prot · H80981 · 2021-02-12 00:00:00 — Just i de här fallen visade det sig dock att Migrationsöverdomstolen angav att det fanns verkställighetshinder men att det fanns möjlighet att ändra dessa hinder. Givetvis är det angeläget att regeringen arbetar för att undanröja verkställighetshinder så fort som möjligt. Där har tryckt på från justitieutskottet om att arbeta med diplomatiska garantier, något som också Migrationsöverdomstolen nämner som en möjlighet för att undanröja verkställighetshinder. Vi har ju inte sett att dessa personer har utvisats, och då kan man konstatera att arbetet på den fronten inte har varit speciellt framgångsrikt från regeringens sida. När det inte går att utvisa de här individerna lyfter också fram andra förslag, exempelvis en ny grund för förvarstagande. får man bara ta de här personerna i förvar med syfte att underlätta utvisning, alltså så att de inte går under jorden från att det konstateras att de ska utvisas till dess att det går att utvisa dem. föreslår helt enkelt att man ska ha en ny grund för förvarstagande. Om man noterar att personer planerar att begå terrorattentat eller liknande måste man kunna ta andra personer i förvar som kan utgöra en breddad hotbild inom den här miljön eller kanske bistår de personer som planerar dådet. Vi väljer att kalla det för säkerhetsförvar, alltså att man tar människor i förvar med hänsyn till rikets säkerhet snarare än att man underlättar en utvisning. Det här möter någon form av motstånd från regeringen och har gjort det förut också. Vi lyfter även fram andra frågor om att göra begränsningar för personer som ska utvisas, exempelvis kommunarrest. får man tydligen välja var man ska bo fast man ska utvisas och fast man utgör ett hot mot rikets säkerhet. Vi tycker att det kanske är lite orimligt att man har så stora friheter när man är utlänning och utgör ett hot mot rikets säkerhet. Vi föreslår därför att staten ska bestämma var man ska bo och vilka delar av kommunen man får besöka med kontroll av elektronisk övervakning så att man exempelvis hindras att besöka moskéer om man utgör en sådan hotbild. Min fråga är om det här är någonting som är tänkbart för regeringen att hantera. 10 (M): Tack, statsrådet, för svaret! Den här interpellationen handlar alltså om personer som regeringen har bedömt vara allvarliga säkerhetshot mot och det svenska folket. Det är klart att det är en djupt otillfredsställande situation att vi i landet har sex personer som enligt har bidragit till islamistisk radikalisering och bedöms utgöra en sådan fara mot att de ska utvisas. I samband med utvisningsbesluten gjorde bedömningen att utvisningarna inte kunde verkställas eftersom männen enligt riskerar förföljelse i hemlandet. Det betyder, herr talman, att det finns personer ute i det öppna samhället – i min hemstad , i och på andra platser i – som regeringen anser utgör en säkerhetsrisk. Det är alltså personer som utgör ett allvarligt säkerhetshot mot . I samband med frisläppandet av imamen och andra personer påtalade Säkerhetspolisen att lagstiftningen är gammal och behöver ses över. Vad kan vara viktigare för en regering och för ett statsråd än att skydda och att skydda svenska medborgare från terrorism? På det här området har regeringen brustit. Vi vet alla hur vardagsbrottsligheten har ökat kraftigt. Vi vet alla att ett bilinbrott inte leder till uppklarande. Jag och hade tidigare en interpellationsdebatt om den allvarliga brottsligheten i där befolkningen blir trakasserad och inte får någon hjälp av staten. Tittar vi på område för område ser vi hur det trappas upp och att den här regeringen har varit slapp och slö. Då är det kanske inte så konstigt att det inte fungerar tillfredsställande när det gäller det allvarligaste hotet mot , nämligen terrorism och säkerhetsrisker. Jag noterade att sa följande till : Den här frågan är viktig, och vi jobbar med den och ska se till att det kommer på plats. Men det går i slow motion, herr talman. Om det här nu verkligen skulle vara en prioriterad fråga för statsrådet och regeringen, hur kommer det sig då att den nya lagstiftningen om särskild utlänningskontroll inte är på plats? Remisstiden gick ut . har augusti, september, oktober, november, december, januari och snart februari passerat. Jag vet inte om någon proposition ligger färdig på bordet . Om det här vore en prioriterad fråga för regeringen hade väl den här lagstiftningen varit på plats ? Jag kan inte tänka mig att statsrådet och regeringen är nöjda med att personer som utgör en allvarlig säkerhetsrisk befinner sig ute i det öppna samhället i . Gävlebor har ringt till mig efter att de har sett imamen i moskén och frågat: Det här måste väl vara ett skämt? Det här kan inte vara acceptabelt. Den här personen bedöms vara en allvarlig säkerhetsrisk och finns ute i det öppna samhället. Respekten för lagstiftningen och svenska myndigheter blir allvarligt påverkad av den här situationen. Jag skulle gärna vilja veta när statsrådet bedömer att en ny lagstiftning kan finnas på plats. 11 BORIANA (M): Herr talman och inrikesministern! Det är en rättsskandal att personer som har bedömts utgöra ett hot mot rikets säkerhet och blivit utvisade ur på livstid kan röra sig fritt och flytta vart de vill i vårt land. Det enda kravet är att de måste infinna sig hos polisen . Resten av tiden kan de fortsätta bedriva samhällsfarlig verksamhet och främja radikalisering. Det finns en välorganiserad salafist-jihadistisk struktur på många ställen i landet. Bara i finns grupperingar på fyra platser: i , i , i och i . Ministern har tidigare uttalat att ny lagstiftning behövs skyndsamt, men inget har hänt. Dessa personer är extremt farliga, både när det gäller deras åsikter, men också när det gäller sättet de verkar på och får finansiering för sina brottsliga aktiviteter. En av dessa imamer var huvudman för en skola som var finansierad med skattebetalarnas pengar. Och inte nog med det: Han hade också fyra anställda som var återvändande IS-jihadister. Det var en perfekt miljö för att förgifta barnen med IS-propaganda och motarbeta allt vad demokratiska värderingar heter. Den så kallade Umeåimamen flyttade till . Enligt medieuppgifter bor han i en stor nyköpt lägenhet i . Han har inga inkomster, och hans fru har sjukpension. Hur han har råd med denna bostad? Är det inte något som myndigheterna borde titta på? Att han flyttat till borde få alla varningsklockor att ringa. är den stad i varifrån flest personer har rest för att ansluta sig till terrorgrupper i och . Enligt Försvarshögskolans rapport salafism och salafistisk jihadism finns det kopplingar mellan kriminalitet och salafistisk jihadism, och individer rör sig fritt från den ena miljön till den andra. Terroristen , som är åtalad för attentaten i där 32 människor miste livet, är ett exempel på detta. Jag undrar: Vilka ansträngningar har regeringen gjort för att få dessa personer utvisade? Hur har man säkerställt att uppgifterna om att de verkligen riskerar förföljelse i sina hemländer är riktiga? Och hur ofta prövar man om säkerhetsläget i deras hemländer är förändrat? Ministern hänvisar till konventioner som har undertecknat. Det har även gjort, men där har man ändå lyckats utvisa personer som hotar säkerhet genom att få diplomatiska garantier. har utvisat 19 imamer som kopplats till terrorverksamhet. Två av de av utvisade imamerna kommer från och . Det är länder där har ambassader. Det borde vara möjligt att få diplomatiska garantier. En av de utvisade är tjetjen med ryskt medborgarskap. Utrikesministern var i , och jag undrar om hon tog upp frågan om diplomatiska garantier om utvisar denna person. Jag vill påminna om att vi bör vara försiktiga när det gäller att diskutera enskildas förhållanden, till exempel hur de försörjer sig. 13 Statsrådet (S): Det är viktiga frågor vi diskuterar . Regeringen har bedömt att det finns personer som utgör ett säkerhetshot mot och att de ska utvisas. Vi har därför ett arbete som har kommit långt. En utredning tittar på att modernisera den lagstiftning som ligger som grund här. Det handlar om ytterligare möjligheter att använda hemliga tvångsmedel och att införa kommunarrest och vistelseförbud, alltså att begränsa var människorna får vara. Det handlar också om större möjligheter att sätta människor i vistelseförvar och även att förlänga den perioden. Säkerhetspolisen har välkomnat inriktningen på utredningsarbetet. Jag kan försäkra att vi jobbar hårt för att få fram en proposition och för att kunna lägga den på bord. Det bör dock länkas till de skärpta straff som också föreslås på terroristområdet. Det är en annan produkt. Det är ganska bra om de produkterna kommer , eftersom lagstiftningen bygger på de straffbestämmelser vi har när det gäller terrorism. Poängen är att de produkterna bör synkas, eftersom vi då får full effekt av översynen av lagstiftningen. Vi jobbar hårt med det på och räknar med att komma tillbaka . Frågan om kommunarrest är lite mer komplicerad. Den ligger i utredningen och är ett av de förslag som vi nu bereder i . När det gäller förvar är det enkelt att säga att bör införa en sådan regel. Men det är vår bedömning – även de juridiska instanser och den utredning som har tittat på det säger det – att Europeiska kommissionen sätter gränsen för förvarsbeslut. Man måste ha grund för det, och det måste finnas en koppling till exempelvis en gällande utvisning. Den dagen en domstol i fattar beslut om att verkställighet inte kan genomföras är regeringen alltså bunden av det. Det är inget som regeringen kan hitta på eller i så fall göra något annat. Vi måste följa svensk lagstiftning. Däremot finns frågan om man kan ta bort de verkställighetshinder som finns. Det är en process som regeringen jobbar med. Men vi i den här kammaren ska inte inbilla oss att det är lätt, att det inte är komplext att jobba med frågan om diplomatiska garantier. Det mest kända fallet där man har använt det är i . Den processen pågick . Och man fick ändå kritik efter processen för att man inte hade följt reglerna. Det finns alltså möjligheter. Men det är inte enkelt. Regeringen har en skyldighet att jobba för det. Och vi ska jobba för det. Men det är inte lämpligt att vare sig offentligt eller i kammaren diskutera enskilda ärenden och hur man hanterar dem. Det handlar bland annat om utrikesrelationer. Det skulle kanske till och med kunna försvåra arbetet med den typen av diplomatiska garantier om det diskuterades i det här sammanhanget. Men det är något som regeringen arbetar med, vilket jag har redogjort för tidigare. När det gäller att det skulle gå i slow motion och att vi skulle vara slappa och slöa vill jag ta avstånd från sådana slarviga uttalanden. Vi gör väldigt kraftiga förstärkningar av Säkerhetspolisen. De får nya verktyg, kan jobba med signalspaning och HDA. Polisen byggs också ut kraftigt, mer än någonsin i modern politisk historia. Det är klart att det gör skillnad och att det ger rättsväsendet nya muskler både för att bekämpa vanlig brottslighet och för att ingripa mot och bekämpa terrorism eller farliga element i . Vi gör alltså en enorm trygghetssatsning, som kommer att fortsätta rulla ut. Den här frågan är en av de frågor som vi kommer att återkomma till med . 14 (SD): Det gläder mig att vi är fler debattörer mot ministern i det här ämnet. Det tyder på en frustration hos oppositionen över regeringens arbete på området. Många frågor har lyfts fram. Det finns egentligen två spår här. Det ena är de förslag där vi inte kommer överens med regeringen och där regeringen säger blankt nej. Det andra spåret är de förslag där vi kanske kan hitta en framkomlig väg med stöd av i riksdag. Kommunarrest är ett sådant förslag. Det skulle kunna göra det mindre attraktivt för utlänningar att vistas i och därmed påverka möjligheten att få dem att frivilligt lämna landet. Huvudspåret i linje är dock att man så ofta som möjligt ska ompröva grunderna för verkställighetshinder och kanske göra en djärvare bedömning av vad ett verkställighetshinder för utvisning innebär. Jag tror inte att det alltid finns en påtaglig risk för att individerna skulle utsättas för omild behandling, dödsstraff eller liknande. Jag tror att man vid bedömningarna tar väldigt stor hänsyn till just små risker. Den bedömningen gör också vissa terrorforskare i en del uttalanden. De säger att man i de fallen får göra en avvägning av vad man tycker är viktigast. Antingen är det viktigast att värna de små riskerna för de här individerna som utgör ett stort hot mot , eller så tar man i första hand hänsyn till säkerhet och utvisar dem med en ny uppfattning av deras grunder för verkställighetshinder. Den fråga som jag vill ha svar på är: Hur ofta har regeringen omprövat grunderna för verkställighetshinder i de konkreta fall som har lyfts upp, till exempel de sex imamerna? Det är en sak att säga att man arbetar aktivt med det, men vi vill veta vad det innebär konkret. Vad har regeringen faktiskt gjort? Har man gjort nya bedömningar, till exempel av grunderna för de sex imamerna, och hur ofta har man gjort det? Arbetet med diplomatiska garantier får väl anses gå så där, eftersom ingen har utvisats. Då återstår alla de förslag som hanteras när personerna befinner sig i . Ytterligare en fråga på temat om begränsningar i rörelsefriheten är om regeringen är beredd att införa begränsningar av rörelsefriheten inom en kommun, så att exempelvis imamer som utgör en säkerhetsrisk inte får besöka moskéer. Det kan vara relevant att begränsa friheten för personer som nätverkar och radikaliserar andra. De ska inte tillåtas befinna sig i miljöer där det kan finnas en mottaglighet för sådana budskap. Är regeringen beredd att göra en inskränkning i rörelsefriheten, exempelvis när det gäller imamernas besök i moskéer? Det är mina konkreta frågor på det särskilda området. Det finns också andra frågor. Det finns flera skäl att diskutera radikal islamism, exempelvis IS-kvinnor som återvänder till . anser att fråntagande av medborgarskap skulle vara viktigt i det fallet. Man skulle också kunna inkludera personer som återvänder utan medborgarskap i just lagen om särskild utlänningskontroll. Också där finns ett motstånd från regeringen. Sammantaget kan vi väl säga att det finns ett påtagligt tryck från den våldsbejakande islamistiska miljön. Den har tillåtits växa, och den har tillåtits vara kvar i . Den tillåts av regeringen att fortsätta utgöra att stort hot mot vårt land. Det är bekymmersamt. Jag ser fram emot att få svar på några av de frågor som jag har ställt. 15 (M): Det är klart att det är en otillfredsställande situation att det ute i det öppna samhället finns personer som regeringen har bedömt utgör en fara för . Jag tycker att min kollega var övertydlig när det gäller konsekvenserna av regeringens oförmåga att skydda . Jag tar statsrådet på orden. Det är en prioriterad fråga för regeringen. Något annat vore otänkbart. Men då kommer vi tillbaka till regeringens oförmåga att leverera, till exempel när det gäller diplomatin och den fråga som Boriana ställde om man har försökt få diplomatiska garantier. Det är klart att det är lätt för statsrådet att säga att man inte kan prata om det i kammaren. Men det vi kan prata om är konsekvensen och resultatet av regeringens arbete. Varje gång en av dessa personer går på gatan i eller finns i en moské är det ett misslyckande för den . Varje gång en Gävlebo möter någon av de personerna kan man utvärdera statsrådets och regeringens arbete. Varje gång de personerna befinner sig ute i det öppna samhället, någonstans i , är det en utvärdering av statsrådets och regeringens arbete. Det är naturligtvis inte tom politisk retorik här i kammaren som kommer att göra skillnad, utan det gör handling, action. Så länge det inte sker är det slappt och slött. Det går långsamt, i slow motion. Den som tittar på debatten kan googla för att höra vad statsrådet sa till eko . Vi står här , senare, utan att det finns någon proposition på bordet. Andra ledamöter här har sagt: Lägg förslagen på bordet så kommer vi skyndsamt att rösta igenom dem! Men vi kan inte rösta igenom något som inte läggs på bordet. Jag hoppas verkligen inte att det förhåller sig så som i många andra frågor, nämligen att de två regeringspartierna inte är överens. Det kan vara så enkelt. Det kan mycket väl vara så att det är som blockerar även denna fråga. Det vet vi inte eftersom svaret från statsrådet är ”Frågan bereds”. Om detta är en prioriterad fråga för regeringen vore det önskvärt att man jobbade med diplomatiska garantier som skulle innebära att dessa personer blir utvisade. Det är självklart en grov provokation mot alla skötsamma invånare i att se att personer som regeringen har bedömt utgöra en allvarlig säkerhetsrisk går öppet i samhället. Regeringen har ju fattat beslut om att dessa personer är ett sådant hot mot att de ska utvisas. Man kan inte kalla det något annat än ett grovt misslyckande av en av regeringens absolut viktigaste frågor, nämligen att skydda den svenska befolkningen. Regeringens viktigaste uppgift måste vara att skydda den svenska befolkningen. Här har regeringen misslyckats. som en av dessa personer finns ute i samhället är en utvärdering av regeringens arbete. Även jag vill därför gärna ha svar på hur regeringen har jobbat med diplomatiska garantier. 16 BORIANA (M): Min kollega nämnde promemorian om utlänningsärenden med säkerhetsaspekter vars remisstid gick ut . I sitt remissvar till denna promemoria utryckte SKR, Kommuner och Regioner, att konsekvenserna av förslagen i promemorian kan bli sådana att dessa individer som utgör ett hot mot rikets säkerhet men inte kan utvisas har rätt till ekonomiskt och annat bistånd enligt socialtjänstlagen på samma villkor som andra personer som är bosatta i kommunerna. Detsamma gäller tillgången till fullständig, subventionerad hälso- och sjukvård som dessa individer kan åtnjuta under vissa omständigheter. SKR anser att det krävs lagändringar för att säkerställa att det inte blir så. Det är djupt stötande att individer som utgör ett allvarligt hot mot rikets säkerhet ska kunna åtnjuta samma förmåner som medborgare eller andra personer som har laglig rätt att vistas i landet. Jag vill därför gärna att ministern svarar på följande frågor: Har SKR:s synpunkter beaktats i den lagstiftning som regeringen förbereder? Delar ministern SKR:s uppfattning att det är stötande att de individer som är samhällsfarliga åtnjuter förmåner? 17 Statsrådet (S): Jag vill först säga något om frågornas prioritet. Vi har ett par blocköverskridande överenskommelser där vi med många partier har kommit överens om att genomföra förändringar i terrorlagstiftningen och ge polisen och säkerhetspolisen nya verktyg. Faktum är att myndigheterna aldrig har haft lika stora kompetenser, befogenheter och resurser eller varit lika övade, utrustade och förberedda för terrorattentat som de är i . Det räcker att fråga polisen om de anser att deras förmåga att hantera terrorhot mot har förbättrats eller inte. Det är ingen fråga på marginalen, utan de svarar entydigt ”ja” på frågan. Säkerhetspolisen har fått ökade resurser med för att kunna hantera dessa hot. Vidare har vi skärpt lagstiftningen på terrorområdet på väldigt många sätt. Det gör att aldrig har haft en så pass skarp terrorlagstiftning som . Det inkluderar finansiering av terrorverksamhet – en viktig fråga som togs upp här tidigare. Vi gör alltså mycket på området. Att jobba med lagstiftning är inte enkelt. Det här är ingen plättlätt lagstiftning, utan det är ganska komplicerat att göra om den. Det ska skapas länkar mellan olika lagar. Därför tar det lite än vad jag själv hade önskat för att få en produkt på bordet, men det måste göras ordentligt. Tänk om vi slarvar i lagstiftningen så att den inte får önskad effekt mot terrorbrottsligheten eller de hot mot säkerhet som vi vill komma åt. Det här måste göras rätt. Låt mig svara på frågan. Regeringen kan inte göra djärva bedömningar som leder till utvisningar. Det är domstolar som gör bedömning av huruvida något kan verkställas eller inte. Det här är otroligt viktigt. Vi är bundna av vad domstolarna tycker. Om förutsättningarna ändras kan det bli nya beslut, vilket vore trevligt. Regeringen jobbar för att möjliggöra att detta verkställs. Här säger man: som går när detta inte verkställs är ett misslyckande för regeringen. Vilket ansvar vi i så fall delar med tidigare regeringar! Faktum är att den här regeringen till skillnad från alla moderna regeringar i svensk historia de facto jobbar för att ta bort verkställighetshinder. Det har tidigare regeringar inte ens sagt att de gjort. Ärligt talat får man nog ha lite perspektiv på detta i debatten. Det förhåller sig inte så att människor i som omfattas av denna lagstiftning har samma förmåner som alla andra när de blir föremål för ett utvisningsbeslut från regeringen men detta inte kan verkställas. Det har de absolut inte. De flesta förmåner får de inte ta del av. De får heller inte arbeta, utan måste anmäla sig. ligger förslag på bordet om att man också ska kunna ha vistelseförbud i ett bestämt vistelseområde. Detta är vad som föreslås i utredningen, vilket är svar på Marttinens fråga om hur de begränsningar myndigheterna kan göra kan komma att se ut framöver. Vi tar seriöst på dessa frågor. Vi jobbar långsiktigt med dem. Vi har högst avsevärt flyttat fram positionerna i vår förmåga på området, men vi är också bundna av internationella konventioner. Det är nog det största oppositionspartiet i riksdag egentligen medvetet om. 18 (SD): Som svar på ministerns anförande är det värt att poängtera att inte har ingått i någon av terroröverenskommelserna. Man har tyckt att vi har olika värdegrunder. Resultatet av dessa olika värdegrunder är att vi inte har möjlighet att frånta islamistiska extremister deras medborgarskap. Det handlar om personer som har rest till och där de har mördat, våldtagit och skändat människor hit och dit. Andra länder har gått vidare med en sådan lagstiftning. delar värdegrund i så måtto att man har utvisat personer som är födda i och fråntagit dem deras medborgarskap. Men detta är en omöjlighet i eftersom regeringen tycker att man har så fina värderingar. Det finns många exempel och förslag som vi har anledning att rikta kritik mot. Ett annat exempel är när regeringen kom med förslaget om att kriminalisera terrorresor. Då kriminaliserades det inte om någon åkte till ett land där man hade medborgarskap. Det innebar att alla irakier eller syrier med medborgarskap kunde göra terrorresor till dessa länder utan att ha ett straffansvar. Vi har alltså kritiserat många saker. Just detta åtgärdades senare efter kritik från EU. Men om hade fått bestämma hade detta kunnat åtgärdas , vilket i så fall hade lett till att fler hade kunnat dömas för brott. Jag tycker att det är otillfredsställande att har ett system där man inte kan göra djärva bedömningar. Jag tycker att regeringen borde ha insett tidigare att något bör göras åt detta och även vidtagit åtgärder. Migrationsöverdomstolen borde inte ha en absolut rätt att på väldigt vaga grunder hänvisa till verkställighetshinder och därmed utsätta vårt land för stora risker när vi inte kan utvisa individer eller för den delen hålla dem kvar i förvar, vilket regeringen inte vill göra mer än just av verkställighetsskäl. Hur har man från regeringens sida omprövat besluten från Migrationsöverdomstolen gällande grunderna för verkställighetshinder? Det är en fråga jag inte fick svar på. 19 (M): Låt oss först konstatera att respekten för den svenska lagen är kraftigt begränsad hos de personer som berörs. En utvisningsdömd imam har flyttat till från . Han har åtalats för att inte ha följt Säpos krav. Jag skulle avslutningsvis vilja ställa frågan till statsrådet : Kan statsrådet här i talarstolen titta in i kameran och säga till svenska folket: ”Vi i regeringen har gjort allt som står i vår makt – givetvis med beaktande av mänskliga rättigheter och den lagstiftning som finns – för att snäva in möjligheterna för de kvalificerade säkerhetshot som det rör sig om att röra sig ute i det öppna samhället”?