sou · H9B358 · 2021-07-06 00:00:00 — Den ursprungliga regleringen innebar att hyresgästen inte med bibe- hållen rätt att bo kvar i lägenheten kunde säga upp avtalet för att försöka få förmånligare hyresvillkor. Hyresgästens möjlighet till rättslig prövning av hyran var alltså beroende av hyresvärdens upp- sägning av hyresavtalet.165 infördes en generell rätt för hyres- gästen att med bibehållet besittningsskydd säga upp avtalet för villkorsändring. I förarbetena till lagändringen framhölls att besittningsskyddet kunde vara hotat om hyran från början hade bestämts för högt eller om det inträffat förändringar som minskat värdet av rättigheten utan att detta gav hyresgästen rätt till nedsättning av hyran. I en sådan situation var hyresgästens förhandlingsposition svag.166 1974 :150 s. 473. 1973:23 s. 43 f. Efter uppsägning av hyresavtalet kunde även hyresgästen nu på- kalla en rättslig prövning av hyran. Det var dock fortfarande skälig- heten av hyresvärdens hyreskrav som skulle prövas. I syfte att göra parterna jämställda togs hyresvärdens företräde bort ur lagtexten. I stället infördes den alltjämt gällande bestämmelsen som innebär att om hyresgästen och hyresvärden tvistar om hyrans storlek ska den fastställas till skäligt belopp. Vidare infördes bestämmelsen om att hyresavtalet som huvudregel skulle löpa tillsvidare. Det tidigare kravet på att det krävdes uppsägning av hyresavtalet för att få en villkorsändring avskaffades alltså.167 Ändringarna fick till följd att möjligheterna att påkalla rättslig prövning av den avtalade hyran kraftigt utvidgades. var parterna bundna av hyresvillkoret fram till dess avtalet hade löpt ut eller till dess hyresvärden ville höja hyran. kunde hyresprövning ske löpande så snart parterna inte var överens, och uppsägning av hyresavtalet var inte längre ett krav för att kunna få till en rättslig prövning. Även inflyttnings- och förstagångshyror kunde under- ställas rättslig prövning. Bristortsregeln hade blivit huvudregel Lagändringarna hade fått till följd att den undantagsregel som endast skulle vara tillämplig på bristorter i stället, i viss modifierad form, hade blivit huvudregel. Allmännyttans självkostnadshyror skulle vara nor- merande och det var möjligt att få till stånd en rättslig prövning av den mellan parterna först avtalade hyran. De allmännyttiga bostadsföretagens hyresnormerande roll kom att gälla . Det har framhållits att ordningen medfört en ganska likartad hyresnivå över landet, med en utgångspunkt i de allmännyttiga bostadsföretagens kostnader.168 1983/84:137 s. 95. 168SOU 2012:88 s. 80. 2.8.4Kollektivt förhandlade hyror blir hyresnormerande trädde den lagstiftning i kraft som innebär att hyror som avtalas i kollektiva förhandlingsöverenskommelser, dvs. enligt hyres- förhandlingslagen, ska vara normerande för vad som vid en rättslig prövning anses vara skälig hyra. Vidare ska allmännyttiga bostads- företag bedriva sin verksamhet enligt affärsmässiga principer. Dessa bolag ska alltså inte längre tillämpa självkostnadsprincipen vid hyres- sättning. De kommunala bostadsföretagen ska dock alltjämt tillgodose ett allmännyttigt ändamål, dvs. att främja bostadsförsörjningen i kom- munerna.169 Den utredning som låg till grund för lagstiftningen hade bland annat haft i uppdrag att utreda huruvida ordningen med allmän- nyttiga självkostnadshyror som hyresnormerande stod i strid med EU-rättsliga konkurrensregler. Mycket ansågs tala för att så var fallet. Något absolut ställningstagande i saken gjordes dock inte. Som skäl för lagändringen framhöll regeringen att ordningen med att en aktör (dvs. de allmännyttiga bostadsföretagen) på en konkurrensutsatt marknad fick en sådan betydelsefull roll för andra aktörer på samma marknad framstod som mindre väl förenlig med målsättningen att skapa bättre förutsättningar för en fungerande hyresmarknad. Även om dessa företag skulle drivas affärsmässigt kunde det inte motivera en ordning som på ett så grundläggande sätt avvek från vad som fick anses normalt på en marknad.170 Vidare framhöll regeringen att systemet med kollektivt för- handlade hyror var av stort värde för en väl fungerande hyresmark- nad och att det innebar kostnadsbesparingar för såväl hyresgäster som hyresvärdar. Det kollektiva förhandlingssystemet skulle därför värnas. En normerande roll för förhandlingsöverenskommelser skulle med- verka till att upprätthålla det kollektiva förhandlingssystemet . En sådan ordning skulle också bidra till stabilitet i för- handlingar och transparens i hyressättningen.171 Regeringen förutsatte att lagändringen skulle komma att medföra hyreshöjningar på en del orter. För att trygga hyresgästernas besitt- ningsskydd infördes en skyddsregel, genom så kallad trappning av hyreshöjning.172 2009/10:185, s. 47. 172Se 55 § femte stycket hyreslagen. 2.8.5Den historiska bakgrunden och läge och kvalitet i hyressättningen När bruksvärdessystemet infördes skulle den först avtalade hyran som huvudregel inte kunna prövas rättsligt. För att trygga besitt- ningsskyddet skulle en rättslig prövning först kunna ske när hyres- värden ville höja hyran, vilket kunde bli aktuellt vid uppsägning av avtalet eller när hyresperioden hade löpt ut. Hyrans storlek var en fråga för avtalsparterna och lägenheternas olika kvaliteter förutsattes avspeglas i de avtalade hyrorna. Därför skulle den rättsliga pröv- ningen ske genom att lägenheter jämfördes utifrån olika faktorer, dvs. Den ursprungliga regeln förutsatte att bruksvärdefaktorernas påverkan på hyran avgjordes på en hyresmarknad i någorlunda balans. På en sådan hyresmarknad skulle attraktiva lägen och kvali- teter komma att återspeglas i den hyra som parterna avtalade. Vid lagändringen 2011 framhöll lagstiftaren att en korrekt hyra enligt bruksvärdessystemet ska avspegla vad som är god kvalitet i boendet.173 Flera av de lagändringar som gjorts efter det att bruks- värdessystemet infördes har dock haft andra motiv än att läge och kvalitet ska få större genomslag i hyressättningen. , fram , var allmännyttans självkostnadshyror normerande vid den rättsliga prövningen och låg till grund för hyresförhandlingar. Eftersom sådana hyror framför allt baserats på kostnadstäckning, ofta sett till det kommunala bolaget som helhet, har det fått till följd att läges- och kvalitetsfaktorer inte varit särskilt framträdande vid hyressättningen. Det innebär även att de allmännyttiga bostadsföretagens kostnadssida har haft en styrande effekt på hyressättningen.174 Bruksvärdessystemet anger inte hur den grundläggande hyres- nivån ska fastställas eller vad som är lämpliga hyresskillnader mellan lägenheter med olika bruksvärden. ska vid den rätts- liga prövningen endast bedöma om en viss hyra är skälig och gör det utifrån hur andra lägenheter är prissatta. Prövningen tar inte sikte på huruvida ett visst geografiskt läge eller en viss lägenhetskvalitet har beaktats ”tillräckligt” i hyressättningen. Vilken påverkan en lägenhets 2009/10:185 s. 68. 174För ett liknande resonemang se SOU 2012:88 s. 80 f. läge eller en särskild kvalitet ska ha på hyran bestäms i stället av de aktörer som förhandlar hyrorna. Den hyressättning som var normerande, dvs. enligt självkostnadsprincipen, hade inte som mål att hyrorna skulle åter- spegla läges- och kvalitetsfaktorer. Vidare ska hyran som huvudregel följa lägenheten (dvs. hyran är objektsbunden). För att åstadkomma en hyressättning som bättre återspeglar hyresgästernas allmänna värderingar och korrigera hyresstrukturer som den histo- riska hyressättningen kan ha skapat är en förutsättning att parterna förhandlar med varandra kring bruksvärdesfaktorer. Som tidigare nämnts omfattas de flesta lägenheter av det kollek- tiva förhandlingssystemet, och lägenheter med sådana hyror är även normerande vid den rättsliga prövningen. De hyror som hyres- förhandlingssystemet genererar kommer därför att direkt påverka vad som anses vara skälig hyra rättsligt sett. Såsom systemet är upp- byggt är det framför allt de aktörer som verkar inom det kollektiva förhandlingssystemet som har möjlighet att ge läge och kvalitet ett större genomslag i hyressättningen. 3Bostäder, boendet och hyresmarknaden I detta kapitel kartlägger vi omvärldsfaktorer och förutsättningar som är viktiga för hyresmarknaden och hyressättningen. Vi utgår från hyresrättens och hyresmarknadens funktion och dess roll på bostadsmarknaden och för bostadsförsörjningen. Bostaden och bostadsmarknaden har särdrag som avviker från andra varor och marknader. Boendet och bostaden har en avgörande bety- delse för våra livsvillkor. Att det finns tillgängliga bostäder är en nyckel för möjligheterna att göra livsval, till exempel att flytta för studier, ta ett arbete på annan ort eller byta boende till följd av en förändrad livssituation. Människor måste ha möjlighet att flytta dit arbetstillfällena finns. Forskning visar att höga bostadspriser och ett begränsat utbud på bostadsmarknaden i storstadsområden kan hämma inflyttningen från andra regioner1. Det kan hämma utvecklingen i tillväxtregioner och dämpa den ekonomiska tillväxten i landet som helhet.2 Bostadsmarknadens funktionssätt påverkas av bostadens fysiska egenskaper. Bostäder går inte att flytta, konsumtionen måste ske på plats, vilket innebär att det geografiska läget blir en mycket viktig egenskap. Bostäder är heterogena produkter. Det går i princip inte att hitta två helt identiska bostäder. Dessutom är bostäder långlivade jämfört med många andra produkter. 1Hsieh, C.T. och E. Moretti (2019), Housing Constraints and Spatial Misallocation, : Macroeconomics 11(2): 1-39. 2SOU 2019:65, . Bostäder, boendet och hyresmarknaden Att köpa eller hyra bostad är ett av de största ekonomiska besluten för de flesta hushåll och det finns en tydlig ömsesidig koppling mellan bostadsmarknaden och arbetsmarknaden på både individuell och aggregerad nivå. Bostäder är också nödvändiga varor. Alla hus- håll måste bo någonstans och kan därför i praktiken inte välja att stå utanför bostadsmarknaden. Det finns olika upplåtelseformer. De vanligaste är äganderätt, bostadsrätt och hyresrätt. Bostaden kan ses som en konsumtions- vara där hushållen konsumerar och efterfrågar ett boende utifrån sina budgetrestriktioner och preferenser i relation till annan kon- sumtion. Bostaden kan också ses som en investering och kapital- placering där boendebesluten sker utifrån förväntningar om en avkastning i relation till andra placeringar. Bostadsval bestäms utifrån preferenser som spänner över flera dimensioner, exempelvis geografiskt område, typ av bostad, boende- yta, kommunikationsmöjligheter, livsstilsrelaterade faktorer m.m. Bostaden har också en social dimension och rätten till ett boende finns både i FN:s konventioner om mänskliga rättigheter och i den svenska grundlagen.3 I FNs globala mål i Agenda finns delmål för säkra bostäder till överkomlig kostnad.4 Målet som har beslutat om för området samhälls- planering, bostadsmarknad, byggande och lantmäteriverksamhet är att ge alla människor i alla delar av landet en från social synpunkt god livsmiljö där en långsiktigt god hushållning med naturresurser och energi främjas samt där bostadsbyggande och ekonomisk utveckling underlättas. Målet för delområdet bostadsmarknad är långsiktigt väl fungerande bostadsmarknader där konsumenternas efterfrågan möter ett utbud av bostäder som svarar mot behoven.5 En väl fungerande bostadsmarknad kan beskrivas utifrån olika perspektiv. En väl fungerande bostadsmarknad ska uppfylla vissa allmänna villkor som till exempel: –Ett stort och varierat utbud med avseende på upplåtelseformer, boendekostnader och övriga egenskaper där det finns tillgängliga bostäder med kort varsel 3Artikel 25 i FN:s deklaration om mänskliga rättigheter artikel 11 i FN:s konvention om ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter samt 1 kap 2§ Regeringsformen. 4Mål 11, Hållbara städer och samhällen, Agenda 2030. 2020/21:1 Utgiftsområde 18, bet. 2011/12:CU1, rskr. 2011/12:89. Bostäder, boendet och hyresmarknaden –Låga etableringströsklar för de individer som har begränsade resurser eller av andra skäl har svårt att hitta en lämplig bostad –En väl fungerande konkurrens på både ägar-, hyres- och bygg- marknaden som möjliggör att marknaden kan växa och utvecklas i takt med att behov och efterfrågan ändras –Transparenta och genomlysta marknader för både investering, ägande och uthyrning där alla aktörer har tillgång till samma information och där det finns ett gott skydd för den enskilde konsumenten –Möjligheter för alla att hitta en bostad som passar deras behov och ekonomiska förutsättningar och att inom rimlig tid hitta en ny bostad när förutsättningarna förändras En betydande del av befolkningen äger sin bostad. I landet som hel- het bor av befolkningen i ägda bostäder. Drygt hälften av befolkning, , bor i ett småhus som man oftast äger. av befolkningen bor i en hyresrätts- lägenhet och i en bostadsrättslägenhet. Hur vi bor varierar emellertid mellan boendeformer, ålder, regioner och lokala bostadsmarknader.6 Hyreslägenheter utgör av det totala bostadsbeståndet i flerbostadshus, småhus och specialbostäder. Den vanligaste lägen- hetstypen i ett flerbostadshus är 2 rum och kök, följt av 3 rum och kök. De två lägenhetstyperna utgör av bostadsbeståndet i flerbostadshus. Den genomsnittliga lägenheten i flerbostadshus är 68 kvm, och det genomsnittliga småhuset är 122 kvm.7 I bor det i genomsnitt 2,2 personer i ett hushåll. Flest perso- ner per hushåll bor det i ägda småhus, 2,6 personer. I flerbostadshus är genomsnittet 1,9 personer per hushåll. Att det bor fler personer per hushåll i småhus beror på att småhus i genomsnitt är större än andra bostäder. Det genomsnittliga antalet boende skiljer sig åt i hyresrätt 6SCB, Hushållens ekonomi, Hushållens boende 2019. 7SCB, Statistikdatabasen, , byggande och bebyggelse, Bostadsbestånd. Bostäder, boendet och hyresmarknaden I flerbostadshus bor i genomsnitt 2,0 personer per hushåll i hyresrätt och 1,8 personer per hushåll i bostadsrätt.8 Personer är oftast bosatta i ett småhus. i livet flyttar många barn från flerbostadshus till små- hus. I åldrarna är det vanligast att bo i ett flerbostadshus, med hyresrätt eller bostadsrätt. I den åldern flyttar många från för- äldrarnas bostad till ett eget boende. Från 40 till är det återigen vanligast att bo i ett småhus. Unga och äldre bor oftare än andra i en specialbostad, avsedd för till exempel studenter eller äldre.9 Många bostadsflyttar sammanfaller med de naturliga förändringar som inträffar under en människas livscykel, till exempel ungdomar som flyttar hemifrån, unga vuxna som bildar familj och flyttar till en större bostad samt äldre personer som flyttar till en mindre, mer lättskött bostad. Flyttmönster är förhållandevis stabila . Ofta flyttar hus- håll en kortare sträcka. Andelen flyttar som görs inom samma distrikt eller församling ligger på , byter distrikt men håller sig i samma kommun. Andelen som byter kommun men stannar i länet är kring medan även byter län.10 Flyttkedjor beskriver hur rörligheten mellan bostäder skapar vakanser och ger upphov till nya bostäder genom flyttar. En ny- byggd lägenhet ger kedjeeffekter genom att hushåll får möjlighet att byta bostad inom det befintliga bostadsbeståndet genom de flyttar som görs. Forskning visar att flyttkedjor oftast är lokala. Vanligen slutar flyttkedjor inom samma prisklass och samma geografiska område som de börjar. När det byggs en dyr bostad centralt frigörs andra dyra bostäder centralt. Om det byggs billigare hyreslägenheter iutkanten av en stad frigörs andra billiga icke-centralt belägna hyres- lägenheter. Det saknas belägg i forskningen för att flyttkedjorna når hushåll med låga inkomster eller hushåll som står utanför bostads- marknaden. Vad som händer vid nyproduktion varierar beroende på 8SCB, Hushållens ekonomi, Hushållens boende. 9SCB, boendeutgiftsprocent per hushåll, konsumtionsutrymme per hushåll och antal hushåll efter upplåtelseform och hushållstyp 2017. 10SCB, Statistikdatabasen, , Flyttningar – inrikes och utrikes. SOU 2021:58Bostäder, boendet och hyresmarknaden lokala förutsättningar och konjunkturläge. Studier visar att en flytt- kedja som initierats av nyproduktion i genomsnitt består av 2–2,5 flyttar.11 Större bostäder genererar generellt sett längre flyttkedjor. Korta flyttkedjor beror ofta på att det har byggts direkt för dem som inte redan har en bostad. Över tid ökar antalet flyttar beroende på att befolkningen växer. En minskad flyttintensitet har kunnat noteras för 20–24-åringar medan flytt- intensiteten ökat för 30–39-åringar. Sannolikt beror det på att yngre lämnar föräldrahemmet vid en högre ålder och att det tar för yngre att etablera sig på bostadsmarknaden.14 Flyttintensiteten samvarierar starkt med ålder. De åldersgrupper som flyttar minst relativt sett är de . De som flyttar mest är 20–24-åringarna som har en flyttintensitet på . Kvin- nor i åldern 20–har en högre flyttintensitet än män i motsvarande ålder medan männens flyttintensitet är högre i åldrarna 30–. Intresset för att byta bostadsort är i hög grad kopplat till arbets- marknaden. I åldersgruppen 25–uppger att jobb är den främsta anledningen för en flytt till annan ort. En flytt till arbete försvåras för unga främst av långa kötider till hyresrätter och för äldre främst av höga bostadspriser.15 3.1.3Boendekostnad, upplåtelseform och inkomst Hushållens och individernas skilda ekonomiska förutsättningar gör att möjligheterna att ta sig in på bostadsmarknaden ser olika ut. Vilket boende olika individer har möjlighet att efterfråga skiljer sig åt mellan hushåll med olika socioekonomisk status och var i landet de bor.16 Den genomsnittliga boendeutgiften (medianen) var av disponibel inkomst 2017. 11Tillväxt och regionplaneförvaltningen (2019), Flyttkedjor En litteraturöversikt över befintlig forskning om bostadsflyttkedjor. 12Se till exempel Helsingborgshem, Flyttkedjor – En studie från och , Flyttkedjeanalys för nybyggnation i . 13Flyttintensitet som mäter flyttrörelsernas storlek inom och utom landet, oavsett storleken på befolkningen eller regionen. Det som mäts är antalet flyttningar i relation till medelfolk- mängden . På motsvarande sätt mäts flyttintensiteten för olika åldersgrupper och regioner. 14SCB, Statistikdatabasen, , Flyttningar – inrikes och utrikes. 15WSP (2016), Den orörliga bostadsmarknaden och vägen till förändring. 16Se t.ex. SOU 2019:65, slutbetänkande. Bostäder, boendet och hyresmarknadenSOU 2021:58 Genomsnittlig boendeutgiftsprocent i för samtliga hushåll efter upplåtelseform 2017 (disponibel inkomst) Källa: SCB, statistikdatabasen, ekonomi, Hushållens boendeutgifter. Hur mycket av den disponibla inkomsten som hushållen använder till boendet varierar kraftigt mellan olika regioner, mellan olika hus- hållstyper och mellan olika upplåtelseformer. En ensamstående person utan barn i en hyresrätt använder i genomsnitt av sin disponibla inkomst till hyran. Ett hushåll som bor i ett småhus som de äger i en kommun med färre än 75 000 invånare använder av den disponibla inkomsten till boendet.17 I storstadskommuner finns det relativt många hyresrätter sam- tidigt som priserna på småhus och bostadsrätter är höga. I kom- muner utanför storstadsområdena och i större städer är priserna på bostäder betydligt lägre som andelen hyresrätter är lägre. Personer med högre inkomster bor ofta i ett småhus eller i en bostads- rätt och de med lägre inkomster oftare i en hyresrätt. I mindre kom- muner är andelen låginkomsttagare som bor i småhus relativt hög.18 Av hushållen med högst inkomster, kvartil 4 (den fjärdedel av hus- hållen som har högst inkomster) bodde i ett ägt småhus, i en bostadsrätt och i en hyresrätt. I gruppen med lägst inkomster, kvartil 1 (den fjärdedel av hushållen som har lägst inkomster), var andelen som bodde i ett ägt småhus , cirka hälften bodde i en hyresrätt och i en bostadsrätt.19 Bland personer med högst inkomster (kvartil 4) i storstadsområden bodde drygt hälften, , i ett ägt småhus och i en hyresrätt. Bostadsrätt är en vanlig boendeform i storstäder. Bland personer med höga inkomster bodde i en bostadsrätt. I åldrarna kring var andelen 60 procent.20 17SCB, Hushållens ekonomi, Hushållens boendeutgifter. 18SCB, /hitta-statistik/artiklar/2017/Laginkomsttagare-bor-ofta-i-hyresratt/ Bostäder, boendet och hyresmarknaden För individer med lägre inkomster skiljer sig boendet åt beroende på kommun. I storstadsområden bodde av de som tillhör kvartil 1 (den fjärdedel av hushållen som har lägst inkomster) i ett småhus och i en hyresrätt. Jämfört med stor- städer finns det relativt få bostadsrätter i mindre kommuner och det är en mindre vanlig boendeform även för personer med en hög inkomst. I kommuner utanför storstadsområden och större städer bodde hälften av personerna som tillhörde kvartil 1 i småhus och cirka 40 pro- cent i en hyresrätt. Skillnaderna gentemot storstadsregionerna är liknande oavsett ålder, och beror på att det finns relativt få hyres- rätter i kommuner som ligger långt från storstäderna som huspriserna är betydligt lägre.21 3.1.4Balans mellan utbud, efterfrågan och behov Bostadsbristens storlek, utbredning och karaktär är föremål för en intensiv debatt liksom dess orsaker. Begreppet bostadsbrist är kom- plext. Det finns ingen entydig och enhetlig definition av bostads- brist. Det talas ofta om bostadsbehov och bostadsefterfrågan som om begreppen vore två synonymer till bostadsbrist. Begreppet bostadsbehov utgår från att människor saknar bostäder eller bor i bostäder som har en lägre standard än vad som anses accep- tabelt utifrån en förutbestämd normativ ambitionsnivå. Begreppet bostadsefterfrågan tar sikte på om det finns bostäder som svarar mot individers preferenser och ekonomiska möjligheter. En ekonomisk definition av bostadsbrist är när det finns ett efter- frågeöverskott. Det innebär att utbudet inte svarar mot det som hushållen är beredda att betala för. Ur ett efterfrågeperspektiv har till exempel inkomster och räntenivåer en avgörande inverkan på bostads- bristen. Lägre räntor gör det billigare med bostadsfinansiering och bidrar till en ökad efterfrågan på bostadsrätter och småhus. Ett sätt att betrakta bostadsbrist är att skilja på marknadsbrist och behovsbrist.22 Marknadsbrist handlar om bostadstillgången i för- hållande till människors preferenser och betalningsförmåga. Bostads- brist innebär då att hushållens bostadsstandard inte motsvarar vad de efterfrågar. Enligt marknadsperspektivet bör det råda en jämvikt 22Bengtsson, B. (1992) Bostadsbrist – på marknaden och i politiken. 70–71, : . Bostäder, boendet och hyresmarknaden mellan utbud och efterfrågan av bostäder, och bostäder kan både under- och överkonsumeras, det vill säga man kan bo både större och mindre än vad man behöver. Behovsbrist innebär att bostadsstandarden är lägre än de boendes behov enligt politiskt fastställda mål. Enligt behovsperspektivet bör befolkningen ha tillgång till skäliga bostäder, men att bo bättre eller större än man behöver utgör inget problem. Behovsbrist kan ta sig uttryck i bostadslöshet, otryggt boende och ett boende med låg standard23. Bostadsbehov och bostadsbrist kan beskrivas utifrån hur boende- tätheten24 utvecklas, det vill säga hur bostadsbeståndet utvecklas i förhållande till befolkningsutvecklingen. var boendetätheten cirka 2,8 invånare per bostad. Boende- tätheten minskade och var som lägst 2005, 2,08 invånare per bostad. Därefter vände utvecklingen och befolkningen ökade snabbare än antalet bostäder . verkar utvecklingen ha vänt igen och 2020 var boendetätheten 2,06. Situationen varierar dock kraftigt mellan olika kommuner och bland olika hushåll och individer i samhället.25 I figur 3.1 visas boendetäthetens utveckling –2019. 82–84. 24Boendetäthet uttrycker antal personer i förhållande till antalet bostäder. Det ger ett mått på hur bostadsbeståndet anpassas till befolkningsutvecklingen på en övergripande nivå. 25SCB, statistikdatabasen, egen beräkning. Bostäder, boendet och hyresmarknaden Figur 3.1 Utveckling av boendetäthet i –2019