prot · H90929 · 2021-11-17 00:00:00 — Åtgärdsprogrammet innehåller ett flertal åtgärder som förebygger våldet, ger ett starkare skydd och ett stöd för våldsutsatta kvinnor och barn, effektivare bekämpar brotten och förbättrar kunskapen om och metoderna mot mäns våld mot kvinnor. Skärpta straff för våld och andra kränkningar i nära relationer Det här programmet har en bredd utan like. Det är ett paket av åtgärder som spänner över så gott som alla perspektiv på frågan – från det förebyggande till skydd, straffrätt, vårdnadsfrågor och brottsbekämpning. Som ett exempel gav regeringen en utredare i uppdrag att lämna förslag på hur det straffrättsliga skyddet mot psykiskt våld kan stärkas. Psykiskt våld kan vara muntliga kränkningar, hån, ekonomiskt våld eller andra former av kontrollerande beteende. De satsningar som vi har gjort på polisen har också möjliggjort rekrytering av 350 nya utredare som inriktar sig särskilt på sexualbrott, våld i nära relationer, våld mot barn och hedersrelaterade brott. Vi har också gett kvinnojourerna ökade resurser. Den proposition som vi behandlar är ytterligare en del i det arbetet. Det står bortom allt tvivel att mer behöver göras. Vi ska ha en nollvision mot dessa brott. Då måste vi bekämpa och förebygga att de sker. Mäns våld mot kvinnor och pojkars våld mot flickor är ett av vårt samhälles största problem. Det är inget som vare sig är nytt eller har kommit hit. Vår uppgift som samhällsmedborgare måste vara att göra allt vi kan för att det ska få ett slut. Jag är övertygad om att alla vi här inne och många med oss vill att våldet ska upphöra. Det finns en bred samsyn kring de frågorna. Det är bra. Vi måste göra allt för att få ett slut på mäns våld mot kvinnor. Och vi måste alla förutom att se den drabbade kvinnan också se den man som slår och reagera på det. Vi behöver på riktigt ha en diskussion om mäns ansvar. Vilka värderingar för vi över till nästa generations pojkar? Det är ju män som begår i stort sett alla brott mot kvinnor. Det är också män som begår i stort sett alla brott mot andra män. Det är faktiskt så att det är män som begår i stort sett alla brott. av alla som sitter i fängelse är just män. Måste det vara så här? Men vi måste våga säga som det är. Om mäns våld mot kvinnor ska upphöra måste mäns beteende förändras. Jag tror att vi här är överens om att det bästa slaget är det som aldrig sker och att vi inte ska behöva ha mer kontaktförbud, mer fotboja och mer begränsningar för utsatta kvinnor. Men, fru talman, där är vi inte . För att det inte ska vara några som helst oklarheter om var vi socialdemokrater står vill jag slutligen säga: Samhället ska finnas för varenda en som behöver skydd och stöd, och den som slår, misshandlar och förtrycker eller som på annat sätt begränsar en annan människa ska dömas för det brottet. Med detta sagt, fru talman, yrkar jag bifall till reservation 10. I propositionen menar man just att utvidgat kontaktförbud ska kunna förenas med elektronisk övervakning som en förstahandsåtgärd. Och den övergripande översynen, som utskottet föreslår, kommer även att omfatta frågan om elektronisk övervakning. 80 (M): Jag vill börja med att yrka bifall till med fleras reservation 14. Skärpta straff för våld och andra kränkningar i nära relationer Våld i nära relationer måste bekämpas med samhällets största kraft. säger att hon vill vända på alla stenar, men röstar Socialdemokraterna nej till viktiga reformer för att motverka mäns våld mot kvinnor. Att motverka våld i nära relationer är en prioriterad fråga för . Den största delen av mäns våld mot kvinnor begås av någon som kvinnan har eller har haft en nära relation till. konstaterades 17 fall av dödligt våld där offer och förövare hade en parrelation för brottet eller tidigare. Och dödades fem kvinnor . Mäns våld mot kvinnor börjar med killars våld mot tjejer. Nästan var fjärde ung tjej har utsatts för brott i sin relation, enligt Brå. Att förhindra våld och kontroll i nära relationer är en del av lösningen för att bekämpa mäns våld mot kvinnor. Det är därför mycket välkommet att våld i nära relationer när det gäller unga personer får en allt större plats på den politiska dagordningen. röstar om skärpta straff för våld och andra kränkningar i nära relationer. Det är välkommet att minimistraffet för grov kvinnofridskränkning skärps och att en del förbättringar införs när det kommer till kontaktförbud. saknas många viktiga reformer för att ge samhället bättre verktyg för att bekämpa relationsvåldet. har flera olika förslag. Jag väljer att lyfta fram några av dem. Det första förslaget handlar om att vill att kontrollerande beteende kriminaliseras. Vid våld i nära relationer förekommer det inte sällan kontrollerande beteende. Det kan handla om att partnern inte få gå ut själv, inte får umgås med familj eller vänner eller inte får ha mobiltelefon eller sociala medier. Våldet och kontrollen normaliseras, inte minst i just unga relationer. Ett särskilt brott, olaga frihetsbegränsning, bör därför införas, som kriminaliserar tvång och otillbörliga påtryckningar som syftar till att kontrollera en annan person. Det brottet ska leda till fängelse . Det andra förslaget handlar om att vistelseförbud borde kunna utdömas vid brott mot närstående. Den dömde ska då förbjudas att vistas i exempelvis en kommun eller ett helt län där brottsoffret bor. Vistelseförbudet ska innebära ett förbud för gärningsmannen att kontakta brottsoffret. Detta tillsammans med tillkännagivandet om att ett utökat geografiskt område för kontaktförbud ska införas skulle på allvar innebära att det är gärningsmannen och inte offret som ska flytta på sig. Jag kan stanna lite vid det här förslaget. Jag vill berätta för er här inne i kammaren och för er som lyssnar digitalt att jag i går pratade med en kvinna som har haft en stalker efter sig . När det var som allra värst hade hon en laminerad bricka med sitt namn och sitt personnummer i fickan när hon gick ut. Om personen, mannen, som var efter henne skulle hitta henne när hon var tvungen att gå ut för att handla mat eller liknande och någonting skulle hända skulle personer i omgivningen veta vem det var som låg på gatan. Sådana samtal berör, och sådana samtal speglar också den verklighet som många kvinnor lever i. Det tredje förslaget som jag vill lyfta fram handlar om att elektronisk övervakning borde kunna användas direkt när ett kontaktförbud utfärdas. Att kontaktförbudet förenas med fotboja skulle kunna leda till att färre personer överträder kontaktförbudet och att offret därmed i större utsträckning lämnas i fred. Skärpta straff för våld och andra kränkningar i nära relationer Alla de förslag som jag nu har tagit upp röstar Socialdemokraterna nej till. har varit finansminister och är därmed ansvarig för utvecklingen i . Vi kan konstatera att utvecklingen och statistiken inte går i rätt riktning. Kvinnors utsatthet när det gäller sexualbrott har ökat kraftigt . Andelen våldtäkter som upp har minskat. Enligt Nationella trygghetsundersökningen känner drygt var tredje kvinna sig otrygg utomhus i sitt eget bostadsområde om kvällen. var det av kvinnorna som uppgav att de tog en annan väg hem för att de var oroliga för att utsättas för brott. När vi ser siffran för blir vi kanske till och med skräckslagna. är det av kvinnorna som uppger att de tar en annan väg hem för att de är oroliga för att utsättas för brott. har som finansminister varit ovillig att pröva mönsterbrytande reformer för att bryta utvecklingen. Trots att hon i sitt valtal sa att Socialdemokraterna lovade att vända på alla stenar för att få bukt med kriminaliteten tycks oviljan bestå. Det är föga förvånande att Socialdemokraterna inte klarar av att hantera den eskalerande gängkriminaliteten, men att den självutnämnda feministiska regeringen inte heller tycks se behovet av en gemensam kraftsamling mot mäns våld mot kvinnor är direkt dåligt för den svenska jämställdheten. 81 (SD): Först och främst vill jag yrka bifall till reservation nummer 2. Vi debatterar våld och andra kränkningar i nära relationer, något som är angeläget precis . Jag vill börja med att uttrycka glädje över att vi även har lyckats samla oss bakom några förslag som vi nu skickar som tillkännagivanden till regeringen. Det är mycket glädjande. Det rör förslag om höjt maximistraff för fridskränkningsbrotten till fängelse, vilket är det som utdelas för synnerligen grov misshandel. Det är knappast någon hemlighet att är ganska förtjusta i straffskärpningar. Vi ser detta som ett stort steg i rätt riktning även om vi anser att samtliga straffskalor för allvarliga brott mot person bör skärpas överlag. De andra förslagen som har blivit tillkännagivanden i detta betänkande handlar bland annat, och till ganska stor del, om kontaktförbud. får nämligen en övervägande majoritet av de som ansöker om det här skyddet avslag. I en tillsynsrapport som kom och som har tittat på ansökningar kan man se att andelen beviljade kontaktförbud faktiskt har minskat från 2018. När det gäller utvidgade kontaktförbud var det ynka 27 stycken som beviljades under hela . En av alla dem som fick avslag på sin ansökan om kontaktförbud är 32-åriga . Hon anmälde sin make för hot och våld, och i samband med det ansökte hon också om ett kontaktförbud. Begäran avslogs, och är spårlöst försvunnen. Skärpta straff för våld och andra kränkningar i nära relationer Jag vill poängtera att jag inte tar upp det här för att peka ut enskilda fall eller döma ut enskilda åklagare utan för att visa på ett mönster som fortfarande tycks råda i vårt land. Det tycks fortfarande vara så att en gärningsmans rätt till kontakt trumfar en brottsutsatts rätt att slippa påtvingas samma kontakt. Detta, fru talman, är en ekvation som jag inte får ihop. Och även om ett kontaktförbud inte hade hindrat försvinnande – det kan vi omöjligt veta – menar jag att hennes fall är lika talande. Därför är det så oerhört viktigt att vi nu riktar tillkännagivanden till regeringen om att en utredning med uppdrag att se över lagen om kontaktförbud ska göras. Utredningen ska överväga och lämna förslag på hur kontaktförbud ska kunna meddelas vid fler situationer än . Vidare ska utredningen även lämna förslag på hur elektronisk övervakning av kontaktförbud ska kunna användas oftare, särskilt vid våld i nära relationer. Vi vet att det behovet är stort. Slutligen bör utredningen komma med förslag på hur särskilt utvidgat kontaktförbud kan användas oftare samt hur det geografiska området för denna typ av kontaktförbud kan utökas till att omfatta ett större område än . Jag är övertygad om att allt detta i kombination kommer att bidra till ett förbättrat skydd för våldsutsatta, vilket sannerligen är välbehövligt. Slutligen, fru talman, måste vi alla i börja se på de här brotten för vad de faktiskt är: mycket grov och allvarlig brottslighet som skördar liv och som om de hade ägt rum på öppen gata torde ha fått lika mycket uppmärksamhet som gängbrottsligheten får. Så är dock inte fallet , men vi kan inte blunda. Bakom varje nattsvart nyhetsrubrik finns ju en människa som det var allas vårt ansvar att skydda. Låt oss för guds skull aldrig glömma människan bakom! 82 (C): Jag vill börja med att ge beröm till kollegan som redogör mycket förtjänstfullt för flera av de viktiga förslag som vi ska fatta beslut om här . I sitt anförande nämner hon också att många kvinnor väljer en annan väg hem. Jag ska berätta om den kanske första gången som frågans utomordentligt stora allvar verkligen sjönk in i mig. Jag skäms lite för att det tog så , men det var när jag deltog i ett seminarium som arrangerades av Centerkvinnorna som jag fick mig denna insikt till livs, nämligen att många kvinnor undviker att ta en viss väg hem. Man har en nyckel i handen. Man skyndar sig och springer hem från bussen. Men vetenskapen, forskningen, all statistik och alla fakta visar att den farligaste platsen en kvinna kan vistas på är hennes eget hem. Det är oerhört glädjande att det finns ett fortsatt momentum i den här så enormt viktiga samhällsfrågan. Det vi kallar för våld i nära relationer har alltför länge gått lite under radarn. Det har inte varit föremål för tillräckligt mycket uppmärksamhet från oss i politiken, det har inte omskrivits tillräckligt i medierna och det är fortfarande, i detta nådens , behäftat med en hel del skam och självpåtagen skuld hos den som blir utsatt. kom det här att ändras lite grann. Flera partiledare tog till orda. Ämnet blev tillräckligt intressant för att tränga igenom bruset, och jag uttryckte då min stora tacksamhet till er alla för det stöd ni visade förslag på området. Vi fick igenom mycket, och en hel del av det som vi blev överens om levereras faktiskt . Tack för det! Skärpta straff för våld och andra kränkningar i nära relationer Ett förslag som vi inte fick majoritet för då och som vi faktiskt stod ensamma med var en idé om att kriminalisera det som kallas kontrollerande beteende, det vill säga systematiska kränkningar, huvudsakligen i kontrollsyfte, som var och en för sig kanske inte kan anses straffbara men som sammantaget och , steg för steg, förskjuter gränsen för vad som är rimligt i en sund relation. På en mängd områden vet vi hur viktigt det är att kunna agera tidigt, innan det är , så även på det här området. Det är viktigt att kunna agera innan en osund relation eskalerar till en djupt dysfunktionell relation där våld blir vardag och där svår fara – livsfara – blir en del av det allt skörare livet, där offrets självkänsla körs i botten och hon inte längre känner något hopp. Det vore oerhört värdefullt att kunna fånga upp sådana situationer innan de går för långt. Det ger dömda möjligheten att delta i återfallsförebyggande program, och brottsoffret får en möjlighet att åter börja bygga ett tryggt liv innan detta liv helt är slaget i spillror. Sedan måste naturligtvis en stor mängd åtgärder in på många sätt för att bekämpa våld i nära relationer, men att kriminalisera kontrollerande beteende vore ett viktigt verktyg i jakten på det som vill se: en nollvision för våld i nära relationer. Från att ha varit ensamma om detta finns det nu nästan en majoritet för förslaget. Övriga allianspartier håller med om att det här skulle vara en bra idé, liksom . Socialdemokraterna, har minsta möjliga majoritet emot. Jag kan på sätt och vis förstå varför regeringspartierna säger nej. De tycker säkert att det är jobbigt med fler tillkännagivanden. Men om inte regeringen utvecklar tillräckligt bra policy måste ju vi andra göra det. , som vanligtvis försöker göra ett nummer av att de är tuffa mot kriminaliteten och som aldrig tvekar när det gäller att gå fram med repressiva förslag vare sig de kan tänkas ha någon effekt eller inte, säger nej. Förhoppningsvis kommer det att ske en ändring på den punkten också. Den här typen av lagstiftning används i . De siffror jag har har på nacken, men väcktes i alla fall 9 000 åtal. Det är en lag som används och som bokstavligt talat kan bli en livsviktig brytning av en eskalerande situation. Jag vill yrka bifall till reservation 12 som handlar om just detta. Vi får igenom några viktiga punkter. Det som vi fick majoritet för hör dit, det vill säga en straffskärpning för grov kvinnofridskränkning från nio till tolv månaders fängelse. Vän av ordning kanske undrar vad kan ge för effekt. Det är nog ingen som tror att den ytterligare lilla strafftiden hindrar någon från att begå dessa brott, men polis och åklagare får fler medel att jobba med. Till exempel kan en journal begäras ut som kan visa på skador från misshandel. För att få till fällande domar för sådana här brott krävs i så gott som samtliga fall att den som blir utsatt deltar i rättsprocessen. Inte sällan ångrar man sig, och anmälningar tas tillbaka. Men med annan bevisning kan ändå en förundersökning fortskrida, och när den utsatta känner att det faktiskt finns en process igång, att det är människor som faktiskt jobbar med det som du utsätts för , kan steget att medverka kännas något mindre. Skärpta straff för våld och andra kränkningar i nära relationer Ingen ska tro att något av detta är lätt. Vi måste förstå vad som krävs för att en människa ska välja att bryta upp, att kanske tvingas att vända upp och ned på sitt liv och, om man har barn, även på barnens liv. Det handlar om att leva med skyddad identitet, flytta från plats till plats och ändå behöva vara rädd för att samhället inte uppfyller sin solklara plikt: att hålla dig säker. Det vore svårt för vem som helst. Det vore svårt för någon som mår bra och känner sig stark. Tänk då att kunna göra det när självkänslan är i botten och det inte känns som om det finns energi till någonting utom att kanske försöka dölja för omgivningen hur man egentligen har det. Så kan vi allvarligt talat inte ha det, fru talman. Ett par ytterligare och viktiga reformer kommer på plats, bland annat möjlighet till elektronisk övervakning av kontaktförbud. Något som inte kommer på plats men som vi har majoritet för att regeringen ska gå vidare med är att utöka möjligheterna till att utfärda kontaktförbud. Det kommer inte att stoppa alla, men det ger en rättslig grund för att ingripa. Jag är glad och tacksam över det vi fattar beslut om , men vi behöver gå längre. Vi behöver jobba hårdare och ta fram nya och bättre idéer om hur vi kan stävja den här sortens brottslighet. Vi behöver operativ kraft och ledarskap för att göra idéerna till välkonstruerade lagar. Sist men inte minst behöver vi styra våra rättsvårdande myndigheter på ett sätt som gör att vi kan förvänta oss mycket bättre resultat när det gäller våld i nära relationer. 83 (V): Det är angelägna reformer som ligger på bordet som gäller skärpt syn på våld och andra kränkningar i nära relationer, det som i hög grad handlar om mäns olika former av våld mot kvinnor och barn. uppskattar principiellt inte straffskärpningar, inte heller forskningen. Det saknas evidens för att de skulle ha stark effekt. Men i det här fallet, och i vissa andra fall, kan strängare straff bidra till viktiga effekter som innebär en starkare prioritering, till exempel inom rättsväsendet, till ökade resurser för att utreda brott eller till att ge ökat skydd för brottsoffer. Därför är vi positivt inställda till reformen om att skärpa straffen för fridskränkningsbrotten. Vi är också positiva till de förändringar som bör ske angående kontaktförbuden. Jag yrkar bifall till reservation 12, som jag hoppas kommer att innebära en viktig förändring av fridskränkningsbrotten i fråga om att inkludera kontrollerande beteenden. Vi har pratat mycket om brottsoffer, och de är också i fokus i dessa brott. Jag ska inte påstå att straffet är oväsentligt för dem, men det allra viktigaste är att ansvaret för begångna gärningar och brott placeras på gärningsmannen för att avlägsna skuld och skam för dem som är brottsoffer, som upplevs av många brottsoffer. Det är allra mest vanligt när det handlar om kränkningar och övergrepp i nära relationer att kvinnor och barn kan känna skuld och skam för egen del som det är någon annan som borde bära skulden och skammen. Det är fråga om viktiga reformer, men det kommer att krävas oerhört mycket mer att hantera frågorna som bärs upp av mäns våld mot kvinnor och barn. I propositionen markeras det av att denna fråga inte längre enbart är en privat angelägenhet utan även är samhällets ansvar. Det finns starka krav på att samhället tar ansvaret, det vill säga att myndigheterna agerar. Vi måste förebygga, förhindra och skydda dem som utsätts – ja, självklart! Men så är det dessvärre inte. Övergreppen har uppmärksammats av en stark kvinnorörelse , men fortfarande finns en stor och ökande utsatthet. Det dödliga våldet innebär att dödas en kvinna i av en man som hon har eller har haft en nära relation med. En kvinna – ständigt. Och är det många fler. Skärpta straff för våld och andra kränkningar i nära relationer kommer forskningsdata fram i blixtbelysning. Metoo skakade om många. Men vi måste tydligen skakas om gång på gång för att förstå allvaret. Dessvärre ökar utsattheten bland de unga. Det har inte blivit bättre för unga generationer, vilket vi hade hoppats. Varför är det så? Jag har funderat mycket i olika sammanhang. Det är en paradox. Det finns mängder av kvinnor som utsätts. Varannan kvinna har under sitt livslopp upplevt våld från någon man. Var tredje kvinna har gjort det i en nära relation. Vart femte barn har upplevt våld i sitt hem, och vart tionde barn gör det ofta. Det här är förfärligt! Men det är ofta så att vi håller detta ifrån oss; det angår andra. Men våldet pågår mitt ibland oss. Många säger att de inte känner någon som har utsatts. Men antagligen gör du det, men du vet inte om det. Här finns paradoxen; våldet är vanligt, men vi tror inte att det finns nära oss. Men när vi pratar om brotten framgår det att många är eller har varit offer, kanske pågående, kanske tidigare, men de har inte kunnat bearbeta sina upplevelser. De klarar inte av att höra det på sin arbetsplats eller ta ansvar för andra utsatta i sin profession. De kan bli blockerade. Sedan finns kanske inte lika många män som är förövare, men de är många. Där finns det som ofta kallas för aktivt passivt motstånd, såtillvida att frågorna inte får placeras högst på dagordningen. De glöms bort, eller det finns andra saker som råkar vara viktigare. Vi kan komma tillbaka till frågan om poliserna har med sig videokameror eller inte. Råkar de glömma dem? Vad vill vi med våra reformer? Vi måste hantera paradoxen. Propositionen kan leda till att polis och åklagare får större möjligheter att inhämta bevis i form av rättsintyg och läkarjournaler. På så sätt kan brottet dokumenteras på ett bättre sätt. Vi behöver också förändra vad som anses vara ett brott. hör till dem som agerar, och vi har tidigt väckt motioner om kontrollerande beteende. Vi vill markera reservation 12 som oerhört viktig. Jag tror att de flesta av er kan sätta sig in i vad kontrollerande beteende innebär. Det kan vara att man isoleras, man inte får umgås med den man vill, man får inte klä sig hur man vill, man får inte skratta på fester som man vill och man kan bli hånad inför andra. Många kvinnor blir starkt förnedrade. Men sådant beteende kan också innebära kontroll av kvinnans ekonomi. Mannen ser till att kvinnan inte får använda intjänad lön på det sätt hon önskar eller vill. Det som vi mer associerar till fysiskt våld eller sexuellt våld i dessa parrelationer startar sällan med det fysiska eller sexuella våldet utan börjar ofta med ett kontrollerande beteende. Många kvinnor säger att de inte var förvånade när våldet kom eftersom det fanns mycket som begränsade dem , och de förstod att gränsen snart skulle nås och drabba dem i form av våld. Jag vill komma tillbaka till att i diskussionen om kontrollerande beteende var grundtanken när betänkandet Kvinnofrid presenterades 1995 att frågan om kontrollerande beteende skulle vara kärnan i lagtexten, men det gick juridiken och politiken inte med på då. Man tyckte att det var för vagt. Man byggde det dock väldigt tydligt på hur det börjar med kontroll och att det är ett maktbehov. Man byggde det också på det som vi numera accepterar att kalla könsmaktsordningen och att det är den manliga som är med och styr och drabbar kvinnor här. Skärpta straff för våld och andra kränkningar i nära relationer Jag vill också säga att vi kanske får se lite historiskt på detta med psykiska effekter. Så länge män ensamma hade makten över lagstiftningen var det väldigt ofta så att de tyckte att det fysiska våldet var det värsta. Som kvinnor tycker vi nog att det sexuella våldet är ännu värre – och allra värst är såren man bär inombords. Dem behöver man inte heller vara kvinna för att känna; man kan reagera likadant på kränkningar som även män blir utsatta för. Vi måste dock agera mot det kontrollerande beteendet nu och äntligen sätta ned foten på det sättet som man menade med kvinnofrid från början. Det handlar också om hur man kontrollerar barn i nära relationer, vill jag säga.