prot · H809122 · 2021-05-18 00:00:00 — Ansvaret vilar tungt på statsrådet att se till att staten fullföljer sitt ansvar enligt den överenskommelse som finns mellan SKR och staten. 28 Socialminister (S): Jag tycker att det var en bra beskrivning som gav åtminstone halvvägs. gavs det möjlighet att börja vaccinera betydligt fler än bara dem i särskilt boende och i hemtjänst. Någonting som har varit återkommande och som jag själv tycker är en trovärdig beskrivning är att när man talar om att vaccinera sig måste man kunna svara på frågor. Man säger: Det är viktigt att vaccinera sig, fast du måste vänta . Tajmningen är inte oväsentlig när man talar om dessa grupper. Myndigheten har översatt information till 18, 19 språk, eller någonting sådant. använde själv uttrycket ”på marken”. Det är väl fångat. Det är lite vad det handlar om. Det räcker inte att ta fram filmer och material. Till syvende och sist kommer vi till ett läge där det handlar om: Hur ska vi se till att faktainformationen inte bara hamnar i rätt brevlådor utan att det är någon som talar om detta? Det ska göras på ett sådant sätt att människor säger: Jag kanske ändå ska vaccinera mig. Har man i grunden inställningen att man är lite orolig kanske vaccination inte är en självklarhet utan tvärtom. Då räcker det inte att man får ett informationsblad, att man råkar titta på rätt kanal eller att det är bussreklam. Vi måste jobba mycket mer medvetet och genomtänkt än så. Det gör man i många sammanhang i hälso- och sjukvården. Man vet att man behöver jobba med barnvaccination och annat. Det är ett långsiktigt arbete. Det är därför det finns med i överenskommelsen. Vi har vetat att det är en utmaning att inte lämna vita fläckar och inte bara vaccinera det som är det enkla. Det handlar såklart om att se till att så många som möjligt får ett så bra skydd som möjligt så fort som möjligt. Det är ett hårt arbete som kommer att krävas framöver. Myndigheterna ska naturligtvis bidra på alla de sätt de kan. Men de kommer inte att vara på marken eller nå ut till kapillärerna. Behövs det ytterligare stöd tvekar vi inte i det. Men de tre storstadsregioner jag nämnde hade inte några särskilda önskemål om ytterligare insatser när vi möttes. Interpellationsdebatten var härmed avslutad. § 11 Svar på interpellationerna 2020/21:689 och 695 om tävlingsverksamhet för idrotter med högt smittskydd 29 Kultur- och demokratiminister (MP): har frågat mig om jag har för avsikt att återkomma till med ytterligare lagförslag eller andra åtgärder som snabbare skulle kunna ge önskvärd precision för idrott, och särskilt ridsport, än regeringens tidigare förslag. Hon har också frågat mig om när jag bedömer att regeringen kan ha arbetat fram mer träffsäkra regler för idrott som skulle kunna innebära en nystart för många aktiviteter som går att genomföra smittsäkert. har frågat mig vilka åtgärder jag tänker vidta så att ridsporten och andra idrotter som kan hålla ett högt smittskydd kan komma igång med sin tävlingsverksamhet igen. Låt mig inleda med att säga att vi alla är överens om vikten av barns och ungas idrottande och om vikten av att idrottsverksamhet, även tävlingsverksamhet, så snart det är lämpligt ska kunna återupptas på alla nivåer. Som jag sa i interpellationsdebatten har dialogen i dessa frågor mellan och varit särskilt viktig att säkerställa. När det kommer till barns och ungas idrottande är det främst bedömningar och deras föreskrifter och allmänna råd som är styrande. har successivt öppnat upp för idrottande, och från blir det nu möjligt med mindre cuper eller tävlingar för barn och unga såväl inomhus som utomhus. Detsamma kommer att gälla för tävlingsidrott i mindre skala för vuxna utomhus. Det öppnas också upp för lägerverksamhet i mindre skala. Den tillfälliga covid-19-lagen ger oss betydligt bättre möjligheter till mer träffsäkra åtgärder, och från gäller nya regler och nivåer för allmänna sammankomster och offentliga tillställningar. Det är efterlängtade och välkomna steg i återstarten av idrottens tävlingsverksamhet och annat samhällsliv. Även här har en viktig roll i att besluta om en närmare reglering utifrån rådande smittläge och läget i vården. 30 (M): Tack, ministern, för svaret! Den nya lagen, den tillfälliga covid-19-lagen, är avsedd att möjliggöra träffsäkra åtgärder – sådana som inte i onödan hindrar verksamhet som kan genomföras på ett från smittskyddssynpunkt säkert sätt. Ministern sa i en tidigare interpellationsdebatt – alltså – att pandemilagen nu skulle ge regeringen bättre möjligheter till ett mer träffsäkert regelverk. Frågan är: Vart tog detta vägen? Varför har inte regeringen tagit vara på den möjligheten? Vidare sa ministern att regeringen då, alltså , tittade på att kunna göra skillnad mellan utomhus- och inomhusverksamheter och att man skulle kunna ta hänsyn till storlek på både anläggning och område där en aktivitet utförs. Ändå kunde vi ända fram till inte se några som helst förändringar. Vi har alltså under de här månaderna inte sett några förändringar sedan vi stod här förra gången, trots att ministern sa att ni skulle titta på riktlinjer för olika typer av arrangemang och olika idrotter. Vi hade behövt se dem komma på plats tidigare för att på så sätt skapa fler möjligheter för människor att utöva sin sport. Men jag är glad att ministern inför denna debatt nu ändå har kommit på att det fanns någonting kvar på att göra-listan. Jag är glad att ministern och regeringen nu fattar beslut om att man ska försöka använda sig av den här lagstiftningen, men jag undrar vad det är som har tagit sådan tid att titta på. Jag undrar också varför lagen inte används mer träffsäkert. Mig veterligen har ridsporten både nu och då alltid haft en häst med i ekipaget liksom brottning både nu och då har handlat om att vara ganska nära sin motståndare. Det är och har varit skillnad på hur smittsäkert man kan utöva sin sport. Enligt min mening är det till exempel stor skillnad mellan att vara utomhus eller inomhus, och det är stor skillnad mellan att ha en hästlängd mellan sig och någon annan eller att den närmaste levande varelsen står precis bredvid en. Jag håller också på med , men man behöver inte alls göra det för att se att de åtgärder som ministern lovade att titta på, men som kom i ett förslag , faktiskt inte är speciellt träffsäkra. De är inte pricksäkra alls. Man gör skillnad på inomhus och utomhus, vilket är klokt. Men varför inte göra det mer träffsäkert genom att också skilja mer på olika sporter? Det går liksom inte ihop. Det är inte begripligt. Jag undrar därför om ministern kan svara alla dem som lyssnar nu: Hur kommer det sig att det blir samma regler för en sport där man är väldigt nära varandra och en sport där man per automatik har smittsäkert avstånd mellan deltagarna? 31 (M): Tack till minister för svaret och för att hon delar vår uppfattning om vikten av barns och ungas idrottande och om vikten av att idrottsverksamhet, även tävlingsverksamhet, så snart det är lämpligt ska kunna återupptas på alla nivåer. I vår senaste debatt i ämnet sa ministern att hästen är ett stort djur, som behöver ha sin dagliga träning trots pandemin. Jag uppskattar ministerns klarsynthet. har en viss öppning skett sedan jag skrev interpellationen, och nuvarande regler gäller fram till . Jag hoppas att vi är i pandemins slutfas, och jag tycker att vi ska blicka tillbaka för att se vad som gick bra eller mindre bra – allt för att vara lite bättre förberedda om detta händer igen. Riktlinjerna har varit ryckiga för hästbranschen liksom för hela . Det har varit snabba kast, och gränserna har flyttats. Fokus har varit på unga och yrkesverksamma och att de har kunnat fortsätta att tävla. De unga får tävla i närområdet och de yrkesverksamma över hela landet. Det skulle ha varit bättre att ha en tilltro till respektive idrottsförbunds förmåga att bedriva verksamhet med högt smittskydd. Jag är tacksam för att ridskolorna i har hanterats bra. De har kunnat fortsätta att bedriva verksamhet, om än i mindre skala och med åtgärder för att stärka smittskyddet. Enligt undersökningar är en ungdom som rider i stallet ytterligare i – totalt . Ridskolorna är en form av ungdomsgård. Tyvärr har den biten gått förlorad under pandemin, och vi hoppas att den snart kommer åter. Konklusionen är att det har fungerat bra med ridskolan men mindre bra för hästsportens tävlingsverksamhet. De som har drabbats värst är vuxna amatörryttare och de som bor norr om . Där finns det inga tävlingar eftersom det finns färre hästar, så de som bor där och vill tävla har inte kunnat göra det. De känner sig bortglömda. För en sport där man reser för sig själv hade det varit bra att se över en annan lösning än att endast tävla i närområdet för unga ryttare. I praktiken har halva fått tävlingsförbud. Den enda möjligheten är att resa utomlands, alltså att göra betydligt längre resor. En lösning kunde vara att de som inte har tävlingar nära kan få dispens till en valfri tävlingsdag. Hela landet ska leva, och då kan inte halva landet glömmas bort. Jag själv kommer från , och där fungerar det att tävla nära eftersom det är hästtätt. Så är det även i ; där finns det gott om hästar, och det finns tävlingar. Hästtävlingar kan genomföras med högt smittskydd. Vi är vana att ha en hästlängds avstånd. Avståndet måste finnas för säkerheten, och det uppfyller väl kravet på avståndet för smittskydd. Lägg därtill att oavsett pandemi eller ej reser man med eget fordon till tävling. Man använder inte gemensamma omklädningsrum. De oisolerade hallar som vi kallar inomhus är mer att betrakta som utomhus eftersom en stor luftvolym ständigt cirkulerar. När pandemin bröt ut var ett särskilt tävlingsreglemente snabbt på plats. Publik var inte längre tillåtet. Man tillät endast en medhjälpare per ekipage. Anläggningarna där man bedriver tävlingsverksamhet är stora, och avstånd kan hållas och hålls. Jag tycker att det är vårdslöst att inte se skillnad på olika idrotter, och jag tror att det skadar trovärdigheten om inte myndigheter ”taktar” med det som folk ser som uppenbart. Jag vill fråga minister varför inte skillnader har gjorts mellan idrotter. 32 Kultur- och demokratiminister (MP): Jag vill återigen börja med att tacka och för att de än en gång lyfter frågan om förutsättningarna för ridsporten och även för idrotten i stort under pandemin. Vi kan vara helt överens om att idrotten har haft det väldigt tufft under pandemin både när det gäller möjligheten att ta emot publik och när det gäller tävlings- och träningsverksamheten. Jag tror att vi alla kände oss väldigt glada när regeringen äntligen på inrådan av kunde fatta beslut om att kunna sjösätta de nya och mer träffsäkra reglerna för allmänna sammankomster och offentliga tillställningar. Jag tycker också att vi ska minnas att när vi hade debatten väntade vi fortfarande på besked från om att även de lite äldre barnen, tonåringarna, skulle kunna komma igång med sin träningsverksamhet igen. Även detta var ett efterlängtat besked när det kom. Vi ska vara stolta över att barns och ungas möjligheter till träning under pandemin har varit prioriterade, både av regeringen och av . När jag pratar med mina kollegor i andra europeiska länder hör jag att möjligheten för barn och unga att hålla på med sin idrott i väldigt många fall har varit väsentligt mindre. Idrotten betyder enormt mycket för folkhälsan, för barns meningsfulla fritid och även för samhället i stort om man tittar på alla delar av idrotten – från träningsverksamhet för knattarna till tävlingsverksamhet för den satsande junioren eller för den delen för korplaget i fotboll. Låt mig återkomma till interpellanternas frågeställningar om förutsättningarna för tävlingsverksamhet för ridsporten. Jag vill återigen upprepa det jag förtydligade under vår förra debatt: När det gäller riktlinjer och rekommendationer för tävlings- och träningsverksamhet är inte detta något som regeringen beslutar om. Det är som utfärdar dem – efter, vad jag vet, en väldigt nära dialog med . Som jag också sa förra gången vi diskuterade detta har det varit viktigt för mig att säkerställa att den dialogen fungerar. Frågor när det gäller detaljer där är det alltså myndigheten som behöver svara på. Sedan vet jag att myndigheten har sagt – de här frågorna kommer ju från många olika idrotter – att det har varit väldigt svårt för dem att skräddarsy sina riktlinjer och råd till respektive idrott. I stället har man försökt att hitta generella regler. När det gäller regeringens pandemilag och de mer träffsäkra reglerna blir jag ändå lite bedrövad över ton i den frågan. vet mycket väl att för att vi skulle kunna sjösätta dem – och det sa jag även i debatten – krävdes det att smittläget tillät det, och vi har också haft en nära dialog med om när det skulle kunna ske. Det som hände var att den tredje vågen svepte över landet med väldigt hög smittspridning och väldigt hård belastning på intensivvården. Jag hörde då inga rop från om att det då var läge att sjösätta de nya och mer träffsäkra reglerna. Vi har följt utvecklingen väldigt noga, diskuterat med och varit beredda att fatta detta beslut så snart som det bara var möjligt. Jag vet att många gläds åt att detta nu äntligen kommer att finnas på plats . 33 (M): Spridningen av covid-19 är fortsatt stor, och situationen i sjukvården är på sina håll mycket ansträngd. Då är det självklart att man ska öppna upp aktiviteter med försiktighet. Man behöver göra det klokt och träffsäkert. Ingen vill ju ha den här smittspridningen. Det jag försöker berätta för ministern är att det finns skillnader. Det finns all anledning att se över bedömningarna och göra skillnad på vissa arrangemang där det finns förutsättningar att ha en smittsäker verksamhet. Vi uppmanas att jobba hemifrån, och man ska vara ensam. du bil till ett hästevenemang åker du ensam. Det är lite samma sak, men det är inte samma sak som att vara 450 personer på . Det är skillnad, och det är en skillnad som är obegriplig för många där ute. Det är det jag försöker berätta för ministern: fattar inte det här, för de regler ni sätter upp är obegripliga. Det är klart att det kanske skulle krävas lite mer arbete, men är det inte viktigt att varendaste unge får komma igång att träna och tävla om det går att göra smittsäkert? Även de som bor i , som var inne på, eller på andra ställen där det blir få eller inga tävlingar alls är viktiga. Inom ridsporten är det väldigt enkelt att hålla avstånd. Man sitter på en häst och har minst en hästlängds avstånd till nästa ryttare. Att man kan ha tävlingar innebär inte att det måste vara en massa människor där. Det behöver inte bli en folksamling. Det går att arrangera väldigt avskalat, och självklart utan publik. Regeringen beslutade att gymnasieelever skulle tillbaka till vanlig undervisning per den l april. Jag tänker då försöka beskriva två olika händelser. Den ena är klassen där över 20 elever kommer tillbaka efter att ha haft distansundervisning och sitter i sitt klassrum där undervisningen sker i stort sett som vanligt. De sitter i sina bänkar. De ska försöka hålla avstånd, men jag kan berätta att det faktiskt fungerar lite sisådär. De sitter i sina bänkar och går sedan ut i korridoren för att byta klassrum. De kanske går förbi B-klassen som har rast och också ska byta klassrum. De kanske också träffar några från klassen under eller klassen över. De rör sig kring väldigt många . Som händelse nummer två kan vi ta en hästtävling eller en hästträning. Vi tar en dressyrtävling med 50 starter på en hel dag. De är alltså utspridda från exempelvis 9 till 17 över en hel dag med max en groom som medföljande. Det kanske är max 15 funktionärer totalt. Man är utomhus och har minst en hästlängds avstånd. Jag tycker att det är skillnad. De flesta som jag har pratat med håller med: Det är konstigt att det ska vara så väldigt konstiga regler. Det är helt ologiskt. Regeringens olika beslut är obegripliga, och det är framför allt helt obegripligt att regeringen inte har tagit möjligheten att använda pandemilagen mer träffsäkert tidigare. Därav min fråga: Har ministern för avsikt att återkomma till med ytterligare lagförslag eller andra åtgärder som snabbare skulle kunna ge önskvärd precision för idrotten, särskilt ridsporten, än regeringens tidigare förslag? Jag tänker att om regeringen inte har hittat mer träffsäkra förslag tidigare kanske ni hindras av någonting. Då vill vi ju hjälpa till för att göra detta så bra som möjligt. Eller är det bara så att ministern och regeringen inte orkar med det där lilla extra som krävs för att arbeta fram mer träffsäkra regler? 34 (M): ”De måste höja sina röster för att höras!” Så sjunger i låten . Av terminologin att döma är inte ridsporten utgångspunkt för vad som avses med idrottande under pandemin. En terminologi har använts som stämmer bättre på lagsporter som fotboll och ishockey. Ord som ”match” används sällan inom ridsport. Fotboll är också den största sporten i med 600 000 aktiva och beräknas stå för en tredjedel av alla som är aktiva inom någon sport. 1 miljon har ett hästintresse. Omkring 500 000 personer beräknas syssla med hästsport aktivt, varav är flickor eller kvinnor. Fotboll är viktigt, och det är jättekul att så många håller på med det. Men det är en lagidrott där man i utövandet kommer nära varandra. Inom hästsporten görs allt på en hästlängds avstånd. Jag blir frustrerad av att regler utgår från en sport som är mansdominerad och att det som är kvinnodominerat sedan får hänga på. Detta sker då regeringen kallar sig feministisk. Hästsporten är stor och ska inte komma bort i skuggan av fotboll och andra lagsporter. Hästsport kan utövas med högt smittskydd. Jag hoppas att man kan göra skillnad och bli mer träffsäker. Att sitta ensam vid ett kafébord på en galleria tror jag har varit en för långtgående restriktion. Sådant stärker inte tilltron till myndigheter. Jag förstår att inte kan prata med 70 olika idrottsförbund under pågående pandemi, men jag ser det som vårdslöst att inte göra någon skillnad mellan idrotter som genomförs utan kroppskontakt och dem som genomförs nära eller med kroppskontakt. Jag vill fråga minister om hon vill jobba för differentierade åtgärder och en ökad tillit till förbunden i det fortsatta arbetet. Att utgå från lagidrott är inte rättvist mot orientering, löpning, segling, dykning, motocross, båtrace, simning, – som min kollega tog upp –, skidor, hundsport och så vidare. I detta anförande har jag fokuserat på häst eftersom det är en stor sport med speciella förutsättningar. Dessutom krävs ett djurrättsligt fokus på hästen, som behöver tränas för att må bra. 35 Kultur- och demokratiminister (MP): Vi befinner oss i då väldigt många verksamheter i vårt samhälle har varit tvungna att begränsas. Att barn- och ungdomsidrotten i väldigt stor utsträckning har kunnat fortgå i har varit viktigt, och jag tycker att det har varit rätt prioritering. Att elitverksamhet där människor är yrkesverksamma har kunnat fortgå har också varit viktigt. Att vi nu har kunnat fatta beslut om ett mer träffsäkert regelverk för publik har varit efterlängtat – det är bra och kommer att vara viktigt när vi nu ska jobba vidare med den successiva återöppningsplanen när det gäller både publik och andra verksamheter som är begränsade. Det är också väldigt bra att nu har fattat beslut om uppdaterade råd och rekommendationer som innebär att mer tävlingsverksamhet för barn och unga, både inomhus och utomhus, kan dra igång i större utsträckning. Detta gäller också tävlingsverksamhet utomhus för vuxna. Men jag tycker också att det har varit rätt prioritering att barn och unga har gått före. När det nu finns möjlighet att utifrån smittläget och vaccinationsgraden också lätta ytterligare på restriktioner för idrotten är det naturligtvis oerhört viktigt, inte minst för folkhälsan. Inom idrotten i finns en enorm flora av väldigt många olika verksamheter. Att införa en särlagstiftning eller särföreskrifter för enskilda idrotter har konstaterat är svårt. Däremot har ett stort ansvar att i dialogen med säkra att de riktlinjer som finns också går att tillämpa. Jag vet att samtliga idrottsförbund i har gjort ett väldigt viktigt och bra jobb i att överföra de råd och rekommendationer som finns till konkreta råd för verksamheten. Jag vet att ridsporten är en av de idrotter som faktiskt har haft ganska bra förutsättningar att hålla igång. Man har kunnat träna utomhus, och barn och unga har kunnat tävla tillbaka. Förutsättningarna kommer bara att bli bättre i takt med att vaccineringen tar fart. Jag har en fråga till riksdagsledamoten som verkar tycka att jag ska komma till med någon form av lagreglering av tävlingsverksamhet eller idrottsverksamhet. Det tror jag vore väldigt dåligt att göra. Det är som utfärdar råd, rekommendationer och föreskrifter, och jag tycker inte att eller regeringen ska ta över det arbetet. Återigen: Pandemilagen reglerar sammankomster och offentliga tillställningar – publik – och inte exakt hur tävlings- och träningsverksamhet ska gå till. Är det vad tycker att den ska göra? 36 (M): Tack för svaret, ministern! Jag står verkligen för att vi ska minska smittspridningen. Det tror jag att vi alla här inne gör. Men jag tycker att det är viktigt att man gör insatserna rätt och att de blir som man har tänkt sig. Om , som säger, tycker att det skulle vara svårt att ta differentierade beslut vad gäller olika sporter kanske behöver mer stöd och hjälp. Bara för att något är svårt betyder det inte att man ska låta bli att arbeta med det. Det tycker jag är en dålig undanflykt att använda från ministern sida. Min andra fråga till ministern löd: När bedömer ministern att regeringen kan ha arbetat fram mer träffsäkra regler för idrott som skulle kunna innebära en nystart för många aktiviteter som går att genomföra smittsäkert? Det finns alltså aktiviteter som , , och , går att genomföra smittsäkert. Det är just det som vi är ute efter. Jag tycker att raljerar och försöker putta över detta till att allting ska vara generellt, men det behöver det alltså inte vara. Om man är ute efter att försöka hjälpa så många som möjligt att hålla fast vid sin idrott och ha en bra psykisk hälsa kan man också göra mer. Vi har fått reda på att det blir en del regeländringar per , men är de väldigt generella. Min fråga är: När kommer arbetet med förslag som skulle vara mer begripliga och som på riktigt skulle vara mer specifika än de generella som ministern har berättat om både här och på presskonferensen ? Vad är det som hindrar er, fru minister? 37 (M): Jag vill tacka ministern för att barn och unga har prioriterats och för att vi har gjort det mycket bättre för ridskoleverksamheten och totalt för hästverksamheten genom att vi har kunnat hålla igång träning och annat. Jag kan dra en parallell med till exempel där hästägare har blivit utestängda från att sköta om sina hästar och stallägarna därmed helt enkelt har fått ta hand om hästarna. Den utvecklingen är jag tacksam för att vi inte har haft i . Mycket har alltså gjorts bra, och vi skulle kunna göra det ännu lite bättre och ändå ha ett högt smittskydd och en bra folkhälsa. Jag tycker att det är synd med de här generella reglerna som är anpassade för lagsporter som inte kan hålla ett så högt smittskydd. Det är ett medskick till ministern och till regeringen att man måste kunna differentiera olika idrotter och reglementen för dem. Det skulle ha varit bättre att ha en tilltro till respektive idrottsförbunds förmåga att bedriva verksamhet med ett högt smittskydd. Jag tror också att det hade varit en trovärdighetsfråga för folket när det gäller att förstå att man kan göra skillnad. Jag vill passa på att fråga ministern vad man skulle kunna göra för de unga ryttare som bor norr om . Tack, ministern, för debatten! 38 Kultur- och demokratiminister (MP): Jag tackar riksdagsledamöterna för en intressant debatt. Det är i grunden väldigt skönt att veta att idrottspolitiska frågor och idrottsrörelsens förutsättningar väcker både intresse och engagemang i .