prot · H809143 · 2021-06-17 00:00:00 — har som land ett särskilt ansvar för litteratur på svenska, för de nationella minoritetsspråken och för personer med funktionsnedsättning i de litterära målen. Bibliotekslagen specificerar att biblioteken ska ägna särskild uppmärksamhet åt några prioriterade grupper. Dessa grupper är personer med funktionsnedsättning, personer som tillhör någon av de nationella minoriteterna och personer med annat modersmål än svenska utöver de nationella minoritetsspråken. Hur resurser ska fördelas är alltid en prioriteringsfråga, så också inom biblioteksväsendet. Vi stöder till fullo att särskild uppmärksamhet riktas mot de nationella minoritetsspråken och mot personer med särskilda behov med anledning av funktionsnedsättning. Däremot anser vi det både principiellt och långsiktigt orimligt att personer med annat modersmål än svenska utöver de nationella minoritetsspråken ska vara en prioritet för det svenska biblioteksväsendet, för det är det vi talar om här. Låt oss vara noggranna med det. Har man utrymme, ekonomi och samsyn om att internationella språk kan tas in i samma utsträckning är det ofta ett lokalt och oproblematiskt beslut. Men att i lag tilldela främmande språk samma status som svenskan i prioriteringsordningen är i min värld absurt. Vi kan enkelt konstatera att gruppen övriga språk är väldigt omfattande och växande och att det av både principiella, kulturella och ekonomiska skäl vore kostsamt och ansträngande för biblioteken att på ett trovärdigt sätt uppnå en sådan målsättning som den lagstiftande församlingen stipulerar. Litteratur på andra språk än svenska och de nationella minoritetsspråken bör vara aktuell att prioritera primärt i utbildningssyfte och i de fall en svensk upplaga av boken inte finns tillgänglig. Men kravet på prioritering menar vi borde strykas ur bibliotekslagen. är det viktigt att understryka att denna förändring skulle handla om vad som bör prioriteras och inte, inte om någon av de samlingar som finns eller om att i den mån man har möjlighet fortsätta med de inköp man har planerat. Men det bör vara en fråga för och huvudmannen. Förslaget till nationell biblioteksstrategi understryker betydelsen av ett nationellt bibliotekskort som gäller på landets alla bibliotek och leder till sökordsoptimering, länkade data, användning av och anknytning till existerande söktjänster och andra lösningar. Vi anser att de nationella lånemöjligheterna kan bli bättre genom till exempel ett nationellt lånekort, vilket vi uttrycker i betänkandet. Där och då biblioteksmiljön är mindre tillgänglig fyller digitaliseringen en avgörande roll. anser att det behövs en digitaliseringsstrategi på allvar för landets samlade verk. Digitalisering av samtliga svenska verk skulle öka tillgängligheten till litteratur, inte minst för barn och unga. värnas och säkras tillgängligheten till litteraturen , något som skulle gagna nu uppväxande och framtida generationer. Det kräver en nationell åtgärdsplan, vilket också påpekas i den nationella biblioteksstrategin. Barns och ungas läsning Vad våra nordiska grannländer har gjort i flera avseenden bör vi lära oss av och utveckla när det gäller såväl arbete med digitalisering och landsbygdsbibliotek som samordningsmöjligheter. Jag vill avslutningsvis meddela att jag står bakom samtliga sverigedemokratiska reservationer i betänkandet, men för tids vinnande yrkar jag bifall endast till vår reservation nummer 2 om läsning i skolan. 82 (KD): Jag ställer mig bakom samtliga kristdemokratiska reservationer, men för tids vinnande yrkar jag bifall endast till reservation nummer 11. ser det som viktigt att främja barns och ungas läsning. Vi är därför oroade över att den tid som barn och unga lägger på läsning sjunker. Unga möter inte heller krav som ställs på deras förmåga att uttrycka sig skriftligt när de ska läsa vidare på högskola och universitet eller söka ett kvalificerat arbete. Att behärska det svenska språket är en nyckel för framgång i samhället. För ett barn som växer upp i ett hem utan böcker och utan en lästradition är det särskilt viktigt att skolan stimulerar och uppmuntrar läsning, inte minst om barnet inte har svenska som modersmål. vill utöka den fria läsningen genom att ge den utrymme under skoltid. Vi instämmer i det som regeringens skrivelse berör om behovet av läsfrämjande insatser i och utanför skolan, av att samverkan ökar mellan folkbibliotek, barnhälsovård och förskola för att stärka små barns språkutveckling och av att skolan fortsätter stärka elevers språk‑, läs‑ och skrivutveckling. saknar dock ett fokus hos regeringen på familjen som en viktig grogrund för såväl läs- som språkinlärning där inspiration ges. Vi vill därför understryka vikten av läsning i hemmen och behovet av att politiken uppmuntrar familjer till läsning och högläsning i högre grad än . En studie av Krishnan och visar att de barn som fått erfarenhet av böcker redan vid tre fyra månaders ålder har bättre kommunikativa förmågor än barn som inte har den erfarenheten. Att förälder och barn delar upplevelsen av böcker bidrar till att utveckla sociala förmågor, som är viktiga vid senare inlärning. Om inte skolan erbjuder vägledning in i litteraturhistorien blir den ett privilegium förbehållet dem som får detta med sig hemifrån eller vars föräldrar medvetet valt en skola där det är ett inslag. vill därför införa en klassikerlista, en lista med litterära verk – romaner, noveller, essäer, sagor och dikter från antiken till nutid – men också filmer och musik, som alla elever bör komma i kontakt med och ta del av under sin skolgång. bör ha huvudansvaret, och de litteratur- och idéhistoriska institutionerna spelar en viktig roll för urvalet. Det är inte politiker som ska bestämma vilka verk som ska ingå. Urvalet bör göras utifrån verkens litterära och språkliga kvaliteter och kulturhistoriska betydelse. Barns och ungas läsning Det här är vi ganska ensamma om. Man kan rikta kritik av olika slag mot det. Något parti har tidigare tyckt att det här var en bra idé men sedan lämnat idén om en klassikerlista. Jag fick i min hand för sedan en bok som heter läser! : 1066 böcker ur av svensk litteratur från vikingatid , som bland annat har varit med och tagit fram. Det är alltså 1 066 böcker ur av litteratur. Det kallar jag en klassikerlista! Jag tycker att det här är något vi missar om vi inte ser värdet av det. Tidningen skrev en artikel om 50 böcker som man bör läsa. Det kan man också säga är en lista över klassiker. Så fundera lite mer på inställningen, ni som varit negativa till det här! För att underlätta förutsättningarna för läsning är biblioteken en ytterst viktig aktör. Vi vill understryka vikten av skolbibliotek för att väcka barns och ungas intresse för läsning och böcker. Dessutom är skolbiblioteken av stor vikt för elevers bildning och lästräning. menar att en bred satsning på läsning och kunskapsinhämtning görs genom att betona skolans bildningsuppdrag och rikta insatser för ökad läsförståelse och läsinlärning så att de kommer alla barn till del. , som är ordförande för of , skriver i en artikel att bibliotek är viktiga i samhället som en väg in till kunskap och kultur. Bibliotek är, enligt , synonyma med utbildning och erbjuder många olika möjligheter till lärande, vilket sedan kan understödja ekonomisk, social och kulturell utveckling. anser att det är viktigt att bibliotek finns tillgängliga för människor i olika sociala kontexter för att främja inte minst läsförståelse. Av denna anledning vill vi även fortsätta satsningen som och gjorde i vår gemensamma budget på bibliotek i utanförskapsområden. skulle jag vilja ge er några rader av : Byta ett ord eller två gjorde det lätt att gå. Alla människors möte borde vara så. 83 LAWEN REDAR (S): Det sägs att det tog av efterforskning i allt från gamla brev till kyrkobokföring, dagböcker, gamla tidningar och museisamlingar samt en lång resa till för att samtala med ättlingar och se byggnaderna och gravplatserna innan författaren påbörjade skrivandet av en av de mest betydande svenska skönlitterära romansviterna. Utvandrarna, om paret från Ljuders socken i som emigrerar på grund av fattigdom, svält och religionsförföljelse och på fartyget tar sig över till och slutligen hamnar i , är en skildring av de 1 ½ miljon svenskar som –1910 utvandrade från den hopplösa tillvaron i dåtidens till ett nytt, bättre liv. Berättelsen om bonden från Korpamoen och är ett tidlöst verk. Den gör det som skönlitteraturen gör med oss: Den tvingar oss att bearbeta frågor om oss själva, vår egen identitet, vår historia, vårt arv och vårt känsloliv. Barns och ungas läsning utvandrarserie har näst intill alla generationer fått läsa. Hans författargärning bidrog med en av 1900-talets största svenska romanserier. Och har dess betydelse återaktualiserats, inte minst för de svenska barn och unga vars föräldrar har upplevt flykten. Det finns så mycket, fru talman, hos och som barn med flykterfarenheter ser i sina föräldrar – deras oerhörda kraft att ta sig framåt i en ny tillvaro, men också den hemlängtan som finns till allt som en gång var. Tänk att gå miste om skönlitteraturen – att faktiskt inte läsa böcker. Hur obegripligt liten blir inte världen då? Vad händer med ens språkliga förmåga, ens kritiska tänkande, ens reflektioner och ens eftertänksamhet? Kan man förhålla sig till sanningar och osanningar? Skapas en brist på förståelse inför andra? I regeringens skrivelse om barns och ungas läsning, som är föremål för dagens debatt, sammanställs de undersökningar som finns tillgängliga för att ge en helhetsbild av hur det står till med läskunnigheten bland barn och unga i vårt land. Och utvecklingen, fru talman, är entydig. Av landets 15‑åringar är det som inte når upp till basnivån i läsförståelse, vilket är grundläggande för fortsatt lärande. Samtliga undersökningar av skolelevers läskunskaper konstaterar att det finns samband mellan elevers läsförmåga och deras familjers socioekonomiska status. Skolan, som har den grundläggande uppgiften att kompensera för ojämlika livsvillkor, klarar inte den fundamentalt viktiga uppgiften. Vi har ett skolval som sorterar barnen. Vi har en resursfördelning som påstås vara rättvis men som segregerar. Vi har en skola där resursstarka hem kan välja bort andra barn, inte minst barn från resurssvaga hem. Vi har en skola som, i stället för att samverka kring elevers utbildning, tvingas in i en konkurrenssituation och tävlan, och allt detta råder för att vi har ett marknadstänk i något som inte bör vara en marknad. När skolan inte kan utföra ett av sina viktigaste grunduppdrag, att kompensera för barnens ojämlika livsvillkor, skapas ett A- och ett B-lag bland barnen. Detta kommer med all säkerhet att bli ett långsiktigt problem för . Det handlar inte bara om vårt lands behov av kvalificerad arbetskraft, utan också om den ökade risken för att fler unga misslyckas i skolan. Läsningen, som är en baskunskap för allt annat lärande, har en oerhörd inverkan på den enskilda människans framtida förutsättningar och liv. Men det finns också, som vissa här har lyft, samband mellan den bristande läsningen och vår digitala samtid. En rad internationella och svenska undersökningar pekar på att ungas bristande läsande handlar om konkurrensen mellan boken och de skärmar vi ständigt använder. I en enkätundersökning från MUCF, Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor, har andelen unga mellan som svarar att de läser böcker halverats. Den har gått från till dryga . Barns och ungas läsning Statens medieråds rapport medier 2019 visar att läsandet av böcker eller tidningar når sin lägsta nivå . läste av alla 17–18-åringar på sin fritid. Motsvarande siffra är . Enligt har svenska ungdomar ett påfallande mindre intresse för frivillig läsning än ungdomar i andra länder. Det är därför hög tid att ta ett samlat grepp om barns och ungas läsning. Många av de insatser regeringen genomför är nödvändiga för att öka läsintresset i tidig ålder och därmed höja läskunskaperna bland landets elever. Ett framgångsrikt exempel är Läslyftet, som är den största kompetensutvecklingsinsatsen för lärare i läs- och skrivkunnighet och som även riktar sig till förskollärare och skolbibliotekarier. Regeringen bedömer att satsningen ska fortsätta inom ramen för de nationella skolutvecklingsprogrammen för att åstadkomma långsiktighet. Satsningen har nått av landets lärare, förskolepersonal och skolbibliotekarier. Andra exempel är statsbidraget för språkutveckling i svenska förskolan, som förstärks med ytterligare , och läsfrämjande insatser, som Bokstart, inköpsstöd till folk- och skolbiblioteken, stöd till läs- och litteraturfrämjande insatser, satsningen Stärkta bibliotek och stöd till den regionala biblioteksverksamheten inom ramen för kultursamverkansmodellen. Regeringen har därtill infört läsa-skriva-räkna-garantin för tidiga stödinsatser, gjort satsningar på läsning i fritidshem, samordnat aktörer som kan främja läsning under läslovet och gett två nya uppdrag till : att inrätta ett läsråd med uppdraget att samla och samordna aktörer kring barns och ungas läsning samt att genomföra ett läsfrämjandelyft för folkbibliotekarier. Därutöver har man tillsatt en utredning om skolbibliotek, som lämnar sitt slutbetänkande – alldeles snart. Jag vill avslutningsvis tala om vikten av djupläsningen, den skönlitterära läsningen. I den digitala eran blir vi allt duktigare på den ytliga informationsläsningen men allt sämre på djupläsningen. Och därmed riskerar vi att förlora en del av vår förståelse eftersom vi tenderar att läsa mindre tät text. Potentiellt förlorar vi komplexitet och perception av innehåll och betydelse, och vi riskerar att begränsa oss till ordens ytliga betydelse utan att komma åt alla deras djupare nivåer. Det är djupläsningen som ger oss en sofistikerad förmåga till kritisk analys och förmågan att anta andras perspektiv och som får människans empati att växa. Enligt forskningen är det just när man drar samman den kritiska analysen och empatin som man har förmågan att värdera vad som är sanning. I förlängningen betyder detta att om vi inte vänder utvecklingen när det gäller läsförståelse och bibringar unga ett ökat intresse för djupläsning kan vi stå inför demokratiska problem. Samtalet förlorar sitt djup, och det kritiska förhållningssättet till all digital textmassa försvagas. Jag vill att fler ska läsa klassiker som Utvandrarna. Och jag kan bara avundas den unga människa som ska få komma in i och värld. Men för att läsresan ska omfatta alla barn och unga krävs förändringar inom skolsystemet, liksom kompetenshöjande insatser. Barns och ungas läsning Med detta yrkar jag bifall till utskottets förslag i betänkandet och avslag på samtliga motioner. 84 PER LODENIUS (C): Som denna skrivelse om barns och ungas läsning vi debatterar här i kammaren säger är läsning viktigt. Att läsa och ta del av texter har stor betydelse för både arbetsliv och fritid. Det har betydelse för förståelse, kunskap och bildning. Inte minst är det då viktigt att vi ger barnen en stabil grund för sitt läsande att ta med sig vidare genom livet. Skolan spelar här självklart en otroligt viktig roll, med professionella lärare som ger stöd och motivation till läsandets glädje och i förlängningen också nytta. Biblioteken och bibliotekarierna blir självklart också viktiga förmedlare och läsinspiratörer. Lärare och bibliotekarier är experter på att hitta vad som kan inspirera barnet till att finna intresset för läsning, läslusten. Då är det helt orimligt att politiken ska fatta beslut om att ta fram listor med böcker som i första hand alla skolelever sedan förväntas läsa. Lärarna och bibliotekarierna har ju redan kunskapen och erfarenheten att erbjuda barn tillgång till de litterära skatter som kan leda just det enskilda barnet vidare i sin läsning och bildning. Det är med en insikt i och kunskap om vad just det barnet kan behöva i form av stöd och konkreta tips för litterära upplevelser och med det en möjlighet att utveckla ett rikare språk. Språket, ja – det är nyckeln till så mycket, till nya kunskaper, insikter och nya läsupplevelser men också till bättre möjligheter att delta i samhällslivet i stort och i det demokratiska samtalet. Men då är det viktigt att alla barn får ta del av denna möjlighet, oberoende av förmåga att ta till sig en skriven text på svenska. Litteraturen är ju bärare av kunskap, av bildning och av det demokratiska samtalet. Men då behöver litteraturen och läsning också vara tillgänglig för alla. Därför är det otroligt viktigt med god tillgång till tillgänglig och anpassad litteratur och med en bred kunskap inom professionen om olika sätt och behov att ta del av och ta till sig av god litteratur. Det kan handla om litteratur på lättläst svenska, litteratur på teckenspråk eller litteratur skriven med punktskrift. Det kan handla om möjligheten för den som tillhör en nationell minoritet att få ta del av litteratur på minoritetsspråket för att lära sig, utveckla och använda språket. Även om man har ett annat modersmål måste man få möjlighet att utveckla och använda sitt språk. Jag har själv förmånen att vara ordförande i juryn för . Det är ett årligt pris som ges till författare och återberättare av utgiven litteratur på just lättläst. Det ger mig möjligheten att få ta del av och läsa stora delar av den lättlästa litteratur som ges ut i . I detta fall handlar det om litteratur som vänder sig till unga vuxna och vuxna. Lättläst är i det här fallet inte en skolbokstext eller en text för läsinlärning. Lättläst både kan och måste också få vara tillgänglig och god litteratur som ger fler möjlighet att hitta litteratur som passar just dem och deras behov. Alla borde ges möjlighet till sann läsglädje. Och genom att uppmärksamma bra lättläst litteratur får också fler chansen att uppleva det. Barns och ungas läsning Många behöver lättläst för att förstå och tillgodogöra sig en skriven text. är läsupplevelser av hög litterär, konstnärlig kvalitet något som uppskattas av alla och bör vara tillgängligt för fler. Det gäller som sagt inte bara lättläst litteratur utan som jag tidigare nämnt litteratur skriven med punktskrift, på teckenspråk eller på annat språk. Vi får inte glömma eller förminska föräldrarnas roll och möjligheter när det gäller barns läsning. Vikten av läsning i hemmet och föräldrar som läsande förebilder kan inte överskattas. Men då är det också viktigt att kunskapen om tillgänglighet även finns när man sprider information om vikten av läsning och föräldrars roll och möjlighet att ge sina barn stöd i läsningen. Om jag som förälder själv har svårigheter att ta till mig skriven text eller tidigare inte har haft möjligheten att möta litteraturen i en positiv kontext kan önskemål och uppmaningar om att ge mitt barn stöd med just detta i stället bli kontraproduktiva om de uppfattas som krav eller presenteras på ett sätt jag inte kan ta till mig. Risken finns då att man tvärtemot intentionerna ökar klyftorna mellan de läsvana och redan intresserade föräldrarna och dem som kanske är de viktigaste föräldrarna att nå. Här måste i stället strategier till för att nå alla föräldrar och då inte minst dem som har behov av information och stöd på anpassade sätt för att sluta det gap som annars riskerar att uppstå mellan de vana läsarna och dem som inte har samma vana, kunskap, förmåga eller intresse. Här har myndigheterna, , lärarna och bibliotekarierna en stor och viktig uppgift. Det är en uppgift som vi från politiken måste ge utrymme för och möjligheter till att genomföra, bland annat med fortbildning och kunskapsinhämtning liksom stöd och anpassad litteratur av god kvalitet. Men det behövs också stöd och utbildning till personal inom exempelvis skola, förskola och bibliotek om hur man ska förstå och möta alla föräldrar och vårdnadshavare. Här behövs också särskilda satsningar på information, kunskap, hjälpmedel och anpassad litteratur även för föräldrarna. Detta har också varit en av viktigaste frågor när det gäller barns och ungas läsning. Det handlar om tillgången och möjligheten för alla att få ta del av, sprida och känna sig hemma i litteraturen men också i andra texter, som fakta, nyheter och information som de själva kan ta till sig. Det handlar om allas möjlighet att vara delaktiga i vårt samhälle, att också som fria medborgare kunna vara med och påverka. Det är en fråga om demokrati och en fråga om allas rätt och frihet att få vara en del av vårt samhälle. 85 (V): Det pågår många positiva insatser för att gynna barns läsning. Det handlar om förskolepedagoger, lärare, bibliotekarier, föräldrar, fritidspedagoger, föreningsledare och andra entusiaster som på olika sätt uppmuntrar, motiverar och lockar fram läsglädjen hos barnen. Vi är många som vet hur viktigt det är för barn att bli duktiga på att läsa. Det är nyckeln till en fantastisk skatt, litteraturen. Som småbarnsförälder får jag ta del av den stora utgivningen av barnböcker i . Jag får chansen att läsa spännande, tankeväckande och sorgliga berättelser med fantastiska illustrationer. Barns och ungas läsning Men det är också många som saknar möjligheter och uppmuntran hemma, och tyvärr är det rätt många som inte heller får rätt förutsättningar i skolan. Det kan bero på för stora klasser, där man inte hinner se alla barns behov. Det kan också finnas brist på stöd för den som har inlärningssvårigheter. Men tyvärr har vi också sett exempel på hur skolföretag hellre stoppar vinst i egen ficka än satsar på att bygga upp ett ordentligt skolbibliotek med rätt kompetens. Regeringen har i många delar gjort ett bra arbete och kan visa upp många insatser i skrivelsen. har tillsammans med regeringen gjort flera viktiga satsningar också under förra mandatperioden för att öka tillgängligheten till biblioteksverksamhet. I skrivelsen nämns till exempel satsningen om 105 miljoner för att få fler skolbibliotekarier och Stärkta bibliotek, som blev en flerårig reform om 250 miljoner. Tyvärr har regeringen och dess samarbetspartier Liberalerna och nu successivt sänkt anslaget, trots att Stärkta bibliotek har varit uppskattat och lett till möjligheter för biblioteksverksamheten i hela landet. Jag ser i budgettabellen att så lite som 75 miljoner finns kvar i den här satsningen för . har länge drivit på för att skärpa regelverket kring skolbiblioteken. Det var mycket positivt när man skrev in i skollagen att varje skola ska ha ett skolbibliotek. Det var en stor framgång, men i skollagen har det inte funnits krav på bemanning. Därför har verksamheten fortsatt halta, och tyvärr är det fortfarande så på många håll att skolbiblioteket inte har varit den fantastiska pedagogiska resurs i skolan som forskningen visar att det kan vara. I vårt budgetförslag föreslog vi att man snabbt ska utöka antalet utbildningsplatser på bibliotekarieutbildningen så att man kan tillsätta fler skolbibliotekarier runt om i landet. Jag tycker nog att regeringen trots alla insatser har agerat lite för saktfärdigt just när det gäller den här delen. Den har skjutit frågan framför sig år och hänvisat till långa utredningar kring en egentligen ganska enkel fråga som hade kunnat lösas tidigare. Nationella språkråd och kampanjer i all ära, men vill vi förbättra barns läsförmåga och läslust är förstås skolan den bästa arenan för att sätta in insatser. Här når man alla barn, och med rätt kompetens och tillgång till en inspirerande biblioteksmiljö kan fler barn få en positiv och läsfrämjande vardag. För oss i är det också viktigt att barn som är flerspråkiga ska ha tillgång till litteratur på andra språk än svenska. Vi var oroliga när det borgerliga styret i förändrade förutsättningarna för Internationella , och vi har ställt en fråga till ansvarig minister för att säkerställa att hela landet fortsatt har ett bra stöd när det gäller att förmedla böcker på världens alla språk. Slutligen vill jag lyfta frågan om en kulturkanon, fru talman.