avses det kalenderår då ersättningen betalas ut, 3 kap. 4 § 3. Intäktsränta ska beräknas till och med den dag då skatten tillgodo- räknas eller betalas tillbaka. Förslaget behandlas i avsnitt 8.12.1. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om intäktsränta på källskatt på inbetalningar till mikroföretagarkonto. Om källskatt på inbetalningar till mikroföretagarkonto ska till- godoräknas på grund av beslut enligt 54 kap. 7 eller 8 §§, ska intäkts- ränta beräknas från och med dagen efter den dag då skatten betalades till , till och med den dag då skatten tillgodoräknas eller betalas tillbaka. Skatten ska betalas som skatte- deklarationen ska lämnas, vilket enligt 26 kap. 35 § är den 12 i måna- den efter redovisningsperiodens utgång. Förslaget behandlas i avsnitt 8.12.2. 12.11Förslaget till lag om ändring i lagen (2020:1066) om förfarandet vid skattereduktion för installation av grön teknik Paragrafen innehåller bestämmelser om vem som får begära utbetal- ning från . Av första stycket följer att utbetalning får begäras av en sådan utförare som anges i 67 kap. 43 § IL. I den para- grafen anges utförare som är godkända för F-skatt, som innehar ett mikroföretagarkonto eller, om utföraren hör hemma i en annan stat, som i sitt hemland genomgår motsvarande kontroll som den som är godkänd för F-skatt. I det nya andra stycket anges att en utförare som innehar ett mikro- företagarkonto endast får begära utbetalning från om denne är godkänd enligt 9 a §. Förslaget behandlas i avsnitt 10.1. I paragrafen, som är ny, finns bestämmelser om godkännande av ut- förare som innehar ett mikroföretagarkonto. Ett sådant godkännande krävs om utföraren vill kunna begära utbetalning från , dvs. kunna ge kunden skattereduktion för installation av grön teknik direkt i fakturan. En utförare som innehar ett mikroföretagarkonto får, enligt första stycket, efter ansökan godkännas för begäran om utbetalning från . ska besluta om sådant godkännande om utföraren skulle ha godkänts för F-skatt enligt 9 kap. SFL om an- sökan i stället hade avsett ett sådant godkännande. För godkännande ska således utföraren uppfylla de villkor som anges i 9 kap. 1 § SFL. I princip handlar det om att utföraren ska bedriva verksamhet som beskattas genom mikroföretagarkonto samt inte ha en bakgrund av misskötsamhet vad gäller företagande, och då särskilt avseende F-skatt samt redovisning och betalning av skatter och avgifter. Med närings- verksamhet i 9 kap. SFL avses vid denna prövning den verksamhet som utföraren bedriver. Av andra stycket framgår att utföraren efter kundens begäran och innan betalning sker måste visa upp beslutet om godkännande från . Kunden kan på det viset säkerställa att det inte kom- mer några tillkommande krav på betalning på grund av att skatte- reduktionen inte har utbetalats till utföraren. Att beslut om godkännande får överklagas till all- män förvaltningsdomstol följer av 25 §. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Förslaget behandlas i avsnitt 10.1. Paragrafen innehåller bestämmelser om utbetalningen från Skatte- verket. Utbetalningen ska göras till utförarens bank- eller kreditmark- nadsföretagskonto. Om utföraren innehar ett mikroföretagarkonto ska dock utbetalningen göras till det kontot. Förslaget behandlas i avsnitt 10.1. Särskilt yttrande av experterna Den särskilde utredaren har i enlighet med direktiven arbetat fram ett frivilligt system för schablonmässig inkomstbeskattning knuten till ett nytt särskilt bankkonto. Enligt direktiven ska utredaren också bedöma lämpligheten av att införa förslaget. Utgångspunkten för bedömningen är att ett alternativt frivilligt system alltid ökar komplexiteten och att ett sådant alternativt system måste innebära betydande förenklingar för att det ska anses vara lämpligt att genomföras. Vi delar den särskilde utredarens uppfatt- ning i denna fråga även om förenklingar för de minsta företagen i grund och botten är positivt. Vi delar också den särskilde utredarens bedömning att ett mer- värdesskattesystem kopplat till en omsättningsgräns på 30 000 kro- nor medför att de administrativa vinsterna av systemet är mycket begränsade för verksamheter med en större omsättning. Vi anser till och med att kombinationen av ett mikroföretagarkonto och moms- beskattning enligt dagens systematik leder till en ökad komplexitet vilket ger en ökad administrativ börda. Vi anser också, precis som den särskilde utredaren, att en oförändrad bokföringsskyldighet leder till en urholkning av förslagets administrativa vinster för de med lägre inkomster. En oförändrad bokföringsskyldighet urholkar dess- utom också den administrativa effekten för de med högre inkomster. Ett genomförande av förslaget till mikroföretagarkonto förut- sätter således såväl en höjning av omsättningsgränsen för mervärdes- skatt till samma nivå () som ett slopande av kravet på bokföring. Enligt vår uppfattning borde höjningen av omsättnings- gränsen kunna genomföras utan ytterligare utredning genom fort- satt beredning inom . Även frågan om ett be- gränsat undantag för bokföringsskyldighet torde kunna utredas inom tillsammans med frågeställningen kring mervärdes- skatt. Vi vill poängtera att en höjd omsättningsgräns för mervärdesskatt är önskvärd och kan genomföras separat medan en schablonbeskattning enligt betänkandet är avhängigt såväl änd- ringar i mervärdesskattelagen som bokföringslagen för att få en verk- lig effekt. Ett gemensamt lagstiftningspaket där schablonbeskattning kombinerats med en höjd omsättningströskel för mervärdesskatt samt förändrad bokföringsskyldighet för de som omfattas av schablon- beskattningen kan enligt vår uppfattning bidra till en verklig förenk- ling för de minsta företagen. Vi anser också att frågan om en höjd omsättningsgräns för mer- värdesskatt ger sådana förenklingsvinster att den skulle kunna genom- föras separat även om förslaget om mikroföretagskonto inte genomförs. Som utredningen konstaterar har den lägsta omsättnings- gränsen av samtliga medlemsstater där gränsen normalt ligger , men där den svenska gränsen ligger på låga 30 000 kronor.1 Kartläggningar över omsättningsgränser finns således på EU-nivå och underlag för närliggande länder som och presenteras i denna utredning. De bör kunna utgöra bas för överväganden i frågan. Även från näringslivsorganisationer har be- hovet av en höjd omsättningsgräns lyfts , se bland annat hemställan2 som föreslog en omsätt- ningsgräns på . Vi vill här erinra om att det i SOU 2002:74 föreslogs en gräns på Denna nivå föreslogs också av i rappor- ten 2006:3 ”Krånglig moms – en företagsbroms?” kon- staterar i rapporten att fullgörandekostnader för momshantering utgör en tyngre belastning för de små företagen än för stora företag som momsinbetalningar från denna grupp utgör en mycket liten andel av statens totala momsintäkter. I en departementspromemoria från (Ds 2009:58) föreslogs en tröskel på . Utöver detta finns nu även en nyligen publicerad utvärdering från av den omsätt- ningsgräns på som infördes . I rapporten ”Effekter 1https://ec.europa.eu/taxation_customs/sites/taxation/files/vat_in_ec_annexi.pdf. 2https:///bilder_och_dokument/295zf5_hemstallan-om- lagandringpdf_1098485.html/Hemstllan+om+lagndring.pdf. av momsbefrielse för små företag” diskuteras även behovet av en höjning av gränsen. Det finns således, enligt vår uppfattning, tillräckligt med underlag för att genomföra ett lagstiftningsärende i närtid. Även om reglerna om mikroföretagarkonto inte införs bör beaktas att i såväl svenska som internationella mätningar ligger momsen i topp vad gäller regel- börda. ligger visserligen väl till när det gäller enkla regler för att deklarera och betala moms, men få åtgärder har gjorts för att för- enkla de materiella reglerna. Med EU:s lägsta omsättningsgräns drab- bar komplexa regler de minsta aktörerna allra hårdast. Vidare kommer gränsen att behöva uppdateras inte bara utifrån en växande gigeko- nomi utan även beroende på delningsekonomin i stort, försäljning av närodlat via rekoringar, elförsäljning från privatpersoners solpaneler och laddstolpar, försäljning av skins inom e-sport och gaming etc. En annan åtgärd som medför en stor förenkling är att undanta passiva näringsidkare från att använda periodiserings- och expan- sionsfond och i stället låta dem beskatta hela vinsten i inkomstslaget näringsverksamhet som räntefördelning. En sådan åtgärd skulle ock- så medföra en systematiskt korrekt beskattning eftersom passiv näringsverksamhet definieras som verksamhet som bedrivs utan eller med ringa egen arbetsinsats, vilket överensstämmer med definitio- nen av kapitalinkomst. Vi konstaterar att den särskilde utredaren uttrycker följande om detta förslag: ”Jag kan hålla med experterna om att inkomst av passiv näringsverksamhet har en hel del gemen- samt med inkomst av kapital. Med kapitalinkomster avses inkomster från innehav av tillgångar och skulder samt kapitalvinster, vilka till sin natur kan klassificeras som passiva. Passiv näringsverksamhet kan sägas finnas i gränslandet mellan inkomstslaget näringsverksamhet och inkomstslaget kapital. Frågan om till vilket inkomstslag passiva näringsinkomster bör hänföras är inte ny, och det finns goda skäl för att överväga den på nytt.” Vi experter som lyft frågan i utredningen anser att frågan bör bli föremål för ett utredningsarbete. Med hänsyn till att vi gör samma bedömning som utredaren, att förslaget inte ska genomföras, avstår vi från att lämna syn- punkter på lagstiftningsförslaget som sådant. Särskilt yttrande av experten Förslaget som helhet är ambitiöst och nytänkande. En schablon- beskattningsmodell baserad på ett källskattesystem skulle kunna för- enkla redovisning och betalning av skatter och avgifter inom den så kallade gigekonomin. Själva tankarna bakom förslaget kan också förenkla för den som vill testa en verksamhet innan man beslu- tar sig för att ta steget till att starta en näringsverksamhet och skulle kunna medföra att fler får möjlighet att delta i gigekonomin. Att de sociala avgifterna hanteras automatiskt och som en del av skatten är också en positiv konsekvens. Ett förslag med den här inriktningen är viktig för aktörer verksamma inom gigekonomin, vilka är en del av målgruppen. Utredningen har under en mycket begränsad tid arbetat fram ett förslag som medför mycket stora förändringar av etablerad beskatt- ningsrätt. Det har medfört att det fortfarande finns områden som behöver utredas vidare. Enligt utredningens direktiv innefattar utredarens uppdrag inte att föreslå någon förändrad beloppsgräns för mervärdesskatt eller förändringar av bokföringslagen. Detta medför att utredaren avråder från att förslaget ska införas med anledningen av att förenklings- effekterna inte bedöms som tillräckliga. Utifrån uppdragets omfatt- ning delar jag den bedömningen. En källskattemodell kan medföra vissa förenklingar, men inte tillräckliga om inte även mervärdes- skatten kan schabloniseras. En översyn av omsättningsgränsen för mervärdesskatt är därför nödvändig för att önskade förenklings- effekter ska kunna nås. Om lagstiftaren ändå anser att förslagen ska genomföras anser jag att ytterligare fördjupad beredning behövs för att förslagen ska kunna genomföras. Detta utvecklas översiktligt nedan. Källskattens kopplingar till skattekontot Förslaget är inte fullständigt när det gäller redovisning och betalning av källskatten. Jag uppfattar att tanken är att regelverket ska utformas i linje med arbetsgivardeklarationen. Att regelverket utformas på det sättet är enligt min mening en förutsättning för att det ska överens- stämma med dagens systematik för bland annat skattekontot. Rättsverkningar av det särskilda kontot för utbetalare av ersättning för arbete Systemet med F-skatt och A-skatt (tidigare ”skattsedlar”) är väl etablerat i samhället och innebär en tydlighet såväl för utbe- talare som för mottagare av ersättning för arbete. Om en mottagare är godkänd för F-skatt antingen när ersättningen bestäms eller när den betalas ut, har utbetalaren ingen skyldighet att göra skatteavdrag eller betala arbetsgivaravgifter. Det har framhållits, bland annat i sam- band med införandet av skatteförfarandelagen, att bestämmelserna om rättsverkningarna av ett godkännande för F-skatt är av central betydelse. De ekonomiska konsekvenserna för en utbetalare som miss- tar sig kan bli omfattande och det är därför viktigt att bestämmel- serna är tydliga och så enkla som möjligt.3 För att uppnå samma tydlighet för betalningar till ett mikroföre- tagarkonto, anser jag att innehavet bör ges en liknande rättsverkan som ett godkännande för F-skatt avseende utbetalarens skyldighet att göra skatteavdrag och betala arbetsgivaravgifter. Innehavet av kontot bör alltså föregås av en prövning och utgöra en ny typ av ”skattsedel”, vilket har framförts under utredningen. Det kan över- vägas om en sådan prövning bör vara mindre omfattande än pröv- ningen för en F-skatt, med tanke på att innehavet av mikroföretagar- kontot innebär att skatt dras vid källan. En sådan rättsverkan skulle innebära att om innehavet av mikroföretagarkontot har kontrollerats på vederbörligt sätt av utbetalaren, görs betalningen med befriande verkan för denne. Om det vid beskattningen framkommer att in- komsten felaktigt har hänvisats till kontot och i stället ska beskattas enligt inkomstskattelagen, är det kontoinnehavaren som ansvarar för tillkommande skatt och sociala avgifter. Så som förslaget ser ut kommer en utbetalare i stället behöva göra en bedömning av hur varje betalning till ett mikroföretagarkonto ska klassificeras enligt inkomstskattelagen. Om ersättningen bedöms som näringsinkomst, alternativt uppdrag eller självständig verksam- het inom inkomstslaget tjänst, ska inget skatteavdrag göras och inga arbetsgivaravgifter betalas. Om ersättningen bedöms härröra från en anställning (eller styrelseuppdrag), ska skatteavdrag göras och arbets- givaravgifter betalas. En felaktig bedömning kan få stora konsekven- 2010/11:165 s. 326. ser för utbetalaren i form av omprövningar och betalningsskyldighet i efterhand. För att öka förutsebarheten för utbetalare lämnar utredningen förslag om en presumtionsregel som ska gälla för utbetalare som är fysiska personer och som inte kan anses ha ”känt till att ett anställ- ningsförhållande förelegat”. Det framgår dock inte vilken praktisk effekt presumtionen får för utbetalare och mottagare, till exempel om ersättningen senare bedöms vara en anställningsinkomst som kontoinnehavaren ska ta upp enligt inkomstskattelagen (IL). Presum- tionen avser vidare endast fysiska personer och leder också i sin tur till nya bedömningsmoment. Det kan noteras att en liknande formu- lering används i F-skattens bestämmelser om solidariskt betalnings- ansvar vid ”uppenbar anställning”, se 10 kap. 14 § och 59 kap. 7 § skatteförfarande lagen (SFL). I praktiken är det mycket svårt att visa att det är uppenbart att en person ska ses som anställd, vilket har medfört att bestämmelserna mycket sällan har tillämpats. Skatte- verket har i andra sammanhang framfört att det bör göras en översyn av bestämmelsen om solidariskt betalningsansvar och att begrepp som ”uppenbart” och ”anställning” inte bör användas.4 Sammanfattningsvis anser jag inte att förslaget medför den tyd- lighet som krävs för den som betalar ut ersättning för arbete till ett mikroföretagarkonto. I stället bör, som angetts ovan, rättsverkan av mikroföretagarkontot regleras på ett liknande sätt som ett godkän- nande för F-skatt, genom en särskild ”skattsedel”. Gränsdragningar inom inkomstslaget tjänst i och med begreppet anställning Det kan konstateras att det inte krävs någon bedömning av om en inkomst härrör från en anställning, ett uppdrag eller en annan inkomstgivande verksamhet, för att avgöra om inkomsten är skatte- pliktig enligt IL. Uppräkningen i 10 kap. 1 § andra stycket 1–3 IL innebär endast att alla sådana inkomster ryms inom inkomstslaget tjänst. Förslaget innebär dock att en sådan bedömning skulle vara nödvändig avseende betalningar till ett mikroföretagarkonto. Det finns ingen skatterättslig definition av begreppet anställning, vilket innebär att gränsdragningen mot uppdrag kan vara komplice- 4Se bland annat remissvar över delbetänkande SOU 2018:49. I förslaget diskuteras inte heller hur begreppet anställning skulle kunna definieras eller avgränsas när det avser betalningar till ett mikro- företagarkonto. Förslaget kan därför leda till svåra bedömningar och en osäkerhet för den skattskyldiga. Det kan därmed diskuteras i vilken utsträckning förslaget i denna del innebär en förenkling för kontoinnehavaren. Förhållandet till konventionell beskattning När det gäller frågan om övergångar mellan mikrokontosystemet och konventionell beskattning skulle det behövas en djupare analys av hur reglerna som avser kontosystemet hänger samman och ska samverka med reglerna i IL. Övergångar till mikroföretagarkontosystemet är till exempel inte reglerade alls vilket väcker frågor. Antag exempelvis att en person för privat bruk införskaffar en gräsklippare. därefter påbör- jar personen en verksamhet inom mikroföretagarkontosystemet och använder gräsklipparen inom ramen för den verksamheten. Om en sådan tillgång kommer till användning i inkomstslaget näringsverk- samhet enligt 13 kap. 1 § IL, men intäkterna initialt hänförs till mikro- företagarkontot, så uppkommer frågan om inte tillgången ska skattas av enligt bestämmelserna i 41 kap. 6 § IL. Det är också väldigt oklart vad som ska gälla för det fall Skatte- verket i efterhand upptäcker att förutsättningar för kontobeskatt- ning inte föreligger, exempelvis att personen vid tillfället för kontots öppnande redan bedriver verksamhet i annan form. Enligt motiven i betänkandet om villkor för ett mikroföretagarkonto ska kontot bort- ses från i ett sådant fall. Räckvidden av denna skrivning är mycket oklar, bland annat med avseende på utbetalarens ansvar. Särskilt yttrande av experten Det föreliggande betänkandet är resultatet av ett gediget utrednings- arbete. Utredaren och sekretariatet har gjort en grundlig genom- lysning av förutsättningarna för schablonbeskattad enskild närings- verksamhet. är det beklagligt att utredaren redan genom kommitté- direktiven begränsats i sin möjlighet att föreslå förändringar av regelverk och skattenivåer. Direktiven har i centrala delar en ton av misstänkliggörande av schablonbeskattningssystem, vilket är mot- sägelsefullt med tanke på att utredarens uppdrag är att utreda och föreslå ett sådant system. Detta kan förstås enbart direktivens för- fattare, inte utredaren, lastas för. En uppenbar begränsning är att utredaren inte har tillåtits föreslå en förändring av omsättningsgränsen för mervärdesskatteplikt. Denna gräns, , är den lägsta i EU (undantaget två länder som inte har något undantag från momsplikt). I närliggande länder är gränsen avsevärt högre: har 50 000 danska kro- nor, , , och 200 000 zloty (motsvarande ). Den genomsnittliga gränsen för momsplikt i EU är . Företagarna har föreslagit en höjning av gränsen för momsplikt till 200 000 kronor.5 Det faktum att utredaren inte har kunnat föreslå höjd gräns för momsplikt, liksom att kraven på bokföring och redovisning skulle kvarstå för schablonbeskattade verksamheter, har lett till den något paradoxala situationen att utredaren avstyrker ett införande av det system för schablonbeskattning som utredaren lägger fram i betän- kandet. Detta är beklagligt. Nylig forskning visar att har betydande problem med att stora grupper står i ekonomiskt utanförskap, med begränsade möjligheter till självförsörjning.6 En möjlig väg framåt för att minska detta problem är ökade möjligheter till självförsörjning genom företagande och näringsverksamhet. I utredningens kommitté- direktiv är detta perspektiv dock i allt väsentligt frånvarande. Fokus ligger mer på tekniska aspekter av nuvarande skattesystem och hur inkomster i delnings- och gigekonomin ska behandlas. 5”Lätta småföretagens börda – höj gränsen för momsplikt”, Altinget, . 6Se bland annat och , Vägar till självförsörjning, Entreprenörskapsforum 2020 och och , bilaga 6 till (SOU 2015:95). speglas i utredningen, bland annat genom utgångspunkterna att scha- blonbeskattningssystemet inte ska utformas för den som försörjer sig genom företagande, att systemet inte ska vara skattemässigt fördel- aktigt jämfört med konventionell beskattning av näringsverksamhet och att få analyser görs av incitamenten att välja schablonbeskattad näringsverksamhet framför försörjning genom olika former av offent- liga trygghetssystem. En annan aspekt som är beklaglig är att denna utredning inte sam- manfogades i relevanta delar med utredningen om enklare regelverk för mikroföretag och en modernare bokföringslag (dir 2020:48). De respektive direktiven är starkt överlappande och ett flertal av den andra utredningens uppdrag hade med fördel kunnat fogas in i den utredning vars betänkande detta yttrande gäller. Som en detalj kan påpekas att valet av benämning på kontot i betänkandets förslag – mikroföretagarkonto – leder tankarna till mikroföretag, vilket enligt åsyftar företag med färre än 10 anställda och en årsomsättning eller balansomslutning som understiger två miljoner euro.7 I sammanhanget är detta miss- visande, eftersom förslaget handlar om enskilda näringsidkare som är ensamföretagare. En benämning av typen ”schablonskattekonto” eller liknande hade varit mer ändamålsenlig. Med ovanstående sagt, kan det konstateras att behovet av kraftiga regelförenklingar och minskning av regelbördor för svenska företag kvarstår – i synnerhet för de minsta företagen. 72003/361/EG. Särskilt yttrande av experten