sou · H9B336 · 2021-05-05 00:00:00 — Även i övrigt finns det anledning att fundera på om det behövs åtgärder för att säkerställa att överförmyndarens granskning sker inom en rimlig tid. Ett syfte med överförmyndarnas tillsyn är att motverka rättsförluster för de svagaste i samhället. En lång handläggningstid för att t.ex. granska en ställföreträdares årsräkning kan medföra att den enskilde lider skada, eftersom överförmyndaren då inte tillräck- ligt snabbt upptäcker eventuell misskötsamhet. •ta ställning till om ställföreträdare bör kunna lämna in årsräkningar över förvaltningen till överförmyndaren mer utspritt och om det behövs andra åtgärder för att säkerställa att överför- myndarens granskning sker inom en rimlig tid. En bättre samordning av tillsynen över överförmyndarna Sju av landets länsstyrelser utövar tillsyn över överförmyndarna. Läns- styrelsernas uppgift är att se till att överförmyndarna kontrollerar att ställföreträdarnas verksamhet sköts på ett korrekt sätt. De ska också med råd stödja överförmyndarna i deras verksamhet och se till att utbildningen av överförmyndarna är tillfredsställande. För att tillsynen ska bli så effektiv som möjligt är det nödvändigt att åstadkomma en bättre samordning i tillsynsarbetet. En utgångs- punkt bör även i fortsättningen vara att kommunernas överförmyn- darverksamheter ska utöva tillsyn över ställföreträdarna. En fråga som har lyfts i olika sammanhang är om det bör utses en förvalt- ningsmyndighet med huvudansvar för tillsynen. Syftet med att utse en huvudansvarig aktör skulle vara att en sådan på ett bättre sätt be- döms kunna samordna tillsynen och tillsynsvägledningen än vad de ansvariga länsstyrelserna tillsammans gör . Statskontoret har haft i uppdrag att överväga hur läns- styrelsernas samordning kan förbättras för att tillsynen och tillsyns- vägledningen ska bli så effektiv och ändamålsenlig som möjligt. I detta sammanhang skulle Statskontoret överväga om en central aktör – en länsstyrelse eller någon annan förvaltningsmyndighet – bör ha ansva- ret att samordna tillsynen och/eller tillsynsvägledningen (se ovan under rubriken av en utredning). Statskontoret föreslår att en av läns- styrelserna ges i uppdrag att samordna länsstyrelserna arbete och att det inrättas en bred samverkansgrupp som omfattar representanter för kommunerna och länsstyrelserna. Utredaren ska, med utgångspunkt i Statskontorets förslag, •ta ställning till hur tillsynen över överförmyndarna och tillsyns- vägledningen bör vara organiserad . Effektivare tillsynsverktyg och sanktionsmöjligheter vid tillsynen över överförmyndarverksamheten Länsstyrelserna utövar tillsyn över överförmyndarnas verksamhet. Om det vid tillsynen framkommer att en överförmyndare på något sätt missköter sig, har emellertid få möjligheter att in- gripa. I praktiken kan endast rikta anmärkning mot överförmyndarens handläggning och ålägga denne att underrätta om vilka åtgärder som har vidtagits med an- ledning av anmärkningen. Det kan ifrågasättas om länsstyrelserna vid sina ingripanden har tillräckliga och effektiva tillsynsverktyg och sanktionsmöjligheter för att tillsynen ska få fullt genomslag. •ta ställning till vilka ytterligare tillsynsverktyg och sanktionsmöj- ligheter som länsstyrelserna behöver vid tillsynen över överför- myndarna. Statistik av hög kvalitet redovisas statistik om ställföreträdarverksamheten i landet. Det är viktigt att statistiken om ställföreträdarskap är av hög kvali- tet, inte minst för att kunna göra uppföljningar på området och för att kunna rikta in tillsynsarbetet på de frågor där behovet är som störst. Det är därför en brist att den statistik som har tagits fram och redovisats inte har varit heltäckande och av tillräcklig kvalitet. Länsstyrelserna har haft i uppdrag att överväga i vilka avseenden insamlingen av statistik över överförmyndarnas verksam- het kan förbättras för att statistiken ska bli mer tillförlitlig och använd- bar i tillsynsverksamheten (se ovan under rubriken av en utredning). Utifrån resultatet av det uppdraget bör det övervägas vilka regeländringar och andra åtgärder som behövs för att säkerställa att statistiken på ställföreträdarområdet håller en hög kvalitet och om- fattar sådana uppgifter som är relevanta och nödvändiga för att kunna följa tillsynsarbetet samt planera och följa upp verksamheten runt om i landet. En fråga som har diskuterats, och som även tas upp i av ställföreträdare och överförmyndare –Statens bristande ansvar för samhällets mest utsatta (RiR 2017:33), är om de insamlade uppgifterna bör vara en del av den officiella statistiken. När reglerna om statistik infördes ansågs det att arbetet med att sammanställa statistik bör påbörjas och kvalitetssäkras innan det tas ställning till om så bör vara fallet (prop. 2013/14:225 s. 40). Frågan är därför om och i sådant fall i vilken utsträckning som det nu finns skäl att låta de insamlade uppgifterna utgöra officiell stati- stik. Att låta uppgifterna omfattas av den officiella statistiken skulle bl.a. förbättra möjligheterna för den statistikansvariga myndigheten att kräva in statistik från myndigheter på nivå. Utredaren ska därför, med beaktande av länsstyrelsernas rapport, •analysera och ta ställning till vilka regeländringar och andra åtgär- der som behövs för att säkerställa att statistiken på ställföreträ- darområdet håller en hög kvalitet och omfattar sådana uppgifter som är relevanta och nödvändiga för att kunna följa tillsynsarbetet samt planera och följa upp verksamheten, och •analysera om de uppgifter som samlas in bör utgöra officiell sta- tistik och i så fall föreslå vilken myndighet som ska vara officiell statistikmyndighet. Enskildas ställning och skydd bör stärkas Förbättrade möjligheter för den enskilde att få ekonomiska skador ersatta Även om det vidtas effektiva åtgärder för att förbättra tillsynen och kontrollera ställföreträdarnas arbete, går det inte att helt undvika att en ställföreträdare missköter sig vid genomförandet av sitt uppdrag. Sådan misskötsamhet kan leda till att den enskildes tillgångar an- vänds på ett felaktigt sätt eller att han eller hon av annan anledning orsakas ekonomiska skador. Enligt den nuvarande ordningen är ställföreträdare skyldiga att ersätta skada som de uppsåtligen eller av vårdslöshet har orsakat den enskilde. Trots att enskilda har lidit skada på grund av ställföreträdares misskötsamhet, har möjligheten att få skadestånd sällan utnyttjats. Det har tidigare övervägts olika lösningar för att förbättra möjlig- heterna för enskilda att få sina ekonomiska skador ersatta men detta har inte lett till att några åtgärder vidtagits (se t.ex. prop. 2007/08:150 s. 54 f. och prop. 2013/14:225 s. 31 f.). Med hänsyn till att det i praktiken har visat sig vara svårt och omständligt för den enskilde att få ersättning för skador vid ställ- företrädares misskötsamhet och därigenom hållas skadelös, finns det enligt regeringen anledning att på nytt överväga frågan och ta fram konkreta och genomförbara förslag. Den ställföreträdare som missköter sig bör som utgångspunkt alltjämt ha det slutliga ersättningsansvaret. •ta ställning till hur enskilda kan få förbättrade möjligheter att få ersättning för sådana ekonomiska skador som har uppstått på grund av ställföreträdares misskötsamhet. Enklare för enskilda att föra fram klagomål och få stöd vid frågor om ställföreträdarskapet Om en enskild inte kan komma överens med ställföreträdaren eller på annat sätt är missnöjd med honom eller henne eller har frågor om ställföreträdarskapet, kan den enskilde vända sig till överförmyndaren. Anledningen till detta är inte minst att överförmyndaren utövar till- syn över ställföreträdaren och beslutar i frågor som har att göra med ställföreträdarskapet. Detta bör vara utgångspunkten även fortsätt- ningsvis. Det kan emellertid hända att den enskilde anser att överförmyn- daren inte tillhandahåller tillräcklig hjälp eller inte tar synpunkterna på allvar. I en sådan situation är det inte tydligt till vem som den enskilde kan vända sig för att få råd och stöd samt föra fram klago- mål. Denna otydlighet är olycklig eftersom den försvårar för den enskilde att göra sina rättigheter gällande, särskilt eftersom en per- son med ställföreträdare ofta kan ha svårt att själv ta till vara sina I förlängningen kan det också leda till ett bristande för- troende för ställföreträdarsystemet. En jämförelse kan göras med klagomålssystemet inom hälso- och sjukvården. Enligt det systemet ska den enskilde i första hand vända sig till vårdgivaren. Det finns också patientnämnder i varje landsting och kommun som patienten kan komma i kontakt med. Patient- nämndernas huvudsakliga uppgift är att på ett lämpligt sätt hjälpa patienter att föra fram klagomål till vårdgivare och att få klagomål besvarade av vårdgivaren. Vidare ska nämnderna bl.a. tillhandahålla eller hjälpa patienter att få den information patienterna behöver för att kunna ta till vara sina intressen i hälso- och sjukvården. Det kan diskuteras om det inte även på ställföreträdarområdet finns anled- ning att inrätta fristående organ som kan hjälpa enskilda som är i behov av information eller vill föra fram klagomål. •ta ställning till hur det kan underlättas för enskilda att få stöd vid frågor om ställföreträdarskapet och föra fram klagomål. Utökad insyn för den enskilde i ställföreträdarens arbete Ett ställföreträdarskap innebär ofta ett minskat inflytande för den enskilde över angelägenheter som i högsta grad rör hans eller hennes person. För att den enskilde ska känna trygghet i en sådan situation är det avgörande att han eller hon har förtroende för sin ställföre- trädare. I det avseendet är det viktigt att den enskilde har möjlighet att, om han eller hon vill och har förmåga, kontrollera hur ställföre- trädaren sköter sitt uppdrag och t.ex. hanterar den enskildes medel. Trots detta finns det inga regler som ger den enskilde en direkt möjlighet till insyn i ställföreträdarens förvaltning. I stället är den enskilde hänvisad till att hos överförmyndaren begära ut den redo- visning och de andra handlingar som rör ställföreträdarskapet och som har hämtats in från ställföreträdaren. Det kan diskuteras om den enskilde – och eventuellt även hans eller hennes anhöriga – bör ha en bättre kontrollmöjlighet och därmed utökad insyn i ställföreträda- rens förvaltning än så. •överväga om den enskilde bör ges möjlighet till utökad insyn i ställföreträdarens förvaltning. Förstärkt sekretess för uppgifter om den enskilde Sekretess gäller normalt hos överförmyndaren i ärenden enligt för- äldrabalken och lagen om god man för ensamkommande barn för uppgift om enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden. Sekre- tessen hindrar dock inte att uppgifter lämnas till maken eller sambon och närmaste släktingar till den som har en god man eller förvaltare. Den enskildes anhöriga har således en ovillkorlig rätt att få ta del av sådant som rör den enskilde. Överförmyndaren kan alltså inte vägra dessa personer att ta del av uppgifter om den enskilde av personlig eller ekonomisk natur. Det innebär att privata uppgifter om den en- skilde som finns hos överförmyndaren kan lämnas ut till anhöriga mot den enskildes vilja och bästa. •överväga om det finns anledning att stärka sekretessen för upp- gifter om en enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden som förekommer i ärenden hos överförmyndaren. Insatser för en ökad digitalisering I den offentliga förvaltningens verksamhet och kontakter med andra ska en digital hantering vara förstahandsvalet. En digitalisering av myndigheternas förvaltning bidrar till en högre kvalitet och effek- tivitet i verksamheten. Ur det perspektivet är det viktigt att regel- verket kring ställföreträdare är modernt och möjliggör för överför- myndaren och övriga berörda myndigheter att i så stor utsträckning som möjligt hantera ärenden på digital väg. En sådan utveckling stäm- mer också överens med målet för digitaliseringspolitiken, nämligen att ska vara bäst i världen på att använda digitaliseringens möj- ligheter (prop. 2011/12:1 utg.omr. 22, avsnitt 4). Lagstiftningen måste även göra det möjligt för ställföreträdare att använda sig av elektroniska hjälpmedel vid utförandet av uppdraget. Det bör därför undersökas om det finns formkrav, dvs. krav på att en handling ska ha en viss form eller tillkomma på ett visst sätt för att ha en viss rättsverkan, eller andra bestämmelser som i onödan försvårar för ställföreträdaren att t.ex. kommunicera elektroniskt med eller ge in digitala redovisningar och andra handlingar till överför- myndaren (jfr Ds 2003:29). Det finns också skäl att analysera om den ökade digitaliseringen i samhället har medfört hinder för ställföre- trädaren att på olika sätt hjälpa huvudmannen, t.ex. när betalningar ska göras för huvudmannens räkning via bankers internettjänster, och hur sådana hinder skulle kunna övervinnas eller i vart fall mini- meras. •ta ställning till vilka ändringar som behövs för att överförmyn- darna, övriga berörda myndigheter och ställföreträdarna i så stor utsträckning som möjligt ska kunna använda sig av digitala hjälp- medel, och •analysera hur den ökade digitaliseringen i samhället på olika sätt kan underlätta en ställföreträdares möjligheter att hjälpa huvud- mannen. En närliggande fråga gäller elektroniska framtidsfullmakter. infördes lagen (2017:310) om framtidsfullmakter. Lagen gör det möj- ligt för enskilda att genom framtidsfullmakter utse någon som kan ha hand om deras personliga och ekonomiska angelägenheter om de senare i livet inte själva kan det. Framtidsfullmakter utgör ett alter- nativ till ordningen med god man och förvaltare. När möjligheten att använda sig av framtidsfullmakter infördes, uttalades det att det kan övervägas att tillåta elektroniska framtids- fullmakter och anpassa regelverket därefter. Frågan om upprättande och hantering av elektroniska framtidsfullmakter bedömdes emeller- tid komplicerad och kräva särskilda överväganden. Den rymdes där- för inte inom ramen för det lagstiftningsärendet (prop. 2016/17:30 s. 34 f.). Enligt regeringen är det positivt om handlingar kan hanteras elektroniskt i så stor utsträckning som möjligt. Det finns därför skäl att i detta sammanhang närmare undersöka om och hur elektroniska framtidsfullmakter skulle kunna fungera och i vilka avseenden som det nuvarande regelverket behöver anpassas för att en sådan utveck- ling ska vara möjlig. Även frågan om ett register aktualiseras (se ovan under . •överväga om och hur framtidsfullmakter ska kunna upprättas och hanteras elektroniskt. Frågan om elektroniska framtidsfullmakter har varit föremål för be- handling i . tillkännagav att regeringen bör ta initiativ till att överväga frågan om upprättande och hantering av elektroniska framtidsfullmakter (bet. 2016/17:CU11 punkt 1 b, rskr. 2016/17:221). Genom uppdraget i denna del anser regeringen att tillkännagivandet är slutbehandlat. Särskilt om internationella ärenden och om gode män för ensamkommande barn Frågor om att utse gode män för ensamkommande barn En utgångspunkt är att en god man ska förordnas för ett ensam- kommande barn. Det är inte tydligt i vilken utsträckning som en god man ska utses för ett ensamkommande barn från ett annat EU-land. Lagen om god man för ensamkommande barn gäller gene- rellt för personer som är och som är utländska med- borgare eller statslösa, men av vissa bestämmelser i lagen följer att en god man inte ska utses om barnet har beviljats uppehållstillstånd i . En unionsmedborgare har dock uppehållsrätt i och behöver därför inte något uppehållstillstånd för att vistas här. Det kan därför diskuteras hur lagens bestämmelser ska tolkas och tillämpas när det gäller ensamkommande barn från EU-länder. Detta gäller även för ensamkommande barn som är medborgare i andra länder, om med- borgarskapet medför uppehållsrätt i . •analysera i vilken utsträckning det förekommer ensamkommande barn som har uppehållsrätt i och som har behov av en företrädare och ta ställning till om reglerna om företrädarskap för dessa barn behöver ändras. Behörig överförmyndare och domstol Behörig överförmyndare i frågor om godmanskap, inklusive god- manskap för ensamkommande barn, och förvaltarskap är överför- myndaren i den kommun där den enskilde är folkbokförd. Om den enskilde inte är folkbokförd i , är överförmyndaren i den kom- mun där den enskilde vistas behörig. I fall ingen av dessa är behörig är överförmyndaren i behörig överförmyndare. Den behöriga överförmyndaren ansvarar även för att utöva tillsyn. När det gäller vilken domstol som är behörig, överensstämmer reglerna om detta i allt väsentligt med de om behörig överförmyndare. Ensamkommande barn och andra enskilda som inte är folkbok- förda i kan av olika skäl flytta, eller vistas i en annan kommun än i den som beslutet om godmanskap meddelades. I en sådan situa- tion kan det uppstå oklarheter i fråga om vilken överförmyndare som ansvarar för ställföreträdarskapet och när ansvaret övergår från den ena överförmyndaren till den andra. Det kan vidare hända att den enskilde avviker. Ansvaret för godmanskapet övergår i den situa- tionen från överförmyndaren i kommunen där den enskilde har vistats till överförmyndaren i . Om den en- skilde sedan återfinns, återgår ansvaret till överförmyndaren i vistelse- kommunen. Den redovisade ordningen riskerar att leda till att en- skilda faller mellan stolarna och att det uppstår rättighetsförluster för dem. Den kan också leda till att en överförmyndare som har en upparbetad kontakt med och god kännedom om den enskilde och hans eller hennes bakgrund och behov är behörig att han- tera ärendet. Det finns mot den bakgrunden anledning att analysera om de nuvarande behörighetsreglerna är ändamålsenliga. En utgångs- punkt bör lämpligen vara att den överförmyndare som har bäst känne- dom om och möjlighet till kontakt med den enskilde ska vara behörig. •analysera om reglerna om behörig överförmyndare och domstol när den enskilde inte är folkbokförd i är ändamålsenliga och utifrån sin analys ta ställning till vilka regeländringar eller andra åtgärder som behövs. Utredaren ska bedöma förslagens ekonomiska konsekvenser och konsekvenser i övrigt för enskilda och det allmänna. Utredaren ska beskriva och om möjligt kvantifiera samhällsekonomiska konsekven- ser av förslagen, såsom förslagens påverkan på möjligheten att rekry- tera gode män. Utredaren ska beskriva viktiga ställningstaganden vid utformningen av förslagen. Alternativa lösningar som övervägts ska beskrivas och skälen till att de har valts bort. effekterna av utredarens förslag och påverkan på statens inkomster och utgifter ska beräknas. Om förslag som lämnas innebär offentlig- finansiella kostnader, ska förslag till finansiering lämnas. Om förslagen bedöms påverka det kommunala självstyret, ska för- slagens konsekvenser och de särskilda avvägningar som föranlett för- slagen särskilt redovisas. Detsamma gäller om förslagen har betydelse för sysselsättning och offentlig service i olika delar av landet eller för möjligheterna att nå de integrationspolitiska målen. Utredaren ska genomgående ha ett jämställdhetsperspektiv i den analys som görs. Vidare ska all statistik som utredaren redovisar vara köns- och ålders- uppdelad. Om förslagen inte bedöms ha betydelse för jämställdheten mellan kvinnor och män ska detta motiveras. Utredaren ska även redovisa om förslagen har betydelse för brotts- ligheten och det brottsförebyggande arbetet. Därtill ska utredaren bedöma förslagens konsekvenser ur ett barnrättsperspektiv, bl.a. med beaktande av FN:s konvention om barnets rättigheter. I alla åtgärder och beslut som påverkar barn ska hänsyn tas till barnets rättigheter och konsekvenserna för barn ska redovisas. Även i övrigt ska förslagens konsekvenser redovisas enligt kom- mittéförordningen (1998:1474). Genomförande och redovisning av uppdraget har det genomförts reformer på ställföreträdarområdet i flera av de övriga nordiska länderna. Till exempel förekommer numera i , och professionella ställföreträdare. Ett annat exempel är att det i har genomförts förändringar i fråga om tillsynen på området och att det där finns en central myndighet med ansvar för att bl.a. samordna tillsynen och utöva tillsyn över myndigheter på lägre nivå. Utredaren ska därför, i den utsträckning som det bedöms lämpligt, analysera hur regelverket ser ut och fungerar i de övriga nordiska länderna och även i de andra länder som utredaren bedömer är av intresse. Utredaren ska uppmärksamma och beakta internatio- nella åtaganden och relevanta EU-regler. Därvid ska utredaren bl.a. beakta FN:s konvention om rättigheter för personer med funktions- nedsättning, inklusive de rekommendationer som konventionens kom- mitté har lämnat till (CRPD/C/SWE/CO/1). i uppdraget att överväga ett svenskt tillträde till den i dagtecknade konventionen om internationellt skydd för vuxna () eller att undersöka hur svensk rätt förhåller sig till bestämmelserna i den konventionen (jfr SOU 2015:74). För att de förslag som lämnas ska vara ändamålsenliga och verk- ningsfulla är det av vikt att utredaren inhämtar synpunkter och för- slag på förbättringsområden från sådana aktörer som besitter värdefulla kunskaper och erfarenheter. Sådana kunskaper och erfarenheter be- sitts inte minst av föreningar för ställföreträdare och överförmyndare och av andra frivilligorganisationer som verkar på området. Utredaren ska därför, i den utsträckning som det bedöms lämpligt, inhämta syn- punkter från berörda myndigheter och organisationer. Utredaren ska även beakta pågående arbete inom EU, särskilt av- seende det gemensamma europeiska asylsystemet, och relevant arbete inom . Uppdraget ska redovisas . (Ju 2019:03) Förlängd tid för uppdraget Regeringen beslutade kommittédirektiv om en över- syn av reglerna om gode män och förvaltare (dir. 2019:44). Utredningen har antagit namnet . Uppdraget skulle redo- visas . Uppdraget ska i stället redovisas . 1.Säker och kostnadseffektiv it-drift –rättsliga förutsättningar för utkontraktering. 2.Krav på kunskaper i svenska och samhällskunskap för svenskt medborgarskap. 3.Skolbibliotek för bildning och utbildning. 4.Informationsöverföring inom vård och omsorg. 5.Ett förbättrat system för arbetskrafts- invandring. 6.God och nära vård. Rätt stöd till psykisk hälsa. 7.Förstärkt skydd för väljarna vid röst- mottagningen. 8.När behovet får styra –ett tandvårdssystem för en mer jäm- lik tandhälsa. 1 & Vol. 2, bilagor + Sammanfattning (häfte). 9.Vem kan man lita på? Enkel och ändamålsenlig användning av betrodda tjänster i den offentliga förvaltningen. 10.Radiologiska skador – skadestånd, säkerheter, skadereglering. 11.Bättre möjligheter för elever att nå kunskapskraven – aktivt stöd- och elevhälsoarbete samt stärkt utbildning för elever med intellektuell funktions- nedsättning. 12.Andra chans för krisande företag –En ny lag om företagsrekonstruktion. 13.En teknikneutral grundlags- bestämmelse för regeringsbeslut. 14.Boende på (o)lika villkor –merkostnader i bostad med särskild service för vuxna enligt LSS. 15.Föreningsfrihet och terrorist- organisationer. 16.En väl fungerande ordning för val och beslutsfattande i kommuner och regioner. 17.Ett moderniserat konsumentskydd. 18.Bolags rörlighet över gränserna. Volym 1 & 2. 19.En stärkt försörjningsberedskap för hälso- och sjukvården. Del 1 och 2. 20.Ecris-TCN – ett mer effektivt utbyte av brottmålsdomar mot tredjelands- medborgare. 21.En klimatanpassad miljöbalk för samtiden och framtiden. 22.Hårdare regler för nya nikotin- produkter. 23.Stärkt planering för en hållbar utveckling. –en del av den cirkulära ekonomin. 25.Struktur för ökad motståndskraft. 26.Använd det som fungerar. 27.Ett förbud mot rasistiska organisationer. 28.Immunitet för utställningsföremål. 29.Ökade möjligheter att förhindra illegal handel via post. –mer tid till lärande. 31.Kontroller på väg. 32.Papper, poddar och ... Pliktmateriallagstiftning för ett tryggat källmaterial. 33.En tioårig grundskola. Införandet av en ny årskurs 1 i , grundsärskolan, specialskolan och sameskolan.