prot · H80998 · 2021-03-23 00:00:00 — Det hade kunnat innebära att vi längre fram i pandemin skulle kunna få ytterligare problem med falska myndighetsmeddelanden som skulle kunna användas i bedrägerisyfte. Det var också därför vi hade en lite märklig pressträff innan utskicket för att informera om hur utskicket skulle se ut, så att ingen skulle få för sig att vi skulle skicka ut en länk som man skulle kunna luras med i efterhand när man förstått att det var så myndigheterna ville göra. Vi försökte alltså informera så att detta inte skulle kunna missbrukas. Var det en framgång eller inte? Det ligger väl i betraktarens öga. Jag tycker ändå att 3 ½ miljon besök på , där den samlade myndighetsinformationen i finns, är väldigt många besök. Det funkade också tekniskt. Det fanns ju diskussion om att det skulle bli överbelastning och att för många skulle ringa in till de informationsnummer som samhället har. Så blev det inte heller. Det klarade vi också av. Dessutom såg vi att intresset på myndighetssidorna var större efter sms:et och höll i sig efter det. Vi ville få just den effekten: att folk skulle haja till. När det gäller begränsningen kan man väl reda ut det med myndigheterna, men det var ett samarbete mellan fyra operatörer som ställde upp gratis – eller kostnadsfritt kanske det ska heta på moderatiska – så att utskicket kunde genomföras, vilket var väldigt tacknämligt. Då fanns det en begränsning i antalet tecken. Om det skulle vara mycket information, olika språk och så vidare hade man behövt skicka ut många sms efter varandra. Då valde man att i stället hänvisa till , där det finns mycket information och mer specifik information. Jag tror också att det vid tillfället fanns 20 olika språk representerade. Det hade man inte klarat av att hantera i ett sms. Vad jag förstår var det dessa myndighetsöverväganden som gjordes för att se till att människor fick mer kunskap. Jag är tydlig med slutsatserna om framtiden. Det är bra att myndigheterna har utvärderat detta, men det är ännu viktigare att vi funderar på hur sms-utskick kan fungera . Jag tror nämligen att allmänheten i vissa sammanhang förväntar sig att vid större händelser, olyckor och katastrofer få information via sms. 29 HANS (M): Jag tackar för svaret. Jag håller med om att man ska använda de här redskapen. Desto viktigare är det då att det verkligen sker på ett förtroendeingivande sätt, så att det inte blir den snackis som det blev nu senast. I det här sammanhanget hade jag förväntat mig att man skulle göra en genomgående utvärdering, som till och med skulle kunna vara offentlig, så att också medborgarna kunde få veta vad det var man inte förstod eller vad det var man hade fått. En anledning till att det var väldigt mycket trafik var sannolikt dels att detta hade blivit haussat innan, dels att det blev en näst intill viral diskussion kring det. Vi kan nog inte förvänta oss att detta sker , femte gången eller tjugosjunde gången. Då börjar man förvänta sig att det är distinkt information som kommer på det här viset. När det gäller detta med billigt eller kostnadsfritt är billigt är inte alltid detsamma som bra. Jag förstår dock att de här operatörerna ställde upp kostnadsfritt. Det är ju en fantastisk referens att ha jobbat åt samlade krismyndigheter och åt regeringen. Det vore egentligen fy skam att ta betalt i de sammanhangen. Men även där finns det anledning att titta över detta inför kommande gånger. Det här kommer inte att på samma sätt ha nyhetens behag nästa gång. Då måste man också värdera upp det här. Det kommer att tillkomma ökade kostnader, och de kostnaderna måste alltid ställas i relation till den effekt och de resultat man får. Jag är nyfiken på att höra de erfarenheter som refererar till. Hur har utvärderingen gjorts? Har man satt sig ned och sagt att vi är ganska nöjda, eller har man gjort en metodisk undersökning, kvalitativ eller kvantitativ? Finns det ingenting som kan förbättras? Om det gör det, vad kan förbättras? Vad skulle kunna kompletteras? Jag lät printa ut sms:et för att få det läsbart. Det är ganska få bokstäver. Desto viktigare är det då att meddelandet är distinkt och att informationen är relevant. Vad är det som skulle kunna kompletteras? Vad är det man skulle kunna göra för att detta ska vara tveklöst distinkt information? Och vilka är lärdomarna och rekommendationerna inför nästa tillfälle då en liknande kampanj ska genomföras? 30 Statsrådet (S): Myndigheterna redovisade uppdraget . Då redovisade de hur många som hade nåtts av detta, om de hade haft tekniska problem och om de hade haft andra framkomlighetsproblem i andra kanaler kopplat till information. Det framgår att 13 miljoner sms skickades ut men att antalet besök ökade med 3 ½ miljon denna dag och fortsatt höll sig på en hög nivå under resten av vecka 51. De konstaterar sammanfattningsvis att utskicket har haft avsedd effekt när det gäller att informera om och uppmana allmänheten att följa de råd som finns för att minska smittspridningen av covid-19. Myndigheternas ambition var inte – nu tolkar jag dem, ska jag väl säga – att människor skulle hitta informationen bland dessa tecken, utan ambitionen var att människor skulle gå in på . Där fanns det mer samlad information, på 20 olika språk. Där fanns också en helt annan organisation för att ta hand om de frågor som uppkom i samband med att människor läste informationen samt chattfunktioner och annat där man kunde få ytterligare svar på frågor om det fanns oklarheter. Det var dit myndigheterna ville styra människor. Jag ser fram emot att vi ska fortsätta att utveckla sms-frågorna framöver, liksom Viktigt meddelande till allmänheten. Detta kanske är en hårklyverifråga, men vi som sitter i bör veta om att detta inte var ett viktigt meddelande till allmänheten. Myndigheterna gjorde bedömningen att denna typ av information inte var tillräckligt akut eller specifikt kopplad till en varning i ett akut krisläge utan mer vägledande information, och då kan man inte använda Viktigt meddelande till allmänheten. Vi tillsatte en utredning som ska se över varningsinformationssystemet VMA. I detta ingår att se över och föreslå en mer sammanhållen reglering av VMA både i fredstid och i krigstid, att titta på vilka olika meddelandetyper som ska gälla för varning och vägledande information vid allvarliga händelser, att se över vilka aktörer som omfattas av nuvarande reglering och om dessa har behov av att begära VMA samt vem som ska ha rätt att sända ut VMA. I detta ingår också att se över om det behöver göras anpassningar av de befintliga kanaler man får använda för VMA samt om möjligheten att sända ut VMA via sms kan utvecklas. Jag ser fram emot att denna utredning kommer att ta ett helhetsgrepp om just VMA, och då kanske VMA kan spela en ännu större roll. kan VMA också användas regionalt vid olika händelser. Att vi tar vara på de digitala möjligheterna när det gäller informationsspridning också vid Viktigt meddelande till allmänheten tror jag är en utveckling som människor uppskattar. Jag ser fram emot att utredningen går igenom detta ordentligt och kommer med ytterligare förslag på hur vi kan förbättra detta system. Det handlar också om att VMA ska fungera i händelse av krig; det vore bra om det inte bara fungerar i fredstid. 31 HANS (M): Detta är viktigt, för det rör landet säkerhet på många sätt. En pandemi är sällan så akut att den måste hanteras ; den typen av galopperande åkommor hoppas vi inte kommer att uppstå. Men också kommer det ju att finnas meddelanden och information till medborgarna som måste komma och som ligger någonstans i gränslandet mellan Viktigt meddelande till allmänheten och denna typ av informativa meddelanden. Vi får ju alla , både på mejl och på sms, underliga meddelanden som vi numera med viss rutin bara raderar som spam. När det kom någonting där det stod ”Fohm, MSB” var min första reaktion att det var ytterligare ett spam. Men detta meddelande var så kryptiskt att det lockade till viss läsning. Därmed inte sagt att begripligheten blev mer påtaglig. I det här sammanhanget är det alldeles utmärkt att se över detta, för om det är någonting som man inte får spela med när det gäller denna typ av kommunikation är det just förtroendet. Det var detta som gjorde att jag blev orolig, och det var därför jag ställde frågan till kollega om det här. Man måste ta detta på allvar. Jag tror också att det är otroligt viktigt att man från början planerar in en uppföljning när man ägnar sig åt denna typ av aktiviteter, som med alla andra verksamheter. Det gäller att ha ett tydligt budskap, att sätta mål, att följa upp och utvärdera, att lära av erfarenheten och att göra om, göra nytt och göra rätt där så behöver göras. Så skapar man förtroende, och det är bättre att man gör det från början än att kommer och lägger resurser på sådant här framöver. Jag ser fram emot att inte få för många meddelanden av denna typ och att världen kommer att vara fridfull och fröjdefull. Men om så skulle vara fallet vill jag att de ska vara tydliga och distinkta. 32 Statsrådet (S): Jag tackar för möjligheten att diskutera denna fråga med interpellanten. Jag tror att detta är viktigt, bland annat för att vi måste ha effektiva informationskanaler. Det finns definitivt mycket att utvärdera efter pandemin och under pandemin när det gäller hur vi kan bli mer effektiva i att nå ut till olika grupper. Jag tror definitivt att digitala kommunikationskanaler blir allt viktigare i dagens samhälle, och då bör sms-möjligheten finnas där, inte bara i väldigt akuta situationer utan något bredare, när det handlar om viktig information som måste komma ut. Detta är min bestämda uppfattning, och det är också därför vi har tillsatt denna utredning. Jag ser fram emot att fortsätta diskutera frågan, inte minst när kommer tillbaka. Interpellationsdebatten var härmed avslutad. § 12 Svar på interpellation 2020/21:521 om åtgärder mot sexualbrott mot barn 33 Statsrådet (S): Kopparklint har frågat mig om jag avser att vidta några ytterligare åtgärder för att förhindra att sexualbrott mot barn begås i och med att anmälningarna om sexualbrott mot barn har ökat. Vidare har interpellanten frågat mig hur jag ämnar verka för att polisen ska ha tillräckliga resurser för att utreda sexualbrott mot barn. Detta är mycket viktiga frågor, som jag har berört i svar på riksdagsfrågor från Kopparklint. Jag vill upprepa att regeringen ser mycket allvarligt på sexualbrott, särskilt sexualbrott mot barn. Många åtgärder har därför vidtagits för att förbättra möjligheterna att bekämpa den här typen av brott, och nya initiativ tas fortlöpande. Regeringen ser behov av att ta ett fortsatt samlat grepp för att förebygga och bekämpa våld och brott mot barn. Regeringen avser bland annat att ge en särskild utredare i uppdrag att lämna förslag på en nationell strategi för att förebygga och bekämpa våld mot barn, inbegripet hedersrelaterat våld och förtryck. sexualbrottsutredning ser över vilka principer som bör gälla för straffansvaret för sexualbrott på distans och utnyttjande av barn för sexuell posering samt analyserar om relevanta straffbestämmelser bör ändras. Utredningen ska också se över straffskalorna för sexualbrotten och lämna förslag på de förändringar som kan behövas för att dessa i tillräcklig mån ska spegla brottens allvar. Utredningen ska redovisa sina slutsatser till regeringen . En viktig del av regeringens politik är att förstärka den brottsbekämpande kapaciteten. Regeringen har gjort stora satsningar på . Den kraftfulla satsningen på att bygga ut pågår oförtrutet. Regeringens mål om 10 000 fler polisanställda jämfört med har uppnåtts till mer än hälften. hade 33 726 anställda. Det har funnits så många polisanställda i . Den pågående utbyggnaden av har inneburit att myndigheten har kunnat förstärka den resurs som arbetar med bland annat våld i nära relation. har det rekryterats närmare 380 nya utredare som är särskilt inriktade på våld i nära relationer, sexualbrott och brott mot barn. Myndigheten riktar också ökad uppmärksamhet mot att säkerställa att den i utredningarna följer det metodstöd som finns för arbetet, exempelvis gällande tidig bevissäkring och förhör. Även har fått ökade resurser för att kunna utveckla sin verksamhet och öka antalet åklagare. Det är viktigt att och fortsätter att utveckla hanteringen av brott mot barn. I regleringsbrevet ålägger vi därför båda myndigheterna att bland annat redovisa myndighetens arbete mot brott mot barn, där sexualbrott mot barn ska redovisas särskilt. ska även redovisa vilket fortsatt utvecklingsarbete som myndigheten avser att bedriva och vilka tekniska hjälpmedel som behövs för att effektivisera och öka uppklaringen av sexualbrott mot barn via internet. ska också bedöma i vilken mån covid-19-pandemin påverkar eller har påverkat brottsutvecklingen och polisens insatser på området, särskilt gällande brott i parrelationer och brott mot barn. Avslutningsvis vill jag understryka att regeringen kommer att fortsätta sitt envisa arbete för att bekämpa sexualbrott, inte minst mot barn. 34 KOPPARKLINT (M): Min tanke var att berätta en historia. Men jag ändrade mig, eftersom den nog är för brutal. Men jag kan ändå berätta i stora drag vad den handlade om. Det är historien om det lilla barnet, den lilla oskyddade flickan, som blev utsatt för ett brutalt sexualbrott av en vuxen person gentemot vilken hon var i beroendeställning. Han som hade varit så nära en fadersgestalt man bara kan komma förvandlades till ett brutalt rovdjur. Jag vill egentligen berätta om hur han berövade henne hennes barndom och hennes självkänsla för att återspegla den karga verklighet som tyvärr finns hos många barn. Jag vill berätta hur allt detta var ett öppet sår genom flickans tonår och in i hennes vuxna liv. Det såret skapade självmordstankar, ledde till drogmissbruk och kriminalitet och gjorde att hon slutade att lita på människor. Det här barnet vågade inte berätta vad som hade hänt. Skulden och skammen överskuggade allt. Och självklart visste hon inte att man kunde göra en polisanmälan. Den här flickan klarade sig mot alla odds. står hon här i kammaren och ska prata om hur samhället ska motverka att pedofiler får fatt i barn och kan utsätta dem för sexualbrott. Den här flickans berättelse, min berättelse, är på intet sätt unik. Den liknar många barns, ungas och vuxnas brutala erfarenheter. Det är människor som aldrig får upprättelse och som får lära sig att leva med ilskan, skulden och skammen. Sexualbrott mot oskyddade barn är bland de vidrigaste brott som kan begås. Hjärtat går i bitar när man läser eller hör om barn som utsätts för det mest avskyvärda man kan tänka sig. Tyvärr har antalet anmälda sexualbrott mot barn ökat . Ökningen var nästan dubbelt så stor som den näst högsta noteringen . Något som jag tycker är häpnadsväckande och som jag hoppas att statsrådet kan se över är något som jag läste på . Det handlar om att utredningar av sexualbrott mot barn regelbundet sorteras bort av landets poliser, eftersom det råder brist på personal som kan utreda de brotten. Det framkommer i en hemlig rapport som gjorts av Nationella operativa avdelningen. Det visar att det krävs att kraftfullt agerande för att stoppa utvecklingen. Om inte politiken agerar kraftfullt kommer många barn att lida i det tysta. Det ska inte råda minsta tvivel om var samhället står när det gäller sexuella övergrepp mot barn. Menar vi allvar med att skydda barn mot vidriga brott måste vi effektivisera metoder, skärpa påföljder och utreda hur följder efter avtjänat straff kan införas. Helt uppenbart är de insatser som finns inte tillräckliga med tanke på hur utvecklingen ser ut. Det här är en akut fråga, fru talman. Vi måste skydda våra barn från pedofiler som vill utnyttja dem och därmed beröva dem deras barndom och sätta spår hos dem för livet. Står verkligen ministern här och tycker att man gör tillräckligt när statistiken ser ut som den gör? Jag kan konstatera att ministern i sitt svar inte kommer med något nytt om ytterligare åtgärder. Jag kräver dock svar av ministern och regeringen när det gäller hur man tänker gå till väga för att bromsa utvecklingen med tanke på att barn utsätts för de här vidriga sexualbrotten. Hur tänker ministern agera nu? 35 Statsrådet (S): Jag vill börja med att beklaga interpellantens berättelse. Det är fruktansvärt när barn utsätts på det sättet av människor man litar på och har en förtroendefull relation till. Det skapar sår för livet, tror jag. Jag har träffat många människor som har drabbats av allvarlig brottslighet som barn och som har fått ärr för livet. Därför måste samhället vara väldigt tydligt i fråga om vem som är förövaren, vem som ska bära skulden och skammen. Det ska inte brottsoffret utan förövaren göra. Det är ett otroligt viktigt perspektiv, inte minst i kommunikationen med barn och ungdomar så att de ska förstå att det inte är de som har gjort fel. Det är de som har utnyttjat dem som har gjort det. På det temat, som ligger lite i samma härad, kan jag bara informera om att polisen kommer att starta en stor kampanj i skolorna om digitala övergrepp. De ska informera barn och ungdomar om vad som gäller enligt lagen i fråga om att sprida nakenbilder och sådana saker. Men det handlar också om vilket ansvar som ligger på vuxna och på lärare i skolmiljön. Vi har sett att den digitala utvecklingen har ökat utsattheten och bidragit till att barn drabbas av övergrepp på olika sätt. Jag är glad att polisen växlar upp också det arbetet. Med det sagt tycker jag att jag i mitt svar försökte förklara att det är flera förändringar som är på gång, bland annat på straffskärpningssidan. Jag tänker också på förra årets stora satsning på med 380 särskilda utredare. Den rapport som det hänvisas till är Noas sätt att kritiskt granska om polisen historiskt sett har hanterat det tillräckligt professionellt och bra. Det är därför man har gjort den här stora satsningen. Det är också därför det nu finns ett metodstöd mellan polis och åklagare. Det gäller hur de här brotten ska dokumenteras och hur man, inte minst när det gäller utsatta grupper, ska jobba med tidiga vittnesmål och förhör för att också säkra bevisning så att det kan leda till fler fällande domar framöver. Jag berättade även att det är flera straffskärpningar och nya frågor på gång. Jag sa i radio i går att ny lagstiftning är på gång när det gäller möjligheten att göra husrannsakan på distans, eftersom en del av brotten sker i digitala miljöer. Vi kommer alltså att fortsätta att göra väldigt mycket mer på området. Jag vill betona att verkligen har de här frågorna i fokus, och man kommer inte att se mellan fingrarna om det avskrivs brott som skulle kunna utredas som berör barn till exempel på det här fruktansvärda sättet. Nej, min bild är att tar det här på väldigt stort allvar. Om det är någon del av tillväxt som man är extra stolt över är det nog de här särskilda utredarna. De känner man själv att man hade behövt ha, men har man det på ett helt annat sätt. När det gäller utvecklingen är det rätt att antalet anmälningar har ökat ganska dramatiskt. För att komplicera debatten lite vill jag säga att det är ganska svårt att titta på bara antalet anmälningar. Man måste titta också på självrapporterat. I Brås undersökning kan vi se att det fram till var en stor uppgång när det gäller vilka barn som anger att de har blivit utsatta. Sedan har det varit en viss nedgång. Jag vet inte om det är en nedgång på riktigt. Det har också gjorts flera förändringar i lagstiftningen, inte minst vad gäller utvidgat sexualbrott. Det kan leda till en del normförskjutningar som är bra. Det ökar anmälningsbenägenheten. Fler av de här brotten måste anmälas. Det är i grunden bra att de anmäls. Då kan vi komma åt det, och då kan vi få stopp på det. När man gräver i det kan man alltså säga att det är lite mer komplicerat vad gäller hur utvecklingen ser ut just . Men även om det har minskat under ett par års tid är det ändå alldeles för höga nivåer. Mycket mer arbete kvarstår. 36 KOPPARKLINT (M): Att statistiken ser ut som den gör kan också bero på att anmälningsbenägenheten har minskat, på grund av att man inte känner sig trygg med att göra en anmälan. Regeringen behöver göra mer. Det man har gjort är inte tillräckligt. Vi kan börja med offrets perspektiv. Det ska alltid sättas i främsta rummet. För barn som blir utsatta för sexualbrott innebär det ett livslångt lidande. Det finns många röster som kan vittna om det. Jag lyssnade på en sådan röst , allas vår världsmästare i höjdhopp tillika författaren . Han vittnar om hur han föll genom samhällets alla skyddsnät och levde i tystnad under hela sin uppväxt på grund av att han under ett flertal år utsattes för hemska sexuella övergrepp. Han bar på en fruktansvärd smärta som förvandlades till ett stort lidande. Det tog sig i vuxen ålder destruktiva uttryck innan han till slut förvandlades till ett maskrosbarn. För att det verkligen ska hända någonting behövs röster som för talan för alla dem som lider i det tysta. Sådana gripande berättelser behövs, så att man bär det med sig. Det blir en påminnelse om att vi måste agera kraftigare. Jag har några förslag som jag skulle vilja att ministern på allvar funderar på. Och jag kommer inte att sluta kräva svar från ministern förrän fler åtgärder vidtas för att skydda våra barn från pedofiler som finns i vårt samhälle. Det finns något som heter gallring ur belastningsregistret. Det innebär att när man har blivit dömd för ett brott och avtjänat sitt straff för det kan en markering i belastningsregistret vara kvar fem eller , beroende på hur grovt brottet är. När vi talar om sexualförbrytare som har utsatt barn för grova sexualbrott kan denna markering diskuteras. Vi vet ju att återfallsrisken är hög. Ska markeringen verkligen försvinna efter fem eller ? Jag anser att frågan om förlängd brottsmarkering i belastningsregistret gällande grova sexualbrott mot barn ska prövas juridiskt. En markering i brottsregistret är en viktig varningsklocka för utbildningsinstanser, arbetsgivare och ideella organisationer med en inriktning för barn och unga. De kan se om personen i fråga har varit dömd för sexualbrott mot barn. Barnets rättighet att inte utsättas för risken att konfronteras med individer som har dömts för grova sexualbrott mot barn ska alltid väga tyngre än individens rätt att få utbilda sig och jobba med barn. Dömda pedofiler ska inte kunna få anställning i yrken som innefattar möten med barn. Jag tycker heller inte att de ska få sätta sin fot i verksamheter där barn är aktiva, till exempel i idrottsorganisationer. Bara för att en pedofil stänger kriminalvårdens dörr bakom sig innebär det inte att personen i fråga är fri från sin sexualdrift. Den finns ständigt där, och då måste samhället se till att det finns varningsklockor, inte bara för att skydda våra barn utan också för att personen i fråga ska kunna få adekvata insatser för avhållsamhet. Något annat som ministern också har nämnt är att det måste finnas specialutbildad personal inom polisen, och rättsväsendet så att varje barn blir utredd på rätt sätt och framför allt blir lyssnad på. Visst borde det, herr ålderspresident, finnas barndomstolar med utbildade personer? Det finns hur mycket som helst att göra på området. Jag undrar hur minister ser på dessa förslag till åtgärder. 37 Statsrådet (S): Låt mig börja i den del som handlade om att vi inte gör någonting för att vi ska få lite perspektiv. Det här är ett otroligt prioriterat arbete inom regeringen. har regeringen – bara för att nämna några saker – skärpt straffskalorna för bland annat grov våldtäkt mot barn och gromning, det vill säga kontakt för att träffa ett barn i sexuellt syfte. Vi har även skärpt straffen för utnyttjande av barn inom köp av sexuell handling och för grovt barnpornografibrott. stärktes dessutom det straffrättsliga skyddet för sexualbrott mot barn vid oaktsamhet hos gärningsmannen i fråga om barnets ålder.