ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
fr · H8112436 · 2021-04-07 00:00:00 — Fråga 2020/21:2436 Målsägandebiträde till barn av Kopparklint (M) till Justitie- och migrationsminister (S) Det ska inte finnas minsta tvivel om var samhället står i frågor om sexuella övergrepp mot barn. Menar vi allvar med att vi ska skydda barn mot vidriga brott så måste vi effektivisera metoder och skärpa påföljder, och så behöver vi utreda hur följder efter avtjänat straff kan införas. Det finns dock innan vi kommer dit. Det är den rättsliga processen, från det att en polisanmälan görs till att ärendet hamnar i rätten. När det gäller att ett barn ska tilldelas ett målsägandebiträde under en rättegång är det en självklarhet ända fram till , om det skulle behövas. slog fast att presumtionen för att förordna målsägandebiträde vid sexualbrott gäller även i hovrätten. Men sedan kan man läsa från : ”Ett målsägandebiträde ska under vissa förutsättningar förordnas för målsäganden när en förundersökning har inletts. Prövningen av om ett målsägandebiträde ska förordnas utgår bland annat från vilken typ av brott det gäller. Vid sexualbrott finns det en stark presumtion för att förordna ett målsägandebiträde: Det ska göras, om det inte är uppenbart att målsäganden saknar behov av det. Som huvudregel gäller målsägandebiträdets förordnande tills tiden för att överklaga tingsrättens dom har löpt ut. Om domen överklagas, ska hovrätten pröva om målsägandebiträdet ska förordnas även i hovrätten.” Offrets perspektiv måste alltid sättas i främsta rummet och i synnerhet när vi talar om barn, där barnens rättigheter tillsammans med förhållandet till ska klicka in med automatik. Om man som barn blivit utsatt för sexualbrott är det är ett livslångt lidande och det finns det många röster som kan vittna om. Om man ens skulle våga göra, eller få hjälp med att göra, en polisanmälan är det ett stort steg, och det kan bli en lång process som innebär stora påfrestningar, inte bara för offret utan också dess anhöriga. Man behöver då flera stabila och trygga personer att luta sig mot. Att en sådan trygg person riskerar ryckas bort från en, på grund av att hovrätten ska pröva om målsägandebiträde ska förordnas även i hovrätten, förefaller mycket märkligt. Det sista ett utsatt barn behöver är att olika former av trygghet rycks bort och i synnerhet ett målsägandebiträde som med största sannolikhet har följt ärendet från början och blivit en fast punkt som ingivit trygghet. Med hänvisning till ovanstående vill jag ställa följande fråga till justitie- och migrationsminister : Hur ämnar ministern verka för att barnets rättigheter ska tillgodoses och tryggheten bevaras genom hela rättsprocessen när det gäller ärenden som rör sexualbrott?
fr · H8112437 · 2021-04-07 00:00:00 — Fråga 2020/21:2437 Styrmodellen för samhällets krisberedskap av (M) till Statsrådet (S) I granskning Projektbidrag från anslag 2:4 krisberedskap – ett styrmedel med utmaningar (RiR 2021:7) konstateras det att det finns en förtroendeproblematik i att Myndigheten för samhällsskydd och beredskap, MSB, har fått ansvar för att fördela bidraget till de ansökande myndigheterna, som MSB också finansierar delar av sin egen verksamhet med pengar från samma anslag. Med anledning av detta vill jag fråga statsrådet : Har statsrådet för avsikt att förändra styrmodellen för fördelning av bidrag i samhällets krisberedskap?
fr · H8112438 · 2021-04-07 00:00:00 — Fråga 2020/21:2438 Användningen av projektbidrag i krisberedskapen av (M) till Statsrådet (S) granskning Projektbidrag från anslag 2:4 krisberedskap – ett styrmedel med utmaningar (RiR 2021:7) har kommit, och den påvisar ett antal brister när staten fördelar till myndighetsprojekt som ska förstärka krisberedskap och civila försvar. granskning visar att det finns en risk för att projektbidragen används för ordinarie verksamhet och därför inte blir den förstärkning som var tänkt. I rapporten konstateras även att projektbidragen, i den del som betalas ut till länsstyrelsernas sammanhållna projekt, används till verksamhet som regeringen uttryckligen har uttalat att anslaget inte ska användas till. Granskningen visar också att de problem som generellt följer med projektstyrning, till exempel att det inte alltid finns resurser att förvalta och ta hand om projektens resultat, förvärras när projektmedlen utgör en stor del av myndigheternas sammantagna finansiering. Detta riskerar att leda till att projektens avsedda effekter uteblir. Med anledning av ovanstående vill jag fråga statsrådet : Har statsrådet för avsikt att förändra anslaget 2.4, och hur avser statsrådet att följa upp så att effekterna av myndigheternas projekt blir de önskvärda?
fr · H8112439 · 2021-04-07 00:00:00 — Fråga 2020/21:2439 Fängslade demokratiaktivister i av (M) till Utrikesminister (S) greps tolv unga personer som försökte lämna med båt för att ta sig till . En av dem var demokratiaktivisten . Sedan gripandet för över sedan har väldigt lite hörts av de tolv gripna, och de uppgifter som den kinesiska regimen har lämnat har inte gått att verifiera av oberoende källor. Enligt regimen ska dock ha avtjänat ett långt fängelsestraff i och är nu förd till där han är inlåst på en psykiatrisk avdelning utan möjlighet att få träffa sin familj. Att den kinesiska regimen håller demokratiaktivister och andra samvetsfångar inlåsta, ofta utan rättegång och utan någon eller högst begränsad möjlighet till kontakt med advokater och familj, är oroväckande. Ett annat exempel förutom är bokförläggaren från som varit i kinesiskt våld sedan han kidnappades i . Med anledning av detta vill jag fråga utrikesminister : Vilka åtgärder ämnar ministern vidta för att påverka att släppa samvetsfångar som och ?
fr · H8112440 · 2021-04-07 00:00:00 — Fråga 2020/21:2440 Marknadshandlarnas situation och pandemilagstiftningen av (SD) till Näringsminister (S) Marknadshandeln har långa anor och anses ibland vara den äldsta handelsgrenen vi har. Trots att nya handelsmönster har vuxit fram i takt med en tilltagande urbanisering, och trots möjligheten att transportera sig på sätt som förr inte var möjliga, har marknadshandeln följt med i utvecklingen och anpassat sig till det moderna samhället. Marknadshandeln utgör än i denna dag en viktig kugge i besöksnäringen på många platser i vårt land. Den lokala sommar- eller vintermarknaden infaller inte sällan då människor som lämnat ett samhälle eller en bygd reser hem för att besöka marknaden men också för att träffa släkt och vänner som ännu bor kvar. Marknadshandeln har, i likhet med många andra delar av handeln, drabbats hårt av coronapandemin. I praktiken har näringen som sådan haft ett näringsförbud som en konsekvens av de restriktioner som då infördes med stöd av ordningslagstiftningen. Att man i det initiala skedet, då kännedomen om hur covid-19 smittar och då någon pandemilagstiftning inte fanns att tillämpa, valde att kraftigt begränsa möjligheterna att bedriva marknadshandel ifrågasätts inte. Att man då har varit tydlig med att smittrisken är mindre utomhus och en mindre fyrkantig lagstiftning i form av pandemilagstiftningen finns på plats fortfarande inte gjort lättnader för torg- och marknadshandeln är däremot inte tillfredställande. Marknadshandeln begränsas alltjämt av tillämpningen av ordningslagstiftningen på ett sätt som i praktiken innebär ett näringsförbud. Regeringen har fattat beslut som syftar till att begränsa smittspridningen inom den bofasta handeln genom att begränsa det antal kunder som får besöka en butik baserat på butiksytan. Detta med hjälp av den pandemilagstiftning som har beslutat om. Liknande beslut från regeringens sida efterfrågas av Torg- och , som ser dyster för sina medlemmar om inte detta sker. Med anledning av detta vill jag fråga näringsminister : Hur ser regeringen på situationen för torg- och marknadshandeln i spåren av coronapandemin, och vilka initiativ avser regeringen att ta i syfte att ge branschen rimliga och väl avvägda förutsättningar inom ramarna för den pandemilagstiftning som är tillämpbar?
fr · H8112441 · 2021-04-07 00:00:00 — Fråga 2020/21:2441 Globalt immunitetspassprogram av (SD) till Socialminister (S) har enligt uppgifter pressat att få driva ett globalt vaccinations- eller immunitetspassprogram mot covid-19. Att önskar ta på sig denna roll är inte särskilt konstigt. De ligger i många avseenden i framkant när det kommer till teknologi och har ett stort intresse av att bli en större global aktör, inte minst avseende kontroll av information och vital infrastruktur. Som första land i världen har de infört en form av viruspass i ett försök att öka de internationella resorna, delvis för att stävja det faktum att turistsektorn minskat till följd av pandemin. Att kunna öka rörelsefriheten genom vaccinations- eller immunitetspass är naturligtvis inte någonting negativt. Det ligger dock i allas intresse att säkerställa att enskilda individers integritet inte skadas samt att känslig information inte hamnar hos fel aktörer. I fallet handlar det om att ett land som övervakar sina egna medborgare i detalj och har blivit världskänt för att rangordna medborgarna i ett socialt kreditsystem. Vidare är det ett land som i en allt större omfattning än tidigare tagit för sig ordentligt globalt, inte minst i fattigare utvecklingsländer. Det finns därför skäl till oro när de önskar leda arbetet med en form av globalt id. Fyra stora ekonomier i och – , , och – har haft ett virtuellt toppmöte för att diskutera ett regionalt samarbete för att bland annat motverka det växande kinesiska ekonomiska inflytandet som följer den kinesiska vaccindiplomati som tycks ta form. Mot bakgrund av detta kan det vara intressant att höra vad utrikesministern har för planer. Socialminister önskas därför svara på följande fråga: Hur ser ministern på det globala arbetet med vaccinations- eller immunitetspass samt på roll i detta, och kan vi förvänta oss att ministern agerar i syfte att säkerställa att ett sådant system inte riskerar att sprida känsliga uppgifter?
fr · H8112442 · 2021-04-07 00:00:00 — Fråga 2020/21:2442 Mutationsfrekvens och bortskänkning av vaccin av (SD) till Socialminister (S) Enligt tidningen har statsrådet sagt att borde skänka svenskt vaccin till andra länder så fort riskgrupperna har vaccinerats klart. Skälet som har anförts är att det skulle gynna oss själva för att viruset annars skulle riskera att mutera. Mutationsfrekvensen torde stå i proportion till antalet smittade människor, oavsett var de befinner sig. Att vaccinera lite här och lite där torde då inte minska risken för nya mutanter. Snarare är det viktigt för att minska mutationer att man vaccinerar så pass mycket i ett land, som , att virusspridningen minskar betydligt på grund av vaccinerad immunitet. Då kan man dämpa spridningen av befintligt virus, vilket leder till färre smittade människor och mindre risk för nya mutanter. Dessutom kan de flesta nya mutanter som eventuellt ändå uppstår då få svårare att etablera sig. För att minska risken för mutanter är det också viktigt att fortsätta vaccineringen efter riskgrupperna. Riskgrupperna är grupper som i lägre utsträckning är infekterade av virus och i lägre utsträckning smittar andra. När vaccineringen fortsätter till icke-riskgrupper minskar antalet infekterade och virusspridningen i högre grad. Slutligen har fokus på att vaccinera färdigt ett land i taget den fördelen att man kan stänga gränsen om en ny farlig mutant uppstår långt borta. Betydligt större ansträngningar kan göras än vad som gjorts i det avseendet. Således är det mycket som pekar på att strategin att vaccinera mer eller mindre färdigt innan vi skickar vårt vaccin till andra länder där viruset härjar är mer effektivt än den strategi som statsrådet förordar för att minska den globala risken för nya mutanter. Mot bakgrund av detta vill jag fråga socialminister följande: Delar ministern uppfattningen att den globala mutationsfrekvensen skulle bli mindre om skänkte vaccin i stället för att vaccinera sin egen befolkning även efter det att riskgrupperna har vaccinerats och i så fall, avser ministern att verka för att skänker vaccin till andra länder?
fr · H8112443 · 2021-04-07 00:00:00 — Fråga 2020/21:2443 Avstående från vaccin till förmån för andra länder av (SD) till Socialminister (S) Vi har fått det bekräftat: ligger efter med vaccineringen mot covid-19 varför målet att vaccinera samtliga vuxna i befolkningen innan inte går att nå. Mot bakgrund av att regeringen, precis som vid övrig hantering under pandemin, visar på en tämligen otrolig handlingsförlamning kan vi bara konstatera att detta knappast var ett oväntat besked. Det minsta man kunde förvänta sig var dock att regeringen tog detta på allvar i syfte att rädda så många liv bland befolkningen som möjligt. Det borde ligga i deras intresse att nu göra sitt yttersta för att minska den skada man genom brist på engagemang och uppenbar senfärdighet har orsakat. Så är dock inte fallet. efter beskedet får vi i stället höra den nye biståndsministern tala om att bör erbjuda andra länder vaccin – redan innan vår egen befolkning är vaccinerad – av solidaritetsskäl. Han menar att denna uppoffring skulle behövas delvis för att förhindra uppkomsten av nya virusmutationer – som om de inte kunde dyka upp i som ju kommit att bli en smittohärd. Detta vansinne förvärras av att socialministern tycker att det är rätt att avstår från 70 000 vaccindoser som i stället, efter EU-beslut, ska gå till andra länder. Frågan man kan ställa sig är hur många svenska liv som socialministern beräknar att denna generositet kostar och varför de kan offras. Det råder ingen tvekan om att den röda tråden i den röda regeringen än en gång innebär att man sätter andra länders medborgare framför sina egna. Det är ett något bisarrt påstående att vaccination av andra länders riskgrupper skulle hejda mutationer mer än om vi verkade för att snabbt vaccinera en så stor del av den svenska befolkningen som möjligt. Lika bisarrt är det att tro att viruset är ofarligt för dem som inte klassas som riskgrupper, som om långtidscovid inte existerade eller som om restriktioner och smittspridning bland icke-riskgrupper inte påverkade hälsan, ekonomin eller samhällets allmänna välmående. En dålig politik under rådande omständigheter kostar i liv och tragiska öden. Socialminister önskas därför svara på följande fråga: Har ministern beräknat effekterna av att avstår 70 000 vaccindoser och i så fall, vad är resultatet och hur ser ministern generellt på att erbjuda andra länder vaccin innan den svenska befolkningen är vaccinerad?
fr · H8112444 · 2021-04-07 00:00:00 — Fråga 2020/21:2444 Regeringens åtgärder mot covid-19 av (SD) till Socialminister (S) Frilansjournalisten , som varit mycket engagerad i frågor som rör covid-19, har påbörjat en artikelserie som ska fungera som en ”ettårskontroll” av hantering av pandemin. Han slår fast att , som bekant, sticker ut. I den första artikeln redogörs för hur agerat oerhört sent. Inledningen i denna artikel är talande för just detta. Där konstateras att stängde ned , och . gjorde ingenting fram till då man enbart gav ett råd om att hålla avstånd. Efter att ha läst hela artikeln står det klart att det inte bara var vi, som nonchalant avfärdades som hobbyepidemiologer, som chockerades över de sena och ytterst små åtgärder som vidtogs mot smittspridning. Även en rad tunga namn med koppling till smittskyddsarbete samt andra namnkunniga såväl inhemska som internationella experter chockerades över myndighetens, och därmed också regeringens, brist på handling. En orsak till handlingsförlamningen kan ha varit att statsepidemiologen helt enkelt gissade att ingen åtgärd skulle vara till någon hjälp. Dessa ovetenskapliga spekulationer har varit dyrt för såväl ekonomiskt som hälsomässigt. Att rätt åtgärd ska vidtas vid rätt tid är ett mantra som har upprepats av såväl myndighetspersoner som socialminister . Ingen åtgärd tycks dock ha skett vid rätt tid, vilket kunde ha varit möjligt om regeringen hade valt att lyssna på experter som i stället för att utgå från ovetenskapliga gissningar tog det säkra före det osäkra. Med anledning av detta vill jag fråga socialminister : Mot bakgrund av vad som anförts ovan, ångrar ministern att regeringen inte vidtog åtgärder tidigare eller menar ministern att man vidtog åtgärder i rätt tid?
fr · H8112445 · 2021-04-07 00:00:00 — Fråga 2020/21:2445 Bortskänkning av vaccindoser till andra länder av (SD) till Statsrådet (MP) Biståndsministern har uttalat att han vill att ska dela med sig av vaccindoser när riskgrupper i vaccinerats. saknar doser för att kunna vaccinera hela sin befolkning. Dessutom rapporterar att regeringen arbetar för att EU:s medlemsländer ska avstå doser till förmån för fattigare länder. Även övriga länder saknar doser för att alla ska kunna få vaccin. Ett statsråd i den borde rimligen sätta både och det svenska folket i främsta rummet och arbeta för att skydda vårt land och våra medborgare. Tyvärr kännetecknar inte den synen den nuvarande regeringen, vilket är djupt beklagligt. Även personer som inte tillhör riskgrupperna har drabbats svårt av covid-19, och som statsrådet vill skänka vaccindoser till andra länder så att inte alla svenskar kan få det kommer allt fler förslag om att vaccinationsintyg kommer att krävas för att kunna börja röra sig fritt. Med anledning av detta vill jag fråga statsrådet : På vilka grunder anser statsrådet att vaccindoser bör skänkas till andra länder?
fr · H8112447 · 2021-04-07 00:00:00 — Fråga 2020/21:2447 Symmetriskapande åtgärder efter bröstcancer av (M) till Socialminister (S) får cirka 9 000 personer i diagnosen bröstcancer. Operation är ofta en del av lösningen för att bli frisk. En tumör som tas bort behöver inte innebära att hela bröstet tas bort. I en majoritet av fallen görs bröstbevarande reduktionsplastik; storleken på patientens bröst minskas och det friska bröstet opereras så att utseendet matchas. Det är dock inte alla patienter som vill ha bröstrekonstruktion. En del vill i stället skapa symmetri genom att ta bort båda brösten. Patienter har rätt att välja fritt om det inte finns några fysiska hinder. Symmetriskapande i stället för rekonstruktion kan vara ett skäl som får en patient att må bra för att kunna gå vidare efter en påfrestande sjukdomsperiod. Otydliga riktlinjer i vården kan göra att valmöjligheterna riskerar att inte bli samma för alla. I riktlinjerna för kirurgiska ingrepp vid bröstcancer skrivs det om bröstrekonstruktion och rekonstruktiv kirurgi. Denna formulering kan leda till olika tolkningar som gör att vissa typer av ingrepp förespråkas. En enkel omformulering till symmetriskapande kirurgi skulle kunna vara en lösning. Med anledning av detta vill jag fråga socialminister : Kan ministern överväga att verka för att det sker en omformulering till symmetriskapande kirurgi?
fr · H8112448 · 2021-04-07 00:00:00 — Fråga 2020/21:2448 En fast vårdkontakt av (M) till Socialminister (S) Många svenskar saknar en fast vårdkontakt. Den årliga undersökningen International Health Policy Survey, där deltar tillsammans med tio andra länder, pekar på allvarliga brister. Undersökningen genomfördes , alltså till stora delar före coronapandemins utbrott. Myndigheten för vård- och omsorgsanalys ansvarar för den svenska delen av undersökningen och konstaterar att samma bild som i tidigare undersökningar upprepas även : är sämst av de elva länderna gällande tillgången till en fast vårdkontakt. Undersökningen visar att de patienter som har en fast vårdkontakt på sin vårdcentral generellt sett har mer positiva erfarenheter av vården. Dock har av de svenska patienter som svarat på enkäten uppgett att de har en ordinarie läkare eller sjuksköterska på sin vårdcentral. I övriga länder ligger andelen på mellan . Myndigheten för vård- och omsorgsanalys uppmanar regeringen att arbeta för att öka andelen patienter med en fast vårdkontakt, vilket uppenbarligen ligger i de flesta patienters intresse. Med anledning av detta vill jag fråga socialminister : Vilka åtgärder avser ministern att vidta för att öka andelen svenskar som har en fast vårdkontakt?
fr · H8112449 · 2021-04-07 00:00:00 — Fråga 2020/21:2449 En välfungerande folkhälsomyndighet av (SD) till Socialminister (S) kom svaret på en skriftlig fråga (2020/21:2103) från undertecknad om komposition där jag undrade hur ministern såg på sammansättning beträffande ansvarsområden och expertis, och om vi kunde förvänta oss att ministern verkade för en förändring av detta. Svaret var kort och gott: Nej. I skrivande stund ser vi följande statistik för antalet coronadöda i : För att göra det enkelt för oss handlar det alltså om hela 13 498 döda i och bara 3 981 i resten av tillsammans. står alltså för av alla coronadöda i , trots att vi bara har av invånare. Detta, om något, borde tydliggöra att myndigheten, och därmed även regeringen, har misslyckats fullkomligt – och då har vi inte ens räknat med de hundratusentals svenskar som fått sina liv förstörda till följd av långtidscovid och besvär efter genomgången covidinfektion. Det minsta man kan förvänta sig när man ser att något går riktigt dåligt är att man gör förändringar, gärna rejäla sådana. Mot bakgrund av att socialminister i sitt svar sagt att ”myndigheten är välfungerande” blir det därför högst intressant att höra exakt vad beträffande hantering av rådande pandemi hon menar har fungerat väl. För oss kritiker är det nämligen en gåta. Med anledning av detta vill jag fråga socialminister : Vad, mot bakgrund av statistiken avseende döds- och sjuktal i covid-19, i arbete under pandemin menar ministern pekar på att myndigheten är välfungerande och hur motiverar ministern att inga förändringar är påkallade?
fr · H8112450 · 2021-04-07 00:00:00 — Fråga 2020/21:2450 Viltförvaltningsdelegationernas inflytande av (M) till Statsrådet (S) Det inkommer fler och fler synpunkter från landets viltförvaltningsdelegationer där man tydligt mer och mer upplever att man har näst intill förlorat helt inflytandet i delegationerna. Ställningstagandet från tjänstemän och länsstyrelser är redan klart innan mötet, och viltförvaltningsdelegationerna blir bara ett rundningsmärke och ett alibi för länsstyrelsernas beslut. Delegationssammanträdena blir mer och mer ett informationsmöte, och i stället fattas besluten av , det vill säga myndighetsbeslut med företrädesvis landshövdingen som beslutsfattare. Länsstyrelserna plockar därmed av delegationen allt reellt inflytande. Detta agerande är inte acceptabelt då flera riksdagsbeslut tydligt pekar på att delegationens makt snarare ska öka än att minska. Den här situationen är långt ifrån acceptabel, och utvecklingen för viltförvaltningsdelegationernas minskande inflytande har heller inte stöd i riksdag. Att regeringen accepterar denna utvecklingen utan att göra något åt situationen är mycket anmärkningsvärt. Regeringen styr över såväl som landets länsstyrelser med både ekonomi och regleringsbrev, så ytterst ansvarig i denna fråga är självklart regeringen. Regeringen har dessutom tydliga uppdrag från riksdag att åtgärda detta, men regeringen har inte levererat det som har beslutat om angående viltförvaltningsdelegationerna. finns ett tillkännagivande som skulle förtydliga viltförvaltningsdelegationernas beslutanderätt. Detta tillkännagivande bereds tydligen ännu nu efter beslutet; självklart är det låga arbetstempot i långt ifrån acceptabelt. I ett annat tillkännagivande står det tydligt att viltförvaltningsdelegationernas arbete ska utvärderas i syfte att säkerställa det regionala inflytandet i viltförvaltningen. Detta ärendet bereds också av regeringen, men trots att det har gått har regeringen inte levererat här heller. Regeringens långsamma arbete med dessa tillkännagivanden ger anledning till mycket skarp kritik i fråga om genomförandet av beslut och tillkännagivanden. Att nu flera av landets viltförvaltningsdelegationer känner sig överkörda av tjänstemän och länsstyrelsernas landshövdingar är inte acceptabelt när regeringen har ett arbete att lösa för att detta inte ska kunna ske. Med anledning av detta vill jag fråga statsrådet : När kommer regeringen att ha genomfört det som tog beslut om 2015 och 2018 i två tillkännagivanden om viltförvaltningsdelegationernas beslutanderätt och om att öka det regionala inflytandet?