frs · H8121237 · 2021-01-20 00:00:00 — Svar på fråga 2020/21:1237 av (SD) Åtgärder mot techjättarnas inskränkningar i yttrandefriheten har frågat mig om jag avser att vidta några lagstiftningsåtgärder, likt och , för att skydda yttrandefriheten på internet. Den fria åsiktsbildningen utgör en av demokratins hörnstenar. Yttrandefriheten, som har en lång tradition och stark ställning i , är därför fastslagen i våra grundlagar. Var och en är gentemot det allmänna tillförsäkrad en frihet att meddela upplysningar och uttrycka tankar, åsikter och känslor. Ett fåtal inskränkningar i yttrandefriheten finns, bland annat i fråga om hets mot folkgrupp och olaga hot. Det senaste årtiondets teknologiska utveckling har inneburit att enskilda har fått helt nya möjligheter att sprida tankar och idéer, att ta del av kultur och information och att delta i den allmänna debatten. De stora internetplattformarna, som tillhandahåller tjänster för att ladda upp användargenererat innehåll, har utvecklats till viktiga förmedlare av information och kommunikation. De har skapat möjlighet för många fler än tidigare att både ta del av andras åsikter och att själv sprida information om egna åsikter. Det ger nya förutsättningar för den fria åsiktsbildningen, men utvecklingen har också medfört utmaningar bl.a. när det gäller spridningen av olagligt material på internet. Det kan handla om vissa former av terrorpropaganda, olaga hot, hets mot folkgrupp och sexuellt övergreppsmaterial. Internet ska inte vara en frizon för brottslighet. Brott ska bestraffas både när de begås online och offline. Därför är det viktigt att komma till rätta med brottsligt innehåll som sprids via olika plattformar som t.ex. Youtube och Facebook. För att lyckas krävs insatser från alla relevanta aktörer. Brott ska utredas av polis och åklagare och lagföras i domstolarna. Men plattformar måste också ta ett eget ansvar när det gäller uppenbart olagligt innehåll som sprids av användarna av deras tjänster. Jag har i ett annat svar till denna dag (fråga 2020/21:1157) redogjort för att individens yttrandefrihet gäller gentemot det allmänna och att censur syftar på att det allmänna förhindrar vissa yttranden. De stora internetplattformarna är dock inte allmänna utan privata aktörer. Den enskildes användning av de stora internetplattformarnas tjänster är föremål för de användarvillkor som den enskilde accepterat för att kunna nyttja tjänsten. Det är med andra ord en civilrättslig (avtalsrättslig) fråga mellan den enskilde och plattformen. tycks vilja ha en lagstiftning där staten ska kunna tvinga enskilda plattformar att sprida innehåll som strider mot deras egna riktlinjer. Det skulle vara en mycket långtgående inskränkning i deras frihet. Det är inte aktuellt. Inom EU pågår arbete med att undersöka behoven av en ny eller förändrad reglering för att säkerställa att principer som är grundläggande offline upprätthålls också online. nåddes en överenskommelse om en EU-förordning som syftar till att förhindra spridning av terrorisminnehåll. Samma månad presenterade kommissionen ett paket av åtgärder som syftar till att säkerställa den inre digitala marknaden mot bakgrund av den allt starkare ställning som vissa internetplattformar har. En viktig del i kommissionens förslag till förordning om en inre marknad för digitala tjänster (DSA) är att de allra största plattformsföretagen ska leva upp till högre krav på ansvar för innehåll, transparens och information till användarna och rapportering till myndigheter än mindre aktörer. I paketet ingår också ett förslag till förordning för konkurrensdrivna och rättvisa marknader inom den digitala sektorn (DMA) som innehåller förslag på skyldigheter för stora plattformsföretag med en grindvaktsfunktion. Regeringen bevakar i dessa sammanhang mycket noga att yttrandefriheten inte påverkas och verkar aktivt för att lagstiftningen ska vara proportionerlig, tydligt avgränsad i förhållande till yttrandefriheten och yttrandefrihetsgrundlagen, inte ställer orimliga krav på värdtjänstleverantörer och innehåller tillräckliga rättssäkerhetsgarantier.