fr · H8112854 · 2021-05-12 00:00:00 — Fråga 2020/21:2854 sammansättning och arbetssätt av (SD) till Socialminister (S) återkopplade socialminister på ytterligare en fråga (2020/21:2542) från undertecknad om vad i arbete under pandemin som ministern menar pekar på att myndigheten är välfungerande, och hur hon kunde motivera att inga förändringar är påkallade mot bakgrund av myndighetens kompletta misslyckande. Återigen utan ett svar. Att frågeställningen är relevant har inte minst tydliggjort. är ett av de länder i världen med flest döda per capita, hundratusentals svenskar lider av långtidscovid eller post-covid, och i skrivande stund har näst högst smittspridning i hela . Vidare ser vi hur påståenden från vitala myndighetspersoner återkommande är oklara och i vissa fel rent av felaktiga. Socialministern själv sa i Ekots lördagsintervju att (), de hon ser som sina främsta experter på området, inte ”diffade så mycket” beträffande de scenarier som presenterats kontra hur den faktiska smittspridningen i sett ut. Facit var att till och med FHM:s allra mest dystra prognos underskattades rejält: Smittspridningen var 20 gånger värre än myndighetens värsta scenario. Det minsta man kan förvänta sig från en regeringsrepresentant med ansvar för ett specifikt område är att ha koll på att det som kommuniceras ut om det området faktiskt också stämmer. Att FHM knappast har den kompetens som krävs är alldeles uppenbart, vilket konstaterats av undertecknad och många andra . Tack vare forskningsexperten , som för räkning har gått igenom de vetenskapliga meriterna hos olika coronadebattörer, vet vi att den främsta expertisen finns hos kritikerna till den svenska pandemihanteringen, det vill säga de som arrogant avfärdats av kretsen kring regeringens så kallade experter som hobbyepidemiologer. är flera av de som intensivt försvarar den svenska hanteringen i många fall personer som förvisso sitter på mycket kunskap men ändå i mångt och mycket är profilerade inom andra mindre relevanta områden. I tidningen publicerades vidare en studie av tre forskare (, och ) om hur den första coronavågen skulle ha påverkat om man likt andra länder hade agerat enligt en försiktighetsprincip för att skydda medborgarna. Resultatet kanske inte förvånade oss som sedan början kritiserat regeringens handlingsförlamning, men det har ändå klargjort ganska mycket: Antalet infektioner skulle ha minskat och antalet dödsfall med under första vågen. Det går inte längre att avfärda kritiska frågor rörande pandemihanteringen med att vi inte har facit . Vi ser klart och tydligt att den med tillhörande myndigheter har misslyckats och att regelbundet saknat att stå på vad som statsrådet kallar för vetenskaplig grund. Det är inte heller rimligt att en ansvarig minister kan häva ur sig påståenden som att är välfungerande utan att beskriva vad det är hon menar har fungerat bra. När svar på undertecknads frågor återkommande uteblir finns till slut bara ett alternativ kvar, nämligen en interpellationsdebatt, vilket dock förhoppningsvis kan undvikas genom svar på denna skriftliga fråga. Med anledning av detta vill jag fråga socialminister : Vad i arbete under pandemin menar ministern pekar på att myndigheten är välfungerande, och ser ministern fortfarande inte något behov av förändringar av myndigheten i syfte att stärka kompetensen?