prot · H809119 · 2021-05-05 00:00:00 — Vi hör uttalanden från partier om och vad de ska göra, och vi ser alla möjliga saker. Det verkar som att i en pandemi är det socialdemokratin vi litar på. 78 (MP): har för hela världen, inte minst i näringspolitiken, varit som inget annat. Det har präglats av en osäkerhet. Alla som har varit i närheten av näringspolitik vet att vad företagare efterfrågar från oss politiker är förutsägbarhet, och det har vi inte kunnat bjuda på . Många företagare har haft sömnlösa nätter på grund av läget och på grund av denna osäkerhet. Men, fru talman, har också präglats av en beslutsamhet – en beslutsamhet hos företagare som har hållit fast vid sitt företag, gjort anpassningar efter anpassningar och kämpat. Det är också en beslutsamhet i det politiska systemet där vi över blockgränserna och gemensamt i har arbetat hårt för att få fram stöd som inte har funnits. I raketfart har nya stöd tagits fram. Myndigheter har arbetat oerhört hårt för att ställa om sin verksamhet och växla upp för att kunna leverera på det som vi har tagit fram i politiska reformer. Detta har inte i alla delar och varit till fyllest. Det, fru talman, beror mycket på att vi har skapat och sprungit . En typ av stöd, korttidspermitteringen, fanns i stora drag klar före pandemin. Det ska vi vara glada för . Detta stöd var anpassat för industrins förutsättningar. Industrin var mycket drabbad i början av krisen. Men ju längre krisen gick har andra företag, inte minst inom besöksnäringen och de kontaktnära företagen, drabbats hårt. För dem fanns det inget färdigt stöd att ta från hyllan, utan det fick skapas. Där har det också varit större praktiska svårigheter att få det helt rätt och att få ut det. Jag tycker att den som försöker måla upp en ensidig bild av detta år måste kunna se flera saker. Det finns företagare som har väntat oacceptabelt länge på sina stöd. är det så att den insats som har gjorts från regeringen och från våra myndigheter är imponerande. Om man jämför med den aktivitet som var under finanskrisen är skillnaderna oerhört stora i fråga om mängden stöd och kapaciteten när det gäller att få ut stöd. Olikheterna är slående. Vi ska – det är en viktig poäng – lära oss av finanskrisen och inte göra som den borgerliga regeringen gjorde, som avvecklade dessa stöd alldeles för snabbt. Vi måste hålla i och hålla ut även i den delen och se till att ekonomin verkligen kommer på plats. När vi siktar framåt längtar vi på många sätt tillbaka till det som vi hade. Men jag och tycker också att vi i denna kris ska kunna längta till någonting som är bättre. Vi ska inte gå tillbaka till det normala i alla delar, utan vi ska göra en grön omstart av svensk ekonomi. Vi har två andra kriser som också pågår. Klimatkrisen och krisen för naturen behöver också stora krisinsatser. Och vi gör klokt i att kombinera dem. Det syns också väldigt tydligt i de satsningar som görs att vi har identifierat investeringar och satsningar där vi kan kombinera stärkande av svenska företag – stärka deras möjligheter att skapa nya jobbtillfällen – med krafttag inte minst vad gäller klimatkrisen. En del är det breddade Industriklivet. Man kan mäta framgång i fråga om olika typer av politiska initiativ på lite olika sätt. Men en indikator är när politiker av alla färger springer med selfiepinnen och jagar en del av framgången. Industriklivet är ett sådant. Har inte alla varit i och sugit åt sig av den framgång som sker där nu när svensk stålindustri siktar på att göra stål utan kol? Helt oberoende av om man har varit för eller emot de stöd som gör denna satsning möjlig är man där , för nu är det en framgångssaga. Denna satsning på stål utan kol och den gröna industrirevolution som sker i hade inte skett utan det av initierade stödet Industriklivet, som vi nu breddar eftersom det är framgångsrikt – det funkar. Vi får både klimateffekt och jobbeffekt, och det är fantastiskt roligt att se. Och visst inbjuder jag alla att vara med och dela på glädjen. Men det är bra för väljarna att komma ihåg vem det var som kom på idén, och det var . När vi siktar framåt ska vi också stärka den cirkulära ekonomin och delningsekonomin. Här behöver vi bli bättre. Jag är nämligen övertygad om att framtiden i många svenska företag ligger i att de fortsätter att vara aktiva och innovativa i de delar där är bra på miljöteknik. Men vi får inte gå omkring och vara så stolta att vi låter andra länder springa om oss. Vi måste fortsätta att ha en hög innovationstakt. När vi arbetar med företagsstöd finns det en del där jag menar att det finns skäl att vara självkritiska. Utredningen om livsinkomster, som har tittat på mäns och kvinnors ekonomi genom hela livet, har kunnat konstatera att de stöd som staten och det offentliga ger till företagande är långt ifrån jämställda. Män får mer stöd, och inte minst får män mer stöd för sådant som gör att de själva kan bli rika. Detta är allvarligt. Fördelningen av och tillgången till kapital bland män och kvinnor i är oroande. Det är mycket stora skillnader mellan män och kvinnor i när det gäller hur mycket kapital de har tillgång till. Det innebär också att alldeles för få kvinnor har ett fuck off-kapital som gör att de kan känna sig trygga med att i varje stund kunna lämna en livssituation som inte är bra. Det måste vara ett politiskt mål att alla kvinnor faktiskt kan ha det, så att de kan lämna en situation som är dålig för dem. Vi har en möjlighet i de offentliga system som stöttar företag att se till att de gynnar män och kvinnor på samma sätt, så att både män och kvinnor får möjlighet att starta företag och får möjlighet att bygga upp ett kapital och bli rika. Där är vi inte . Det behöver vi ändra på. När jag tittar framåt ser jag att det är viktigt att vi förmedlar framtidshopp och framtidstro. Jag är övertygad om att vi gör det bäst genom att kroka arm med svenska företag. Det är det som är den svenska framgångsfaktorn – samarbete mellan politik och näringsliv och att ta sig an svåra framtidsfrågor som klimatfrågan och krisen för naturen och den biologiska mångfalden. Då kan vi göra det och främja svenska företag, skapa svenska jobb och skapa framtidstro . Det är fullt möjligt. Med detta vill jag yrka bifall till förslaget i betänkandet. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under § 18.) betänkande 2020/21:NU21 79 (M): Jag vill börja med att yrka bifall till reservation 1 om mål om en fossilfri elproduktion. Energiområdet är brett. Det visar inte minst detta betänkande, som omfattar hela 170 motioner. Energipolitiken är central inte bara för energiproducenter och företagskonsumenter. Energipolitiken finns ända in i tvättstugan och alltmer i våra privata garage. Vi har en lång framgångsrik historia med att ligga i framkant inom energiproduktionen i , ända från bergshanteringen i en mer industriell form via industrialiseringens start och utbyggnaden av vatten- och kärnkraft. Det är inte utan möda och kreativitet som har gått från att vara ett av fattigaste länder till att vara ett av EU:s mest välbeställda. Men detta, fru talman, har aldrig varit utan uppoffringar. All energi har sitt pris. Därför är det också viktigt att vara resurseffektiv med energin och inte förslösa resurserna. Vi vet vilka stora naturvärden man fick betala med då man byggde ut vattenkraften, och vi vet vilka stora landområden som har tagits i anspråk för enorma luftledningar från energiproduktion till konsumtion. Och vi har ännu inte börjat med skrotningen av gamla vindkraftverk. Detta kommer inte heller att ske utan att resurser tas i anspråk. Verken ska helst producera energi så fort det blåser, annars förslösar vi en resurs. Det är inte en självklarhet att det alltid kommer att vara så att vi är framgångsrika som nation. Ekonomisk stabilitet och tillväxt kräver nya innovationer och lösningar på problem. För oss moderater vilar en stark energipolitik på några grundläggande värderingar. Vår energiproduktion ska vara miljö- och klimatvänlig. Vår el ska vara leveranssäker – man ska kunna lita på att den finns då den behövs. Den ska produceras på ett teknikneutralt sätt, och priserna på vår el ska vara konkurrensmässiga och gynna jobb och utveckling i , så som alltid varit fallet. Målet ska vara en fossilfri elproduktion som man också vill investera i. Därför är det nu djupt beklagligt att sittande energiminister har fastnat i utredningar som aldrig blir klara och beslut tagna i som aldrig verkställs – som beslutet om att återkomma om leveranssäkerhetsmål och hur dessa ska uppnås. Dessa mål är ytterst viktiga för jobben och för utvecklingen av våra företag i . Vidare måste forskning komma på plats så fort som möjligt. Här väntar vi fortfarande på forskningspropositionen, och tiden går. Det är genom forskning och utveckling vi kommit så långt som vi har i vad avser miljö- och klimatmålen. Våra företag är på tå och tar till sig de senaste forskningsrönen; det gynnar oss alla. Det är också djupt beklagligt att regeringen förhalar beslut om slutförvar för kärnavfall i Forsmark, ett beslut som behöver tas . Om det inte tas riskerar vi driftsstopp , då lagren av kärnavfall är fulla. Vi är ett innovativt land, ett av de mest innovativa i världen. Om vi från staten tillhandahåller bra riktlinjer och snabba beslutsprocesser i politiken händer mycket på energisidan i våra företag. Därför är det viktigt att också forskning om och tillstånd för nya, moderna kärnkraftverk kommer på plats. Ska man våga investera i klimatsmart, leveranssäker energiproduktion som kärnkraft behöver regelverken komma på plats. Vi måste bättre tillse att de olika energislagen har liknande förutsättningar ekonomiskt, för bästa ekonomi i energisystemet. Det är vår plikt mot svenska företag och privatkonsumenter. Energipolitiken är mångfasetterad. Här finns gamla energikällor, som vatten och kraftvärme, men också nya, som solenergi och ny kärnkraft. Ska vi klara klimatutmaningen behöver vi dem alla. Det händer mycket på energiområdet, och dagens sanningar är inte med säkerhet morgondagens. Därför gäller det också för oss från politiken att vara på tå för att inte allvarligt bromsa eller förhindra utvecklingen. Ingen energikälla som är fossilfri förtjänar att behandlas styvmoderligt – det har varken vi eller klimatet råd med. 80 (SD): Jag vill inledningsvis yrka bifall till reservation 11 i betänkandet. Energipolitiken handlar i allt högre grad om elförsörjning och effektfrågor, framför allt när bransch efter bransch nu ska ställa om till fossilfrihet genom elektrifiering, även exempelvis transportsektorn. Detta ger många möjligheter för , där vi historiskt har varit duktiga på energiteknik och legat väldigt långt fram. Detta gör också att bedömningarna kring den framtida elförbrukningen nu tar fart ordentligt. kom med sin rapport om framtidens energisystem, där det estimeras att vi kommer att ha en kraftigt ökad elanvändning i samtliga scenarier . Dessa bedömningar ligger i linje med vad näringslivet själva har räknat med; man har sagt att elförbrukningen kommer att öka med . Detta har man skruvat upp ytterligare. När man nu vill ta detta nästa steg ser det tyvärr mer problematiskt ut, av flera skäl. Vi ser att elen i mindre utsträckning produceras när behovet finns, vilket har lett till att vi under hela det rödgröna regeringsinnehavet har kunnat se en försämring i kraftbalansen . Vi blir mer beroende av import från våra närliggande länder, vilket är en följd av nedläggningen av framför allt kärnkraft och kraftvärme. Detta gör oss mer beroende och ökar även indirekt vårt beroende av kolkraftverk. Utöver detta har vi efter nedläggningen av reaktorer vid kunnat se att vi får problem med stabiliteten i kraftsystemet även , något som gjorde det lönsamt att elda med tjockolja i för att klara vår elförsörjning. fick man upphandla drift av kärnkraftsreaktorn l, vilket var möjligt under föregående sommar men inte kommer att vara möjligt nu . Då får vi i stället förlita oss på eldning av tjockolja vid kraftverket i . Jämte detta slits landets norra och södra delar isär prismässigt. Det har aldrig varit så stora prisskillnader sedan delades in i fyra prisområden, något som också är en direkt följd av att planerbar kraftproduktion har lagts ned i och av att kapaciteten i elnäten inte räcker till. kommer dessutom att begränsa överföringskapaciteten till och från de mellersta och södra delarna av landet. I praktiken innebär detta att marginalerna i elsystemet minskas ytterligare och att marknaden inte får tillgång till ledningarnas fulla kapacitet. Detta kommer återigen att leda till stora prisskillnader – elpriserna kan bli uppemot dubbelt så höga i . Varningssignalerna till politiken har funnits . I den senaste kraftbalansrapporten från konstateras följande: ”Nedläggning av kärnkraften och eventuell kraftvärme leder till en ökad risk för effektbrist. Därtill blir systemet mer svårplanerat då variationerna i tillgänglig effekt ökar med en större andel väderberoende produktion, och driftprognoser blir mer osäkra. Det är dessutom alltmer sannolikt att flera länder har ansträngd effektsituation om vädret är kallt och vindförhållandena är dåliga över ett stort geografiskt område . Då blir importmöjligheterna för begränsade.” Jag tycker, fru talman, att det är svårt att komma runt det faktum att utvecklingen inte går framåt på detta område utan snarare gått och fortsätter att gå bakåt. Ska man bryta denna utveckling behöver ett flertal övergripande grepp tas på det energipolitiska området. behöver byta mål för energipolitiken från att energin ska vara förnybar till att ta sikte på fossilfrihet. Detta är nödvändigt för att få till ett fungerande kraftsystem men framför allt för att harmonisera det arbete som sker inom miljö- och klimatområdet. Då har man inte råd att utesluta en fossilfri kraftkälla, som dessutom är vår näst största. behöver ett mål för leveranssäkerheten för att även säkerställa att vårt kraftsystem kännetecknas av en hög elkvalitet och god driftssäkerhet. Ett sådant mål bör fastslås, som den förda politiken ska sträva efter att uppnå. Detta är också något som redan har beslutat om, men regeringen har fortfarande inte återkommit med detta till utan väljer att dra det i långbänk. Ska vi ligga i framkant på det energitekniska området är det angeläget att vi bedriver relevant forskning om alla fossilfria energikällor. har beslutat att även detta ska ske, vilket öppnar för ett tydligare mandat för kärnteknisk forskning. Det har också lett till att regeringen i regleringsbrevet för har uppdaterat instruktionen. Vi kan se att bara denna förändring och detta förtydligande har lett till ett intresse för kärnteknisk forskning, och en ansökan finns nu på myndighetens bord om att uppföra en forskningsreaktor i med ett nytt reaktorkoncept. Den utveckling som sker inom kärnkraften går främst mot det man kallar små modulära reaktorer, förkortat SMR. Här finns det regulatoriska hinder, främst i att de endast får uppföras på tre platser i . På dessa tre platser är det staten som äger och driver sju av tio möjliga ersättningsreaktorer. Från regeringens sida har man motsatt sig att ersätta dessa reaktorer eller att sälja dem vidare. Detta blir ett stort hinder sett till den utveckling som håller på att ske runt om i världen när det gäller SMR-reaktorer. Dessa har en stor fördel i och med att de är små och kan placeras där behovet finns. Men då måste lagstiftningen i ändras för att möjliggöra att ta till sig den teknikutveckling som sker. Vi har brister i överföringskapaciteten på samtliga nivåer, vilket verkligen är ett kritiskt problem. Ledtiderna är fortsatt så långa som uppemot tio till innan man kan få nya ledningar på plats. Dessa ledtider gör att elektrifieringen riskerar att inte få fart, och de hindrar den samhällsutveckling vi alla vill se. har förslag till slut hamnat på bord. Detta har tagit och bör enbart ses som ett första steg för att kunna kapa väntetiderna ytterligare. Jämte detta har vi ett behov av att se över elnätsregleringen för att den i högre grad ska kunna premiera och öppna för innovation med tydligare incitament till investeringar kopplat till att stärka driftssäkerheten om vi långsiktigt ska kunna säkerställa tillförlitliga elleveranser till konkurrenskraftiga priser. har elmarknaden, som enbart baserar sig på priset på energi, satts ur spel på grund av politisk klåfingrighet där man jobbat med ensidiga subventioner till uteslutande väderberoende kraftslag. Vi ser att konkurrenskraften måste stärkas för den planerbara kraftproduktionen, som vattenkraft, kärnkraft och kraftvärme. Detta är kraftslag som bidrar med fler nyttor än bara energileveranser och systemtjänster som är viktiga för att hela kraftsystemet ska kunna fungera men som man inte får betalt för över huvud taget. Här behövs en marknadsöversyn för att få till ett mer kostnadseffektivt elsystem som långsiktigt kan bidra till att säkerställa ett robust och leveranssäkert kraftsystem för både hushållen och näringslivet. Energipolitiken måste ha just ett systemperspektiv för produktion och överföring, med fokus på kostnadseffektivitet. Ska lyckas med elektrifieringen kan vi inte ha en politik som inte kan eller vill säkerställa att el finns under årets alla timmar. Det är en förutsättning att så är fallet. Energipolitiken kan inte fortsatt dikteras av olika partiers ideologiska skygglappar. 81 (C): Det svenska elsystemet är på många sätt fantastiskt. Vi har fasat ut de fossila bränslena och står nu inför en revolution med dramatiskt ökad elanvändning. I energisystemet som helhet finns en hel del fossila bränslen kvar, inte minst i transportsektorn. För att fasa ut dessa har genomdrivit exempelvis en reduktionsplikt för både väg och flyg, där vi nu också är med och höjer ambitionsnivån. Jag vill ta min utgångspunkt just i transportsektorn. För att förverkliga omställningen och fasa ut de fossila bränslena helt finns det tre saker som framför allt måste till. För det första måste de fossila subventionerna inom EU, som uppgår till , helt enkelt fasas ut. Att utsläppshandeln nu når rekordnivåer är en bra start, men mer måste till. För det andra måste biobränsleproduktionen mångfaldigas. Ska vi klara att fylla tanken på de bilar, fartyg, bussar, tåg och flygplan som redan finns och som tämligen länge kommer att fortsätta rulla ut på fabriksgolven måste vi ersätta de flytande drivmedel som är fossila med förnybara substitut. För det tredje måste elektrifieringen påskyndas. Det är allvarligt att regeringen drar benen efter sig när det gäller utbyggnaden av laddinfrastruktur. Vi vet att det största hindret för att köpa en elbil är just laddningen. Vi vet också att en av fem som har köpt en elbil slutar att köra elbil därför att man inte får till laddning i eller nära hemmet. När det gäller de fossila subventionerna finns det ett antal förslag på gång i för att hantera dem vi har kvar. Vi har gjort ett bra arbete med en grön skatteväxling där vi fasar ut subventioner till fossilt – bland annat på gruvdiesel – och ersätter detta med sänkt skatt på arbete och företagande. När det gäller biobränslena behöver vi seriösa satsningar både på forskning och på nya produktionsanläggningar. Vi har sett till att har fått ett uppdrag att titta på nya styrmedel. Detta är någonting som självklart kommer att prioritera högt. Det är viktigt inte bara för klimatomställningen utan också för som industrination. Det handlar om jobb och företagande i och om miljarder som vi kommer att slippa investera i andra länder för att få hit fossila bränslen. På köpet får vi jobb och företagande runt om i hela landet, inte minst på landsbygden, där vi också har råvarorna. Dessutom minskar vi sårbarheten. Precis som talmannen, som sitter i utrikesutskottet, själv vet är vårt största säkerhetspolitiska hot. Att vi är beroende av rysk olja för att tanka svenska Jasplan är ju helt orimligt. Vi vet att det svenska flygvapnet kan köra på biodrivmedel, och då borde man såklart också göra det. När det gäller elektrifieringen finns det tre viktiga spår som jag skulle vilja lyfta fram: elektrifieringen av själva fordonsflottan, elektrifieringen av industrin och säkerställandet av tillgången på el, effekt och kapacitet. För att börja med laddstolparna och tillgängliggörandet av elen till fordonsflottan har sett till att regeringen avsätter pengar för att täcka upp vita fläckar runt om i landet. Detta är bra för att fler ska kunna få till laddningen när de är ute och reser. Vi har också sett till att det finns ett grönt avdrag som, precis som rot‑ eller rutavdraget, gör att man får ett avdrag direkt på fakturan när man sätter upp en laddstolpe vid hemmet. Men tyvärr finns det också ett antal beslut där regeringen inte har levererat. skickade en hemställan till regeringen om att belysningsnätet borde få användas för att sätta upp laddpunkter. Det handlade om lyktstolpar som blir laddstolpar. Detta är möjligt , och det har genomförts försök. Lagstiftningen finns dock inte på plats. Det krävs enkla förordningsändringar. I har man gjort detta – fanns det 1 700 sådana laddpunkter, och fler byggs. Det är helt enkelt oacceptabelt att man dessutom på bord har lagt en proposition som vi snart ska hantera där utredningen föreslog just dessa förändringar men där man inte har tagit med dessa förslag. Det handlar också om saker som behöver göras på ren myndighetsnivå. Lantmäteriet har fortfarande otydliga regler för hur laddning i samfälligheter ska ske. Detta är regelkrångel som behöver hanteras. Det är 1,1 miljon bostäder som tillhör samfälligheter. Detta är en av de frågor som människor kommer till mig med mest: Hur ska vi göra i vår samfällighet? Det är orimligt att det fortfarande inte finns tydliga regler för detta. Slutligen: Ett alexanderhugg kring utbyggnaden av laddstolpar skulle vara att göra så som man har föreslagit i , nämligen att ingen ska kunna neka dig att sätta upp en laddstolpe om du gör det på egen bekostnad. Du får själv dra fram elen och sätta upp stolpen, men om du vill göra det och ser till att du också betalar för det ska det inte kunna nekas av en samfällighet eller en styrelse i en bostadsrättsförening. Detta var kanske nog om transportsektorn. Vi ser också hur elektrifieringen tar över alltmer i industrin. Det kan vara i direkt form genom ökad elanvändning, men allt oftare sker det indirekt via vätgas eller andra gaser som kan framställas med hjälp av el som insatsvara. Detta är en mycket välkommen utveckling som också kan hjälpa till att balansera hela vårt elsystem, och det måste staten fortsätta att stödja. Stora teknikskiften kräver omfattande investeringar. Det är därför har drivit på för att bredda Industriklivet. Det är också bra att minska den politiska risken. Här krävs såklart också kortare tillståndsprocesser. Det är helt orimligt att staten sitter på många av de lösningar som man själv vill ha. Det är också viktigt att inte fastna i vissa tekniker. Det blir lätt så att vi pratar om elektrolys när vi pratar om vätgas. Men det finns andra tekniker, till exempel plasmaförgasning som det svenska Plagazi har utvecklat och patenterat. Det är en fantastiskt spännande teknik som också skulle minska elbehovet. Olika scenarier ger olika svar. Men en sak är säker: Det svenska elbehovet förväntas öka. Industrin i norr, med uppemot 1 000 miljarder i investeringar, är ett tydligt exempel på det. Den affärsmässiga och kostnadsmässiga anledningen till att man gör detta i norr är att där finns tillgång till mycket el, ren el och förnybar el. Hela detta affärs-case bygger på just detta. Vi behöver också se till att regeringen levererar mer av denna vara, inte direkt genom att själv bygga men genom att se till att undersökningstillstånd kommer på plats. Det är helt orimligt att vi nu ser ut att missa ytterligare en säsong av undersökningar av botten, bland annat i och på , därför att regeringen inte kan fatta beslut om tillstånd där myndigheterna redan sagt sitt.