prot · H809128 · 2021-05-27 00:00:00 — § 1 Justering av protokoll Protokollet för justerades. § 2 Anmälan om fördröjt svar på interpellation Följande skrivelse hade kommit in: Interpellation 2020/21:697 Interpellation 2020/21:697 Ett reformerat strandskydd av (SD) Interpellationen kommer att besvaras . Statsrådet har inte möjlighet att besvara interpellationen inom anvisad tid på grund av redan inbokade engagemang. Per (MP) § 3 Anmälan om faktapromemoria Talmannen anmälde att följande faktapromemoria om förslag från Europeiska kommissionen hade kommit in och överlämnats till utskott: 2020/21:FPM108 Direktiv om företagens hållbarhetsrapportering COM(2021) 189 till civilutskottet § 4 Material och produkter avsedda att komma i kontakt med livsmedel Miljö- och jordbruksutskottets betänkande 2020/21:MJU18 Material och produkter avsedda att komma i kontakt med livsmedel Material och produkter avsedda att komma i kontakt med livsmedel (prop. 2020/21:157) 1 (M): I betänkandet MJU18 Material och produkter avsedda att komma i kontakt med livsmedel behandlas en proposition som kanske inte låter jättespännande för gemene man, men den är ganska viktig. Kunskapen om vilka material som är bra och dåliga när det gäller kontakt med livsmedel växer, och det är oerhört viktigt att vi kommer till rätta med farliga ämnen såsom PFAS och andra, så att vi helt enkelt får bort dem från våra livsmedel. Något som oroar oss moderater är frågan vem som ska ansvara för kontrollen i den här typen av frågor. Det oroar oss därför att vi ser att vi inte har en likvärdig och rättssäker kontroll över hela landet. Det är otroligt viktigt att vi faktiskt bygger upp en sådan och att ser till att ta ansvar för att kontrollen är rättvis, rättssäker och jämlik över hela landet, för alla livsmedelsföretagare. Detta handlar om livsmedelsföretagare såsom våra bönder, som vi har belastat otroligt hårt med administration, regelverk och extra mycket krångel. Vi fick läsa om siffror som visade att lagkraven på svenska jordbrukare har ökat med . Kraven på journalföring har ökat med , och kraven på anmälningar och tillstånd inom de gröna näringarna har ökat med . Detta är företagare som driver enmans- eller fåmansföretag. Jag ser inte här i kammaren just , men han brukar ofta säga: När ska bonden ha tid att vara bonde? Jag tycker att det är viktigt att ha med sig, för vi har belastat det svenska jordbruket otroligt mycket genom ökad administration och ökat krångel . Det kan låta enkelt när man säger det, men det måste vara lätt att göra rätt. Det är det inte , utan är det snarare lätt att göra fel. Det finns inte heller någon tydlighet om vad som faktiskt gäller i alla dessa processer. Vi skulle behöva ha myndigheter som på ett bättre sätt kan kommunicera med näringsidkare och hitta vägar framåt för att det ska vara lätt att göra rätt. När vi ändå hanterar livsmedelsfrågor här är det lätt att hamna i vår av kammaren antagna livsmedelsstrategi. Det är en livsmedelsstrategi som innebär att vi ska ha uppnått målen att öka livsmedelsproduktionen, öka exporten och öka beredskapen. Vi är ganska långt därifrån, herr talman. är fortfarande varannan tugga vi stoppar i oss importerad till . har coronakrisen föranlett diverse problem i samhället, inte bara sjukdomsmässigt utan även i form av kriser på olika sätt, till exempel i livsmedelsbranschen. Vi kan också se det ökade hotet mot säkerheten i . Det är spänningar; vi såg senast vad som skedde i . Säkerhetsläget är pressat. När det gäller den pandemi vi befinner oss i, kopplat till EU – vad hände när vi kom in i pandemin? Ja, då var det tydligen inte så himla viktigt med fri rörlighet och öppna gränser. Många länder valde att sluta sig. Helt plötsligt blev det bekymmer att transportera varor över gränser. Det svenska jordbruket upplevde inte bara att de hade bekymmer att få hit personal, utan man hade också bekymmer att få tag på reservdelar. Som tur var, ska sägas, kom pandemin till . Hade den kommit , kanske , hade vi stött på stora bekymmer med att få tag på insatsvaror till det svenska jordbruket och den svenska livsmedelsproduktionen. Det kunde ha blivit bekymmer att få tag på bränsle, och det hade blivit bekymmer att få hit växtnäring – som vi inte har något reservlager av i . Vi har inte den beredskapen. Detsamma gäller växtskyddsmedel; den aktiva substansen i de flesta växtskyddsmedel som används i svenskt jordbruk härrör från . Det kunde ha blivit jättestora problem. Material och produkter avsedda att komma i kontakt med livsmedel Vi vet som sagt att även transporterna över gränser blev lidande. När vi inte har fungerande transporter i en sådan här pandemi kan man ju bara tänka sig vad som skulle ske i ett kanske mycket förändrat säkerhetsläge. Det visar sig gång på gång att vi har för dålig beredskap i . Vi har en för dålig livsmedelsproduktion när det kommer till försörjningsgraden. Vi måste öka den. När vi nu pratar om vår livsmedelsstrategi igen tycker jag ändå, herr talman, att regeringen snart är svaret skyldig gällande när det faktiskt ska börja levereras på den här livsmedelsstrategin. När ska vi börja klättra från den här 50-procentiga självförsörjningsgraden? Det går att säga många bra ord om att det upprättas handlingsplaner hit och dit och att man tillsätter uppdrag på olika sätt, men det händer ju ingenting. Mjölkföretagare i landet fortsätter att lägga ned. Det är fortfarande så att många bönder slutar – på grund av olönsamhet, på grund av rovdjursfrågan och på grund av aktivism. De slutar även på grund av regelkrångel och andra bekymmer. Vi har inte vänt den här trenden. Om regeringen nu är nöjd med att vi ligger på en 50-procentig självförsörjningsgrad på livsmedel i – säg det då! Säg att ni är nöjda! Eller säg åtminstone hur vi ska ta oss ur detta. Vi är nämligen inte på väg åt rätt håll . Det finns vissa positiva trender. Till exempel såg vi att vi som gick hade en högre mjölkinvägning än vad vi haft innan. Men det är en sak. Visst är mjölkproduktionen motorn i svenskt jordbruk – absolut – men ett enda år utgör ingen trend. Jag är väldigt orolig att vi inte ska klara att öka vår självförsörjningsgrad. När vi diskuterar livsmedelsproduktionen och den svenska beredskapen tycker jag att en viktig fråga är strategiska livsmedelsanläggningar. Strategiska livsmedelsanläggningar har funnits i våra tätorter – det handlar om stora siloanläggningar, slakterier och livsmedelsförädlingsfabriker av olika slag – men de utsätts för påtryckningar att flytta på sig, Man tycker att de inte ligger på rätt ställe, på grund av ljud, lukt, transporter och annat. Vi behöver ha en plan för detta, herr talman. Var ska vi ha våra strategiska livsmedelsanläggningar? De är inte viktiga bara för vår livsmedelsproduktion, utan de är viktiga även för beredskapen i samhället inför nästa gång det kommer en kris som liknar pandemin – eller kanske något ännu värre. finns det ingen plan för strategiska livsmedelsanläggningar. Det behöver vi ta tag i. En annan viktig fråga när det kommer till livsmedelsproduktion och livsmedelsförsörjning är dricksvattnet. Det är vårt viktigaste livsmedel. I utskottet har vi faktiskt pratat väldigt mycket om vatten, men det var i en annan kontext. Dricksvatten är dock viktigt. Alliansregeringen tillsatte en dricksvattenutredning , och den pågick . Sedan dröjde det ända till 2020 innan fick ett uppdrag att börja se över samordningen av just dricksvatten. Jag tycker att det har gått alldeles för långsamt. Jag tycker att det är symtomatiskt för den här regeringen att det går för sakta varje gång. Det gäller frågor som är viktiga för nationens säkerhet och livsmedelsproduktion, och det tar varenda gång. Det saknas antingen kunskap eller vilja – jag vet inte vilket. Material och produkter avsedda att komma i kontakt med livsmedel har satsat extra mycket i budgeten på just vatten- och dricksvattenfrågan för att få fram ny teknik, för att motverka effekterna av torka och för att inventera var i samhället vi har vattenresurser och vattenreservoarer. Detta är viktiga frågor. Dricksvattenfrågan är någonting som jag tror behöver lyftas upp högre på agendan än . Jag ser att min tid rinner iväg, herr talman. Jag ska bara kort nämna några saker till. En annan punkt som vi hanterar i detta betänkande är ursprungsmärkning, som jag tycker är en väldigt viktig fråga. Det borde vara självklart med ursprungsmärkning på produkter – märkning av varifrån de kommer. Det borde vara en självklarhet för konsumenten att få veta att till exempel en köttbit kommer från ett land – vi nämner inga namn på länder – som har extremt hög antibiotikaanvändning i sin livsmedelsproduktion. Det är rimligt att konsumenten, oavsett om man köper den i en affär eller på en restaurang eller om man får i sig den genom den offentliga sektorn, vet varifrån maten kommer. Man måste ha ett val huruvida man vill äta detta eller inte. Det valet kan man göra enklare när man vet var maten kommer ifrån. Jag tycker att matsvinnsfrågan är oerhört viktig att lyfta när vi pratar om livsmedel. Vi har ett stort matsvinn , och vi behöver komma till rätta med det. Till exempel är svinnet på svenska slakterier större än på till exempel danska slakterier på grund av att vi har en ojämn bedömning från våra kontrollerande veterinärer på slakterierna. Detta är inte rimligt; det behöver vi komma till rätta med. Sist men inte minst vill jag ta upp en fråga som vi har pratat om här inne, nämligen småskalig försäljning av vildsvinskött. Hur ska det få ta innan varje jägare ska kunna skjuta och sälja sina vildsvin själv? De senaste uppdrag som givits ska förhoppningsvis vara klara och slutrapporterade . Det innebär att det inte blir heller. Vildsvinsstammen växer i vissa områden. Jägarnas frysar är fulla. Ge dem möjlighet, som vi har tjatat om från sida. Det finns färdiga system i – varför kan vi inte köra igång i ? Detta är anmärkningsvärt, herr talman. Det finns mycket att säga om livsmedelsfrågor och livsmedelspolitik, men vi har ju lovat att fler betänkanden ska få plats här . Jag yrkar bifall till reservation 5. 2 (SD): Jag börjar med att yrka bifall till reservation 4, om beredskapslager med mera. har vi en debatt om livsmedelspolitik. Glädjande nog ser jag att frågan om krisberedskap och försörjningssäkerhet dyker upp i handlingar och i förslag. är det inte längre bara i yrkanden som man kan se detta, utan man kan se det brett i både förslag och diskussioner inom livsmedelspolitiken. Jag tänker därför fokusera på denna fråga i mitt anförande. Material och produkter avsedda att komma i kontakt med livsmedel Vi anser att måste förbereda sig för tider av kris, oro, avspärrningar och kanske, i värsta fall, krig. I dessa förberedelser måste det finnas livsmedelslager; det måste finnas uppbyggda lager för livsmedel som skapar den frihetsgrad vi behöver när vi är avskurna från omvärlden. Vi behöver också lager för att få jordbruket att fungera i kristid och krigstid. Det gäller insatsmedel, som bekämpningsmedel, drivmedel, gödselmedel, utsäde och veterinärmedicinska produkter. Det kan också gälla reservdelar och olika stöd till produktionen. Allting måste finnas på plats och kunna fungera i kristid. Det måste också finnas tydliga ansvar utdelade. Vi vill ge ett tydligt ansvar till att bygga upp och hålla lager som ska se till att jordbruket fungerar i kristid. Vi vill också ge uppdraget – en framåtorder – att hålla i uppbyggnaden av livsmedelslager och att förvalta dessa. Vi tycker att det är naturligt att ställa högre krav på marknadens aktörer för landets säkerhet. Den kanske enskilt största säkerhetsförsäkringen är dock att öka livsmedelsproduktionen i . Den är sorgligt låg, vilket beror på att vårt jordbruk inte är konkurrenskraftigt – det är inte lönsamt. Men det skulle kunna vara det, för det är politiska skäl som ligger bakom att det inte är lönsamt. Man måste i detta sammanhang ha mod att ta obekväma beslut. De kan se olika ut. Vi kanske måste öka vår klimatbelastning när vi ökar produktionen om klimatbelastningen globalt går ned. Det är ju ändå en god affär för klimatet. Värre är det om vi importerar mat som är betydligt mer klimatbelastande än maten i den svenska produktionen. Det är resultatet som räknas. Regeringen får kritik i facktidningen för sin hantering av livsmedelsstrategin. Det är särskilt allvarligt eftersom regeringen ständigt hänvisar till livsmedelsstrategin när vi pratar om lönsamhet i jordbruket. Trots att detta är juvelen i kronan för regeringen anser branschen inte att man hanterar det ordentligt – man gör inte tillräckligt. Jag växte upp och gjorde värnplikten . En del kanske tycker att det är länge sedan, men jag tycker inte att det är så länge sedan. hade vi allt detta. Vi hade livsmedelslager och förutsättningar för jordbruket att producera i kris- och krigstid. Vi hade ett försvar där vi tränades att möta fienden, att hejda fienden och att slå fienden. Det var på riktigt. Sedan kom tre decennier – 90-talet, 00-talet och 10-talet – som var lättsinnets decennier. Man inbillade sig att det inte skulle bli någon kris eller något krig . Detta hörde vi före och före . Det är så lätt att bedra sig själv och att lura sig själv att det inte kommer att bli dåliga tider, men historien visar gång på gång att det är i lugna tider – fredstider eller goda tider – som man ska förbereda sig för de dåliga tiderna och kristiderna. Så sent som på Ekonyheterna var det tydligt att det fanns tydliga signaler före pandemin – 2016, 2018 och 2019 – om att pandemiberedskapen var dålig. Regeringen fick dessa signaler, men ändå var man oförberedd när pandemin kom. finns ett yrvaket intresse för säkerhetsfrågor, beredskap, krisberedskap och försörjningsfrågor. Jag vill säga till alla mina kollegor i alla partier och till alla medborgare: inte detta, för detta är på riktigt! 3 (C): Material och produkter avsedda att komma i kontakt med livsmedel Jag vill säga till alla er som lyssnar att ämnet för dagens debatt, material och produkter avsedda att komma i kontakt med livsmedel, kanske inte riktigt är det debatten kommer att handla om. Det ligger förvisso en proposition i betänkandet, men vi ledamöter kommer säkert att ta upp mycket av de livsmedelspolitiska förslag som lämnades in under allmänna motionstiden. Jag vill inledningsvis nämna detta så att ni ska förstå varför frågorna rör så mycket mer än själva lagstiftningen. Jag vill också tacka för ett välskrivet betänkande. Det är otroligt intressant, också för den som lyssnar, att ta del av läget i just , inte minst när det gäller det som tidigare talare tagit upp om att det är många utredningsuppdrag som pågår och så vidare. Det är intressant för oss alla att veta vad som är på gång. Jag tänker att de som kommer efter mig i debatten och som företräder de två regeringspartierna kanske går igenom den nya lagstiftningen mer, och därför håller jag mig framför allt till olika motioner från allmänna motionstiden. Jag står givetvis bakom alla våra reservationer och de förslag som beretts förenklat, men för tids yrkar jag bifall bara till reservation nummer 13 under punkt 8. I betänkandet ser man att flera myndigheter har fått omfattande uppdrag för att underlätta för företagare inom hela livsmedelsområdet. Det gäller såväl primärproduktion och livsmedelsförädling som ledet som når olika kunder. Ändå befarar företrädare för primärproduktionen en flodvåg av ny lagstiftning och detaljreglering, inte minst med tanke på de olika förslag som är på gång i EU:s green deal, strategin från jord till bord och så vidare. Det blir två bilder som står emot varandra, dels ett uppdrag om förenkling för produktionen, dels en farhåga om att det kommer att bli ännu tuffare på många olika områden. Vår absoluta målsättning är att de företagare i vårt land som står för den livsviktiga livsmedelsproduktionen ska uppleva att livsmedelsstrategin med sina handlingsplaner verkligen leder till regelförenkling, ökad kunskap, innovation, stärkt konkurrenskraft och ökad lönsamhet så att den svenska livsmedelsproduktionen kan växa och förse fler hungriga magar med mättande mat som har vuxit i våra svenska bygder från norr till söder. Jag instämmer delvis med tidigare talare om att det här finns mycket att bevisa från regering och olika myndigheter så att dessa ord och uppdrag också får mening i mötet med verkligheten. I miljö- och jordbruksutskottet har vi tagit fram en rapport om sårbarhet i det svenska lantbruket, och det har varit en intressant diskussion i vår utvärderingsgrupp. Rapporten har rönt stort intresse, och vi har haft en hearing om den i Förstakammarsalen. Det handlar mycket om vad som krävs för att skapa robusthet, och svaren i rapporten och under hearingen har varit samstämmiga. Det krävs väsentligt ökad lönsamhet och konkurrenskraft liksom säkrad tillgång till insatsvaror som drivmedel, gödning, växtskyddsmedel med mera i händelse av kris och krig. Det är givetvis viktigt men ännu viktigare när det uppstår en extrem situation. Det handlar ju i grund och botten om vår grundläggande försörjningsförmåga. Material och produkter avsedda att komma i kontakt med livsmedel satte många viktiga frågor på agendan. Skördarna blev mycket sämre än normalt, och foderbrist gjorde att fler djur än planerat slaktades. Listan kan göras lång. I spåren av detta kan vi i betänkandet läsa att olika myndigheter har fått regeringsuppdrag av skiftande slag för att säkerställa en stärkt robusthet i hela livsmedelskedjan. Jag nämnde inledningsvis att det finns mycket att läsa för den intresserade, och i betänkandet är det tydligt angivet när de olika uppdragen kommer att redovisas. Det är viktigt att livsmedelsstrategins skrivningar om regelförenklingar fortsätter att vara i fokus. Under krisen såg vi att hela civilsamhället mobiliserade och att enskilda medborgare verkligen klev fram och var en mycket viktig del för att ta oss ur denna kris. Det är fantastiskt att det fungerar, men vi anser att man ska kunna ställa större krav på bättre samordning mellan våra myndigheter i händelse av kris. Ett starkt civilsamhälle är viktigt, men det är också viktigt med träning och systematik i krisledning. Också coronapandemin har synliggjort ett antal brister i vårt svenska system, med många myndigheter som har delat ansvar för livsnödvändiga frågor. Låt mig ta ett, kanske lite banalt, exempel. När sprittillverkningen skulle ställa om till handsprit var det svårt att identifiera vilken myndighet som kunde ge tillstånd för detta. Myndigheter hänvisade till andra myndigheter i stället för att ta ett samordnat ansvar. Det är inte så enkelt, så här krävs det ett helhetsgrepp. Därför var det intressant att lyssna till statsrådet tal på Folk och Försvar. Han lyfte då givetvis upp de viktiga försörjningsfrågorna. Han lovade att skulle det tillsättas en utredning om vad en nationellt samordnad försörjningsberedskap bör omfatta och hur den ska organiseras och finansieras. Det är någon dag kvar av vårmånaden maj, så vi väntar med spänning på att detta löfte ska infrias. Kanske har Socialdemokraternas företrädare ytterligare information att ge senare i debatten. Låt mig återvända till förslag om jordbrukets beredskap. Här pekar vi på vikten av att livsmedelsberedskapen bedrivs utifrån just ett helhetsperspektiv. Livsmedelsstrategin handlar till stor del om ökad produktion. Vad som händer vet vi inte, men vi är många som med oro följer alla de jordbrukare som inte har haft möjlighet att vårbruka fullt ut. Vädret påverkar oss på många sätt, och det råder vi inte över. Men det finns mycket vi framöver kan göra för att klimatsäkra olika delar av jordbruket. Målet om ökad konkurrenskraft och lönsamhet handlar också om att jordbrukare själva ska kunna göra nödvändiga investeringar för att säkra sin verksamhet framåt. Det är också viktigt för att kunna öka lönsamheten, och det ger även egenmakt hos varje enskild företagare. En aspekt av försörjningsförmåga är givetvis att öka andelen svenskproducerad mat. Andra aspekter handlar om brister i reservkapacitet och logistik. Lagerhållning av nödvändiga livsmedel och strategiska insatsvaror i omsättningslager blir också viktigt när försörjningssystemen är sårbara. Material och produkter avsedda att komma i kontakt med livsmedel Ansvariga behöver snabbt och gemensamt planera för hur distributionen av livsmedel ska fungera i landet i en situation när det råder brist på lastbilar och andra fordon eller när de elektroniska kommunikationerna är utslagna. Eftersom alla led i livsmedelsförsörjningskedjan ägs, drivs och organiseras av det privata näringslivet kan vi inte nog understryka vikten av att detta görs av det offentliga och näringslivet tillsammans. Vi talar ofta om vikten av bra information till kunden så att kunden kan välja livsmedel som främjar ökad hälsa. har tyvärr en ganska stor ohälsa kopplad till livsstil, och i betänkandet lyfter vi därför fram behovet av att utveckla nyckelhålsmärkningen så att konsumenten i allt högre grad kan göra medvetna val. nybildade livsmedelspolitiska nätverk hade ett seminarium . Livsmedelsföretagen lyfte då upp att nyckelhålsmärkningen är viktig. Det är en målbild för många företag när de utvecklar nya produkter att dessa också ska bli nyckelhålsmärkta. Avslutningsvis, herr talman, efterfrågar vi mer flexibla regler för småskaliga verksamheter. Enligt medger lagstiftningen flexibla tillämpningar. Man lyfter upp målstyrning och vikten av vägledning. Man har i uppdrag att förenkla och underlätta för företagen så att kontrollerna effektiviseras, företagens avgifter minskar och företagens tid och resurser sparas. Man säger att vardagssvårigheter ska lösas med mer flexibla lösningar. Jag önskar att jag kunde tro på det. Vi kommer givetvis att fortsätta att följa upp detta. Jag vill avsluta med att än en gång poängtera att vi äter alltmer svenskproducerat. Det är ett sätt för oss alla att öka den nationella försörjningsförmågan. 4 (KD): debatterar vi MJU18 Material och produkter avsedda att komma i kontakt med livsmedel. Det låter kanske sisådär spännande, men jag tycker att debatten redan nu har visat att det finns en väldig bredd i frågan. Jag börjar med att yrka bifall till reservation 10. Jag skulle kunna börja debatten med ett resonemang om varför det är så viktigt att undanröja alla hinder för att minska vildsvinsstammen i – det är vi många som är överens om – eller om att mat som serveras från kommuners och regioners kök ska ursprungsmärkas så att det tydligt framgår var råvarorna kommer ifrån. Det gäller även restauranger på stan. Det är jätteviktigt att man som konsument får upplysningen om varifrån köttet kommer, till exempel. Precis som min kollega sa använder vissa länder förfärligt mycket antibiotika. Vi i är världsledande, faktiskt bäst i EU, på att använda minst antibiotika i djurhållningen, tack vare våra duktiga svenska bönder. Men jag vill så här i inledningen av mitt anförande ta upp det stora bekymret med den osedvanligt blöta och kalla maj. Det har inneburit att många som har specialgrödor, exempelvis potatis och morötter, har mycket stora svårigheter. Tusentals hektar som borde ha varit satta är det inte utan står fulla av vatten. Och har man satt potatisen eller morötterna har de ofta ruttnat. Jag vill skicka med en vädjan till partierna på regeringssidan att nogsamt följa utvecklingen. För många bönder är det redan en katastrof som hänt. Material och produkter avsedda att komma i kontakt med livsmedel ”Vår beredskap är god.” Det är ett känt citat av statsminister från . vet vi att beredskapen kanske inte var så god som han sa, men jag tycker att det är intressant att Per i sitt tal pratade om jordbruk. Han avslutade med att säga: ”Det är bättre rustat än någonsin att på sitt område uppbära självförsörjningen.” , herr talman, senare, kan vi tyvärr inte säga detsamma, utan det är faktiskt precis tvärtom. Självförsörjningen av livsmedel är nere på bottennivåer. Ja, ni hörde rätt, bottennivåer! Det har inte hänt någonting under de år som jag har suttit i , .