sou · H9B367 · 2021-07-30 00:00:00 — Enligt Miljömålsbered- ningens klimat- och luftvårdsstrategi ger en ökad inhemsk konsum- tion och produktion, på bekostnad av det importerade, förutsättningar för en produktion med globalt sett lägre utsläpp (SOU 2016:47). jordbruk har ett försprång vad gäller låga växt- husgasutsläpp per kilo producerad vara och skapar stora mervärden i form av god djurvälfärd, rik biologisk mångfald och en attraktiv landskapsbild. Enligt är svensk livsmedelsproduktion vid en internationell jämförelse resurseffektiv samt miljö- och klimat- vänlig.4 Svensk mjölk-, nötkötts- och äggproduktion har bland de lägsta klimatutsläppen inom EU. En rapport från visar att den importerade maten utgör en stor del av den svenska mat- konsumtionens miljö- och klimatavtryck.5 Av de växthusgasutsläpp som orsakas av svensk livsmedelskonsumtion sker utom- lands. Ökad svensk livsmedelsproduktion kan därmed bidra till lägre global klimatpåverkan i de fall den ersätter importerade livsmedel med större klimatpåverkan. Som regeringen skriver i direktiven (dir. 2020:16) bedöms det inte finns tillgängliga lösningar för hur alla utsläpp från jordbruket helt ska kunna tas bort och att det även efter 2045 kommer att återstå växthusgasutsläpp i form av metan och lustgas från jordbrukssektorn. Dessa utsläpp kommer att behöva täckas av kompletterande åtgärder. 3Naturvårdsverket, 2019. 4Jordbruksverket, 2019. 5Naturvårdsverket, 2018. 14.10 Styrmedel kopplat till klimat Det styrmedel som är det första som de flesta kanske tänker på kopplat till jordbruket är gemensamma jordbrukspolitiken (GJP). Den nu gällande jordbrukspolitiken har ett fokus på att minska växt- husgasutsläppen från jordbruket och nästa period kommer detta fokus att öka ytterligare. Då förhandlingarna om nästa politik har fördröjts gäller fortfarande GJP för perioden –2020. I kapitel 13 Bakgrund jordbruk beskrivs jordbrukspolitiken mer utförligt. Jordbruket har tillsammans med skogs- och vattenbruket skatte- nedsättningar på el, uppvärmning och drivmedel. Vad gäller nedsätt- ningen uppvärmning och el kommer den att fasas ut i två steg och försvinna fr.o.m. . För fasta och flytande fossila drivmedel är nedsättningen 1,90 kro- nor per liter. Mer om denna nedsättning beskrivs under kapitel 6 Dieselskatten. Förnybara drivmedel som ex. HVO, etanol och FAME är skattebefriade till slutet av 2021. Mer om denna skattebefrielse beskrivs under kapitel 5 Drivmedel. Fossila bränslen som förbrukas för annat ändamål än drift av motor- drivna fordon har inom jord-, skogs- och vattenbruket en skattenedsätt- ning på . Enligt regeringens proposition 2020/21:97 Slo- pad nedsättning av energiskatt på bränslen i vissa sektorer föreslås en utfasning av denna nedsättning. Förändringarna föreslås genom- föras i två steg med en sänkning av skattenedsättningen från 70 pro- cent till samt ett helt slopande av skattened- sättningen . 14.10.2 Stöd till investeringar Investeringsstöd för klimatåtgärder finns inom landsbygdsprogram- met, genom Klimatklivet, genom Industriklivet och genom klimat- premien. Klimatklivet är ett investeringsstöd till lokala och regionala åtgärder som minskar utsläppen av koldioxid och andra gaser som påverkar kli- matet. Det är som är ansvarig myndighet för admi- nistration av stödet som har funnits . Klimatklivets del av finansieringen är i genomsnitt av investeringsbeloppet. Stöd kan ges till alla förutom privatpersoner och de som beviljats stöd är exempelvis företag, kommuner, landsting, bostadsrättsför- eningar och andra organisationer. Åtgärder som fått stöd är konkreta klimatsatsningar inom exempelvis transporter, industri, bostäder, lokaler, stadsbyggnad och energi. Det kan handla om allt från trans- porter, biogas och infrastruktur såsom cykelbanor till destruktion av lustgas och att byta ut olja mot fjärrvärme. Stödet regleras genom en förordning, förordningen (2015:517) om stöd till lokala klimatinvesteringar och för stödet tillämpas undantagen i kommissionens förordning (EU) nr 651/2014 (Gruppundantags- förordningen)6 samt kommissionens förordning (EU) nr 1407/2013 (De minimis-förordningen). är jordbruket särskilt prioriterat på samma sätt som innovativ teknik och åtgärder som främjar andra miljökvalitetsmål är. Detta innebär att om åtgärder med likvärdig klimatnytta ställs mot varandra så har dessa kategorier företräde. har stöd be- viljats till 404 aktörer inom jordbrukssektorn och beviljat stödbelopp uppgår till . Åtgärderna inom jordbruket sträcker sig över många olika områden. Den vanligaste åtgärden inom jordbruket är att byta från fossila bränslen till förnybar energi i de pannor som används för att torka spannmål eller värma upp stallar och växthus. Jordbrukare byter även ut bevattningspumpar och foderblandare så att de drivs av el i stället för fossila bränslen. Jord- brukare har även fått stöd för att ta till vara gödsel för att producera biogas. Tillsammans bedöms åtgärderna inom jordbruket minska ut- släppen av koldioxid och andra växthusgaser med koldi- oxid . I beslutade budget har cirka 1,9 miljarder kro- nor reserverats för investeringsstöd inom Klimatklivet samt till ut- 6Artikel 36 Investeringsstöd till miljöskydd, artikel 38 om Investeringsstöd till energieffekti- visering, artikel 41 Investeringsstöd till främjande av energi från förnybara energikällor, arti- kel 46 Investeringsstöd för energieffektiva fjärrvärme- och kylsystem, artikel 47 återvinning och återanvändning av avfall samt artikel 56 Investeringsstöd för lokal infrastruktur. byggnad av laddinfrastruktur för bilar. Med det anslagssparande som följer med till 2021 innebär det att det totala anslaget för Klimatklivet 2021 är . Industriklivet har funnits och har beviljat stöd till att ut- veckla lösningar för att minska de processrelaterade utsläppen inom industrin som ofta är svåra att komma åt. 2019 utvidgades stödet en första gång för att även omfatta tekniker för s.k. negativa utsläpp. Ijanuari 2021 utvidgades Industriklivet ytterligare för att kunna om- fatta även stöd till industriprojekt som omfattar biodrivmedel, plast- returraffinaderier, vätgasproduktion, återvinningsanläggningar och batteriproduktion. I enlighet med budgetpropositionen uppgår anslaget till . Det är som är ansvarig myndighet för att administrera stödet. Stödet regleras enligt Förordning (2017:1319) om statligt stöd till åtgärder som bidrar till industrins klimatomställ- ning. För stödet tillämpas undantagen i kommissionens förordning (EU) nr 651/2014 (Gruppundantagsförordningen) samt kommis- sionens förordning (EU) nr 1407/2013 (De minimis-förordningen). För stöd som överstiger de tröskelvärden i artikel 4.1 i kommissio- nens Gruppundantagsförordningen måste god- känna stödet. Regeringen beslutade att införa en premie för miljö- lastbilar och eldrivna arbetsmaskiner med en effekt över 75 kW. Premien finansieras via anslag 1:17 Klimatpremier. Anslaget som enligt Budgetpropositionen är på ska kunna användas till investeringsstöd till nya elbussar, ellastbilar och andra miljölastbilar samt eldrivna arbetsmaskiner. är ansvarig myndighet för att administrera stödet. har myndigheten fått in drygt 50 ansök- ningar om . De ansökningar som inkom- mit till myndigheten omfattat drygt 100 gaslastbilar, 125 ellastbilar, 1 etanollastbil och 8 arbetsfordon. När det gäller arbetsfordon så hand- lar det om eltruckar, vedlastare, pålningsmaskiner. Villkoren för stödet regleras i förordningen (2020:750) om statligt stöd till vissa miljöfordon. För stödet tillämpas undantagen i kom- missionens förordning (EU) nr 651/2014 (Gruppundantagsförord- ningen). Utredningen konstaterar att premien träffar inte jord- och skogsbrukets arbetsmaskiner då premien begränsas till arbetsmaski- ner som drivs av elektrisk energi från en bränslecell, ett batteri eller en extern källa. finns inga sådana arbetsmaskiner på marknaden som har en effekt över 75 kW och som är lämpade för jordbruket. Landsbygdsprogrammet 2014–2020 Nuvarande landsbygdsprogram inom den gemensamma jordbruks- politiken har förlängts och innehåller åtgärder som syftar till att stärka jordbrukets miljö- och klimatarbete. Regeringen har avsatt av programmets budget till målet att ”Säkerställa hållbar förvaltning av naturresurser och klimatåtgärder”. Det innebär en satsning på nästan . Programmet innehåller ett stort antal åtgärder som syftar till att förbättra jordbrukets miljöprestanda. Åtgärderna, som riktas till aktiva jordbrukare, omfattar kompetensutveckling, investeringsstöd, ersätt- ningar till jordbrukare för miljöåtgärder och möjligheter till pro- jektstöd för innovationsarbete. För rådgivningsinsatser och kompetensutveckling på miljöområ- det finns det en budget på . Rådgivningen täcker bl.a. biologisk mångfald, ekologisk produktion, vattenhus- hållning, klimat och läckagefrågor. Investeringsstöd kan ges både för att höja konkurrenskraften och för rena miljöinvesteringar. Det finns också resurser avsatta för inno- vativa satsningar som kan höja produktiviteten som de kan leda till en minskad miljöpåverkan. De riktade miljöinvesteringarna har en budget på och i detta ingår satsningar på våtmarker och bioenergi, t.ex. gödselbaserad biogas. Miljöersättningar är den enskilt största satsningen i programmet och omfattar . Flera av dem har villkor som innebär att djurhållning är en förutsättning för stödet. är ersättningen för att bevara betesmarker som förutsätter att bru- karen har betande djur. Stöd ges också till jordbrukare för att behålla livsmedelsproduktion i bygder med sämre naturliga förutsättningar, t.ex. i skogsdominerade landskap. Stöden bidrar också till att kultur- landskapet och kulturmiljöer bevaras. 14.10.3Frivilliga kontroll- och övervakningsprogram samt produktionsmärkningar Krav på företagen som är kopplat till annat än lagstiftning kan delas upp i tre olika områden: •Kontroll- och övervakningsprogram. Dessa finns etablerade med branschorganisationer som huvudmän, är frivilliga och har ofta hög anslutningsgrad. Det är främst branschorganisationerna på animaliesidan som har denna typ av program. På vegetabiliesidan finns i stället branschriktlinjer av hygienkaraktär. •Specifika krav ställda av privata aktörer som mejeriföretag, slakte- rier och spannmålsuppköpare för att företagen ska få/kunna leve- rera sina produkter till dem. Exempelvis kan ett krav vara att man ingår i ett visst kontroll- och övervakningsprogram som beskrivs i punkten ovan. Dessa syftar till att säkerställa en viss kvalitets- nivå på lantbrukets produktion. En del kvalitetsprogram bygger på tredjepartscertifiering, exempelvis eller KRAV. Inom frukt och grönt är huvuddelen av producenterna anslutna till . Att kraven i standarden följs kontrolleras av ett oberoende certifierings- organ som är ackrediterade av myndigheten . Ett syfte med kvalitetsprogram och tillhörande märkningar kan vara att underlätta för aktörer att göra medvetna val. Det merpris som konsumenten betalar bör motsvara de ökade kostnader som produ- centen har för att förändra produktionen på det sätt som krävs för att erhålla märkningen. Exempel på frivilliga kontroll- och övervak- ningsprogram samt produktionsmärkningar beskrivs nedan. driver och utvecklar standarden IP. IP är en standard för kvalitetssäkring av produktion av livsmedel och prydnads- växter – i hela kedjan från primärproduktion till förädling inom om- rådena livsmedelssäkerhet, djuromsorg och miljöansvar. IP innehåller två kravnivåer. Den grundläggande nivån, Grundcertifiering, baseras på svensk lagstiftning och branschriktlinjer inom områdena livsmedels- säkerhet och djuromsorg. Den högre nivån, , innehåller för- utom krav baserade på svensk lagstiftning och branschriktlinjer inom områdena livsmedelssäkerhet, djuromsorg och miljö, mervärdesregler inom samma områden. Certifiering enligt berättigar till an- vändning av märkningen Svenskt Sigill på produkterna. Klimatcertifieringen är tillvalsregler till och innebär att alla de krav som ställs på den högre nivån i IP-standarden måste uppfyllas samt extra krav som innebär en minskad klimatpåverkan. Klimat- certifiering av livsmedel är ett system för producenter som vill minska utsläppen av klimatgaser och visa upp detta för konsumenter. Certi- fiering enligt tillvalet berättigar till användning av märkningen Svenskt Sigill Klimatcertifierad på produkterna. Exempel på klimatåtgärder i produktionen är att spara energi och att effektivare använda kväve för att minska utsläppen av lustgas. I finns för ekologisk produk- tion, som utöver EU-gemensamma regler ställer ytterligare krav på den ekologiska produktionen. fastställer hur produk- tionen ska bedrivas för att produkter ska få märkas och marknads- föras med KRAV. innehåller allmänna regler som be- rör samtliga produktionsinriktningar och regler som är anpassade till olika typer av produktion. 15Bakgrund beredskap och försörjningsförmåga Enligt utredningsdirektiven ska de förslag som utredningen lämnar bidra till att förbättra drivmedels- och livsmedelsberedskapen. Krisberedskap som begrepp kan sammanfattas som förmågan att förebygga, motstå och hantera krissituationer i form av såväl händelse av krig och militära angrepp, som kriser i fredstid. I detta kapitel be- skrivs översiktligt den svenska kris-, eller ursprungligen krigsbered- skapen. I kapitlet beskrivs även arbetet med att bygga upp drivmedels- och livsmedelsberedskapen samt de sårbarheter som identifierats för livsmedelskedjan. 15.1.1Begreppen självförsörjning, självförsörjningsgrad och försörjningsförmåga Att målet med beredskapsarbetet inte är att bli självförsörjande kon- staterade en utredning redan 19461 av Ekonomiska försvarsberedskaps- utredningen som i stället menade att det är av yttersta vikt att sträva efter ökad grad av självförsörjning. Det var redan under världskrigen som det konstaterades att är beroende av import. Detta bero- ende har ökat. Självförsörjningsgrad definieras enligt FN:s livsmedels- och jord- bruksorganisations (FAO)2 som det som vi i brukar benämna svensk marknadsandel dvs. svenska produkters andel av den totala förbrukningen i , eller produktion plus import minus export. 2Food and , 2012. Bakgrund beredskap och försörjningsförmåga En annan definition av självförsörjningsgrad har använts av Lant- brukarnas riksförbund (LRF)3. LRF har när de har kommunicerat kring den svenska självförsörjningsgraden utgått ifrån importens andel i form av värdet i konsumtionsledet av den av den svenska livsmedels- konsumtionen och räknat självförsörjningsgraden som resterande andel. var importens andel vilket innebär att resterande andel då skulle motsvara den svenska självför- sörjningsgraden. Om vi skulle räkna enligt LRF:s definition är vi i självförsörjande på tre livsmedel: spannmål, morötter och socker. Utredningen kan dock konstatera att vi är beroende av import av insatsmedel för i princip alla livsmedel som produceras i och det gäller även för spannmål, morötter och socker. Utredningen kan vidare konstatera att begreppen självförsörjning och självförsörjnings- grad inte anger ett mått på den faktiska förmågan att producera livs- medel i . , och cinska anstalt har valt att i stället föra fram begreppet försörjnings- förmåga. Myndigheterna menar att målet med försörjnings- förmåga ska vara att tillse att hela befolkningen har tillgång till den mängd och sammansättning av säkra livsmedel, inklusive dricksvatten, som behövs för att upprätthålla sin hälsa under minst en tremåna- dersperiod av höjd beredskap och samhällsstörningar. Därmed kan det civila försvaret stödja Försvarsmakten och bidra till försvarsför- måga och försvarsvilja. Utredningen avser att använda begreppet försörjningsförmåga med motivet att detta begrepp tydligare är kopplat till den faktiska förmågan att producera livsmedel i . Utredningen avser vidare att även använda detta begrepp även i fråga om drivmedel då utred- ningen menar att resonemanget är giltigt även på detta område. 15.2Krigsberedskap och totalförsvar i en tillbakablick När det svenska totalförsvaret succesivt byggdes upp och utveck- lades efter byggde detta på upp- fattningen att det moderna kriget är totalt och drabbar hela samhället. I totalförsvaret ingick därför ett militärt, ett civilt och ett ekono- Bakgrund beredskap och försörjningsförmåga Det militära försvaret är den verksamhet som syftar till att försvara landet i händelse av ett militärt angrepp på landet. Det civila försvaret är den verksamhet som ska syfta till att göra det möjligt för samhället att hantera krissituationer. Till det ekonomiska försvaret räknades åtgärder som syftade till att säkerställa produk- tion och försörjning under kris- och krigsförhållanden. Exempelvis sorterade de beredskapslager som tidigare fanns under det ekonomiska försvaret. Efterkrigstidens beredskapsplanering för livsmedelsförsörjning vilade på tre ben: en hög självförsörjningsgrad (i den samtida betydelsen) av baslivsmedel, en omställningsplan för jordbruket (som skulle verk- ställas vid höjd beredskap), samt lagerhållning av importerade insats- medel. Målsättningen var att skulle kunna vara helt självförsör- jande under en lång total avspärrning, men målet för bered- skapslagren av insatsmedel dimensionerades för en lång avspärr- ning med import reducerad till 25–av den normala volymen. Tanken var att inhemsk produktion av tillräckliga mängder handels- gödsel och kemiska växtskyddsmedel skulle kunna byggas upp. För planeringen användes jordbrukspolitiken som ett instrument för att säkerställa en hög självförsörjningsgrad genom satsningar på att öka effektiviteten i jordbruket samt stimulera inhemsk produk- tion genom att begränsa importen av livsmedel med tullavgifter. Den omställningsplan som skulle verkställas vid höjd beredskap utgick ifrån en så kallad kriskost. Krigskosten sattes samman utifrån ambitionen att under kris täcka befolkningens näringsbehov med livsmedel som kan produceras så resurseffektivt som möjligt och med så få importerade insatsmedel som möjligt. En genomsnittlig energi- tillförsel om per person och dygn skulle eftersträvas. Livs- medlen skulle om behov uppstod ransoneras av staten, för att fördela de knappa resurserna rättvist till befolkningen. Omställningsplanen inbegrep också en tänkt organisations- och ledningsförmåga, i form av den så kallade ””. delades in i ett antal block och en lantbrukare utsågs till blockledare. Bakgrund beredskap och försörjningsförmåga under höjd beredskap eller krig skulle vara att samordna resurserna i form av mark, maskiner, djur och människor för att producera livs- medel och andra jordbruksprodukter på ett så resurseffektivt sätt som möjligt.4 15.2.2Beredskapslager för livsmedel och insatsmedel Lagerhållningen av såväl insatsmedel som livsmedel var ett direkt resultat av de brister som uppkommit under de bägge världskrigen då det uppmärksammats att var beroende av import för flera kritiska insatsmedel. Redan under fattades beslut om att upprätta lager för livsmedel (spannmål och kött)5 vilket resulterade i projek- terandet och byggandet av lager i . Detta kan sägas vara start- punkten för den beredskapslagring som byggdes upp och fanns i under och som slutligen avvecklades först i och med utgången av 2001. Islutet av diskuterades hur ett statligt reservlager av importvaror skulle kunna byggas upp. Resultatet blev att avsattes för beredskapslager. De varor som bedömdes som angelägna för jordbruket och livsmedelsförsörjningen återfanns han- delsgödsel, kraftfoder, margarinråvaror och koksalt. 1939 bröt ut och hade grannländer dragits in i kriget. Även var hotat. Under dessa år var spannmålsskördarna och försörjningsläget dåligt och som ett resultat infördes ransonering. Incitamenten för att bygga ut bered- skapslagringen var stora och näringslivet ålades att hålla reservlager av vissa basvaror. Parallellt med näringslivets reservlager fortsatte sta- ten att bygga ut sina lager. Efter freden fortsatte utbyggnaden av beredskaps- lagren. Det och val att stå fast vid alliansfrihet förutsatte förmåga att kunna klara sig själv i händelse av krig eller avstängning. 1967 antogs en proposition av riksdagen6 i vilken det lades fast att ”det är av grundläggande betydelse för livsmedelsbered- skapen att det i fredstid finns produktionsresurser och lager av livs- medel, som i ett avspärrningsläge tryggar folkförsörjningen samt att 4Eriksson, C., 2018. Bakgrund beredskap och försörjningsförmåga det därutöver erfordras lagring av livsmedel som beredskap för ett krigsfall”. I propositionen bedömdes att det fanns behov av att bered- skapslagra ett halvt normalt årsbehov av livsmedel och livsmedels- råvaror för att säkerställa livsmedelsförsörjningen under ett krig. Vidare fastslogs att beredskapslagren skulle omfatta insatsmedel i form av mineralgödsel, proteinfodermedel och bekämpningsmedel för att klara ett treårigt importbortfall i händelse av en avspärrning. fanns i statens regi ett drygt 60-tal lagerbyggnader med ett sammantaget lagringsutrymme för livsmedel. Lager- utbyggnaden fortsatte i oförminskad takt under de kommande decen- nierna även om planeringsförutsättningarna kom att ändras . Detta berodde på omfattande strukturförändringar i livs- medelsproduktionen i landet, en förändrad syn på utrikeshandel samt omvärdering av såväl hotbild som sårbarhet. Totalt beredskapslagrades livsmedel där merparten lagrades i inhyrda lager. togs beslut om att ytterligare bygga ut lag- ren bl.a. genom att öka spannmålslagringen i samt öka lag- ringen av insatsvaror i . Exempelvis ökade målsättningen vad gäller mängden lagrat kvävegödsel från till . Ytterligare insatsmedel tillkom också , bland annat veterinära läkemedel och kemikalier för dricksvattenberedning. 1995 var det bokförda varuvärdet av samtliga beredskapslager, 1 200 mil- joner kronor och driften av de statliga beredskapslagren uppgick till per svensk och år. Historiskt har beredskapslagring av olja har förekommit i form av både krigslagring och fredskrislagring. Krigslagringen tar sikte på situationer då landet är indraget i ett krig eller påverkas av ett krig genom avspärrning. Det senare inträffade under världskrigen och lagring för krigssituationer hade införts strax före. Fredskrislagringen tar sikte på allvarliga störningar i oljeförsörjningen som uppstår utan samband med krig eller påverkan av krig genom avspärrning. Lagring för fredskriser tillkom med anledning av oljekrisen –1974. När olja började lagras för krigssituation låg ansvaret för denna på näringslivet. Lagringskapacitet var i praktiken Bakgrund beredskap och försörjningsförmåga begränsad och lagren tömdes snabbt. Trots att aldrig direkt var involverade i kriget så drabbades den svenska importen av de av- spärrningar som var en konsekvens av att ockuperade och . Tabellen nedan visar hur importen av olja ändrades . Tabell 15.1 Svensk import av (råolja) mellan 1939–1946 i tusen ton Källa: , M., 2014. Bristen på drivmedel under kriget kom att hanteras genom en kom- bination av ransonering av den begränsade importen men även genom inhemsk produktion av drivmedel i form av gengas, motorsprit och oljeutvinning. Efter krigsslutet konstateras i den utredning om den framtida försvarsberedskap som kom efter krigsslutet att var beroende av import och att det ” givet är, att nästan totala avsaknad av fossila bränslen ur beredskapssynpunkt utgör en väsentlig nackdel”.7 I utredningen lyfte man därför fram behovet av att hitta alternativ till import av fossil energi och man pekade bl.a. på behovet av mer forskning för att bättre kunna utnyttja och exploatera tillgångar som torv, ved och skiffer. ökade oljebehov kraftigt då råolja var billigt att importera. Olja började nu användas i stor skala för upp- värmning av bostäder, som drivmedel till den växande transportsek- torn samt för energislukande industriverksamheter. Det var först med anledning av den s.k. oljekrisen –1974 och åtagande som medlem i () som lager av råolja för fredskriser byggdes upp.