sou · H9B386 · 2021-10-28 00:00:00 — Det finns alltså inget krav på att brottsoffret ska ha anmält brottet. I vissa fall finns dock krav på en sådan s.k. åtalsanmälan. Brottsoffret ska underrättas om att åklaga- ren under vissa förutsättningar kan föra talan om enskilt anspråk med anledning av brott och om möjligheterna att få ersättning enligt brottsskadelagen. Om brottet är sådant att det kan bli fråga om att förordna ett målsägandebiträde eller att meddela kontaktförbud eller om brotts- offret har behov av särskilda skyddsåtgärder ska brottsoffret underrättas om de regler som gäller för förordnande av målsägandebiträde eller meddelande av kontaktförbud samt om vilka skyddsåtgärder som finns och om möjlighet till alternativt boende. Brottsoffret ska också informeras om bl.a. reglerna om stödperson, möjligheterna att få rättshjälp. Brottsoffret ska också informeras om vilka myndigheter, organisationer och andra som kan lämna stöd, hjälp och vård, de kontaktuppgifter som behövs för att få upplysningar om det egna ärendet och den fortsatta hand- läggningen och vilken roll han eller hon kommer att ha i den. Dess- utom ska brottsoffret få information om rätten till tolkning och över- sättning, rätten till ersättning för kostnader vid inställelse till förhör och sammanträden i domstol, om vart han eller hon kan vända sig med klagomål som rör handläggningen av ärendet, och om att han eller hon på begäran kan få information om hur ärendet fortskrider hos polisen, åklagare eller domstol om det kan ske utan men för ut- redningen (13 a § förundersökningskungörelsen [1947:948], FUK). Vissa brottsoffer har ett särskilt behov av skydd och stöd under förundersökningen och rättegången. Enligt 13 f § FUK ska polisen göra en individuell skyddsbedömning för att fastställa brottsoffrets behov av särskilda skyddsåtgärder under för- undersökningen och rättegången. Vid bedömningen ska hänsyn sär- skilt tas till brottets allvar och brottsoffrets personliga förhållanden. Ett brottsoffer som är ska alltid anses ha ett särskilt skyddsbehov. En skyddsbedömning ska omprövas vid behov. Om ett brottsoffer bedöms ha behov av särskilda skyddsåtgärder ska för- hör med brottsoffret hållas i lokaler som är avsedda för detta ändamål. Om det krävs upprepade förhör av brottsoffret ska de hållas av samma förhörsledare. (5 b § FUK). I fråga om den personliga integriteten och konfidentialiteten (artikel 10 c) finns olika sekretessbestämmelser som är av intresse. Under pågående utredning gäller förundersökningssekretess enligt 18 kap. OSL. Sekretess gäller vidare för uppgift om en enskilds per- sonliga och ekonomiska förhållanden, om det inte står klart att upp- giften kan röjas utan att den enskilde eller någon närstående till honom eller henne lider skada eller men och uppgiften förekommer i bl.a. en utredning enligt bestämmelserna om förundersökning i brottmål och register som förs av (35 kap. § 1 st. 1 och 5 p. OSL). I fråga om anmälningar gäller sekretess i verksamhet som avses i 35 kap. 1 § 1 st. OSL för uppgift i en anmälan eller utsaga av en enskild, i förhållande till den som anmälan eller utsagan avser, endast om det kan antas att fara uppkommer för att någon utsätts för våld eller lider annat allvarligt men om uppgiften röjs. Den som är misstänkt har dock rätt att ta del av allt som förekommit under förundersökningen enligt 23 kap. 18 § RB. I regeringsformen, , finns bestämmelser som syftar till att säker- ställa att en prövning i svensk domstol uppfyller kraven på rättvis rättegång och effektivt rättsmedel. I 1 kap. 9 § RF slås det fast att domstolar i sin verksamhet ska beakta allas likhet inför lagen samt iaktta saklighet och opartiskhet. Enligt 2 kap. 11 § RF ska en rätte- gång genomföras rättvist och inom skälig tid och förhandlingarna vid domstol ska vara offentliga. I 11 kap. 3 § RF finns bestämmelser som syftar till att garantera domares självständighet i förhållande till och myndigheter. Enligt paragrafen får varken eller någon myndighet bestämma hur en domstol ska döma i det en- skilda fallet, hur en domstol ska tillämpa en rättsregel i ett särskilt fall eller hur dömande uppgifter ska fördelas mellan enskilda domare. Om ett offer utsatts för ett brott där förövaren är okänd eller om en dömd gärningsman inte kan betala skadeståndet och det inte finns någon försäkring som täcker skadan helt kan brottsoffret, person- ligen eller genom ombud, ansöka om ersättning från staten med stöd av bestämmelserna i brottsskadelagen (2014:322). Ersättning betalas i första hand ut för personskada och kränkning som orsakats genom brott. Ersättning för kränkning utgår om brottet medfört en allvarlig kränkning av offrets personliga integritet, privatliv och människo- värde. I vissa fall kan ersättning även betalas för sakskada och ren förmögenhetsskada. får också besluta om ersättning av allmänna medel för biträde och för utredning i ett ärende om brottsskadeersättning, om det finns särskilda skäl med hänsyn till sökandens ekonomiska förhållanden och övriga omständigheter. beslut kan inte överklagas men en ompröv- ning är möjlig. 12.4.7Visselblåsarfunktioner och annat skydd för visselblåsare Regeringen har i prop. 2020/21:193 lämnat förslag till genomförande av och rådets direktiv (EU) 2019/1937 av om skydd för personer som rapporterar om över- trädelser av unionsrätten, visselblåsardirektivet. Regeringen föreslår att den nuvarande lagen med skydd för visselblåsare35 upphävs och att det införs en ny lag med bestämmelser om skydd för personer som i ett arbetsrelaterat sammanhang har fått del av eller inhämtat information om missförhållanden och rapporterar informationen. 35Lagen (2016:749) om särskilt skydd mot repressalier för arbetstagare som slår larm om all- varliga missförhållanden. Lagen ger en rätt till skadestånd till arbetstagare som utsätts för repressalier för att de slagit larm om allvarliga missförhållanden på vissa utpekade sätt. Rapporterande personer som skyddas i förhållande till en verksam- hetsutövare är arbetstagare, egenföretagare m.fl. Skyddet föreslås även gälla för andra än rapporterande personer, t.ex. personer som bistår den rapporterande personen och juridiska personer som den rappor- terande personen äger, arbetar för eller på annat sätt har koppling till. Skyddet föreslås bestå av ansvarsfrihet och förbud mot hind- rande åtgärder och repressalier. Lagen föreslås också innehålla be- stämmelser om skyldighet att inrätta rapporteringskanaler, behand- ling av personuppgifter och tystnadsplikt. Skyddet ska gälla vid rapportering av överträdelser av de unions- rättsakter som innefattas i direktivets materiella tillämpningsom- råden eller nationella bestämmelser som implementerar dessa. Om- rådena är offentlig upphandling, finansiella tjänster, produkter och marknader och förhindrande av penningtvätt och finansiering av terrorism, produktsäkerhet och produktöverensstämmelse, transport- säkerhet, miljöskydd, strålskydd och kärnsäkerhet, livsmedels och fodersäkerhet, djurs hälsa och välbefinnande, folkhälsa, konsument- skydd, och skydd av privatlivet och personuppgifter samt säkerhet i nätverks- och informationssystem. Skyddet gäller också vid rappor- tering av andra missförhållanden, om det finns ett allmänintresse av att de kommer fram. I propositionen anges att skyddet som regel inte bör omfatta rapporter om personliga missförhållanden som uteslutande påverkar den rapporterande personen. Konflikter och tvister av det slaget anses hanteras bäst genom de konfliktlösningsmekanismer som finns på arbetsmarknaden – förhandlingsordningar i kollektivavtal och de förfaranden som finns i arbetsrättslig lagstiftning för att lösa arbetstvister. Det hänvisas också till det den ordning som finns för att hantera och ta hand om eventuella missförhållanden av arbets- miljökaraktär. Enligt regeringens uppfattning följer detta av att det krävs att det ska finnas ett allmänintresse av att information om ett missförhållande kommer fram. Det bör därför krävas att missför- hållandet angår en krets av personer som kan betecknas som all- mänheten. Allmänintresse bör anses finnas om det rör sig om ett förhållande som allmänheten har ett intresse av att det avhjälps eller om allmänheten har ett intresse av att kunna vidta åtgärder för att skydda sig. Bedömningen bör således vara framåtsyftande och inrik- tad på att man ska kunna komma till rätta med missförhållandena. Ju mer frekventa och systematiska missförhållandena är, desto större är samhällsintresset av att missförhållandena avhjälps eller avbryts. För- hållanden som faller inom direktivets materiella tillämpningsområde är som regel av betydelse för samhället i stort. Skydd bör således som regel finnas vid rapportering av missförhållanden som har anknyt- ning till dessa områden, även om det inte rör sig om överträdelser av de unionsrättsakter som anges i direktivet.36 Det är myndigheter eller privata företag med 50 eller fler anställda som föreslås få en skyldighet att inrätta interna rapporteringskanaler och förfaranden. Regleringen är offentligrättslig och Arbetsmiljö- verket föreslås få i uppdrag att bedriva systeminriktad tillsyn över reglerna. Om arbetsmarknadens parter gjort avvikelser från reglerna genom kollektivavtal ska i stället den avtalsslutande arbetstagar- organisationen kontrollera att avtalet följs.37 Om det finns interna rapporteringskanaler ska dessa användas för att skyddet ska inträda. Vissa myndigheter ska också utses av regeringen som ansvariga för att tillhandahålla externa rapporteringskanaler för rapportering av missförhållanden inom ett visst område. Det föreslås slutligen även ändringar i offentlighets- och sekre- tesslagen som innebär att sekretess ska gälla vid uppföljningen av rap- porter om missförhållanden och i domstol vid tillämpningen av den nya lagen. Den nya lagen och ändringarna i offentlighets- och sekre- tesslagen föreslås träda i kraft . Regeringen gör bedömningen att den föreslagna lagen medför positiva effekter för visselblåsare då förslaget innebär en förstärkning och ett förtydligande av skyddet för dem som rapporterar informa- tion om missförhållanden. Även den psykosociala arbetsmiljön kan förbättras. För företag kan visselblåsarfunktionerna fungera som ett verktyg för att upptäcka fel och brister i verksamheten, vilket kan minska risker för ett skadat varumärke och andra ekonomiska risker för verksamheten. Inom den offentliga verksamheten kan visselblås- ning innebära en ekonomisk nytta genom att missförhållanden i större utsträckning kan avslöjas. Visselblåsarkanalerna kan även stärka förtroendet för verksamheten hos anställda, kunder, leverantörer, ägare och allmänhet. Ett ökat skydd för visselblåsare kan enligt regeringen också skapa bättre arbetsplatser.38 har beslutat i enlighet med förslagen i propositionen.39 2020/21:193 s. 41 f. 2021/22:AU3, rskr. 2021/22:9. En förstärkning av skyddet för visselblåsare och inrättandet av interna och externa kanaler för att rapportera om missförhållanden innebär att ytterligare mekanismer tillskapas för att komma tillrätta med problem på arbetsplatser. 12.4.8Särskilt om offer för könsbaserat våld – artikel 10 e I förhållande till offer för könsbaserat våld och könsbaserade tra- kasserier i arbetslivet finns en särskild bestämmelse i artikel 10 e. Medlemsstaterna ska vidta lämpliga åtgärder för att dessa offer ska ha verkningsfull tillgång till förfaranden för anmälan och tvistlös- ning, stöd, tjänster och rättsmedel som är jämställdhetsintegrerade, säkra och effektiva. Artikeln har koppling till punkterna 16–17 i rekommendationen. I punkt 16 anges att de anmälningsförfaranden och förfaranden för tvistelösning för könsbaserat våld och köns- baserade trakasserier som avses i artikel 10 e i konventionen bör in- begripa åtgärder som domstolar med särskild sakkunskap inom köns- baserat våld och könsbaserade trakasserier. Även effektiv och skynd- sam handläggning, juridisk rådgivning och stöd till anmälande och offer nämns. Vidare föreslås åtgärder som vägledningar och andra informationsresurser som är tillgängliga på språk som talas allmänt i landet samt omvänd bevisbörda, på lämpligt sätt, i andra förfaranden än straffrättsliga förfaranden. I punkt 17 anges att det stöd, tjänster och rättsmedel för offer för könsbaserat våld och könsbaserade trakasserier som avses i artikel 10 e i konventionen bör inbegripa åtgärder som stöd för att hjälpa offer att återinträda på arbetsmarknaden. Det bör också inbegripa rådgiv- nings- och informationstjänster som är tillgängliga på lämpligt sätt, jourtelefonlinjer som är öppna dygnet runt och räddningstjänster. Även medicinsk vård och behandling och psykologiskt stöd, kris- centrum, inbegripet härbärgen och särskilt utbildade polisenheter eller särskilt utbildade tjänstepersoner för stöd till offer. Allmänna klagomåls- och tvistlösningsmekanismer, stöd, tjänster och rättsmedel i svensk kontext och som redogörs för i detta avsnitt skyddar även offer för könsbaserat våld och könsbaserade trakas- serier. När det gäller begreppet jämställdhetsintegrering har utred- ningen redogjort för den aspekten i avsnitt 10 om våld och trakas- serier i policyer m.m. Den aspekten fångas upp genom att den svenska regeringens huvudsakliga strategi för att genomföra jämställdhets- politiken är jämställdhetsintegrering. Det innebär att regeringens politik inom samtliga områden ska genomsyras av ett jämställdhetsperspek- tiv. Regeringens beslut om jämställdhetsintegrering i Regeringskans- liet för åren 2021–2025 (A2021/01442) slår fast att jämställdhets- integrering omfattar allt arbete i , men pekar särskilt ut fyra centrala processer: lagstiftningsprocessen, EU-ärenden och övrigt internationellt arbete, myndighetsstyrning och budgetproces- sen. Myndighetsstyrningen förväntas leda till att även myndigheter- nas verksamheter bidrar till att jämställdhetspolitikens mål uppnås. Detta arbete förstärks genom regeringens utvecklingsprogram om jämställdhetsintegrering i statliga myndigheters arbete (JiM) och jäm- ställdhetsintegrering i universitet och högskolor (JiHU) där ett antal statliga myndigheter och lärosäten fått uppdrag i sina regleringsbrev. Regeringens utvecklingsprogram Jämställdhetsintegrering i myndig- heter (JiM) startade och syftar till att stärka myndigheternas arbete med jämställdhetsintegrering så att deras verksamhet ännu bättre bidrar till att uppnå de jämställdhetspolitiska målen. Reger- ingen konstaterar att jämställdhetsintegrering kräver ett långsiktigt utvecklings- och förändringsarbete och innebär att ett jämställdhets- perspektiv ska finnas med och beaktas i allt beslutsfattande, på alla nivåer och i alla processer. Det handlar i grunden om att bygga ett jämställt samhälle och att statliga myndigheter ska ge lika förutsätt- ningar och service för alla, oavsett kön. Programmet omfattar 54 myn- digheter perioden –2025. har även universitet och högskolor i uppdrag att jämställdhetsintegrera sina verksamheter. Utredningen har tidigare konstaterat att förutom rättsväsendet är och DO två centrala myndigheter kopplat till kon- ventionens krav på mekanismer för efterlevnad och kontroll samt rättsmedel för när någon utsatts för våld och trakasserier. Arbets- miljöverket, och ingår i reger- ingens utvecklingsprogram inom rättsväsendet, JiM. Myndigheterna har i uppgift att rapportera till regeringen hur de arbetar med jämställd- hetsintegrering i sin verksamhet. DO ska –2025 samverka med i stödfunktionen till JiM. Samverkan ska särskilt syfta till att synliggöra jämställdhetsin- tegreringsarbetets beröringspunkter med diskrimineringslagstiftningen och arbetet mot diskriminering på grund av kön (A2020/02041). Av instruktion framgår att myndigheten ska bedriva verksamheten så att den främjar mångfald och jämställdhet och en arbetsmiljö fri från kränkande särbehandling (4 a §). När det gäller DO:s roll ska ombudsmannen, förutom att genom- föra de uppgifter som framgår av diskrimineringslagen, också verka för att diskriminering som har samband med kön, könsöverskridande identitet eller uttryck, etnisk tillhörighet, religion eller annan tros- uppfattning, funktionsnedsättning, sexuell läggning eller ålder inte förekommer på några områden av samhällslivet. DO ska också i övrigt verka för lika rättigheter och möjligheter oavsett någon av de nämnda diskrimineringsgrunderna. DO ska också genom råd och på annat sätt medverka till att den som utsatts för diskriminering kan ta till vara sina rättigheter. Detta framgår av 1–2 §§ lagen om Diskriminer- ingsombudsmannen. Även fyller en viktig funktion kopplat till de krav som konventionen ställer avseende framför allt jämställd- hetsaspekterna. Enligt förordningen (2017:937) med instruktion för jämställdhetsmyndigheten ska myndigheten arbeta med uppföljning, analys, samordning, kunskap och stöd i syfte att nå de jämställdhets- politiska målen och ska bidra till en strategisk, sammanhållen och hållbar styrning och ett effektivt genomförande av jämställdhets- politiken (2 §). Myndigheten ska inom ramen för sitt uppdrag, utöver att beakta maktordningar baserade på kön, även beakta maktord- ningar baserade på kategorier såsom social bakgrund, könsöverskri- dande identitet eller uttryck, etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfattning, funktionsnedsättning, sexuell läggning eller ålder, när det bidrar till bättre prioriteringar och större träffsäkerhet i ut- formningen av insatserna och genomförandet av jämställdhetspoli- tiken (6 §). När det gäller olika former av stöd och tjänster finns också särskilt riktade insatser mot personer som utsätts för våld och trakasserier p.g.a. kön, se även avsnitt 10 och 13. Statskontoret konstaterar i utvärderingen av JiM att myndig- heterna –2018 sammantaget genomfört ett omfattande arbete, har nått flera resultat och att de förstått att målet med JiM-programmet är att öka jämställdheten i den verksam- het som når deras målgrupper. Statskontoret konstaterar att många av resultaten rörde myndigheter- nas interna verksamhet och styrning. Gemensamt för de myndigheter som nådde mest långtgående resultat är enligt Statskontoret att de sett jämställdhetsintegrering som ett verktyg för att öka kvaliteten i den ordinarie verksamheten. Vidare konstaterar att myndigheternas arbete ofta saknade tydlig koppling till faktiska jäm- ställdhetsproblem och att myndigheternas resurser kunde ha använts mer effektivt om de i stället hade lagt dem på arbete med en tydligare sådan koppling. Det hade därmed haft större potential att bidra till de jämställdhetspolitiska målen.40 JiM-myndigheterna har därför fått i uppdrag att redovisa inriktningen för sitt arbete med jämställdhetsintegrering 2022–2025, vilket innebär att redogöra för hur de avser bidra till att nå de jämställdhetspolitiska målen, både i sin egen verksamhet och i samhället. Statskontoret har också följt upp och analyserat centrala myndig- heters arbete med den nationella strategin för att förebygga och bekämpa mäns våld mot kvinnor inklusive hedersrelaterat våld och förtryck samt prostitution och människohandel. Statskontoret visar att de myndigheter som tagit egna initiativ i arbetet med strategin om mäns våld mot kvinnor är myndigheter som har inkluderat frågor om mäns våld mot kvinnor i arbetet med sina upp- drag om jämställdhetsintegrering i myndigheter (JiM). Statskontoret bedömer att det kan vara bra om de myndigheter som kan bidra till att nå målen i strategin om mäns våld mot kvinnor integrerar arbetet med detta i sitt arbete med jämställdhetsintegrering.41 konstaterar i slutredovisningen av JiM- programperioden –2018 att myndigheterna har nått resultat av arbetet med jämställdhetsintegrering som i många fall lett till för- ändrade verksamhetsutfall och bedöms kunna leda till effekter . Vidare bedömer att myndigheternas uppföljning av arbetet med jämställdhetsintegrering behöver utveck- las för att göra resultat synliga, bland annat för att generera kunskap, sprida lärande och följa om arbetet får avsedd effekt. Jämställdhets- myndigheten konstaterar också att de flesta myndigheterna i JiM- programmet har byggt upp en stabil infrastruktur och på detta sätt 40Utvärdering av regeringens utvecklingsprogram för jämställdhetsintegrering i myndigheter, slutrapport 2019:14 s. 28. 41Mäns våld mot kvinnor. En analys av myndigheternas arbete med den nationella strategin, rapport 2021:3, s. 28. lagt en god grund för ett framtida jämställdhetsarbete i relation till de jämställdhetspolitiska målen.42 När det gäller kraven i artikel 10 e om förfaranden för anmälan och tvistlösning, stöd, tjänster och rättsmedel som är jämställdhets- integrerade är utredningens samlade bedömning att får anses leva upp till kravet. Arbetet med jämställdhetsintegrering är en ständig process som också förväntas utvecklas . Att utredningen bedömer att lever upp till konventionens krav i denna del innebär inte att det inte finns anledning att successivt utveckla detta arbete. Ytterligare en aspekt som tas upp i artikel 10 är att den personliga integriteten och konfidentialiteten för berörda personer ska skyddas (artikel 10 c). Dessa frågor behandlas även när de aktualiseras på i andra delar av detta avsnitt. Följande redogörelse tar sikte på gene- rella frågor om dataskydd. Den s.k. dataskyddsförordningen43 utgör den generella regleringen av personuppgiftsbehandling inom EU. Förordningen är direkt till- lämplig i och innehåller regler om hur myndigheter, företag och andra får behandla personuppgifter. Den tillåter och förutsätter ibland att medlemsstaterna kompletterar förordningen med natio- nell lagstiftning. I kompletteras förordningen bl.a. av lagen (2018:218) med kompletterande bestämmelser till EU:s dataskydds- förordning (dataskyddslagen). Dataskyddsförordningen ställer krav på att varje behandling av personuppgifter ska vila på en rättslig grund. I dataskyddsförordningen räknas dessa rättsliga grunder upp i arti- kel 6.1. Behandling av personuppgifter är enligt denna bestämmelse endast laglig om och i den mån som åtminstone ett av de villkor som räknas upp i bestämmelsen är uppfyllt. De olika villkoren är i viss mån överlappande och kan därför vara tillämpliga på en och samma behandling. Behandlingen är t.ex. laglig om den är nöd- vändig för att fullgöra en rättslig förpliktelse som den personupp- 42Jämställdhetsintegrering i myndigheter, Slutredovisning av utvecklingsprogrammet Jäm- ställdhetsintegrering i myndigheter 2013–2018, 2019:1, s. 42. 43Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/679 av om skydd för fysiska personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter och om upphävande av direktiv /46/EG (allmän dataskyddsförordning). giftsansvarige har (c), är nödvändig för att skydda intressen som är av grundläggande betydelse för den registrerade eller för en annan fysisk person (d) eller nödvändig för att utföra en uppgift av allmänt intresse eller som ett led i myndighetsutövning (e). När det gäller känsliga personuppgifter, dvs. uppgifter om t.ex. hälsa, är det som utgångspunkt förbjudet att behandla sådana personuppgifter (arti- kel 9.1 i dataskyddsförordningen). Förbudet ska dock inte tillämpas om behandlingen är nödvändig för att den personuppgiftsansvarige eller den registrerade ska kunna fullgöra sina skyldigheter och utöva sina särskilda rättigheter inom arbetsrätten och på områdena social trygghet och socialt skydd, i den omfattning detta är tillåtet enligt unionsrätten eller medlemsstaternas nationella rätt eller ett kollek- tivavtal som antagits med stöd av medlemsstaternas nationella rätt, där lämpliga skyddsåtgärder som säkerställer den registrerades grund- läggande rättigheter och intressen fastställs (artikel 9.2 b). I svensk rätt finns i 3 kap. 2 § dataskyddslagen en generell regler- ing av behandlingen av personuppgifter med stöd av det undantag som gäller på arbetsrättens område, se propositionen Ny dataskydds- lag (prop. 2017/18:105 s. 77 f.).