prot · H809121 · 2021-05-07 00:00:00 — har frågat om hon anser att det är rättvisande att följa ett direktiv , då det fanns 15−20 vargar i och situationen med varg såg annorlunda ut i hela , och om hon har ambitionen att för räkning driva frågan om att flytta vargen från bilaga 4, strikt skyddad, till bilaga 5, förvaltningsbar. Arbetet är så fördelat i regeringen att det är jag som ska besvara interpellationen. Jag besvarar interpellationerna gemensamt. godkännande av den dåvarande regeringens rovdjursproposition innebar att beslutade flera mål för vargstammen i . Ett av målen avser referensvärdet för gynnsam bevarandestatus hos den svenska vargpopulationen, det vill säga ett mål för det antal vargar som kan anses tillräckligt för att den svenska vargpopulationen ska kunna anses ha en gynnsam bevarandestatus. beslutade att målet för referensvärdet ska vara någonstans mellan 170 och 270 individer. Enligt propositionen skulle efter behandling bedöma var det exakta referensvärdet låg och rapportera det till enligt art- och habitatdirektivet. Enligt riktlinjer kan det rapporterade referensvärdet inte vara ett intervall utan måste vara ett exakt värde. Enligt art- och habitatdirektivet ska medlemsländerna rapportera referensvärden för alla de arter som anges i direktivets bilagor. Riksdagsbeslutet handlade om rapporteringen av rovdjur som gjorde 2013. rapporterade att referensvärdet för vargpopulationen i var 270. Referensvärdet för gynnsam bevarandestatus är inget maxantal utan ett värde som inte får underskridas. Den sårbarhetsanalys som låg till grund för referensvärdet kritiserades för att inte beakta de genetiska aspekterna. Den svenska populationen av varg har haft en högre inavelsgrad än vad som ingick i analysen, och analysen stred därför mot riktlinjer om det vetenskapliga underlaget till referensvärdet. Regeringen gav därför i uppdrag att utifrån ett brett vetenskapligt underlag uppdatera analysen och, med den nya analysen som grund, utreda vad som krävs för att populationen ska anses ha gynnsam bevarandestatus. Analysen visade att det – med hänsyn till populationens inavelsgrad – behövs minst 300 vargar i och att minst en invandrad varg från eller behöver reproducera sig med en skandinavisk varg varje femårsperiod för att populationen ska ha gynnsam bevarandestatus. bedömning fick stöd av , som i en dom 2016 (HFD 2016 ref. 89) angav att man ”inte har anledning att ifrågasätta det vetenskapliga underlag som har byggt sin bedömning på”. En långsiktigt hållbar rovdjurspolitik måste bygga på samexistens mellan människa och varg. Viltskadecenter har sammanställt och utvärderat hur närgångna vargar bör hanteras. Vilka åtgärder som ska sättas in i ett visst område beror på vilka problemsituationer som har uppstått och bedömningen av hur dessa sannolikt kommer att utvecklas. Möjlighet att bevilja skyddsjakt finns efter noggranna bedömningar av , dit en ansökan om skyddsjakt inkommit. För att bevilja en sådan ansökan krävs det, enligt jaktförordningen och EU:s art- och habitatdirektiv, att tre kriterier är uppfyllda, vart och ett för sig. Det ska vara fråga om en allvarlig skada, det får inte finnas någon annan lämplig lösning och bevarande av gynnsamma bevarandestatus får inte försvåras. Kommissionen genomförde 2015–2016 en så kallad fitness check-utvärdering av art- och habitatdirektivet och fågeldirektivet. Efter utvärderingen drog kommissionen slutsatsen att naturvårdsdirektiven är mycket relevanta och ändamålsenliga. Eftersom kommissionen bedömer att direktivet fyller sina syften kommer inga förändringar att genomföras. Regeringens bedömning är att det därmed inte finns förutsättningar för att driva frågan om att flytta varg från bilaga 4, strikt skyddad, till bilaga 5, förvaltningsbar. 16 (M): Tack, ministern, för försök till svar! tog riksdag beslut om att vi ska ha en vargstam på 170–270 vargar. Fastställandet av bevarandenivåer skulle ske inom intervallet 170–270. Det var tydligt i riksdagsbeslutet och propositionen. Man beslutade också att vargföryngringar inte skulle få ske i renskötselområden. Det stod också tydligt i propositionen. Men vad har då hänt, fru talman? Av två möjliga fel gör regeringen båda felen. Man ökar vargstammen till över 270, och man tillåter nu vargföryngringar i just renskötselområden, tvärtemot vad som skrevs i propositionen och vad som beslutades. Dessutom, fru talman, försöker ministern i sitt svar lägga över ansvaret på domstolar och naturvårdsverk. Jag vill bara upplysa ministern om att det högsta beslutande organet i är riksdag. Vi stiftar lagar och regler, och de ska följas av såväl individer här i landet som av regeringen och naturvårdsverk. Den socialdemokratiska och miljöpartistiska regeringen har uppenbarligen struntat helt i riksdagsbeslutet . riksdag är högsta beslutande organ. Det är här vi tar besluten som både regeringar och landets invånare faktiskt måste rätta sig efter. Det är därför helt bedrövligt att ministern och regeringen struntar i beslut. Samma regering åker runt i världen och talar om demokrati. De påstår att andra hotar demokratin som de själva struntar i beslut som fattats demokratiskt här i . Det är allvarligt, mycket allvarligt. Om nu regeringen vill ändra beslutet , vilket är fullt möjligt, borde väl regeringen återkomma till för att förankra det och fatta nya beslut. Varför har regeringen inte gjort det? gav regeringen i stället i uppgift att se över antalet vargar, men trots att det stod i beslutet att antalet vargar skulle bestämmas till 170–270 fattade beslutet att vi behöver 300 vargar i . Det stora problemet är att vi har för mycket varg i . Om vi ska klara av både den biologiska mångfalden och den ökade matproduktion som vi vill ha i landet kan vi inte ha denna stora vargstam. Detta var också anledningen till att fattade beslutet att vi ska ligga mellan 170 och 270 vargar. Jag tänkte ställa några frågor här som jag hoppas att ministern ska svara på. Varför återkom regeringen inte till angående antalet? Det var väl fullt möjligt att förankra den nya ståndpunkten här i ? har vi inte 300 vargar i landet, utan vi har 400, kanske uppemot 500. Det är långt från rekommenderade nivå på 300. Så varför har regeringen och ministern inte återkommit för att förankra det nya? Sedan, fru talman, vill jag gärna fråga: Har ministern varit ute och besökt en gård som blivit drabbad av vargattacker? Och vem är det som bestämmer och lägger fast lagar, regler och gränser här i – är det eller riksdag? 17 KOPPARKLINT (M): Jag vill tacka minister för svaret, men jag förvånas över att minister inte en enda gång i sitt svar nämner oro – människors oro ute på landsbygden. För det är den som står i fokus här. måste vi komma vidare i rovdjursdebatten, inte minst för att människor på landsbygden ska få förtroende för och för att visa att vi sätter deras trygghet i främsta rummet. Vad blir konsekvenserna när trygghetsfrågorna inte tas på allvar av och regeringen? Det är en viktig fråga att ställa. Jag tycker att man ska titta på de sönderslitna lantbruksdjur och tamdjur som finns runt om. Man ska lyssna på föräldrar som inte törs släppa ut sina barn på gården för att deras mark korsas av flera vargrevir. Man ska ta på allvar att förskolor inte törs låta barnen vara ute och leka på gården på grund av att det finns kringströvande varg. Frågan är vad det får för konsekvenser när regeringen skickar signalen ”nej, vi behöver inte agera här”? I stället vrider man på kranen lite till och släpper ut lite mer otrygghet. Jag vill påstå att proppen har gått ur helt efter att har fått sitta vid makten och påverka hur rovdjurspolitiken ska utformas. Att det verkligen är så ser man när man tittar på den värmländska kartan. Vi kan väl lägga bort MVP och GYBS och faktiskt prata om människors trygghet, för det är den som ska stå i främsta rummet i denna evighetslånga vargdebatt. Där, fru talman, har miljöministern missat hela poängen. I ministerns svar nämner han inte den saken, och detta säger vilken prioritering som görs. Jag tycker att det är riktigt respektlöst att sätta vargens frihet framför barns rättigheter att känna sig trygga och vara ute och leka och framför föräldrars trygghet i att släppa ut barnen. Jag undrar om ministern verkligen har stannat upp och funderat över varför alla dessa frågor om vargen ställs. Jag är hyfsat säker på att det beror på att ett stort antal människor, tillika väljare, på landsbygden upplever en enorm otrygghet och kontaktar oss förtroendevalda för att få gehör. Min fråga till minister blir: Hur tänker ministern hantera människors känsla av otrygghet ute på landsbygden och i de allra vargtätaste länen, som mitt ? För att få ordning på jakt- och viltfrågorna är det att regeringen gör det som den har blivit tillsagd att göra. har det gått miljö- och jordbruksutskottet lade fram ett utskottsinitiativ om att en viltmyndighet skulle inrättas. Regeringen visar tydligt att den struntar i uppmaning. Jag kan tycka att det är mycket märkligt med tanke på den oerhörda väljargrupp som har ett intresse för denna fråga men framför allt alla människor som känner en otrygghet på landsbygden därför att det finns så extremt många vargar i deras närområde. 18 (SD): Jag tackar miljöministern för svaret på interpellationen. Det var inte så mycket till svar, men jag tackar ändå. Jag hade heller inte väntat mig något direkt svar. Det är anmärkningsvärt att man så strikt använder sig av ett nära på trettioårigt direktiv, som får styra över en art, i detta fall vargen, som ska anses vara strikt skyddad eller förvaltningsbar genom jakt. Situationen nere på kontinenten ska vara underordnad och helt sakna betydelse för hur den svenska verkligheten ser ut. Så måste det vara. Vi hade 15–20 vargar när habitatdirektivet tillkom här i , och vid den senaste inventeringen hade vi 365. Med den föryngringstakt som sker utan regelbundna licensjakter och med svårigheterna att få till skyddsjakt är vi på väg mot en situation med 400–500 vargar. Stammen måste nu med råge anses ha uppnått gynnsam bevarandestatus och därmed kunna flyttas över från strikt skyddad till förvaltningsbar. Bilagorna till art- och habitatdirektivet måste få en ökad flexibilitet så att rådande fakta, lokal hänsyn och forskning får större betydelse i beslutsunderlagen. Direktivets bilagor bör vara mindre statiska och mer flexibla, med andra ord mer anpassade till naturens, viltets och samhällets förändringar. Det är dags nu att i bilagorna flytta vargen från ett strikt skydd till att bli en förvaltningsbar art. Vi vill få till ett förvaltningssystem som gör att människor känner tilltro till såväl samhället som vargförvaltningen. Ett stort och allvarligt problem är att myndigheterna inte genomför den vargpolitik som är beslutad. Att staten genomför det som beslutat är faktiskt inget högt ställt krav i en demokrati. gav fem partier regeringen ett tillkännagivande om att regeringen ska genomföra den rovdjurspolitik som beslutades och att ansvarig myndighet ska få tydligare direktiv. Det är talande att en så tydlig majoritet i får upplysa och informera om att beslutad politik ska genomföras. Tillkännagivandet handlar om att vargpolitiken inte ska bli mer släpphänt avseende antal djur och koncentrationer utan snarare förverkliga besluten. Vi vet att fortfarande, efter riksdagsbeslutet, vill ha en aktiv förvaltning av vargen och att beslutad inriktning ligger fast. Kan ministern här och svara på hur regeringen hanterar tillkännagivandet? Det är regeringen som via myndigheterna ska genomföra det som beslutar. Det behövs en licensjakt som reglerar stammens storlek. Detta är vi övertygade om i många partier. Det är för svårt att få skyddsjakt, och vi ser att koncentrationerna i vargrika områden ökar trots att de ska minska. Vi hoppas därför att regeringen tar tillfället i akt och är tydlig mot myndigheterna i enlighet med politiska beslut. Att staten genomför det som har beslutat är faktiskt inga högt ställda krav i en demokrati. Licensjakten måste minska koncentrationerna i de län där vargstammen är som tätast, och licensjakten måste sedan ske återkommande, annars får vi en ohållbar situation här i bygden. När arten har gynnsam bevarandestatus ska den anses förvaltningsbar, inte vara strikt skyddad i bilagorna. Det är inte så det är tänkt och menat från början i direktiven. 19 (M): Kopparklint, och har ställt ett antal väldigt relevanta frågor om varg. Därför valde jag att gå upp i debatten. Jag tycker dock inte att de får särskilt många bra svar av ministern på sina frågor. Vi har i denna församling, riksdag, beslutat om ett högsta antal vargar som vi ska ha i . Ändå slingrar sig regeringen och hänvisar till någonting annat. Vi har vetenskap och forskning, och vetenskap och forskning är jättebra. Men det finns forskning som visar olika saker. I art- och habitatdirektivets bilaga 1 kan vi läsa att vi ska främja forskning och att vi ska lägga stor vikt vid hänsyn till ekonomiska, sociala och kulturella behov. Men denna forskning är, försiktigt sagt, ganska obefintlig. Art- och habitatdirektivet är det styrande dokumentet. Kommissionen har en kommitté som ska ge råd till medlemsländerna om hur direktivet ska tolkas. Här verkar ha fått fri tolkningsrätt från regeringen, förbi både riksdag och regering. bortser verket från direktivets faktiska text. I stället väljer man att förhålla sig till ej bindande rekommendationer och vägledningar. Jag tänker att det är ganska lätt att gå vilse bland alla forskningsrapporter som produceras i strid ström. Några innehåller bra fakta, men många består också av tyckanden och farhågor. De rekommendationer som kommissionen har skapat går mycket längre än direktivets text. I har fått tolka rekommendationerna som bindande och använder dem som juridiska styrdokument. Vargen känner inte nationsgränser. Den vet inte om den är i eller i . Precis som i direktivets beskrivning av territory måste utbredningsområdet definieras som naturliga område, det vill säga . Det gör vi inte , men det borde vi göra. Sedan har vi detta med trygghet, som Kopparklint var inne på. Jag upplever att ministern glider på svaret om hur han ämnar verka för att säkra tryggheten på landsbygden, i synnerhet i de vargtätaste länen som Kopparklint representerar. Man längtar inte efter att ha en varg inpå knuten och att behöva vara orolig när barnen ska gå till skolan och om de ska kunna gå till bussen eller om man faktiskt måste skjutsa dem i stället. Man ska inte behöva vara orolig för att man inte ska kunna gå ut och gå med hunden och för att man inte ska kunna ge sig ut och springa när man vill. Att ha en varg gåendes emot en när man är ute med hunden är ingenting som man njuter av. Det är naturligtvis en fantastisk naturupplevelse att få träffa en varg i det fria. Men man får inte glömma, fru talman, att vargen är ett rovdjur. Vargen är det största vilda hunddjuret. En fullvuxen varg väger och är en typisk toppredator. Det är bara människan och tigern som utgör ett hot mot vargen, och såvitt jag vet har vi inte så många tigrar här. Men vi har väldigt gott om människor. Speciellt ute på landsbygden rör man sig ofta ensam. Man skickar barnen ensamma till skolan, till bussen eller någon annanstans. Det är mörkt och dålig belysning när man går hem från jobbet eller från någonting annat. De problem som uppstår när det är för många vargar är att de tar sig allt närmare samhällena. Jag har själv upplevt det, fru talman, hemma i runt radhusknuten, på skolgården. Och tömde vargen en hel fårhage i . Man kan inte ha vargar kring skolor och förskolor. Därför återstår den fråga som Kopparklint har ställt: Vad ämnar statsrådet göra för att säkra tryggheten på landsbygden? Det kan inte vara möjligt att man ska behöva välja om man ska kunna bo kvar eller inte för att det går vargar runt husknuten. 20 Miljö- och klimatminister (MP): Jag tackar alla debattörer. Detta är viktiga frågor. Jag glad att vi kan föra diskussionen i riksdag om dessa frågor som berör många människor. är det viktigt att notera vad de beslut som fattas i faktiskt handlar om. Vad är det man beslutar om? Det beslut som togs 2013 var ett beslut som just handlade om vad man skulle skicka in till för rapportering till art- och habitatdirektivet – referensvärdet. Där var det viktigt, vilket jag hoppas att ledamöterna noterar, att också följde detta beslut, det vill säga att man skickade in ett referensvärde på 270 vargar. Det beslut som fattades med ett intervall var inte möjligt att skicka in helt enkelt för att det stred mot de regler som vi gemensamt – medlemsländerna – har satt upp på EU-nivå. Jag hoppas att man har respekt för det och att man inte tvingar en myndighet att bryta mot gemensamma EU-regler. Det som också är viktigt att notera är att det i beslutet också sas att man, enligt propositionen, skulle ge i uppdrag att bedöma det exakta referensvärdet för varg och rapportera det till . Enligt de riktlinjer som finns ska det göras med jämna mellanrum. Därför gav regeringen ett uppdrag till när det gäller referensvärdet, helt enkelt för att det kommit ny kunskap. Under tidens gång utvecklas kunskapen. Det noterades att det finns en högre inavelsgrad än vad som ingick i den studie och analys som gjordes tidigare. Det är också det som har lett till ett brett vetenskapligt grundat underlag som har gjort att man har fått uppdaterade analyser. Med denna analys som grund utredde man vad som krävs för att populationen ska ha en gemensam bevarandestatus. Denna analys visar att det behövs minst 300 vargar. Detta är vetenskap, och det är det som också EU-reglerna faktiskt baseras på. Länderna ska basera sina ställningstaganden när det gäller referensvärden på vetenskapen. Denna forskning har testats ordentligt. Den har testats genom att man diskuterar med olika forskare och landar i ett värde. Men den har också testats, vilket är ganska unikt, i en domstolsprövning där som sagt kom fram till att underlaget var relevant och rätt. Då är frågan: Menar ledamöterna att man ska gå emot domstolen i detta fall och överklaga domen? Någonstans måste vi vara medvetna om vilken verklighet vi befinner oss i. är medlem i EU precis som de övriga medlemsländerna i EU-27. Det gör att de regelverk som vi bestämmer på EU-nivå gäller för alla medlemsländer, inklusive . Är man inte nöjd med dessa regler kan man försöka påverka, och det gör också vid många tillfällen. I detta fall har det gjorts en prövning av art- och habitatdirektivet. Man kom fram till att det är relevant vetenskapligt. Det är inte föråldrat utan styr på rätt sätt enligt EU:s bedömning. Då är frågan: Ska man förhålla sig till det, eller vad är alternativet till att acceptera de beslut som tas på EU-nivå och som är bindande för länderna? Vill ledamöterna att man ska gå emot detta beslut, eller är det ledamöternas åsikt att vi ska gå ur EU för att inte omfattas av de gemensamma EU-regelverken? Det är fortfarande lite svårt att förstå. Jag tycker att det är otroligt viktigt att det är tryggt att leva i hela . Det är därför som vi också har ersättning för den som har blivit drabbad av varganfall. Ersättningen har ökat till , till skillnad från som gällde till exempel under den tidigare moderatledda regeringen. Men vi har också möjlighet till skyddsjakt, och vi har ökat kunskapen om närgångna vargar och hur de ska hanteras. 21 (M): Jag kan börja med ministerns senaste inlägg. Det som vi begär är mycket enkelt. Vi begär faktiskt att denna regering följer beslut. Om man har tänkt att göra någonting annat, eller tycker att man måste göra någonting annat, då återkommer man i rimlighetens namn till riksdag och förankrar det och talar om att man nu måste göra någonting annat och korrigera beslutet. Det har inte skett. Man har i stället gett fria möjligheter att fortsätta utvecklingen mot allt fler vargar i . EU har inte sagt att vi behöver ha 450–500 vargar i . EU har heller inte sagt att vi ska behöva ha vargföryngring i renskötselområden, vilket regeringen nu har gett möjlighet att genomföra. Detta är två beslut som strider mot vad har fattat beslut om, och de har inte återförankrats här i . Detta är allvarligt. är landets högsta beslutande organ. Såväl individer som regeringen ska följa de beslut som tas här – annars tar man andra beslut. Jag har fortfarande inte fått något svar från ministern på varför man inte återkom till för att förankra detta. Jag har fortfarande inte fått något svar på varför vi i detta läge, när har kommit fram till att vi ska ha minst 300 vargar, ska behöva ha 400–500 vargar i eller på vad regeringen har gjort för att minska det tryck som finns ute på landsbygden. Jag fick heller inget svar på om ministern har varit ute och besökt några av de vargdrabbade gårdar runt om i landet som har fått sina får dödade eller skadade. Fåren har kastat sina , och det är svårt att få dem dräktiga igen. Jag hoppas att ministern har besökt dem och diskuterat. Jag har varit på besök nere i och diskuterat ett helt nytt vargrevir där. Människor är nu oroliga för att ha sina djur ute i hagarna. Vilda djur dödas runt gården, och folk överväger nu att lägga av med att ha tamboskap. Miljöministern borde ju även vara minister för miljön på landsbygden. Vi har den biologiska mångfald och de betande djur som behöver finnas där ute. Vi ska producera mat här i landet; vi ska inte producera en vargstam som är för stor och som vi inte har möjlighet att reglera. Det är klart att vi kan genomföra detta i . Vi har en majoritet här i som vill minska vargstammen. Men regeringen motarbetar detta och har lämnat över hela ansvaret till . Man kan inte gömma sig bakom . Det är ministern och regeringen som är de högsta ansvariga för den politik som genomförs här i landet, oavsett om det sedan är myndigheterna som verkställer den. Medan människor på landsbygden får slåss mot dålig lönsamhet och får kämpa för sina gårdar avsätter staten resurser, personal och tid för att kolla att antalet vargar ökar i . Detta är ett hån mot landsbygden. Den här regeringen har ju bättre koll på vargarna än vad man har på den grova brottsligheten här i landet. Det är knappast fler vargar som landsbygden behöver för att växa och utvecklas. Det finns en majoritet här i för att minska antalet vargar betydligt. Jag hoppas få svar av ministern och vill gärna upprepa frågorna; jag hoppas att ministern har skrivit ned dem. Jag vill också fråga ministern: den biologiska mångfalden mindre viktig än att vargen får utvecklas fritt på landsbygden? 22 KOPPARKLINT (M): När man sitter och lyssnar på minister behöver man väcka minnet lite, tror jag. Varför togs detta beslut i från början? Var det för den biologiska mångfalden, eller var det för att begränsa stammen så att den inte skulle växa sig alltför stor? Jag tror att mycket handlade om människors trygghet. Inför detta beslut tror jag nog att människor hade riktat sig till sina lokala politiker för att få hjälp eftersom de såg att vargstammen höll på att bli för stor. Forskning i all ära – minister pratar om det, och det ligger till grund för de beslut som vi tog 2013. Men jag skulle vilja ställa en fråga till minister : Var är forskningen om hur vargen påverkar människors vardag och om de ekonomiska förluster som människor får ta när de får lägga ned sina företag för att de inte mäktar med att driva dem? Människor kommer ut med sina barn och får se sönderslitna får och tackor som stöter bort sina – var finns forskningen kring det? Var finns analyserna från regeringen när det gäller detta? Var finns minister ute på landsbygden? Pratar han med de människor som råkar ut för det här? Det är en relevant fråga. Vi behöver inte gå ur EU för att minska vår vargstam, för detta är ett beslut som vi själva, av någon outgrundlig anledning, har tagit genom . På frågor om när viltmyndigheten ska komma igång blir ofta svaret att detta fortfarande bereds. En viltmyndighet skulle ju vara lösningen när det gäller dessa frågor. Det här är näst intill skrattretande – hur länge kan man bereda en fråga?