prot · H809114 · 2021-04-27 00:00:00 — Man ser att det är en extremt intensiv uppfödning av djuren. Jag tycker helt enkelt att det strider mot all form av naturligt beteende, som en kyckling borde kunna ha. Och blir en kyckling i en sådan besättning smittad sprider sig smittan till alla andra på någon dag eller . Vi i har kritiserat denna form av djuruppfödning. Vi kallar det för djurfabriker, och vi säger att det är i strid med djurens rätt till naturligt beteende. har det kommit en dimension till. Jag kan erkänna att jag inte hade reflekterat över den så mycket . Det är den latenta risken för nya smittor som inte bara sprids bland djur utan också till människor. Det har vi sett nu under pandemin med minkarna. Regeringen har i sin vårbudget föreslagit till minkuppfödarna, inte för att de ska avveckla sin verksamhet utan för att hålla dem under armarna. Jag tycker att det är helt fel beslut. I den livsmedelsstrategi som ministern hänvisar till finns det också formuleringar om en minskad köttkonsumtion. Jag kan säga att det var resultat att det kom med. Vi tror nämligen att med en minskad köttkonsumtion blir vi också mindre beroende av dessa djurfabriker. Jag skulle verkligen vilja veta ifall regeringen har beredskap för fortsatta smittor. pratar vi om fågelinfluensan. Vi vet att i sprids svinpesten bland vilda vildsvin men även bland domesticerade grisar. Den kan sprida sig till . I håller de på att bygga upp ett stängsel mellan södra och just för att förhindra att svinpesten ska komma till . Har ministern och regeringen en beredskap för detta? Svinpesten kan bli nästa form av pandemi för djuren. Jag ställde också en fråga om de ersättningar som regeringen direkt går in med till uppfödarna. Det är för ersättning till uppfödare inom kycklingproduktionen och sanering. Och föreslår regeringen ytterligare . Det är i rena ersättningar till näringen. Anser inte ministern att näringen, industrin, borde ta ett större ekonomiskt ansvar då sådana här utbrott sker? Det är trots allt i deras verksamhet som det sker, och det är ett resultat av den storskaliga uppfödningen. 64 Statsrådet (S): Tack för en fortsatt viktig debatt, såklart! Vi kan börja i den del som handlar om bild av och redogörelse för hur smitta uppstår. Det är klart att jag delar uppfattningen att mycket av smittan uppstår i anläggningar med dålig djurhållning, ofta på marknader i , där djur är blandade och det är väldigt dåliga förhållanden. Vi har ett ansvar att jobba med dessa frågor på global nivå men givetvis också nationellt. Det handlar inte minst om att vara föregångare. Vi anses vara föregångare på väldigt många områden. Det handlar om hur vi jobbar med att förebygga smittspridning och hur vi hanterar smittor, men det handlar också om att har en av världens bästa djurlagstiftningar. Vi är också pådrivande inom ramen för EU för att få upp frågorna på den dagordningen. Vi har exempelvis EU:s djurhälsoförordning, som är ett gott resultat av det EU-gemensamma arbetet på detta område. Främsta syftet med den är att man ska förbättra djurhälsan och satsa mer på åtgärder som förhindrar sjukdomsutbrott. Den implementerade vi i så sent som . Det händer alltså saker och ting på detta område. I är det min bestämda uppfattning att vi ska ha ett gott djurskydd oavsett om vi har små eller stora anläggningar. Däremot behöver vi både små och stora anläggningar. Det är här jag tycker att går fel i sitt sätt att resonera. Ett av de främsta skälen, kopplat till den här debatten, till att vi behöver stora anläggningar är att det är de som investerar i ny teknik och som är med och finansierar och trycker på för biosäkerhetssystem, till exempel. Det är de som orkar bära kostnaderna, teknikutvecklingen och så vidare. Utan lönsamhet i en bransch finns inte de incitamenten. Och ingen gör jobbet bättre än branschen. Att ersätta detta med någonting annat, exempelvis staten, tror jag skulle vara förödande när det gäller att hantera smittspridning oavsett vilken kategori vi talar om. En annan viktig del i detta är givetvis att man som djurhållare direkt ska anmäla om man har minsta lilla skäl att misstänka utbrott. Man drabbas av tuffa restriktioner så fort man anmäler. Pratar vi om fågelinfluensa får man direktstopp på allt tills veterinärer är på plats. Konstaterar de smitta beläggs man med restriktioner. Och det här är givetvis enormt kostsamt. Skulle man inte få ersättningar visar erfarenhet från andra länder bland annat att benägenheten att anmäla minskar väldigt mycket. Då chansar man kanske i stället. Jag tycker därför att ersättningar spelar en viktig roll också i syfte att säkerställa att de här systemen fungerar väl. Tittar vi på fågelinfluensa – ersättningarna ser lite olika ut – ser vi att det är reglerat både när man får ersättning och för vad. Det förhåller sig också till att detta är en epizootisk sjukdom som regleras från EU. Vi har alltså ålägganden från EU att vi ska hantera det här. Då är det så att man får för vissa delar, alltså djurvärdet och saneringen, och för produktionsbortfallet. Jag tycker att det är en rimlig del, men med detta sagt finns det ändå frågor. Det lyfts fram från flera olika håll att man behöver se över ersättningarna, dock inte i det syfte som jag upplever att är ute efter, det vill säga att man ska minska ersättningarna generellt. Däremot lyfts exempelvis bisjukdomar upp som ett problem givet att sådana ger väldigt låga ersättningar , vilket många hävdar leder till att biodlare inte alltid anmäler när man misstänker sjukdom i sina bisamhällen. Det här behöver man se över. Jag tror att vi vill samma sak, men vi landar i olika lösningar. 65 (V): Jag nämnde svinpesten och fick inget svar på det, men svinpesten grasserar i flera europeiska länder och kommer närmare och närmare de nordiska länderna. bygger upp ett staket mot för att hålla svinpesten stången. Det här kan bli nästa fågelinfluensa. Det kan faktiskt bli nästa pandemi för människor om det vill sig illa. var ju inne på precis det: Det kanske inte är spridningen just nu bland djuren som är problemet, utan det handlar om ifall dessa virus muterar och sedan i muterad form, som vi inte har något skydd emot, attackerar människor. Är ministern medveten om spridningen av svinpest? Vilka åtgärder har ministern vidtagit för att den inte ska komma hit och för att vi inte ska drabbas av den? Vad gäller ersättningssystemet tror jag att vi tycker lite olika, helt enkelt. Jag anser nog mer att det ska vara förorenaren som betalar och att den principen borde slå igenom i större utsträckning. har regeringen gått in med mer än bara för att ersätta och betala saneringen för fågelinfluensan. Jag skulle vilja veta från ministern vad som egentligen är planen. Kan det bli mer än denna halva miljard kronor? Det är otroligt mycket pengar. Tycker inte ministern att näringen har ett större ansvar? Det är ändå där utbrotten sker. Ett av de här utbrotten skedde hos största äggproducent, som är en välrenommerad uppfödare. Men det säger någonting om problematiken med dessa stora anläggningar. Om ett djur drabbas slås nämligen hela besättningen ut, och du har en storskalig smitta som är väldigt svår att hantera. Här tycker jag att väldigt mycket mer behöver göras. 66 Statsrådet (S): Det blir väldigt tydligt i debatten att vi landar olika i det här, och vi gör det från olika utgångspunkter. Jag tror tyvärr att och går lite fel utifrån att man väger in helt andra perspektiv som inte skulle vara gynnsamma vare sig vi talar om smittspridning eller pandemier. Jag tror att det är andra politiska överväganden som vägs in, och så försöker man lite olyckligt att använda de här frågorna för att bygga ett annat case. Jag är väldigt övertygad om och känner givetvis till de utmaningar som vi står inför. lyfts afrikansk svinpest i debatten, något som vi givetvis har väldigt noga koll på. Också den har sin uppkomst i och och har funnits i . Den finns ganska nära , till exempel i , där bygger en mur som sa. Det gör inte givet att vi inte har någon landgräns mot . Jag tror kanske inte heller att det är det effektivaste sättet att stoppa svinpesten. Men vi följer frågan, och vi har den under bevakning. Våra myndigheter framför allt har en beredskap för vad vi skulle göra om det kommer till . Detta går inte att utesluta. Vi talar om vilda levande djur på samma sätt som det är flyttfåglar, alltså vilda fåglar, som i första hand sprider fågelinfluensa. Det är klart att skulle man argumentera konsekvent när det gäller fåglarna skulle man väl säga: Ha inte höns ute då. Då kan det ju inte komma några vildfåglar och smitta ned dem. Men jag tror inte att den debatten gynnar den här typen av frågor. Jag kan också konstatera att det totalt är 24 gårdar som är drabbade. Två av dem är riktigt stora, 16 är kommersiella och resten är hobbygårdar. Alla ligger i olika former av kluster, och då skulle man alltså säga att man inte får vara varandra nära heller. Men då minskar man alla förutsättningar för att kunna bygga upp nätverk som jobbar förebyggande och proaktivt med att utveckla näringen liksom den här typen av frågor. Det vore olyckligt. Interpellationsdebatten var härmed avslutad. § 17 Svar på interpellationerna 2020/21:653 och 656 om sälfrågor 67 Statsrådet (S): har frågat mig hur jag kommer att agera inom EU för att skapa opinion med målsättningen att få till ett handelstillstånd i EU för handel med sälprodukter och därmed följa det tillkännagivande som gett regeringen. Hon har även frågat mig vilka incitament jag avser att skapa för jägarna för att de ska vilja tillvarata alla skjutna sälar, vilket också är förenligt med god jaktetik. har frågat mig hur det kommer sig att jag inte har för avsikt att följa ett av fattade beslut om att driva frågan om att få ett handelstillstånd i EU för handel med sälprodukter samt att inom EU bör driva frågan att upphäva förbudet mot handel med sälprodukter. Han har även frågat vilka incitament jag avser att skapa för jägarna för att de ska vilja tillvarata alla skjutna sälar, vilket också är förenligt med god jaktetik. Slutligen har han frågat vilka åtgärder i övrigt jag avser att vidta för att minska sälbeståndet och skarvbeståndet efter kusten i och andra kustområden i där behovet finns. infördes ett import- och försäljningsförbud av sälprodukter inom EU till följd av oro för sälarnas välfärd. Dock tillkom ett undantag för fortsatt försäljning av sälprodukter från skyddsjakten inom EU. och inledde 2011 en tvist i , , mot EU eftersom de ansåg att förbudet var handelshindrande. kom fram till att EU:s förbud var tillåtet enligt gällande handelsregler men att undantaget för skyddsjakten var diskriminerande och därmed inte förenligt med WTO-rätten. EU genomförde WTO-utslaget, och undantaget för fortsatt försäljning av sälprodukter från skyddsjakten inom EU togs bort från . Det enda kvarvarande undantaget från EU:s förbud är för sälprodukter från jakt utförd av urfolk inom och utanför EU. är således bundet av nuvarande utformning att inte sälja sälprodukter inom EU. har tillkännagett för regeringen det som näringsutskottet anfört om handel med sälprodukter. Regeringen har i skrivelse 2020/21:75 angett att regeringen bedömer att möjligheterna att driva frågan om att häva EU-förbudet mot handel av sälprodukter är mycket små. Tillkännagivandet är inte slutbehandlat. Enligt beslut om licensjakt efter gråsäl är det tillåtet att fälla 2 000 gråsälar –. har även beslutat att tillåta skyddsjakt efter 900 knubbsälar och 420 vikare och början av 2022. Regeringen är medveten om att säljakt är tidskrävande och förenat med kostnader för den enskilde jägaren. Det är inte heller möjligt för en jägare att sälja exempelvis sälskinn eller kött på grund av EU-förbudet mot handel med sälprodukter. har regeringen i Havs- och vattenmyndighetens regleringsbrev beslutat att högst får fördelas till länsstyrelserna för att användas till ersättning för hanteringskostnader för gråsälar som skjutits med stöd av beslut från avseende skyddsjakt och licensjakt. En vetenskaplig utvärdering av licensjakten på gråsäl ska redovisas . Jag kan inte föregå det pågående arbetet och föregripa utvärderingen. Skarvpopulationen och hur den ska förvaltas är också en viktig fråga. Om det är motiverat kan länsstyrelserna i enlighet med gällande författning besluta om skyddsjakt efter skarv, vilket regelbundet sker vid flera länsstyrelser. kan även med stöd av jaktförordningen besluta om rätt att göra ingrepp i fåglars bon eller förstöra fåglars ägg. har med stöd av jaktförordningen överlämnat ett förslag på ändrade jakttider till regeringen. Regeringen har remitterat förslag, och ärendet bereds nu inom . Jag kan inte heller föregripa den processen. 68 (M): Jag tackar ministern för svaret. Vi står här och debatterar frågan om att sälja sälprodukter. Vi pratar alltså om att försöka skapa möjligheter, men landsbygdsministern säger nej därför att det verkar vara för svårt. Att man får skjuta sälar men inte avyttra djuret är inte särskilt logiskt. råder alltså totalförbud mot handel med sälprodukter. EU-regler eller de regler som blev kvar efter att WTO gjort bedömningen att det ska göras undantag för vissa inuitsamhällen och ursprungsbefolkningar är en sak, men att en svensk säljägare inte får sälja någonting från sälen är helt galet. Det är alltså helt omöjligt att sälja sälkött, sälskinn eller något annat från sälen. Att sälarnas kött och päls inte får säljas kan medföra att säljägare inte vill skjuta fler sälar eller att det blir stora svårigheter att bli av med kropparna. En del skjuter sälarna men låter dem sedan sjunka till botten. En skjuten säl sjunker till botten, och sedan flyter den upp när gaser har bildats i kroppen. Och det kan bidra till övergödning i . Så kan vi inte ha det. Att skjuta djur utan att ta vara på kroppen är inte försvarbart, och det är inte heller god viltvård. Jag vet ingen jägare som vill ha det så. Historiskt har vi sett att skinn, päls, kött och fett har varit handelsvaror, och de borde vara det även framöver. Efter beslutet i 2019 tillåts licensjakt på säl, vilket är välkommet. Men så länge förbudet mot handel med sälprodukter finns är det både etiskt fel och ett stort resursslöseri att skjuta en säl och sedan inte kunna avyttra något av den. är den internationella organisation som har hand om regler för internationell handel. WTO administrerar också ett tvistlösningssystem som är gemensamt för de olika avtalsområdena, och det är precis vad ministern redogör för i sitt svar. I beslutet om förordningen, enligt WTO, om undantaget för sälprodukter som härrör från jakt som bedrivs för hållbar förvaltning av resurser konstateras att det som har strukits kan skapa problem för vissa medlemsstater och bör beaktas i framtida utvärderingar. Framtida utvärderingar – ja, det var 2015, och är vi inne på 2021. Så det borde verkligen vara dags för en utvärdering. Är en utvärdering något som ministern lyft in i arbetet med WTO:s förhandlingsrundor, i ministerråd eller i allmänna rådet? 69 (M): Jag tackar statsrådet för svaret. Rubriken i P4 : ”Gråsälar i och har svårt att hitta mat.” Gråsälar i och har svårt att hitta mat. P4 skriver på sin hemsida att det råder ”brist på föda för många gråsälar i och ”. Det står vidare: ”Det kan bero på överfiske, att sälstammen är för stor för den födoresurs som finns eller att ekosystemet är ur balans på något annat sätt. , säljägare från Båsfjärden utanför , tror att bristen på föda kommer att få stora konsekvenser: ’Jag tror att vi kommer att få en stor och plågsam säldöd.’” Man säger alltså att man tror att vi kommer att få en stor och plågsam säldöd. Så kan vi inte ha det. Det är faktiskt helt orimligt att vi har fått en situation där det finns så mycket säl och skarv efter kusten i och på många andra håll. Naturen har alltså hamnat ur balans. En av de finaste grupperna i samhället, jägare, är stora naturvårdare oavsett djur. Den fina gruppen jägare ska naturligtvis engageras i att få tillbaka balansen igen så att sälen inte svälter ihjäl. Det är vad interpellationen handlar om. Min kollega har på ett föredömligt sätt berättat om sakfrågan. Det som gör mig bekymrad är att statsrådet i sitt svar inte tänker respektera riksdag. Det här är den finaste politiska församlingen, fru talman, som finns. riksdag har sagt att regeringen ska agera i frågan i tillkännagivandet genom att införa handel med sälprodukter, vilket ska ge jägare och andra en motivation att skapa den balans som kusten i behöver. Jag är förvånad att ministern inte avser att följa den högsta politiska församlingen som finns i . Statsrådet svarade att regeringen har bedömt att möjligheterna att driva frågan om att häva EU-förbudet är mycket små. Lyssna på den meningen igen, nämligen att regeringen har bedömt att det är mycket små möjligheter. Jag tror att man ska förstå meningen som att har satt ned foten och bestämt i ännu en fråga. Det spelar ingen roll om det är rovdjursfrågor eller andra landsbygdsfrågor som är viktiga. Då lägger Socialdemokraterna in sitt veto. Vilka drabbas av Socialdemokraternas och veto? Jo, det är sälarna som har svårt att hitta mat. Det är sälarna som håller på att dö en svältdöd. Det är som säljägaren från säger, nämligen att hon tror att vi kommer att få se en stor och plågsam säldöd. Vad avser ministern att vidta för åtgärder här och för att minska sälbeståndet efter kusten i ? 70 (M): Jag tackar interpellanterna, som har väckt en viktig fråga, och jag tackar också statsrådet för svaret på frågan. När WTO och EU på detta sätt motarbetar eller sätter upp lagar och regler blir det ytterligare ett exempel på ett lokalt bekymmer i . Vi pratar om att det finns ungefär 60 000 sälar runt Sveriges kuster. Sedan finns tilldelat 2 000 sälar i licensjakten och ytterligare dryga tusen i skyddsjakt. Då är det fråga om 3 000–3 500 sälar som det är möjligt att skjuta. På ett sälbestånd på 60 000 blir det inte en beståndsreglerande jakt. Det är precis dit vi måste komma, det vill säga att få en beståndsreglerande jakt. är på många sätt utsatt. Det talas om att torsken har det svårt. Senast är det sillen som har det extremt svårt. Ett antal andra arter har det också svårt. Vi vet såklart att sälen och skarven är viktiga delar i att dessa arter har det svårt, tillika diverse miljöproblem som också belastar . Det finns alltså en rad olika bekymmer och orosmoln för just . De orosmolnen är också ett direkt hot mot det kustnära fisket, det småskaliga fisket – som är en viktig del i den svenska livsmedelsstrategin, som vi försöker skapa verktyg för att få att fungera så att vi kan öka vår livsmedelsproduktion. Det är alltså många delar som spelar in. Ska vi då se till att jägarna gör det här, för det är ju de som behöver skjuta de här 3 000–3 500 sälarna, måste det finnas incitament för det. De måste själva känna att det finns incitament, för om de lyckas skjuta 3 500 sälar – vilket jag menar inte är en särskilt beståndsreglerande jakt – och sedan inte har några incitament för vad de ska göra med dem, då har vi ju misslyckats i alla fall. kan ju också vara ett livsmedel, och sälprodukter kan bidra till den nationella ekonomin på ett positivt sätt. Regeringen biter sig själv i svansen när den säger att det här blir svårt, det här klarar vi inte att genomföra och vi tror inte att det går att få det genomfört. Vi måste väl i alla fall försöka? Det är ganska ofta så i debatten att vi i tar ett steg tillbaka och säger att EU säger att det här fixar vi inte, det här kan vi inte och vi får inte. Det är art- och habitatdirektiv och andra direktiv. Och sedan säger vi i : Jaha, okej. Det var synd. Det gick inte att göra. Vi måste liksom ändra inställning lite och våga driva på för att komma framåt i de här frågorna. När det gäller sälen och skarven menar vi i som sagt att vi behöver ha beståndsreglerande jakt på båda, och vi menar att EU:s art‑ och habitatdirektiv kommer att tillåta beståndsreglerande jakt på dem. Man kommer att köpa det. Vi vet att vi har otroligt stora stammar . Vi behöver få till regionala förvaltningsplaner i hela för hur vi ska hantera skarven. Jag ser exempel hemma på min gård, där vi har en del småsjöar. Där börjar det bli fullt av skarv. Skarven är inte precis någon bristprodukt längre. Vi måste få till beståndsreglerande jakt, kanske till och med allmän jakt, på skarven. Jag vill få klarhet i hur ministern ser på de här problemen. Hur ser hon på det småskaliga fisket, det kustnära fisket, som sälen är ett bekymmer för? Och om det inte finns incitament, kommer man ändå att skjuta de här sälarna? Det tror inte vi. Hur ser statsrådet på de här frågorna? 71 Statsrådet (S): Jag vill börja med att vara tydlig. Ministern säger inte, som interpellanterna påstår, att vi inte ska följa det tillkännagivande som finns från . Jag är själv riksdagsledamot i botten; jag har den största respekt för den här kammaren. Det vi säger är att vi ska göra det här på ett klokt sätt. Att göra det på ett klokt sätt betyder att man inväntar ett smart läge att ta upp frågan. Det är när det finns förutsättningar för frågan att realiseras i någonting. Det behöver givetvis inte innebära att man väntar in det läge där man tror att man kan få precis som man vill, men det gäller att ha tajmning för allting. Just nu är detta den bedömning som görs. Jag noterade att ledamoten inte har något förtroende för den bedömningen utan tycker att han själv gör en bättre bedömning. Min bedömning vilar dock på den som de opolitiska tjänstemän som tittar på de här frågorna gör, och den är att det inte finns några framkomliga vägar eller nya öppningar inom ramen för EU-samarbetet när det gäller att upphäva det ursprungliga EU-beslutet. Det kompliceras dessutom väldigt mycket av den överklagan som och gjorde till WTO, som innebär att vi har en dom i WTO gentemot EU som gör att de undantag som vi tidigare hade, och som vi kanske kunde ha byggt ett case på, nu inte är möjliga att åberopa. I det sammanhanget ska man också komma ihåg att allt behöver sättas in i en helhet. Jag tycker att det är den stora svagheten i alla de interpellationsdebatter som jag har inte minst med moderata företrädare i den här kammaren – att man med flit eller för att man inte förmår göra det inte ser till helheten utan försöker låtsas som att varje fråga var för sig står alldeles mol allena. Sådana är ju egentligen inga frågor, utan allt i politiken behöver sättas in i ett större sammanhang – också de här frågorna. För mig och den här regeringen är givetvis den övergripande handelspolitiken en del i detta. Att driva att eller EU skulle obstruera mot ett WTO-beslut i det besvärliga läge som WTO har tycker jag vore felaktigt av , och det väger också in i bedömningen. kan vi konstatera att det nu finns en ny administration i som i alla fall inte än så länge har uttalat att man vill skjuta WTO i sank. Kanske kan WTO tillsätta nya domare. Kanske kan vi frihandelsvänner få en stark röst för att säkerställa att vi har ett fungerande handelssystem på plats. Det är viktigt i det här sammanhanget. Att i det läget obstruera mot ett WTO-beslut tycker jag vore direkt olämpligt. kan jag hålla med – jag inte bara kan hålla med, utan jag håller med – om att det är djupt problematiskt att man inte använder köttet eller för all del pälsen som kommer från den säl som man skjuter. Det är inte förenligt med god jaktetik, och det försvårar möjligheten att få upp volym på det här området. Vi har delvis försökt hantera detta genom att införa ett hanterandebidrag. Men för att vara krass betyder det att man bränner sälen. Det innebär att vi möjligen kan få någon att skjuta för att man får betalt för sina merkostnader. Men det är givetvis inte ett incitament som någon vill ha för att bedriva jakt, utan det är ett sätt att hantera det läge som är med en blockerande majoritet i – som är stabil att döma av det senaste som uttryckts på området, och inga öppningar har visats på så här långt – och givet WTO:s ställning i frågan.