sou · H9B334 · 2021-05-04 00:00:00 — Inom primärvården organiseras insatser till barn och unga och deras familjer i mödrahälsovård och barnhälsovård och ungdoms- hälsovård. Regionen är huvudman för denna verksamhet men vården tillhandahålls av en mängd aktörer, både offentliga och enskilda. hade primärvården ett tydligt geografiskt områdesansvar som innebar att vårdverksamheterna ansvarade för befolkningens hälsa i bestämda upptagningsområden. Det underlättade samverkan mellan olika aktörer i lokalsamhället såsom förskola och skola och förutsättningarna att samarbeta kring familjens samlade hälsositua- tion. Det fria skolvalet har på motsvarande sätt förändrat förutsätt- ningarna för skolornas upptagningsområde. Utredningen konstaterar att den komplexitet och fragmenti- sering som är inbyggd i det nuvarande systemet inte låter sig lösas på ett enkelt sätt och att det krävs flera olika insatser för att komma tillrätta med problem. I följande kapitel föreslår utredningen några olika insatser som vi bedömer leder till en mer sammanhållen och likvärdig vård för barn och unga i det befintliga systemet. Förslagen tar i huvudsak sikte på att barn och unga ska få rätt insatser och att skapa samordning mellan vårdverksamheterna med stöd av ett ge- mensamt hälsofrämjande och förebyggande uppdrag och förstärkt samverkan på olika nivåer i systemet. Utredningen bedömer dock att insatser för att stödja samordning inte är tillräckliga för att till fullo komma tillrätta med fragmentise- ringen i systemet. Utredningen bedömer att det också kan behövas en mer omfattande översyn av systemets inneboende logik med vård- och skolval. Detta är dock en mycket stor fråga som får impli- kationer i hela hälso- och sjukvården och skolväsendet och ligger utanför utredningens uppdrag. 6 Förslag och bedömningar 6.1Sammanhållen god och nära vård för barn och unga Utredningen har i uppdrag att se hur barn och unga kan få en god och nära vård som är mer sammanhållen, likvärdig och effektiv. Särskilt fokus ska läggas på primärvårdens aktörer och elevhälsans medicinska insatser. Grundproblemet är fragmentiseringen i barn- och ungdomshälsovården, med flera huvudmän och vårdverksam- heter som alla arbetar utifrån olika lagstöd, uppdrag och förutsätt- ningar i övrigt. Det fragmentiserade systemet har byggts upp och har flera dimensioner med både ett decentraliserat be- slutsfattande och ett valfrihetssystem som har bidragit till utveck- lingen av mångfalden aktörer på området. För att få till stånd en mer sammanhållen och likvärdig vård i ett sådant fragmentiserat och komplicerat system bedömer utredningen att det behövs en tydli- gare och mer enhetlig styrning av de verksamheter som tillhanda- håller hälsofrämjande och förebyggande insatser till barn och unga. Utgångspunkten ska vara att ett helhetsperspektiv på hälsa, där alla barns och ungas behov av hälsofrämjande och förebyggande insatser, ska säkras oavsett bostadsort, val av skola eller vårdenhet. I följande avsnitt föreslår utredningen ett förtydligande i hälso- och sjukvårdslagen (2017:30), HSL, av hälso- och sjukvårdens ansvar att arbeta för att främja hälsa och ett bemyndigande att meddela föreskrifter om hälso- och sjukvårdens arbete för att främja hälsa och förebygga ohälsa hos barn och unga. Utredningen föreslår dess- utom att ett nationellt hälsovårdsprogram tas fram för hälsofrämj- ande och förebyggande insatser som tar ett helhetsgrepp om barns och ungas hälsa, utveckling och välmående . Utredningen bedömer att det behövs en nationell samling kring utvecklingen och implementeringen av programmet som inkluderar alla berörda aktörer. Det nationella hälsoprogrammet ska tydliggöra vad barn och unga samt barns vårdnadshavare kan förvänta sig av barn- och ungdomshälsovården i form av hälsofrämjande och före- byggande insatser. Hälsovårdsprogrammet ska också vara det sam- manhållande kitt som binder samman de verksamheter inom primär- vården och elevhälsans medicinska insatser som utgör barn- och ungdomshälsovården och bidra till att verksamheterna arbetar utifrån samma mål och uppdrag. En sådan nationell samling kring ett hälsovårdsprogram statuerar att samhället börja med barnen och tydliggör den grundläggande plattformen i hälso- och sjukvården som behövs för att barns och ungas behov av hälsofrämjande och förebyggande insatser ska kunna tillgodoses. Det lägger också grunden för att barn och unga med mer omfattande behov ska kunna uppmärksammas och insatser sättas in i ett tidigt skede. Det stärker därmed även primärvårdens uppdrag som bas i hälso- och sjukvården och elevhälsans medicinska insatsers centrala uppdrag när det gäller barns och ungas hälsa, utveckling och välmående. Det stärker också det hälsofrämjande och förebyggande perspektivet i bred bemärkelse. Hälso- och sjukvårdshuvudmännen och skolhuvudmännen behöver skapa förutsättningar för att ett partnerskap kan utvecklas mellan primärvårdens aktörer och elev- hälsans medicinska insatser så att barns och ungas behov av samordnad och kontinuerlig vård tillgodoses. Dessutom behöver det finnas förutsättningar för att den specialiserade vården ska kunna utgöra ett konsultativt stöd för primärvården och elevhälsans medi- cinska insatser. Detta är förenligt med den omställning som pågår i hälso- och sjukvården till en god och nära vård och lägger grunden för en vidare påbyggnad av mer fördjupade insatser och samverkan inom och mellan olika vårdnivåer. Utredningen föreslår vidare att lagstiftningen kring fast vårdkontakt till barn och unga skärps samt att ett tydligt krav på samverkan mellan regionen och huvudmän inom skolväsendet införs. Sammantaget bildar detta ett mer ända- målsenligt och resurseffektivt system som främjar hälsan hos barn och unga och frigör resurser till dem som har störst behov. 6.2Förtydligande av skyldigheten att arbeta för att främja hälsa Förslag: Det ska uttryckligen anges i 3 kap. 2 § hälso- och sjuk- vårdslagen (2017:30) att hälso- och sjukvården ska arbeta för att främja hälsa. Skälen för utredningens förslag: Det behöver förtydligas i lag att hälso- och sjukvården ska arbeta för att främja hälsa. Fokus på hur hälsan kan stärkas är avgörande för att samhället och hälso- och sjuk- vården ska klara av att möta framtidens hälsoutmaningar och vård- behov i befolkningen. En god hälsa är central för den enskilda indi- viden och för välbefinnandet. En befolkning som är frisk och mår bra skapar också bättre förutsättningar för välstånd och ökad tillväxt genom minskad sjukfrånvaro, ökad sysselsättning, högre produkti- vitet och minskade behov av vård och omsorg.1 Hälsofrämjande arbete bygger på att skapa stödjande miljöer för hälsa, stärka insatser på lokal nivå och utveckla personliga färdig- heter. Detta arbete behöver involvera många olika samhällsaktörer. Hälso- och sjukvården är en av de mest centrala aktörerna, där mödra- hälsovården, barnhälsovården, ungdomsmottagningarna och elevhälsans medicinska insatser är centrala verksamheter för det hälsofrämjande arbetet som riktas till barn och unga. Hälso- och sjukvårdens ansvar för hälsofrämjande arbete är dock inte tillräckligt tydligt i lagstift- ningen . 6.2.1Det behöver förtydligas att hälso- och sjukvården ska arbeta för att främja hälsa Hälso- och sjukvården har ett lagstadgat ansvar att arbeta för att förebygga ohälsa, enligt 3 kap. 2 § HSL. Att medicinskt förebygga sjukdomar och skador ingår dessutom i definitionen av hälso- och sjukvård, enligt 2 kap. 1 § HSL. Begreppet främja hälsa uttrycks inte i HSL , men utred- ningen bedömer att det av förarbetena kan utläsas att det som brukar kallas för hälsofrämjande arbete var avsett att ingå i hälso- 2019/20:164, Inriktningen för en nära och tillgänglig vård – en primärvårdsreform (s. 39). och sjukvårdens ansvar att arbeta för att förebygga ohälsa. I förarbet- ena till det som är 3 kap. 2 § HSL anges bland annat följande: Det förebyggande arbetet är såväl individ- som samhällsinriktat. Ut- gångspunkter bör vara å ena sidan olika befolkningsgruppers livsvillkor och livsstil samt å den andra deras hälsotillstånd. Perspektivet omfattar såväl kemiska, fysikaliska och biologiska som ekonomiska och sociala riskfaktorers betydelse för folkhälsan. Det ankommer på de verksamma inom hälso- och sjukvården att aktivt medverka till att uppspåra sådana hälsorisker samt att informera såväl patienter, allmänhet som ansvariga inom andra samhällssektorer om de samhälls- och miljöförhållanden som orsakar hälsoproblem. I samma proposition nämns hälsoupplysning, som bland annat in- kluderar att öka befolkningens kunskaper om kostvanor som be- främjar en god hälsa, som en viktig del att det förebyggande arbete som hälso- och sjukvården ansvarar för. Hälsokontroller, vaccina- tioner, mödrahälsovård och barnhälsovård är ytterligare exempel på sådant förebyggande arbete som nämns i propositionen. Hälso- och sjukvården har utvecklats i stor utsträckning sedan dessa förarbeten skrevs och sedan ikraftträdandet av det som är 2 § HSL. Det finns därför behov av modernisering när det gäller de begrepp som används i bestämmelsen, så att de anpassas till den utveckling som skett i hälso- och sjukvården, forskningen och sam- hället i övrigt. skiljs begreppen hälsofrämjande och förebyggande mer åt, på så sätt att de har olika betydelser, men de är fortfarande mycket nära sammanlänkande med varandra. Det finns också exem- pel i gällande lagstiftning som skiljer på förebyggande och hälso- främjande arbete. I 2 kap. 25 § skollagen (2010:800) anges att elev- hälsan främst ska vara förebyggande och hälsofrämjande. Utred- ningen menar att denna skillnad i begreppsanvändning mellan skol- lagen och HSL riskerar leda till otydlighet kring vad som gäller i fråga om hälsofrämjande arbete enligt HSL. Med utredningens förslag åtgärdas denna problematik. Hälsofrämjande åtgärder utgår från kunskapen om vad som gör att individer utvecklas väl och mår bra, medan förebyggande åtgärder utgår från kunskapen om vad som orsakar ohälsa och sjukdom.3 Syftet med hälsofrämjande åtgärder är alltså inte begränsat till att 1984/85:181, Om utvecklingslinjer för hälso- och sjukvården, m.m. (s. 29). 3Whitehead, D. (2006): Health promotion in practice settings: findings from a review of clinical issues. enbart förebygga ohälsa, utan syftar även till att stärka eller bibehålla människors fysiska, psykiska och sociala välbefinnande. Ett hälso- främjande förhållningssätt kännetecknas av ambitionen att identi- fiera, stärka och ta hänsyn till individens egna resurser för att främja sin hälsa och förebygga och hantera sjukdom. Det innebär också att ha ett salutogent perspektiv och att öka individens delaktighet och tilltro till den egna förmågan.4 Ett hälsofrämjande, holistiskt och salutogent perspektiv är värdefullt och nödvändigt, för att stödja individen att hantera sin situation och främja sin hälsa. Det finns en stor förbättringspotential i hälso- och sjukvården för att öka indivi- dens möjligheter att påverka sin egen hälsosituation.5 Förebyggande åtgärder är sådana som förhindrar uppkomst av sjuk- domar, skador, fysiska, psykiska eller sociala problem och på så sätt minskar risken för ohälsa.6 Hälsofrämjande och förebyggande arbete förutsätter kunskap om de faktorer som påverkar hälsan, hälsans bestämningsfaktorer, det vill säga de skydds- och riskfaktorer som främjar hälsa och som ökar risk för ohälsa. Målet är att stärka skyddsfaktorers och minska riskfaktorers inverkan på hälsan. Det är ett kunskapsområde som är i ständig utveckling utifrån ökad kunskap om människans biologi, miljömässiga faktorer, livsstil, sociala och ekonomiska faktorer av betydelse för hälsa och betydelsen av samhällets föränderliga krav och förväntningar på individen. Områden som levnadsvanor, vad som påverkar psykisk hälsa samt sociala och ekonomiska faktorers relevans har kommit allt mer i fokus för hälsofrämjande och före- byggande insatser. används i praktiken ofta begreppet hälsovård som ett samlat begrepp för hälsofrämjande och förebyggande åtgärder. Begreppet hälsovård förekommer också i flera förarbeten till hälso- och sjuk- vårdslagstiftningen.7 Mödrahälsovården, barnhälsovården, ungdoms- mottagningarnas och elevhälsans medicinska insatser kan sägas huvudsakligen arbeta med det hälsovårdande uppdraget. Det har i en tidigare proposition uttalats att typen av hälsovård som till exempel 4Socialstyrelsen (2014): Vägledning för barnhälsovården. 5Myndigheten för vård- och omsorgsanalys (2014): VIP i vården? – Om utmaningar i vården av personer med kronisk sjukdom. 6Bloom, M., Gullotta, T. (2003): Evolving definitions of primary prevention. Encyclopaedia of primary prevention and health promotion. 7Se t.ex. prop. 1981/82:97, Om hälso- och sjukvårdslag m.m. och prop. 1984/85:181 Om ut- vecklingslinjer för hälso- och sjukvård. Begreppet förekommer även i , t.ex. art 23 och 24. bedrivs i mödrahälsovården och barnhälsovården har en viktig roll för kvinnors och barns hälsa, och att det är angeläget att den bedrivs i oförminskad omfattning.8 Utredningen menar att förslaget lyfter fram och än mer stärker det viktiga arbete som bedrivs inom ramen för hälsovårdsverksamheterna. Utredningen bedömer att det hälsofrämjande arbetet är en grundläggande förutsättning för att åstadkomma en bättre hälso- och sjukvård för barn och unga. Hälsofrämjande åtgärder tidigt i livet lägger grunden för en god hälsa och välmående för barn och unga och är också en långsiktig investering i hållbar fysisk, psykisk och social hälsa och välbefinnande för den enskilde. Det lägger också grunden för en långsiktigt socialt och ekonomiskt hållbar hälso- och sjukvård. Många insatser är mer effektiva vid tidigare ålder. Det handlar dels om att problemen är mindre och att barn är mer formbara. Deras närmaste miljö och relationen till vårdnadshavare är också mer form- bar i tidigt skede, innan eventuella negativa föreställningar och för- väntningar har hunnit byggas upp om varandra och relationen. Det handlar också om att onödiga kostnader kan undvikas, eftersom pro- blemen riskerar att bli större och mer kostsamma när barnen blir äldre.9 Det finns också allt fler belägg för att insatser som främjar psy- kisk hälsa, i synnerhet hos barn, är verkningsfulla och kostnadseffek- tiva. Det konstaterar WHO:s resolution om den globala bördan av psykiska störningar och behovet av en övergripande och samordnad respons från hälsosektorer och sociala sektorer på natio- nell nivå. uppmanar staterna att öka om- fattningen av sådana insatser genom att inlemma dem i policyer och program i olika sektorer, till exempel hälsa. Barn som på grund av sina familjer och sociala miljöer tillhör riskgrupper kräver särskild uppmärksamhet för att de ska ges bättre förutsättningar att hantera svårigheter och klara av vardagslivet och för att man ska främja skyddande och stödjande miljöer.10 Utredningen har, mot bakgrund av dessa särskilda fördelar som ett hälsofrämjande arbete innebär för barn och unga, övervägt en 1984/85:181, Om utvecklingslinjer för hälso- och sjukvård (s. 99). 9Underlagsrapport för den statliga utredningen ’Sammanhållen god och nära vård för barn och unga’ S 2019:05. (Bilaga 4). 10Barnrättskommitténs allmänna kommentar nr 15 (2013) om Barnets rätt till bästa uppnåeliga hälsa (art 24) CRC/C/GC/15 punkt 39. reglering som tar sikte på hälsofrämjande arbete enbart till barn och unga. Det bedöms dock inte som ändamålsenligt, bland annat utifrån risken för att en sådan bestämmelse skulle kunna tolkas som att hälsofrämjande åtgärder inte ska erbjudas andra än barn och unga. Även om förslaget alltså tagits fram utifrån vad som är nödvändigt för att förbättra hälso- och sjukvården för barn och unga bedömer utredningen att det finns flera fördelar med att förtydliga hälso- och sjukvårdens ansvar att arbeta för att främja hälsa hos hela befolk- ningen. Därför föreslås att förtydligandet placeras i 3 kap. 2 § HSL. På så sätt träffar den också en bredare krets än exempelvis den skyl- dighet som åligger regionen som huvudman att verka för en god hälsa hos befolkningen, enligt 8 kap. 1 § HSL, eller bestämmelsen om att elevhälsan främst ska vara förebyggande och hälsofrämjande, enligt 2 kap. 25 § skollagen. Den föreslagna bestämmelsen ska alltså tillämpas av alla vårdgivare och av alla regioner och kommuner som huvudmän för hälso- och sjukvården. Utredningen bedömer att det i hög utsträckning kan bidra till en ökad sammanhållning i det frag- mentiserade systemet av hälso- och sjukvård och därmed gynna hälso- och sjukvården för barn och unga. Förslaget innebär inte en förändring av hälso- och sjukvårds- huvudmännens ansvarsområden. Inga nya uppgifter läggs alltså var- ken på huvudmännen eller vårdgivarna genom förslaget. Förslaget utgör ett nödvändigt förtydligande av vad som redan gäller i fråga om hälso- och sjukvårdens skyldighet att arbeta för att förebygga ohälsa, det vill säga att även arbete för att främja hälsa ingår i det. Betydelsen av att det hälsofrämjande perspektivet framgår tydligare i HSL lyftes fram redan i remissvaren inför införandet av lagen. Då- varande ansåg att ett tillägg i lagen om hälso- främjande hälso- och sjukvård gav ett starkare incitament till hälso- främjande insatser, förebyggande hälso- och sjukvård samt före- byggande åtgärder även i ett befolkningsperspektiv. I propositionen Inriktningen för en nära och tillgänglig vård – en primärvårdsreform anförde regeringen, med hänvisning till bestäm- melsen i 3 kap. 2 § HSL, bland annat att ett hälsofrämjande och pre- ventivt fokus i hälso- och sjukvården är nödvändigt för att förbättra hälsan i befolkningen och minska belastningen 2016/17:43, En ny hälso- och sjukvårdslag (s. 93). på hälso- och sjukvårdssystemet.12 När befolkningen lever både ett längre och friskare liv, kan vinsterna för samhället bli stora. Förslaget ligger i linje med artikel 24 enligt vilken barn har rätt till hälsa och sjukvård. I detta ingår både hälso- främjande och förebyggande åtgärder, men även behandling, rehabi- litering och palliativ vård. har uttalat att dessa tjänster måste vara tillgängliga med tillräcklig omfattning och kvalitet på primärvårdsnivån, men även andra vårdnivåer nämns som viktiga i den mån det är möjligt.13 Utredningen bedömer också att förslaget är i överensstämmelse med regeringens proposition Inriktningen för en nära och tillgänglig vård – en primärvårdsreform, genom att primärvårdens aktörer fort- satt kan ha ett stort ansvar för det hälsofrämjande och förebyggande arbetet. 6.2.2Förslaget ska bidra till att det hälsofrämjande arbetet ökar Utredningen bedömer att förtydligandet också kan bidra till en tyd- ligare styrning och prioritering av det hälsofrämjande arbetet. Det finns skillnader i hur hälso- och sjukvården arbetar med att minska hälsoklyftorna, både när det gäller hur regionen styr arbetet och hur hälso- och sjukvården prioriterar frågan. Förtydligandet syftar till att stärka det proaktiva arbetet, eftersom vardagen i hälso- och sjuk- vården av tradition och nödvändighet är präglad av att prioritera be- handling av akut sjukdom och skada. behöver det pro- aktiva arbetet med att främja hälsa och att förebygga ohälsa öka, eftersom det bidrar till att befolkningen blir mer välmående och behovet av sjukvård kan minska. Behovet av en tydligare proaktiv ansats i form av starkare före- byggande åtgärder för patienter och befolkning lyfts även i proposi- tionen En god och jämlik hälsa – en utvecklad folkhälsopolitik. Där framgår också att en jämlik och hälsofrämjande hälso- och sjukvård är ett av åtta särskilda målområden.14 12Prop.2019/20:164, Inriktningen för en nära och tillgänglig vård – en primärvårdsreform (s. 11). 13Barnrättskommitténs allmänna kommentar nr 15 (2013) om Barnets rätt till bästa uppnåeliga hälsa (art 24) CRC/C/GC/15 punkt 25. 2017/18:249, God och jämlik hälsa – en utvecklad folkhälsopolitik (s. 30 f.). Målområde 8 anger att hälso- och sjukvården bör erbjuda vård som ger bästa hälsoresultat med befintliga resurser. Vården bör vara tillgänglig efter behov, patienter erbjudas hälsofrämjande och före- byggande, behandlande och rehabiliterande insatser av god kvalitet samt delaktighet och kontinuitet. Målområdets inriktning är bland annat att det förekommer omotiverade skillnader i vårdens insatser och resultat och att vården bör verka hälsofrämjande och förebygg- ande samt baseras på systematiskt jämlikhetsfokus. Åtgärder som främjar en jämlik hälsa handlar bland annat om tillgänglighet som motsvarar olika behov i befolkningen, om vårdmöten som är hälso- främjande och som skapar förutsättningar för jämlika insatser och resultat, samt om hälsofrämjande arbete utanför själva vårdmötet med patienten. Hälsofrämjande arbete handlar alltså i hög grad om åtgärder på populations- och gruppnivå men även om att stödja individen så att denne kan ta eget ansvar för sin hälsa och förbättra sin självupplevda hälsa.15 Hälsofrämjande arbete bygger på ett antal principer som är vägledande i policy- och programarbete och andra aktiviteter. Prin- ciperna är baserade på grundläggande värderingar om hälsa och för- hållningssätt för området hälsofrämjande arbete och skapar en till- lämpning i folkhälsopolitiken och det praktiska folkhälsoarbetet. Dessa principer handlar om individens förmåga och delaktighet och innefattar ett holistiskt perspektiv på hälsa, jämlikhet, intersektoriell samverkan och hållbarhet över tid.16 15Medin, J & , K (2000): Begreppen hälsa och hälsofrämjande – en litteraturstudie. 16Rootman, I. (2001): Evaluation in Health Promotion. Principles and Perspectives. : WHO Regional Publications, European Series, No.92 och , J. . (2000): Begreppen hälsa och hälsofrämjande – en litteraturstudie. 6.2.3Bemyndigande att meddela föreskrifter om hälso- och sjukvårdens arbete för att främja hälsa och förebygga ohälsa hos barn och unga Förslag: Det ska införas en ny punkt i 6 kap. 2 § hälso- och sjuk- vårdslagen (2017:30) av vilken det framgår att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrif- ter om hälso- och sjukvårdens arbete för att främja hälsa och förebygga ohälsa hos barn och unga. Förslag: Det ska införas en paragraf, 8 kap. 3 §, i hälso- och sjuk- vårdsförordningen (2017:80) av vilken det framgår att Social- styrelsen får meddela föreskrifter om hälso- och sjukvårdens arbete för att främja hälsa och förebygga ohälsa hos barn och unga. Förslag: Regeringen bör ge i uppdrag att meddela föreskrifter i enlighet med det föreslagna bemyndigandet. Skälen för utredningens förslag: Det behövs en mer detaljerad reglering av hälso- och sjukvårdens hälsofrämjande och förebygg- ande arbete till barn och unga. Utredningen bedömer att alla barn och unga ska få insatser som främjar hälsa och förebygger ohälsa. Genom utredningens förslag till förändring av 3 kap. 2 § HSL förtydligas hälso- och sjukvårdens an- svar att arbeta för att främja hälsa. För att ytterligare precisera hälso- och sjukvårdens hälsofrämjande och förebyggande arbete för barn och unga behövs också en mer detaljerad reglering. Det är en förut- sättning för en mer likvärdig vård och hälsa för barn och unga oavsett var i landet de bor, val av skola eller vårdgivare. Regleringen behöver tydliggöra vad som ska ingå i det hälsofräm- jande och förebyggande arbetet och rikta bindande krav till huvud- män, vårdgivare och personal. Avsikten är att regleringen ska lägga grunden för det nationella hälsovårdsprogrammet för barn och unga. Programmet är tänkt att utgöra ett viktigt komplement till de bind- ande regler och ger ytterligare vägledning om det hälsofrämjande och förebyggande arbetet med utgångspunkt från dessa regler. Regleringen bör bland annat innehålla bestämmelser om breda insatser som ges till alla barn och unga för att främja goda levnads- vanor, tillgodose säkerhet och skydd inklusive skydd mot våld i nära relationer och tillhandahålla föräldraskapsstöd. Den bör också inne- hålla bestämmelser om insatser som är riktade mot vissa åldersgrup- per, till exempel insatser som främjar sexuell och reproduktiv hälsa.