sou · H9B333 · 2021-05-11 00:00:00 — I skollagen samt läroplanerna regleras och konkretiseras vad som är syftet med utbildningen inom varje skolform och fritidshemmet. Syf- tet med utbildningen i de olika skolformerna regleras i de skolforms- specifika kapitlen och kompletteras av läroplanerna. Nedan redovisas syftet med utbildningen i förskoleklassen, grund- skolan, grundsärskolan, specialskolan och sameskolan. Syftet med utbildningen i förskolan, fritidshemmet samt verksamheten i peda- gogisk omsorg redovisas i avsnitt 3.3. Utbildningen i förskoleklassen ska stimulera elevers utveckling och lärande och förbereda dem för fortsatt utbildning (9 kap. 2 § skol- lagen). Utbildningen ska utgå från en helhetssyn på eleven och ele- vens behov, och ska främja allsidiga kontakter och social gemenskap. syftar till att ge eleverna kunskaper och värden och ut- veckla elevernas förmåga att tillägna sig dessa (10 kap. 2 § skollagen). Utbildningen ska vidare utformas så att den bidrar till personlig ut- veckling samt förbereder eleverna för aktiva livsval och ligger till grund för fortsatt utbildning. Utbildningen ska också främja allsidiga kontakter och social gemenskap och ge en god grund för ett aktivt deltagande i samhällslivet. Grundsärskolan syftar till att ge elever med utvecklingsstörning en för dem anpassad utbildning som ger kunskaper och värden och ut- vecklar elevernas förmåga att tillägna sig dessa (11 kap. 2 § skollagen). Utbildningen ska i övrigt, på motsvarande sätt som i , utformas så att den bidrar till personlig utveckling, förbereder ele- verna för aktiva livsval och ligger till grund för fortsatt utbildning. Utbildningen ska också främja allsidiga kontakter och social gemen- skap och ge en god grund för ett aktivt deltagande i samhällslivet. Specialskolan ska ge de barn och ungdomar som tillhör målgruppen för skolformen en utbildning som är anpassad till varje elevs förut- sättningar och som så långt det är möjligt motsvarar den utbildning som ges i (12 kap. 2 § skollagen). Utbildningen ska ligga till grund för fortsatt utbildning. Sameskolan ska ge en utbildning med samisk inriktning som i övrigt motsvarar utbildningen i årskurs 1–6 i (13 kap. 2 § skollagen). 3.7Läroplanerna och regleringen av ämnen, ämnesområden, kursplaner och timplaner För varje skolform och för fritidshemmet gäller en läroplan som ut- går från bestämmelserna i skollagen.7 Läroplanen anger utbildningens värdegrund och uppdrag, liksom mål och riktlinjer för utbildningen (1 kap. 11 § skollagen). För förskoleklassen gäller en läroplan (8 kap. 1 § skolförordningen). För de flesta förskoleklasser gäller läroplan för , för- skoleklassen och fritidshemmet (Lgr 11). När förskoleklassen anord- nas vid en specialskola eller sameskola gäller i stället läroplan för specialskolan, förskoleklassen och fritidshemmet (Lspec 11) respek- tive läroplan för sameskolan, förskoleklassen och fritidshemmet (Lsam 11). Grundsärskolan har, som nämnts, inte förskoleklass. Därmed har förskoleklassen inte någon egen del i grundsärskolans läroplan. 7Se not 1. Läroplanerna för , specialskolan och sameskolan består av fem delar. Del 1 beskriver skolans värdegrund och uppdrag och del 2 innehåller övergripande mål och riktlinjer avseende normer och värden (2.1), kunskaper (2.2), elevernas ansvar och inflytande (2.3), skola och hem (2.4), övergång och samverkan (2.5), skolan och om- världen (2.6), bedömning och betyg (2.7), samt rektorns ansvar (2.8). Dessa delar är i princip lika för alla skolformer. fick förskoleklassen en egen del i läroplanerna för grund- skolan, specialskolan och sameskolan, del 3. Del 3 ska tillsammans med del 1 och 2 vara utgångspunkt för undervisningen i förskole- klassen, och kompletterar således del 1 och 2 genom att förtydliga syftet och det centrala innehållet i undervisningen i förskoleklassen. Del 4 riktar sig till fritidshemmet. Del 5 innehåller kursplaner för alla ämnen, det vill säga beskriv- ningar av de olika ämnenas syfte, centrala innehåll och kunskapskrav. Kunskapskraven anger vad en elev behöver kunna för att anses ha uppnått godtagbara kunskaper i ett ämne i slutet av årskurs 1 eller 3(4), respektive få ett visst betyg i ett ämne i slutet av årskurs 6(7) och 9(10). Grundsärskolans läroplan består av tre delar. Del 1 och 2 har i princip samma innehåll som de läroplaner som gäller för , specialskolan och sameskolan. I grundsärskolans läroplan innehåller del 3 kursplaner för alla ämnen samt för ämnesområden i inrikt- ningen träningsskolan. I grundsärskolans läroplan finns inte någon del om förskoleklassen motsvarande den läroplansdel för förskole- klassen som finns i , sameskolans och specialskolans läroplaner. Det finns inte heller något särskilt anpassat avsnitt i läroplanen för de övriga skolformerna för elever som går i förskole- klass och som sedan ska tas emot i grundsärskolan. Undervisning i förskoleklassen samt ämnen och ämnesområden i övriga obligatoriska skolformer I förskoleklassen förekommer inte ämnesundervisning på samma sätt som i och motsvarande skolformer. Undervisningen ska ske utifrån ett angivet centralt innehåll som är formulerat i fem kunskapsområden, och ska ge eleverna förutsättningar att utvecklas i riktning mot de kunskapskrav som senare kommer att gälla i den aktuella skolformen. Innehållet i utbildningen styrs av att det i den del av läroplanerna som särskilt gäller för förskoleklassen, del 3, anges vad eleverna ska få utveckla och lära sig i förskole- klassen. Hur undervisningen ska läggas upp och hur tiden ska för- delas mellan de olika momenten i läroplanen avgörs dock av verk- samheterna själva. Undervisningen i förskoleklassen ska ske utifrån ett angivet cen- tralt innehåll som är formulerat i fem kunskapsområden och ska ge eleverna förutsättningar att utvecklas i riktning mot de kunskaps- krav som senare kommer att gälla i den aktuella skolformen. Av del 3 i läroplanerna framkommer att olika kunskapsområden som kan hänföras till skolans ämnen också ska behandlas i förskoleklassen. Det handlar dels om språk och kommunikation, matematik, natur, teknik och samhälle, dels om skapande och estetiska uttrycksformer och fysisk aktivitet, lek och utevistelse. Undervisningen ska syfta till att stimulera elevernas allsidiga utveckling och lärande. I sker ämnesundervisning, och för varje ämne finns i läroplanen en kursplan som reglerar ämnets syfte, ämnets centrala innehåll och, för vissa årskurser, kunskapskrav (10 kap. 8 § skollagen). I timplanen, som regleras i skolförordningen (bilaga 1–4), anges hur undervisningstimmarna ska fördelas mellan de olika ämnena. I ska undervisningen omfatta följande ämnen: bild, engelska, hem- och konsumentkunskap, idrott och hälsa, mate- matik, musik, naturorienterande ämnen (biologi, fysik och kemi), samhällsorienterande ämnen (geografi, historia, religionskunskap och samhällskunskap), slöjd, svenska eller svenska som andraspråk samt teknik. Härutöver ska det finns moderna språk, modersmåls- undervisning samt elevens val och skolans val (10 kap. 4 § skollagen). Igrundsärskolan finns ämnena bild, engelska, hem- och konsu- mentkunskap, idrott och hälsa, matematik, musik, naturorienterande ämnen, samhällsorienterande ämnen, slöjd, svenska eller svenska som andraspråk och teknik samt modersmålsundervisning, elevens val och skolans val (11 kap. 6 § skollagen). Förutom ämnen finns i grund- särskolan även ämnesområden. Utbildning inom ämnesområden är avsedd för elever som inte kan tillgodogöra sig hela eller delar av utbildningen i ämnen. Ämnesområden är estetisk verksamhet, kom- munikation, motorik, vardagsaktiviteter och verklighetsuppfattning. Elever kan läsa antingen ämnen eller ämnesområden alternativt en kombination av dessa (11 kap. 5 och 6 §§ skollagen). Utbildningen kan också omfatta ämnen enligt kursplaner. I övrigt regleras undervisningen i grundsärskolan genom bestämmelser i skollagen och skolförordningen samt läroplanen på motsvarande sätt som för (se bl.a. 11 kap. 7 och 11 §§ skollagen samt läroplanen för grundsärskolan). Specialskolan och sameskolan har motsvarande reglering som , men med vissa skillnader gällande ämnen. I special- skolan läser eleverna rörelse och drama eller musik samt teckenspråk. (se bl.a. 12 kap. 4, 5 och 8 §§ skollagen) I sameskolan läser eleverna även samiska (se bl.a. 13 kap. 4, 5 och 8 §§ skollagen). Undervisningstid i de olika skolformerna Vad gäller undervisningstiden i förskoleklassen ska ett läsår omfatta minst (9 kap. 7 § skollagen). Det motsvarar cirka tre tim- mar per dag. Den totala undervisningstiden för varje elev i ska vara minst (10 kap. 5 § skollagen). Eleverna i har rätt till ett minsta antal garanterade undervisningstimmar per stadium. Bestämmelser om fördelning av den garanterade undervis- ningstiden mellan ämnen och mellan låg-, mellan- och högstadiet fastställs av regeringen i en timplan som är bilaga till skolförord- ningen (9 kap. 3§ skolförordningen, bilaga 1). Motsvarande bestämmelser finns för de övriga obligatoriska skol- formerna. Den totala undervisningstiden för varje elev i grundsär- skolan ska vara minst , men för elever med inriktning träningsskolan, (11 kap. 7 § skollagen), för specialskolan minst (13 kap. 5 § skollagen) och för sameskolan minst (13 kap. 5 § skollagen). Bestämmelser om fördelning av den garanterade undervisningstiden gällande dessa skolformer ligger även dessa som bilagor till skolförordningen (10 kap. 2§, bilaga 2; 11 kap. 2 §, bilaga 3, samt 12 kap. 2 §, bilaga 4). Det finns möjlighet att göra avsteg från bestämmelserna om undervisningstid och timplan. Det kan gälla elever i behov av särskilt stöd, som kan få en anpassad studiegång, då avvikelser görs från den timplan samt de ämnen och mål som annars gäller för utbildningen (3 kap. 12 § skollagen). Det kan också gälla nyanlända elever, som har möjlighet till s.k. anpassad timplan (3 kap. 12 h § skollagen) eller en s.k. prioriterad timplan (9 kap. 4 a § skolförordningen). I övrigt ska läsåret för , grundsärskolan, specialskolan och sameskolan ha minst och . Även får läggas ut (3 kap. 2 § skolförordningen). Läsåret ska börja och sluta (3 kap. 3 § skolförordningen). Elever- nas skolarbete ska förläggas måndag–fredag och vara så jämnt för- delat över som möjligt. Skolarbetet ska även förläggas så att eleverna så långt som möjligt får sammanhållna skoldagar. Antalet skoldagar får begränsas till fyra för en grupp elever i års- kurs 1 och 2 om det finns särskilda skäl (3 kap. 4 § skolförordningen). Den obligatoriska verksamheten får omfatta högst per läsår och , eller i förskoleklassen och de två lägsta årskurserna, . Sådan verksamhet får inte förläggas till , och helgdagar. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om avvikelser från detta för elever i grundsärskolan och specialskolan (7 kap. 17 § skollagen). I grundsärskolan och specialskolan får rektorn besluta om andra lärotider för en elev, om det finns särskilda skäl med hänsyn till elevens fysiska eller psykiska förutsättningar och vissa förutsätt- ningar är uppfyllda (3 kap. 5 § skolförordningen). 3.8Extra anpassningar och särskilt stöd En generell utgångspunkt i skollagen är att i utbildningen ska hänsyn tas till barns och elevers olika behov, och barn och elever ska ges stöd och stimulans så att de utvecklas så långt som möjligt (1 kap. 4 § skol- lagen). Mer specifika regler som syftar till barns och elevers utveck- ling mot målen finns i 3 kap. skollagen. Alla barn och elever i samtliga skolformer och i fritidshemmet ska ges den ledning och stimulans som de behöver för sitt lärande och sin personliga utveckling för att de utifrån sina egna förutsättningar ska kunna utvecklas så långt som möjligt enligt utbildningens mål (3 kap. 2 § skollagen). Även av läroplanerna framgår att undervis- ning ska anpassas till varje elevs förutsättningar och behov. Vårdnadshavare ska fortlöpande informeras om barnets eller elevens utveckling (3 kap. 3 § skollagen). För elever som befaras inte nå de kunskapskrav som minst ska uppnås eller de kravnivåer som gäller finns rätt till stöd i form av extra anpassningar eller särskilt stöd (3 kap. 5 § respektive 6–12 §§ skol- lagen). Bestämmelsen om extra anpassningar gäller i alla skolformer. Individuellt stöd utöver det stöd och den stimulans som alla elever ska ges, ska i första hand ges i form av extra anpassningar. Stödet avser insatser inom ramen för den ordinarie undervisningen. En elev som behöver ytterligare stöd ska ges särskilt stöd. Elever som till följd av en funktionsnedsättning har svårt att uppfylla de kunskapskrav eller kravnivåer som finns ska ges stöd som syftar till att så långt som möjligt motverka funktionsnedsätt- ningens konsekvenser. Elever som lätt når de kunskapskrav som minst ska uppnås ska ges ledning och stimulans för att kunna nå längre i sin kunskapsutveckling (3 kap. 2 § skollagen). Bestämmelserna om särskilt stöd gäller i förskoleklassen, grund- skolan, grundsärskolan, specialskolan, sameskolan, fritidshemmet, gymnasieskolan och gymnasiesärskolan. Om det kan befaras att en elev inte kommer att kunna nå de kunskapskrav som minst ska upp- nås eller de kravnivåer som gäller, trots att stöd har givits i form av extra anpassningar inom ramen för den ordinarie undervisningen ska detta anmälas till rektorn. Det samma gäller om det finns särskilda skäl att anta att sådana extra anpassningar inte är tillräckliga. Elevens behov av särskilt stöd ska utredas skyndsamt. Behovet av särskilt stöd ska även utredas om eleven uppvisar andra svårigheter i sin skol- situation. Om en elev anses i behov av stöd ska det ges skyndsamt och med utgångspunkt i elevens utbildning i dess helhet (3 kap. 7 § skollagen). Det särskilda stödet får ges i stället för den undervisning som eleven annars skulle ha deltagit i eller vara ett komplement till undervis- ningen som eleven ska delta i (3 kap. 8 § skollagen). De regler som anger utformningen av det särskilda stödet (10 §), särskild undervis- ningsgrupp eller enskild undervisning (11 §) och anpassad studie- gång (12 §) gäller inte förskoleklassen. I förskoleklass ska läraren, eleven och elevens vårdnadshavare, minst en gång varje läsår, ha ett utvecklingssamtal om elevens utveckling och lärande (9 kap. 11 § skollagen). Av motsvarande bestämmelse (10 kap. 12 § skol- lagen) följer att läraren, eleven och elevens vårdnadshavare minst en gång varje termin ska ha ett utvecklingssamtal om hur elevens kun- skapsutveckling och sociala utveckling bäst kan stödjas, samt om vilka insatser som behövs för att eleven ska nå kunskapskraven och i övrigt utvecklas så långt som möjligt inom ramen för läroplanen. Informa- tionen vid utvecklingssamtalet ska grunda sig på en utvärdering av elevens utveckling i förhållande till läroplanen och kunskapskraven i de ämnen som eleven får undervisning i. Där anges också att utveck- lingssamtal i vissa fall ska resultera i ett sådant åtgärdsprogram som avses i 3 kap. 9 § skollagen. Igrundskolan, grundsärskolans och sameskolans årskurs 1–5 samt i specialskolans årskurs 1–6 ska läraren en gång per läsår, vid ett av utvecklingssamtalen, i en skriftlig individuell utvecklingsplan ge omdömen om elevens kunskapsutveckling i förhållande till kunskaps- kraven i de ämnen som eleven får undervisning i och sammanfatta vilka insatser som behövs för att eleven ska nå kunskapskraven och iövrigt utvecklas så långt som möjligt inom ramen för läroplanen. Den individuella utvecklingsplanen får även innehålla omdömen om elevens utveckling i övrigt inom ramen för läroplanen, om rektorn beslutar det. Överenskommelser mellan läraren, eleven och elevens vårdnadshavare vid utvecklingssamtalet ska alltid dokumenteras i utvecklingsplanen. Rektorn beslutar om utformningen av sådan skrift- lig information som ges i utvecklingsplanen. Skriftlig information om elevens skolgång får även ges vid andra tillfällen än vid ett utvecklingssamtal. Om ett åtgärdsprogram utarbetas behöver inte den skriftliga individuella utvecklingsplanen innehålla en samman- fattning av vilka insatser i form av särskilt stöd som eleven behöver för att nå kunskapskraven. Skyldigheten att upprätta en skriftlig individuell utvecklingsplan gäller inte om eleverna får betyg i års- kurs 4 och 5 (10 kap. 13 §, 11 kap. 16 §, 12 kap. 13 § samt 13 kap. 13 § skollagen). Grundsärskolans, specialskolans och sameskolans bestämmelser om utvecklingssamtal är likalydande regler (jfr 11 kap. 15 §, 12 kap. 12 § samt 13 kap. 12 § skollagen). Något krav motsvarande det om skriftlig individuell utvecklings- plan som gäller för och motsvarande skolformer finns inte för förskoleklassen. 3.10Modersmål och nationella minoritetsspråk Förskoleklassen ska medverka till att elever med annat modersmål än svenska får möjlighet att utveckla både det svenska språket och sitt modersmål (9 kap. 10 § skollagen). Bestämmelsen gäller alla modersmål inklusive nationella minoritetsspråk. För förskolan finns en bestämmelse med samma formulering (8 kap. 10 § skollagen). För förskolan gäller vidare att hemkommuner som ingår i ett förvalt- ningsområde enligt lagen (2009:724) om nationella minoriteter och minoritetsspråk ska erbjuda barn, vars vårdnadshavare begär det, plats i förskola där hela eller en väsentlig del av utbildningen bedrivs på finska, meänkieli respektive samiska (8 kap. 12 a § skollagen). bestämmelse anger att en elev i som har en vårdnadshavare med ett annat modersmål än svenska ska erbju- das modersmålsundervisning i det språket under vissa förutsättningar. Dessa är att språket är elevens dagliga umgängesspråk i hemmet och att eleven har grundläggande kunskaper i språket (10 kap. 7 § första stycket skollagen). En elev som tillhör någon av de nationella mino- riteterna ska erbjudas modersmålsundervisning i elevens nationella minoritetsspråk (10 kap. 7 § andra stycket skollagen). Någon motsva- rande bestämmelse om undervisning i ett nationellt minoritetsspråk finns inte för förskoleklassen. I skolförordningen (2011:185) finns ytterligare bestämmelser om modersmålsundervisning, bl.a. om vissa begränsningar i rätten till sådan undervisning, samt om undervisning i nationella minoritets- språk (5 kap. 7–13 §§ skollagen). Även elever i grundsärskolan och specialskolan ska erbjudas modersmålsundervisning (11 kap. 10 § respektive 12 kap. 7 § skol- lagen). Detsamma gäller för elever i sameskolan, men i sameskolan är dock samiskan ett eget ämne, som därmed inte ligger inom ramen för modersmålsundervisningen. (13 kap. 7 § skollagen). 3.11Övriga bestämmelser i skollagen och skolförordningen Inom vissa delar i skolförfattningarna är bestämmelserna till över- vägande del gemensamma för de olika skolformerna och fritidshem- met, men kan i särskilda delar skilja sig åt när det gäller förskoleklassen. Så är exempelvis fallet med bestämmelserna i 5 kap. skollagen om trygghet och studiero, som gäller alla skolformer (utom förskolan) och fritidshemmet om det inte särskilt anges. Vissa disciplinära åt- gärder gäller dock inte förskoleklassen, som utvisning ur undervis- ningslokalen, kvarsittning och avstängning (5 kap. 7 § skollagen). Även i fråga om fjärrundervisning och distansundervisning finns vissa skillnader beträffande förskoleklassen. Distansundervisning får enligt huvudregeln inte användas i förskoleklassen (22 kap. 2 § skol- lagen). Undantag finns vid spridning av viss smitta, då särskilda reg- ler gäller för fjärr- och distansundervisning, vilket också gäller för- skoleklassen (förordningen [2020:115] om utbildning på skolområdet och annan pedagogisk verksamhet vid spridning av viss smitta). Skol- lagens bestämmelser om fjärr- och distansundervisning tillämpas första gången på utbildning som påbörjas efter . När det gäller nyanlända elever innehåller skollagen en särskild definition av vilka elever som anses nyanlända. Den omfattar elever som har varit bosatta utomlands, nu är bosatta i och som har påbörjat sin utbildning här senare än höstterminens start det år han eller hon fyller (3 kap. 12 a § skollagen). Det medför att elever i förskoleklassen inte ingår i den nuvarande definitionen, och inte omfattas av bestämmelserna om insatser för nyanlända (3 kap. 12 b § skollagen). Bestämmelserna om tillgång till skolbibliotek gäller inte elever i förskoleklassen, utan enbart övriga obligatoriska skolformer samt för gymnasieskolan och gymnasiesärskolan (2 kap. 36 § skollagen). 3.12Godkännande av enskilda huvudmän Reglerna om godkännande av enskilda huvudmän finns i 2 kap. 5– 5 d §§ skollagen. Enskilda får efter ansökan godkännas som huvudman för för- skola, förskoleklass, grundskola, grundsärskola, gymnasieskola, gym- nasiesärskola och fritidshem om vissa krav är uppfyllda. Dessa krav är att den enskilde genom erfarenhet eller på annat sätt har förvärvat insikter i de föreskrifter som gäller för verksamheten, har ekono- miska förutsättningar att följa de föreskrifter som gäller för verk- samheten, och i övrigt har förutsättningar att följa de föreskrifter som gäller för utbildningen. Vidare krävs att den enskilde i övrigt bedöms lämplig. I frågan om juridisk person krävs att samtliga personer i den personkrets som anges i 2 kap. 5 a § p 1–4 skollagen bedöms som lämpliga. Vid lämp- lighetsbedömningen ska viljan och förmågan att fullgöra sina skyldig- heter mot det allmänna, laglydnad i övrigt och andra omständigheter av betydelse beaktas. Därutöver finns ett krav att utbildningen inte innebär påtagliga negativa följder på lång sikt för eleverna eller för den del av skolväsen- det som anordnas av det allmänna i den kommun där utbildningen ska bedrivas. Ett godkännande som avser förskoleklass, grundskola eller grundsärskola kräver dessutom att elevunderlaget är tillräckligt för att verksamheten ska kunna bedrivas långsiktigt. Ett godkännande ska avse viss utbildning vid viss skolenhet eller förskoleenhet (2 kap. 5 § skollagen). Vidare får Skolinspektionen eller kommunen som handlägger ärenden om godkännande av enskilda ta ut en avgift för ansökningar (2 kap. 5 c § skollagen). Ett bemyndigande om rätten för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela före- skrifter ges i 2 kap. 5 d § skollagen. Huvudregeln är att endast den som har legitimation som lärare eller förskollärare och är behörig för viss undervisning får bedriva under- visning i skolväsendet (2 kap. 13 § första stycket skollagen). Vem som är behörig att undervisa i de olika skolformerna framgår av för- ordning (2011:326) om behörighet och legitimation för lärare och förskollärare (behörighetsförordningen). Endast den som har legiti- mation får anställas som lärare eller förskollärare utan tidsbegräns- ning (2 kap. 20 § första stycket skollagen). ska efter ansökan meddela legitimation till en lärare eller förskollärare som har behörighetsgivande examen (2 kap. 16 § första stycket skollagen). Beteckningen legitimerad lärare respektive förskollärare får bara användas av den som fått legitimation som lärare eller förskollärare (2 kap. 16 a § skollagen). En legitimerad lärare eller legitimerad för- skollärare har ansvar för den undervisning han eller hon bedriver (2 kap. 15 § första stycket skollagen). Om det inte finns någon att tillgå inom huvudmannens orga- nisation som uppfyller kraven, eller om det finns något särskilt skäl med hänsyn till eleverna eller barnen, får en lärare eller förskollärare utan legitimation bedriva undervisningen under vissa förutsättningar. Dessa är att personen ska vara lämplig att bedriva undervisningen och i så stor utsträckning som möjligt ha en utbildning som mot- svarar den utbildning som är behörighetsgivande. En sådan person får bedriva undervisning högst i sänder (2 kap. 18 § skollagen). I förskoleklassen är både förskollärare och lärare behöriga att undervisa (2 kap. 2 § behörighetsförordningen). Mer specifikt är en person behörig att undervisa som har en förskollärarexamen eller en grundlärarexamen med inriktning mot arbete i förskoleklass och årskurs 1–3.