prot · H80997 · 2021-03-19 00:00:00 — Som en del i arbetet beslutade regeringen att tillsätta en utredning som fick uppdraget att undersöka möjligheterna och föreslå åtgärder för stärkt äganderätt till skog, nya flexibla skydds- och ersättningsformer vid skydd av skogsmark samt hur internationella åtaganden om biologisk mångfald ska kunna förenas med en växande cirkulär bioekonomi. Utredningens betänkande Stärkt äganderätt, flexibla skyddsformer och naturvård i skogen (SOU 2020:73) lämnades till mig och har skickats ut på remiss. Då detta förslag bereds av vill jag inte föregå beredningsprocessen. 9 (M): I betänkande finns förslag om att skydda ett skogsbälte utmed fjällkedjan. Detta har ministern förklarat sig stå helt bakom. Det som däremot inte finns med i är någon bas, någon generell mätningsregel för hur man räknar ut andelen skyddad skog jämfört med andelen i andra länder. har regeringen gett i uppdrag att redovisa vilka typer av skyddsformer för värdefull natur som rapporteras och jämföra detta med andra länder, vilket uppskattas. Men hade det inte varit fiffigt att veta hur man skulle mäta innan inleddes? har vi alltså en skogsutredning som är rapporterad och ute på remiss, som varken har golv eller tak. För mig är det en gåta hur man helt tvärsäkert kan vilja skydda mer skog utan att veta beräkningsmodellen. Man vet varken basen eller det slutgiltiga målet utan vill bara skydda för skyddandets skull. Det går inte – då kommer vi aldrig att nå våra klimatmål, eftersom skogen behövs för att göra en omställning till fossilfritt. Det är också en gåta för mig att framhåller att mer skog ska skyddas och föreslår att skog ska skyddas med hänvisning till att det är sammanhängande ekosystem, när det i verkligheten i många fall redan finns ett rutnät av skogsbilvägar och annat. Det är också en gåta för mig när ministern säger att avsättningar ska vara frivilliga, när säger: ”Det enda realistiska sättet att genomföra en reform av denna storleksordning, med så många markägare (cirka 7 300 enskilt ägda fastigheter) är på ett samlat och planerat sätt.” Vad är det då som kommer att gälla? Vi talar alltså om 7 300 enskilt ägda fastigheter, som inte är statens utan faktiskt ägs och brukas av någon. Här vill alltså och Per strunta i att någon äger och brukar skogsmark, som kanske har brukats av familjer , och skydda den på helt oklara grunder. Eller kan statsrådet lova dessa 7 300 personer att detta bara kommer att ske med frivillighet? finns ”och stärk den privata äganderätten till skogen” med som punkt nummer 26, och jag har utifrån detta ställt en ganska direkt fråga till minister : Hur avser ministern att arbeta för att stärka den privata äganderätten till skogen? Men jag får faktiskt inga svar, fru talman. Jag har också frågat miljö- och klimatministern på vilka mätningar han baserar sina uttalanden om att måste dubblera mängden skyddad skog? Här får jag ett svar. Det hänvisas till statistik från som framkom efter det att i en rapport observerat att vi inte vet hur vi ska räkna ut andelen skyddad skog. De skriver då: ”För att möjliggöra en transparent och jämförbar uppföljning och rapportering av målen till behövs en ökad samsyn kring vilka arealer som ska tillgodoräknas formellt skydd respektive frivilliga avsättningar och en ökad samordning av statistik.” Den statistik hänvisar till kom i rapporten om statistik om formellt skyddad skogsmark och så vidare. Men, fru talman, även den landar i följande: ”statistiken [ger] inget fullständigt svar på hur vi ligger till i förhållande till nationella eller internationella miljömål. Där krävs politiska beslut om ett nytt uppdrag att analysera hur statistiken ska värderas.” Vi kan alltså se att vi fortfarande gör väldigt olika i olika länder. Skulle det inte vara bra med en större samsyn och en mer generell mätning? Annars blir ju inte mätningarna jämförbara. 10 Miljö- och klimatminister (MP): Det är lite märkligt att från talarstolen höra att vi på något sätt skulle strunta i äganderätten. Äganderätten är en grundlagsskyddad rättighet i . Det finns inte något parti i som jag känner till som ifrågasätter detta. Självklart bygger vårt arbete för att skydda värdefull skog också på att vi ska respektera människors äganderätt och arbeta tillsammans med skogsägare. Detta sker också i de allra flesta fall, vilket jag välkomnar. Jag tycker att lite grann målar upp en konflikt som inte behöver finnas. Vi vet att i de allra flesta fall där mark avsätts för att skydda värdefull natur sker detta i gott samförstånd mellan myndigheter och markägare, och alla parter är i slutändan nöjda. Det är såklart på det sättet vi eftersträvar att detta ska ske, både nu och . Jag oroas lite grann över ingång i debatten. Hon beskriver det som en ”gåta” att vi ska skydda mer mark och förstår inte anledningen, och hon hävdar att vi ska skydda för skyddandets skull. Då har man, tråkigt nog, inte följt med i den debatt som har pågått och uppenbart inte heller satt sig i den kunskap vi har om att vi är inne i en artutrotning på global nivå, där fler och fler arter är hotade och riskerar att försvinna från jordens yta. En art som är utrotad försvinner för gott; den kommer aldrig tillbaka. Har vi förlorat biologisk mångfald vet vi att den är förlorad . Detta gör att vi alla, varenda människa på den här planeten, har ett enormt stort ansvar att göra vad vi kan för att stoppa denna utveckling – att vända den utveckling som innebär att fler och fler arter som vi delar planeten med är hotade och riskerar att försvinna. Vi vet att en stor del av våra arter här i tyvärr är hotade; det visar också rödlistorna. Till exempel finns 1 000 skogslevande arter på våra rödlistor och är därmed hotade i olika grad. Tyvärr ser vi också att antalet ökar. Det är fler arter i skogen som är hotade nu än . Detta gör att vi har ett ansvar att agera. Vi behöver möta utvecklingen. Att inte göra någonting utan låtsas som att biologisk mångfald inte har en avgörande betydelse för mänskligheten är, tycker jag, en ståndpunkt i denna debatt som är svår att acceptera och, ärligt talat, väldigt farlig. Vi vet genom den kunskap vi har byggt upp att mänskligheten för vår överlevnad är helt och hållet beroende av de ekosystem som finns på planeten. Det handlar om pollinering av den mat vi har på våra tallrikar och om hur vi ska få ren luft att andas och rent vatten att dricka. För mig är detta en grundläggande kunskap man måste ha när man går in i denna debatt. Vi har en enorm utmaning när det gäller den biologiska mångfalden, och den utmaningen har vi ett ansvar att möta. Därför är jag också stolt över att konsekvent, , har arbetat för att avsätta mer pengar för att skydda värdefull natur och se till att vi prioriterar det området i svenskt miljöarbete. Detta ger också resultat. Vi har inrättat eller utvidgat över 1 000 naturreservat, just för att skydda de allra mest värdefulla naturområdena och därmed också de arter som finns i dessa områden. Men vi är inte färdiga; vi behöver göra ännu mer. Detta är också tydligt när vi tittar på de internationella åtaganden som har skrivit under och ser att vi inte når upp till dem. Vi behöver alltså öka kunskapen om naturens värden och om det hot som ligger över den biologiska mångfalden – hur många arter som faktiskt riskerar att försvinna från vår planet och vårt land. Vi har också ett ansvar som land att se till att vi gör det som krävs för att stoppa utvecklingen och få en ökad biologisk mångfald. Detta ingår också som en del i . avvaktar vi att remisser ska komma in för att vi ska kunna ta arbetet vidare. 11 (M): har kanske det bästa namnet för miljön, men har den bästa politiken. Jag kan dessvärre inte tacka för svaren, fru talman, för jag får inte de svar jag efterfrågar. Jag får inga svar på frågan om skydd av skog i . Inte heller får jag några svar om hur kommuner där skogsbruket ska läggas ned ska kompenseras för uteblivna skatteintäkter och sysselsättningsmöjligheter och inte heller om när oroliga skogsägare kan förvänta sig någon form av kommunikation eller dialog. Ministern säger att skyddet ska ske på frivillig väg. föreslår regeringens utredning motsatsen när det gäller fjällnära skog. Jag förstår inte hur detta hänger ihop. I har det genomförts en inventering av så kallade kalkbarrskogar. Man har funnit att det i dessa kalkrika skogar finns en rik och intressant flora med många skyddsvärda marksvampar och kärlväxter. Ett stort antal potentiellt intressanta områden identifieras utifrån geologiskt kartmaterial och tolkning av flygfoton samt en hel del fältbesök sommar och höst 2018 och 2019. Totalt besöktes fördelat på 1 750 inventeringsområden. Inventeringen har skett utan kontakter med berörda markägare. Den dialog som minister pratar om finns alltså inte. Med tanke på de miljonbelopp som man har lagt på inventering kanske ett visst belopp hade kunnat läggas på kommunikation och på att skicka ut information till berörda markägare innan fältinventeringarna genomfördes. Kanske hade det varit med bättre information under hela genomförandet av ett sådant här projekt. Då kanske vi hade fått höra färre arga röster. Det finns frågor om vad som egentligen gäller. Är den information som markägare redan har fått vid de första mötena bara information om vad som sker, eller är dessa inventerade områden snart eller redan nu belagda med avverkningsrestriktioner? Det borde vara tydligt hur stor andel av de objekt som är identifierade som bedöms komma att påverkas av avverkningsrestriktioner. Avslutningsvis finns det många frågor om detta med ersättning. Precis som minister sa är äganderätten befäst i jordabalken. Då vill naturligtvis skogsägarna veta hur möjligheten till ersättning ser ut och när man som skogsägare kan vänta sig att få en eventuell ersättning. Är det ministerns avsikt att arbetet med att skydda skog ska gå till på det sätt man har gjort i ? Är det detta minister menar med att man har gott samförstånd, det vill säga att det sker helt utan kommunikation? I det specifika fallet som gäller , när tror ministern att skogsägare med kalkbarrika skogar kan vänta sig mer kommunikation och information från regeringens förlängda arm, ? Jag har också ställt ministern frågan: Om större delen av skogen i Åre, och kommuner blir skyddad, hur avser ministern då att ersätta dessa kommuner för bristande skatteintäkter från dem som arbetat med skogen i de kommunerna? Jag lyssnar och lyssnar, man jag hör faktiskt inga svar på den frågan. Ett av förslagen i betänkande är att regeringen ska tillsätta en nationell samordnare, som ska skapa dialog i stället för strid mellan skogens intressenter. Detta har jag frågat minister om, men jag får inget svar på det heller. Ska jag tolka det som att ministern struntar i det? Om man ska skydda mer skog behöver man ha en dialog. Det goda samförstånd som minister pratar om finns ju i realiteten inte. När kommer det? 12 Miljö- och klimatminister (MP): Jag välkomnar frågor och engagemanget i den här debatten. förväntar jag mig att har respekt för hur frågor hanteras i svensk demokrati. Det vill säga att vi väcker en fråga, tillsätter en utredning och låter den komma med ett förslag, sedan skickar vi det på remiss och inväntar vad remissinstanserna svarar. Vi tar sedan hand om remissvaren och bereder det hela, för att sedan kunna gå fram med politiska förslag. är vi mitt inne i den processen. Då hoppas jag att har förståelse för att det kan finnas en vits med att vänta tills remissinstanserna kommer in med sina synpunkter på förslag. Det gäller till exempel förslaget om att ha en institution, en samordningsman, som ska samordna mellan olika intressen i skogspolitiken. Det är ju ett förslag som finns med i betänkande och som också ligger ute på remiss, och vi väntar på att få in respons på det. tycker jag att det är viktigt att vi noterar att det finns många olika värden i skogarna som vi behöver väga mot varandra. Som jag sa i mitt svar på interpellationen har vi dubbla mål. Vi har dels ett miljömål, dels ett produktionsmål, och de är jämställda i svensk politik. Tittar vi på miljömålet kan vi konstatera att det fortfarande finns väldigt stora utmaningar kvar. Vi är inte på väg att nå det nationella miljömål om levande skogar som riksdag har ställt sig bakom. Vi gör faktiskt inte de insatser som krävs för att det målet ska kunna uppnås och för att vi ska få en bra situation när det gäller biologisk mångfald i . Utvecklingen går åt fel håll. Detta har vi också ett ansvar att möta, men jag hör inga kommentarer från och om hur vi ska möta den utvecklingen. Tvärtom har vi sett att gör precis motsatsen när de utformar sin ekonomiska politik. Det vill säga att man gör kraftiga nedskärningar på de pengar som avsätts för att just skydda värdefull natur. Jag delar inte beskrivning av hur skogsskydd går till i . Jag följer utvecklingen och arbetet, och jag ser att i de allra flesta fall sker det just i samförstånd och i god dialog mellan markägare och myndigheter. Genom att vi också avsätter resurser i budgeten, så att det finns pengar som våra myndigheter kan använda för att formellt skydda skog och ersätta markägare, finns det just möjligheter att hitta detta samförstånd. Men när i budget efter budget gör enormt kraftiga nedskärningar i de pengar som finns anslagna för skydd av värdefull natur försvårar man det arbetet. Då gör man det mycket svårare att hitta samförstånd. Det är något som oroar mig. Jag vill gärna höra förklara hur man ska kunna kombinera mindre resurser för att ersätta markägare med att ha en god dialog och se till att den värdefulla skogen faktiskt skyddas. Jag delar syn att kommunikation är viktigt. Det är också något som jag vet att våra myndigheter tar på väldigt stort allvar. Det finns gott om information om hur skydd av värdefull natur sker i . Det finns en strategi om hur man just prioriterar, vilka områden som prioriteras och hur man formellt går till väga med att skydda mark. Det finns också stora möjligheter för markägare att själva vara aktiva och till exempel frivilligt avsätta markområden, vilket ju också sker, mycket på grund av att man har certifieringar som också ställer krav på att man ska avsätta mark. Man har också möjlighet att själv anmäla mark till myndigheterna om man menar att den har särskilt stora värden. Då kan man inleda en dialog med myndigheten för att se hur den kan skyddas och hur man som markägare kan få ersättning. Jag tycker att det är fantastiskt att se vilket enormt ansvar som många skogsägare också tar för att värna miljövärdena i sina skogsområden. Det är något som jag gärna vill fortsätta att samverka med skogsägare om. 13 (M): I , där jag bor, har vi en nationalpark, 21 naturreservat och flera andra skyddade områden, som biotopskyddsområden och naturminnen. Vilken skog är det ministern vill skydda när det är dubbelt så mycket som ska skyddas, och det på frivillig basis? Rapport efter rapport efterfrågar bättre statistik. Huvuddelen av den natur som länderna i EU redovisar som skyddad är under landskapsskydd, som tillåter jord- och skogsbruk, men i redovisar man främst skyddsformer där jord- och skogsbruk är förbjudna. Beslutet om Aichimål nummer 11 från i innebär att världens länder ska bevara av land- och sötvattensarealen. Målet lämnar stor flexibilitet i fråga om vad som kan inkluderas i den bevarade naturen. I har LRF kommit med en rapport som heter Svenskt naturskydd ur ett internationellt perspektiv. Där bedömer man att skyddar , enligt regeringens definitioner, exklusive strandskydd. Detta överstiger Nagoyamålet på och det nationella målet på . Men ändå säger ministern att vi ska skydda dubbelt så mycket skog. Vilken skog är det då vi ska skydda? På vilka mätningar baserar man det? Ministern hänvisar till en mätning som i sig avslutas med att det behövs bättre statistik. Varför fanns inte uppdraget i om att först landa i frågan hur vi mäter andelen skyddad skog som är jämförbar internationellt innan det lades fram att man skulle skydda mer skog? Eller har det varit ministerns och baktanke att så länge ingen riktigt vet hur vi ska mäta ska vi skynda oss att skydda mer – inte för att det behövs mer biologisk eller genetisk mångfald just där utan för skyddandets skull? Jag håller med minister om att miljön måste hanteras rätt, men jag tror att vi har väldigt olika vägar fram. Jag tar mitt ansvar. Frågan är om minister är beredd att ta sitt ansvar. 14 Miljö- och klimatminister (MP): Jag tycker att det är bra att vi har haft den här debatten. Jag tackar för hennes interpellation. Jag tycker också att den har belyst hur viktigt det är att vi har en bred syn på skogspolitiken och att det är många angelägna målsättningar som måste samsas. Vi måste hitta vägar för att de alla ska kunna uppfyllas. Från och regeringens sida vill vi se ett brukande av svensk skog. Vi tycker att skogen har ett stort värde när det gäller att till exempel kunna ersätta fossila bränslen och fossila produkter och därmed också göra en stor klimatnytta. Vi vet att skogen också är en viktig sänka för koldioxid liksom för att vi ska kunna ta upp koldioxid och minska vår klimatpåverkan. Men vi har också en väldigt stor utmaning när det gäller den biologiska mångfalden. Vi har en enormt stor utmaning när det gäller de djur- och växtarter som vi delar den här planeten och vår natur med. Vi är tyvärr på väg åt fel håll. Vi har en utarmning av den biologiska mångfalden, som ju är grunden för vår egen existens och för att vi som människor ska må bra och kunna få det vi behöver. Det är något som jag hoppas att också tar på allvar, för det måste vi ta på allvar. Det är ju fantastiskt att se hur svenska folket nu har varit ute i naturen och upplevt värdet av friluftsliv, att kunna andas frisk luft och njuta av den svenska naturen. Där märker vi också ett stort engagemang från svenska folket när det gäller att skydda de enormt värdefulla områden som vi har. En kraftig majoritet av svenska folket tycker att det är viktigt att skydda värdefull natur, att avsätta resurser till det och att prioritera just arbetet för att värna djur- och växtarter som vi delar den här planeten med. Jag kan bara beklaga att gör en annan prioritering. I sin ekonomiska politik väljer man att varje gång man har chansen dra ned på pengarna för att skydda värdefull natur. Det är inte sättet att lösa de konflikter som ibland finns på skogsområdet. Där måste vi faktiskt avsätta mer resurser för att värna de naturområden som är mest värdefulla. Interpellationsdebatten var härmed avslutad. § 9 Svar på interpellation 2020/21:475 om slutförvaret i 15 Miljö- och klimatminister (MP): har frågat mig dels vilka skäl jag anser att regeringen har för att skjuta upp regeringsbeslutet , dels – om regeringen väljer att inte fatta beslut i närtid – om jag och regeringen har någon annan plan för slutförvar av kärnbränslet då mellanlagret snart är fullt. Jag vill börja med att upprepa vad som sagts i tidigare fråge- och interpellationssvar angående ansökan om slutförvar för använt kärnbränsle. Den ansökan som , , har lämnat om tillstånd för uppförande, innehav och drift av en kärnteknisk anläggning för slutförvaring av använt kärnbränsle och kärnavfall avser ett sammanhängande system. Systemet omfattar tre delar: en kapacitetsutbyggnad av det centrala mellanlagret för använt kärnbränsle, Clab, en anläggning för inkapsling av det använda kärnbränslet inför slutförvaring, inkapslingsanläggningen, Clink, och själva slutförvaret. Detta sammanhängande system är en stor och komplex fråga. Ansökan är ett av de största miljöärendena i någonsin och ett stort infrastrukturprojekt. Regeringens uppgift är att pröva ansökan i dess helhet. En fråga som har uppkommit i regeringens granskning av ansökan är huruvida den komplettering som SKB gav in med anledning av domstolens yttrande till regeringen avseende bland annat kopparkapselns skyddsförmåga kräver ett kompletterande samråd med andra länder enligt , ett så kallat Esbosamråd. , som är den myndighet som ansvarar för att samråd med andra länder genomförs i enlighet med och den så kallade Esbokonventionen, ombads därför att informera om huruvida kompletteringen föranleder ett samråd enligt 6 kap. 33 § . Myndigheten meddelar i svaret att myndigheten avser att hålla samråd angående inkommen komplettering med och . har publicerat sin analys av SKB:s rapport om den forskning som går under namnet long-term test of buffer materials, de så kallade LOT-försöken. Regeringen kommer att ta del av granskning. Regeringens granskning av slutförvarsärendena pågår alltså fortfarande. Ärendena enligt båda lagstiftningarna hanteras samlat i . Jag vill inte föregripa regeringens beslut och kan inte heller bedöma när ärendet kommer att avgöras, men arbetet är prioriterat. 16 (M): Tack, miljöministern, för svaret! Man skulle kunna inleda en sådan här debatt om själva ansökan med den metod som SKB valt, för det är av stor betydelse i sakfrågan. Men som alla här vet är det inte första gången slutförvaret debatteras. Frågan är heller inte ny för regeringen. Ansökan gjordes 2011 och har legat på regeringens bord , men som ministern vet är frågan äldre än så. Min poäng är att det inte spelar någon roll att vi har en ny miljöminister på plats, även om det kanske är första gången miljöministern debatterar frågan i en interpellationsdebatt. Anledningen till att jag ställer denna interpellation nu är att de uttalanden som ministern gjort i medierna ett antal gånger visar att regeringen helt saknar en tidsplan och dessutom ger otydliga besked huruvida man tänker fatta ett beslut. hörde jag att ministern sa att det är prioriterat, vilket är bra, men de uttalanden jag hört oroar mig på riktigt. Jag ska inte gå in på metoden, men låt mig ändå konstatera att den är utredd, vetenskapligt prövad på längden och tvären, inte bara av SKB utan av , , och av internationella grupper. Mark- och miljödomstolen har prövat, SKB har kompletterat, har fattat ett beslut om förtydligande vad gäller ansvaret efter förslutning och SSM har granskat SKB:s LOT-försök, som Per lyfte upp och som hans företrädare har lyft upp i olika sammanhang. De är klara, och de är också utredda, inte bara på längden och tvären utan också med stor transparens, där flera miljöorganisationer har haft insyn i testerna. SSM har återigen fattat ett beslut där ansökan tillstyrks. Esbosamråd pågår, och det beräknas vara klart . Jag tolkar svaret som att när Esbosamrådet är klart och vi har resultatet från LOT-försöken är man redo att gå till beslut. Men vad är det som gör att ministern gör dessa uttalanden? Vad är det man väntar på för att kunna fatta ett beslut? Frågan är större än ett slutförvar i kommun. Det handlar om mellanlager i , Clab, som vi vet kommer att bli fullt. Det är ingen nyhet, utan det har varit känt . Det handlar, som ministern sa, om en helhet, absolut! Men det krävs att regeringen fattar beslut . På valdagen 2018 slog Per på stora trumman och förmedlade att minsann är partiet som tänker och på kommande generationer, partiet som förlitar sig på forskning och som faktiskt vågar stå upp för miljö och klimat, även när det blåser. Ett uttalande som hörts från , särskilt från Per , är att vi ska värna om vårt miljöansvar och inte skyffla över det på framtida generationer. Jag tror inte att Per tycker att han blev felciterad . Men som bekant talar handlingar faktiskt högre än ord, och jag tycker inte att miljöministern lever upp till sina ord vad gäller slutförvaret. Miljöministern verkar inte vilja fastställa en tidsplan, och han tar inte ansvar när det gäller att inte skyffla över frågan på kommande generationer. För mig är det självklart att den generation som dragit nytta av kärnkraften också ska ta ansvaret. De tekniska lösningarna finns och är vetenskapligt undersökta – omfattande undersökta, med en sträng riskanalys som enligt SSM gör att man med betydande marginal anser att man kan tillstyrka ansökan.