frs · H8123523 · 2021-09-08 00:00:00 — Svar på frågorna 2020/21:3523 av Kopparklint (M) Effekten av farmakologisk behandling av sexualförbrytare och 2020/21:3536 Kriminalvårdens farmakologiska behandlingsmetod för dömda pedofiler Kopparklint har frågat mig hur jag ämnar säkerställa att de metoder och behandlingar som Kriminalvården använder sig av har evidensbaserad effekt. Kopparklint har vidare frågat mig vilka åtgärder jag ämnar vidta så att det kontrolleras hur många dömda sexualbrottslingar som ingår i farmakologisk behandling och fullföljer densamma. Regeringen ser mycket allvarligt på sexualbrott, särskilt sexualbrott mot barn. Regeringen har därför reformerat den svenska sexualbrottslagstiftningen och har den strängaste lagstiftningen vi någonsin haft avseende sexualbrott. Regeringen fortsätter nu att se över lagstiftningen. I uppdraget till sexualbrottsutredning ingick bland annat att se över straffskalorna för sexualbrotten. För att uppnå en förändring av beteendet hos personer som gör sig skyldiga till sexuella övergrepp så att de inte återfaller i brott krävs behandling. Inom finns strukturerade behandlingsprogram som är utformade speciellt för denna kategori av dömda. Kriminalvårdens behandlingsprogram är ackrediterade, vilket innebär att de har genomgått en vetenskaplig prövning och det finns bevis på att programmet minskar risken för återfall. Kriminalvården följer forskningsläget kontinuerligt och arbetar för att fortsatt utveckla behandlingsmetoderna för sexualbrottsdömda. Tiden i anstalt är inriktad på att förhindra att den intagne återfaller i brott efter verkställigheten. Det behandlingsarbete som bedrivs inom är viktigt – inte minst det arbete som är särskilt riktat mot personer som döms för sexualbrott. Av de sexualbrottsdömda som frigavs återföll i ett nytt sexualbrott enligt officiella statistik. Sexualbrotten uppvisar en förhållandevis låg återfallsandel i jämförelse med andra brott, men återfallen i brott måste minska ytterligare. Den som dömts för brott och som är intagen i fängelse får enligt 3 kap. 2 § tredje stycket fängelselagen inte åläggas att underkasta sig medicinsk behandling. Detta krav på frivillighet hindrar dock inte att Kriminalvården arbetar aktivt med att motivera intagna att delta i behandling av medicinsk karaktär. trädde lagändringar i kraft som innebär att den villkorliga frigivningen ska kunna skjutas upp i större utsträckning än tidigare för den som inte deltar i eller missköter återfallsförebyggande åtgärder, eller andra åtgärder som kan hjälpa den dömde att anpassa sig i samhället. Vidare infördes utökade möjligheter att skjuta upp den villkorliga frigivningen även vid annan misskötsamhet . Den som inte deltar i sådana åtgärder som Kriminalvården anser är nödvändiga för exempelvis personer dömda för sexualbrott kan därmed få avtjäna av sitt straff på anstalt. delade regeringens bedömning om att denna lagändring inte skulle åsidosätta principen att medicinsk behandling i fängelse ska vara frivillig. Att en intagen avböjer medicinsk behandling som kräver samtycke ska alltså inte utgöra en grund för att skjuta upp den villkorliga frigivningen. Avslutningsvis vill jag understryka att regeringen följer noga Kriminalvårdens insatser för att minska risken för återfall i brott. Arbetet för att bekämpa och förhindra sexualbrott, inte minst mot barn, är och kommer fortsatt vara högt prioriterat för regeringen.