ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
fr · H8112218 · 2021-03-17 00:00:00 — Fråga 2020/21:2218 Familjependlare över gränsen av (KD) till Statsrådet (S) Under flera tillfällen under den pågående pandemin har jag lyft olika aspekter kring de stängda gränserna mellan och våra grannländer. Jag har i huvudsak lyft problem för försörjning och arbetsmarknadens funktionssätt i gränsregionerna. Jag vill dock med denna fråga uppmärksamma situationen för familjependlare, särbofamiljer eller barn vars föräldrar är skilda och bor på var sin sida om gränsen. handlar det om veckopendling för att barn och föräldrar ska kunna träffas . Både och har undantagsregler för medborgare som korsar gränsen för umgänge/samvaro med barn. Men reglerna kontrasterar mot varandra, och om man ska förhålla sig till båda länders förskrifter om testning och karantän är det inte möjligt att arbeta och försörja sig då all tid går till tester och karantän vid veckopendling. De dyra obligatoriska test som står till buds innebär också en ekonomisk och därmed exkluderande regel. Enligt till exempel norska covid19-föreskriftens undantag § 6d ska en person sitta i karantän tills ett negativt PCR-test tagits tidigast efter inresan i . Utländska medborgare ska visa upp ett max gammalt negativt covid19-test vid ankomsten till . Vid inresa till ska test tas vid gränsen. Efter inresa till gäller att testa sig efter ankomst och testa sig igen 5 samt stanna hemma i . Att kombinera detta med att upprätthålla ett arbete eller företag är minst sagt svårt. De båda ländernas regelverk saknar samordning och en vägledning till familjer så att undantagsregeln blir möjlig att tillämpa i praktiken. Som det är nu kan inte barn och föräldrar träffas. I ljuset av finns anledning att beakta barnperspektivet och att verka för en snar samordning mellan ländernas regelverk. De veckopendlande arbetarnas regler om att kunna uppvisa ett negativt test var sjunde dag borde kunna tjäna som förebild. Med anledning av detta vill jag fråga statsrådet : Vilka initiativ är statsrådet beredd att ta för att tillsammans med våra grannländer samordna reglerna kring gränspassage för umgänge/samvaro med barn?
fr · H8112219 · 2021-03-17 00:00:00 — Fråga 2020/21:2219 Samordning av miljödata av (KD) till Statsrådet (S) Med anledning av har beslutat om att ha nettonollutsläpp av klimatgaser . Vi har målsättningen att vara det första fossilfria välfärdslandet i världen. Digitalisering av processer inom leverantörskedjor har god potential att bidra till att uppfylla dessa mål. En sektor med stor energi- och materialanvändning med inverkan på förutsättningarna att nå våra miljömål, är bygg-, anläggnings- och fastighetssektorn. För att säkerställa uppsatta miljömål ställs det vissa krav gällande miljöpåverkan vid upphandling och dessa ska enkelt kunna följas upp. Dessa miljödata begärs i högre utsträckning än tidigare av ett flertal aktörer från olika delar av värdekedjan. Kraven på denna typ av data från flera håll blir kostnadsdrivande, och vår konkurrenskraft undermineras kraftigt. Digitala plattformar inrättas för rapporteringen men görs självständigt och oberoende av varandra. För just bygg-, anläggnings- och fastighetssektorn, där leverantörskedjorna är långa och komplexa, blir situationen just nu allt mer svår att hantera. Data som efterfrågas mellan parterna är inte bara miljödata utan också andra affärsrelaterade parametrar som med analogt arbetssätt skapar kostsam administration. Andra branscher har lärt sig att utnyttja digitaliseringens verktyg för att samla data och spara administration till produktivitetsökningar. Byggbranschen har ett stort behov av produktivitetsökningar efter många årtionden då detta i stort sett saknats. Det behövs en nationell samordning av de data som kravställs från myndigheter. Annars är det risk för en fragmentisering som gör att digitaliseringens vinster uteblir. Det går att notera hur myndigheter som och i närtid mottagit uppdrag med byggbranschen som målgrupp där det föreligger risk för överlappning. Större kommuner utvecklar också krav gentemot branschen med samma syfte. Det behövs en nationell ansats för att erbjuda en samlad plattform under gemensamma standarder och mallar för att dataflödet ska bli effektivt. Då kan klimatkrav sedan på ett effektivt sätt användas i offentlig upphandling så att våra klimatmål kan uppnås som produktiviteten i branscherna förstärks. Om man inte samordnar detta nu finns en överhängande risk att vi bygger in oss i en rad olika fragmentiserade kravställningar, system, sätt att arbeta och rapportera. Med anledning av detta vill jag fråga statsrådet : Vilka åtgärder tänker statsrådet vidta för att miljödata och andra affärsrelaterade data inom bygg-, anläggnings- och fastighetssektorn ska kunna ha enhetliga kravställningar och en gemensam standard, för att inte den digitalisering som skulle kunna skapa nya förutsättningar för effektivisering och måluppfyllnad, i stället blir en belastning för branschen?
fr · H8112220 · 2021-03-17 00:00:00 — Fråga 2020/21:2220 Elektroniska produkters livslängd av (V) till Miljö- och klimatminister (MP) Vi lever i ett konsumtionssamhälle där hög konsumtion krävs för att hålla liv i en hög ekonomisk tillväxt. Detta trots att klimatfrågan är en av vår tids stora ödesfrågor. Vi måste på alla områden jobba för att klara de krav som ställs på oss för att leva upp till de mål vi kommit överens om i internationella samarbeten, till exempel . Det är också viktigt att vi ger alla konsumenter relevant information och goda möjligheter att göra aktiva val när de ska köpa varor och tjänster. En cirkulär ekonomi är viktig för att uppnå ett hållbart samhälle. Det är inte hållbart att ta fram nya råvaror och tillverka nya saker, för att sedan slänga dem på soptippen. Att produkter håller ökar avfallsmängderna och motverkar effektivt utnyttjande av naturresurserna i enlighet med en cirkulär ekonomi. För att hålla nere koldioxidutsläppen måste vi förlänga användandet av produkter och öka återanvändning och materialåtervinning. Detta kräver politiska initiativ genom stärkt reglering. Initiativ från marknaden och konsumenter kan ta oss steg i rätt riktning men kommer att vara otillräckligt för att nå en hållbar cirkulär ekonomi. Regeringen har tagit fram en handlingsplan för cirkulär ekonomi, men det saknas i stor utsträckning konkreta åtgärder på nationell nivå för att stärka kraven på producenterna. Det är alltså inte tillräckligt för att föra denna viktiga fråga framåt i den hastighet som klimatet kräver. Inom ramen för för cirkulär ekonomi, som antogs 2015, rör sig unionen så sakteliga mot lagstiftning som ska sätta stopp för planerat åldrande och tvinga producenter att ta hänsyn till reparationsmöjligheter när de utformar sina produkter. Men man behöver inte vänta in att EU ska ta beslut i frågan. har visat vägen. De var först i världen med lagstiftning mot så kallat planerat åldrande i produkter. måste tillverkare av vissa elektroniska produkter, som mobiltelefoner och laptoppar, dessutom upplysa kunderna om möjligheterna att reparera produkterna. har länge jobbat för att få till åtgärder som förlänger livslängden för det vi producerar, främst elektroniska produkter. Klimatskrisen kräver åtgärder nu och vi kan inte alltid invänta EU. Med anledning av detta vill jag fråga miljö- och klimatminister : Avser ministern att verka för nationell lagstiftning för längre livslängd på elektroniska produkter?
fr · H8112221 · 2021-03-17 00:00:00 — Fråga 2020/21:2221 Läkemedelsrester i dricksvatten av (M) till Miljö- och klimatminister (MP) I en studie från () visas att största dricksvattentäkter – , , och deras vattendrag – är förorenade av avloppsvatten med miljögifter som är svåra att bryta ned. I studien analyserades fler än 100 kemiska ämnen varav majoriteten var läkemedelssubstanser. Att läkemedelsrester i dricksvattnet är skadligt torde alla vara överens om liksom att såväl människor som djur och natur påverkas. Reningsverken har ingen laglig skyldighet att eliminera läkemedelsrester under reningsprocessen. Om lagstiftningen utvecklades till att inkludera rening av läkemedel i reningsverkens reningsprocesser skulle troligen förekomsten av läkemedelsrester i dricksvattnet minska avsevärt. Det pågår forskning om reningsmetoder både nationellt och inom EU för att inkludera ökad miljöhänsyn i läkemedelslagstiftningen och i regelverket om god tillverkningssed. Läkare och sjuksköterskor kan göra insatser för att minska användningen av läkemedel med negativ påverkan på miljön, liksom konsumenten av läkemedel. Med anledning av ovanstående vill jag fråga miljö- och klimatminister : Har ministern verkat för minskad förekomst av läkemedelsrester i dricksvattnet?
fr · H8112222 · 2021-03-17 00:00:00 — Fråga 2020/21:2222 Ytterligare medel för ledarskapsutbildning av (M) till Statsrådet (S) I och med den förändrade och skärpta lagstiftningen, lagen om skydd mot olyckor (LSO), som beslutade om 2020 ställs högre krav på en effektivare räddningstjänst. I och med lagskärpningen men också en generationsväxling och stora behov vid räddningstjänster i hela landet behöver räddningstjänsterna få komma igång med att utbilda sin personal utifrån projektet enhetligt ledningssystem (). Om inte den viktiga del som rör utbildade chefer blir verklighet finns det risk för att intentionen i lagstiftningen inte blir uppfylld. Enligt en källa från det senaste räddningstjänstrådet skulle de som deltog själva skatta olika ”andra” förslag på hur den avgörande ledningsutbildningen skulle kunna finansieras i stället för via Myndigheten för samhällsskydd och beredskap (MSB). De ombads också att välja mellan att den obligatoriska ledningsutbildningen skulle avgiftsfinansieras (av kommunerna), att platserna på grundutbildningen för räddningstjänstpersonal i beredskap (Grib) skulle minskas eller att utbildningen i skydd mot olyckor (SMO) skulle göras kortare. Med anledning av detta vill jag fråga statsrådet : Avser statsrådet att tillföra några ytterligare medel för ledningsutbildning eller förväntas MSB göra detta inom ram, och kan detta kan vara den underliggande faktorn till agerandet på ?
fr · H8112223 · 2021-03-18 00:00:00 — Fråga 2020/21:2223 nationella handlingsplan för genomförande av FN:s säkerhetsrådsresolutioner om kvinnor, fred och säkerhet av (V) till Utrikesminister (S) Säkerhetspolitik är inte könsneutral. Hoten mot mäns och kvinnors säkerhet kan se olika ut. Krig och väpnade konflikter påverkar män och kvinnor på olika sätt och i olika utsträckning. Ett jämställt samhälle med stark välfärd är en grundplatta för ett säkrare samhälle. Så säkerhetspolitiken måste aktivt arbeta för att se bredare på begreppet säkerhet än bara militära hot, och även i det arbetet krävs kvinnor. är det i princip uteslutande män som deltar i processen när fred förhandlas fram efter och vid konflikter. En förutsättning för att uppnå långsiktig fred och stabilitet är att involvera kvinnor. Utan kvinnors erfarenheter och kunskaper går viktiga delar förlorade i planeringen av hur nya samhällen ska byggas upp efter krig. antog resolution , Kvinnor, fred och säkerhet, som handlar om att stärka kvinnors rättigheter och deltagande i fredsprocesser. Under arbetet med resolution har behov av kompletterande resolutioner upptäckts och antagits. har varit aktivt i arbetet med att få FN:s medlemsländer att prioritera arbetet med resolutionerna om kvinnor, fred och säkerhet, inte minst i säkerhetsrådet, vilket är bra. För att ytterligare stärka det svenska arbetet med att implementera resolution bör en särskild svensk ambassadör tillsättas för frågan. Jag anser att det även är positivt att 2006 antog en handlingsplan för resolution , och handlingsplanen har därefter förnyats . Men med tiden har bristerna i den svenska handlingsplanen blivit allt tydligare. Den senaste utvärderingen utförd av visar att några av bristerna har åtgärdats men att mycket återstår att göra. Det handlar bland annat om vilken typ av dokument handlingsplanen är, hur kunskap och lärdomar ska omhändertas, behovet av genomförbara mål och tydliggörande av relationen mellan nationell jämställdhetspolitik, feministisk utrikespolitik och agendan för kvinnor, fred och säkerhet. Med anledning av detta vill jag fråga utrikesminister : På vilka sätt avser ministern och regeringen att ta till sig av Swecos rekommendationer i den kommande handlingsplanen för genomförande av FN:s säkerhetsrådsresolutioner om kvinnor, fred och säkerhet?
fr · H8112224 · 2021-03-18 00:00:00 — Fråga 2020/21:2224 Storskaliga solcellsanläggningar som ett prioriterat samhällsintresse av (V) till Statsrådet (S) I finns inte något klart planeringsmål för solceller, och har heller inte fått något särskilt uppdrag att ta fram ett sådant i sin strategi. Om det inte finns något uppsatt mål försvåras ambitionshöjningar. vill se en kraftfull utbyggnad av solenergin även i . Vi vill ha mer ren energi och nya gröna jobb. För detta krävs i det korta perspektivet öronmärkta stöd och på långsiktiga styrmedel. Med planeringsmål får branschen och hushållen en tydlig signal om att solenergi är värt att satsa på. Solcellsanläggningar på mark möjliggör utbyggnad av grön förnybar kraft i större skala och kan tillföra betydande tillskott till energiförsörjningen i de södra delarna av landet där behovet är som störst. En stor solcellspark producerar el motsvarande 1 600 genomsnittliga villainstallationer. Branschens aktörer arbetar aktivt med att hitta mark för liknande projekt som påverkar jordbruksmark och existerande natur- och kulturvärden i så begränsad utsträckning som möjligt, men behovet av tillgänglig elinfrastruktur begränsar vilka platser som är möjliga att använda. Solcellsparker på jordbruksmark försvårar visserligen möjligheterna att odla grödor, men marken kan användas för annan jordbruksverksamhet, till exempel fårbete. Och de växter som sås in på marken under solpanelerna bidrar till att stärka den biologiska mångfalden i jordbrukslandskapet. När solcellsparken avvecklas efter 30–kan marken snabbt återställas till ursprungligt skick. Med anledning av detta vill jag fråga statsrådet : Anser statsrådet att behovet av grön förnybar energi från storskaliga solcellsanläggningar i syfte att snabbt kunna möta den globala klimatutmaningen och trygga landets energiförsörjning är ett prioriterat samhällsintresse och att det därmed motiverar en tillfällig verksamhetsändring på existerande jordbruksmark och skogsmark?
fr · H8112225 · 2021-03-18 00:00:00 — Fråga 2020/21:2225 Utrikesministerns besök i av (SD) till Utrikesminister (S) besökte utrikesminister, och nuvarande ordförande, . I sitt uttalande med anledning av besöket lyfte utrikesminister att fortsätter, efter eldupphöravtalet, att bryta mot internationell humanitär lag genom att hålla armeniska krigsfångar och fångade civila. Han underströk behovet av för att kunna leda fredsprocessen och efterlyste ett starkt och sammanhängande som ett institut som ansvarar för regional säkerhet och fred. I detta sammanhang lade han vikt vid ordförandeskap, inklusive den personliga representanten för ordförande. Han hänvisade vidare till det trilaterala uttalande som undertecknats för att stoppa den turkisk-azeriska aggressionen och menade att med utplaceringen av ryska fredsbevarande styrkor i Artsach gick konflikten in i ett nytt skede. ”Vi betraktar det trilaterala uttalandet som ett dokument som syftar till att återställa vapenvilan och bekräfta säkerheten. Även om det innehåller vissa bestämmelser om den fredliga bosättningen, tar den dock inte upp dess nyckelelement, och det viktigaste bland dem är frågan om Artsakhs status, baserad på Artsakhs armeniers självbestämmanderätt. En slutgiltig politisk lösning på konflikten är endast möjlig inom ramen för ”, sa . Jag vill fråga utrikesminister : Vilka konkreta åtgärder vidtar ministern, i egenskap av ordförande för , för att komma framåt i konfliktlösningen?
fr · H8112226 · 2021-03-18 00:00:00 — Fråga 2020/21:2226 Respekt för patientens vilja vid medicinska beslut av (M) till Socialminister (S) Under coronapandemin har frågan om hur beslut om att avstå från livsuppehållande behandling aktualiserats. Frågan om hur beslut om att avstå från livsuppehållande behandling fattas rör hela hälso- och sjukvården och är inte enbart en fråga som är aktuell inom den kommunala äldreomsorgen. Det finns få vetenskapliga studier som har undersökt hur riktlinjer för läkares samråd med patient eller dess anhöriga följs vid beslut om att avstå från livsuppehållande behandling. En studie genomförd vid visar att det var relativt vanligt att beslut om begränsningar av behandling ej fattades enligt gällande riktlinjer. Besluten fattades alltså utan samråd med patient eller dennes anhöriga. Orsakerna till att beslutet ej diskuterades med patienten varierade. Enligt respondenterna kunde motivet vara att de bedömde samtalet som olämpligt, kognitiv svikt, tidsbrist eller annat ej specificerat skäl. Studien visade vidare att initiala beslut fattade när en patient skrevs in vid sjukhusets akutmottagning sällan korrigerades utan följde med patienten vid sjukhuset. Det är naturligtvis viktigt att de av fastställda rekommendationerna kring behandlingsbegränsningar vid beslut om livsuppehållande behandling följs. Självklart ska patient eller anhöriga vara involverade i avgörande beslut om behandling, inklusive beslut om att avstå från livsuppehållande behandling. För att öka följsamheten i tillämpningen av riktlinjer behövs ökad kunskap om varför patienten eller dennes anhöriga inte är involverad. Det behövs också kunskap om metoder för hur patienter och anhöriga ska involveras i beslut om livsuppehållande behandling. För detta behövs mer forskning och förstås tillförlitlig kunskap om hur beslut har fattats. En god hälso- och sjukvård bygger på professionell kunskap och tillämpning av denna, tvärprofessionellt samarbete och förstås patientens delaktighet. Hälso- och sjukvården är också en verksamhet som bygger på gott förtroende, och detta är inte minst viktigt när beslut som är oåterkalliga fattas. Med anledning av ovanstående vill jag fråga socialminister : Är ministern beredd att verka för att inrätta en studie i syfte att öka patientens och/eller dennes anhörigas inflytande vid beslut om livsuppehållande behandling samt att besluten ska fattas i enlighet med riktlinjer?
fr · H8112227 · 2021-03-18 00:00:00 — Fråga 2020/21:2227 SJ:s uppsägelse av avtalet med av (SD) till Infrastrukturminister (S) På grund av kraftiga intäktsbortfall härrörande till coronapandemin och brist på ekonomisk kompensation anser sig det statliga bolaget nödgat att säga upp sitt avtal med Mälardalstrafik – detta trots regeringens uppmaning och samtliga riksdagspartiers önskan om en upprätthållen kollektivtrafik. Att SJ ensidigt väljer att säga upp avtalet riskerar att vi får se strandsatta resenärer och överfulla tåg i de fall dessa ändå går. Utöver ökad smittspridningsrisk kommer vi således också att se en kraftigt försämrad kollektivtrafik givet att konflikten förblir olöst. SJ är ett statligt bolag, och regeringen har en möjlighet att påverka utfallet av tvisten. Såvitt jag kan se finns tre lösningar: Antingen ändrar man villkoren så att SJ kompenseras för de uteblivna intäkterna, eller så ändrar man i ägardirektiven så att SJ som bolag ges möjlighet att köra med förlust eller också gör man ingenting alls, och då riskerar vi inställda tåg, överfulla tåg och ökad smittspridning. Med anledning av detta vill jag fråga infrastrukturminister : Hur avser ministern att agera för att trafiken i ska upprätthållas?
fr · H8112228 · 2021-03-18 00:00:00 — Fråga 2020/21:2228 Vad SCB kan göra för forskningen av (M) till Statsrådet (S) För precis ställde jag en fråga (2019/20:1024) till civilministern om vikten av (SCB:s) tillgänglighet för att , och till lägre kostnad, leverera data till forskare inom akademin. Vid kontakter med akademin har jag förstått att tillgängligheten generellt har ökat men att flera problem kvarstår. Det gäller framför allt kostnaderna för att inhämta data, något som är särskilt angeläget i tider då den så kallade replikeringsutmaningen diskuteras. Detta handlar i klartext om att färre än hälften av gjorda forskningsstudier kan replikeras. Varför det ser ut så är en angelägen diskussion för forskarsamhället som förs i samtliga stora forskningsländer. För att beforska ovanstående problem är SCB en viktig nyckel, men då de tar ut avgifter på för att ge tillgång till ett unikt dataset är de också ett hinder. Om forskare vill replikera tidigare gjorda publikationer om ett femtiotal artiklar som alla använder lite olika data blir det finansiellt ogörligt. Kostnaderna för körningar enligt exemplet ovan skulle då landa på belopp överstigande , något som forskningsfinansiärer sannolikt inte är intresserade av att bekosta, eftersom det i detta fall alltså handlar mer om att verifiera robustheten i tidigare gjord forskning. I sitt svar på min tidigare fråga svarade ministern: ”Regeringen har i skrivelsen om tillgängligheten till registerdata (skr. 2017/18:46) bedömt att full kostnadstäckning i SCB:s uppdragsverksamhet ska gälla vid uppdrag.” Men denna hållning satt i relation till den ovannämnda problematiken blir helt enkelt en omöjlig kombination. Ett förslag till lösning skulle kunna vara att SCB åläggs att alltid spara nyckeln för sina körningar så att en forskare som ber om samma dataset som någon annan fått tillgång till kan få det (om det till exempel är ett slumpmässigt urval). Det borde vara lätt att genomföra och ligger helt i linje med den allmänrådande inriktningen om ”open science”. Med hänvisning till ovanstående vill jag fråga statsrådet : Vilka åtgärder statsrådet är beredd att vidta för att SCB ska kunna bidra i arbetet för att möta replikeringsutmaningen och möjliggöra en ökad grad av ”open science”?
fr · H8112229 · 2021-03-18 00:00:00 — Fråga 2020/21:2229 Östersjöcentrums rekommendation om utflyttning av trålgränsen av (M) till Statsrådet (S) I en tidigare fråga (2020/21:1874) som rörde statsrådets syn på utflyttning av trålgränsen i svarade statsrådet att ”det krävs tillräckliga vetenskapliga underlag som visar att det finns orsakssamband för att vidta åtgärder”. Statsrådet hänvisar sedan till ett uppdrag som Havs- och vattenmyndigheten har getts för att utreda hur fiskeregleringarna kan utvecklas för att skydda kustlekande bestånd av sill i norra , ett uppdrag som ska redovisas till regeringen . Svaret implicerar att om en utflyttning av trålgränsen ska ske, alternativt diskussioner med och inledas, kan det ske tidigast i mitten av . vet vi att den evidens som statsrådet efterlyser redan finns. Östersjöcentrum vid har till exempel rekommenderat att trålgränsen ska flyttas ut (se bland annat Policy Brief 2021.03.09). Liknande förslag togs också upp av ett antal forskare från SLU i en skrivelse till HaV . Forskare vid bland annat har även kunnat visa på att det finns genetiska skillnader på sill- och strömmingsbestånden i . De menar att detta bör beaktas i förvaltningen. Många forskare anser alltså att det redan finns tillräcklig grund för att använda försiktighetsprincipen, som är en bärande del av miljöpolitiken och som i enlighet med den gemensamma fiskeripolitiken (GFP) ska tillämpas i fiskeriförvaltning (GFP:s grundförordning, artikel 2 punkt 2). Med hänvisning till ovanstående vill jag fråga statsrådet : Är statsrådet beredd att agera och inleda förhandlingar för en utflyttning av trålgränsen i ?