prot · H80982 · 2021-02-23 00:00:00 — Ser regeringen ett problem med att personer som har rätt till färdtjänst inte kan åka direkt från skolan till sin idrottsaktivitet eller en annan aktivitet för den delen med tanke på hur lagen är formulerad? Kommer vi att få se en förändring i direktiven? 83 Infrastrukturminister (S): Jag uppskattar verkligen engagemanget men är lite förvånad över tonen. I grunden är detta ett kommunalt ansvar. Det är kommuner, regioner och regionala kollektivtrafikmyndigheter som har ansvaret att på denna detaljnivå lyssna in vilka krav man ska ställa på anpassning, tider, tidpunkter och vilken utrustning som man kan medföra. Denna ordning har tyckt vara bra. Ska jag tolka detta som att nu tycker att vi ska återföra färdtjänsten till socialtjänstlagen? Är det där frågan om de parasportutövandes möjligheter att resa ska regleras? Jag tror inte att det vore en lycklig utveckling. Färdtjänstlagen som helhet har fungerat väl. I de utredningar och undersökningar som Svensk Kollektivtrafik gör säger av resenärer med färdtjänst och sjukresor att de är nöjda med beställning och resa. De är även nöjda med förarnas bemötande och att de kommer fram . Det finns alltså en hög nöjdhetsgrad. Jag delar dock uppfattningen att det är otroligt viktigt att man lokalt och regionalt hittar sätt att möta de behov som både individer och utövare av parasport har. Men vi har en ordning i som innebär att detta inte detaljregleras i eller i regeringen. Jag måste ändå få ställa frågan om tycker att färdtjänsten ska återföras till socialtjänstlagen. Är det dit personer som exempelvis utövar parasport ska vända sig? Den ordning vi har har fungerat väl. Skulle det visa sig att ytterligare preciseringar behövs tvekar jag inte till att ta initiativ, men har vi inte fått några tydliga signaler om att det skulle behövas. 84 (SD): Låt mig börja med att svara på frågorna. För mig spelar det egentligen ingen roll var lagen ligger, utan bara att den fungerar. Enligt de signaler som jag får är det tydligt att dagens system inte fungerar. Någon form av översyn behövs och måste göras. Låt mig ta upp den andra delen av min interpellation. får man inte ta med sig sin utrustning om man åker färdtjänst. Man får inte ta med sig sin specialrullstol om man behöver en sådan när man ska idrotta. Man får bara ha med sig den man använder ute på gator och torg, och den är inte anpassad till idrott och parasport. Specialrullstolen är väsentlig för att man ska kunna utöva sin idrott. Inom parasporten är rullstolen ett redskap. Varför får man inte ta med sig den när man åker färdtjänst? Man kan jämföra det med att man tar sig till en tennisbana utan racket eller till en isbana utan skridskor. Det blir meningslöst att idrotta utan sin utrustning. Varför får man inte ta med sig den när man åker färdtjänst? Statsrådet hänvisar återigen till att innehållet i min interpellation är en angelägenhet. Men vi måste kunna förändra en lag eller regel som inte fungerar som det var tänkt. Så är fallet . Det handlar inte bara om en enda person som inte får åka direkt från skolan till sin aktivitet eller som inte får ta med sig sin utrustning med färdtjänsten – detta gäller flera personer. Hundra tusen personer i är i behov av färdtjänst. Sedan färdtjänstlagen flyttades över till ministerns departement har problem uppdagats. Det är därför på sin plats att göra en översyn för att man ska se vad som har blivit sämre och hur man kan förändra det. Ytterligare ett problem är att man är berättigad till ett visst antal färdtjänstresor . Det innebär att antalet resor inte räcker till . Om man vill satsa på en idrottskarriär inom parasport räcker inte särskilt långt. Kan regeringen tänka sig se över detta och eventuellt ändra lagen och antalet resor så att det blir mer anpassat till dem som exempelvis vill göra en elitsatsning? 85 Infrastrukturminister (S): Tack återigen, , för engagemanget! Jag uppskattar det. Men jag fick inte riktigt svar på om tycker att frågan ska återföras till socialtjänstlagen. Min uppfattning är att färdtjänstlagen har fungerat väl, vilket utvärderingar visar. Ett stort ansvar ligger som sagt på kommuner och regioner att utveckla regler för hur man tillämpar lagen och vilka möjligheter man ska ha. Hur detta ska se ut beror delvis på hur politikerna i den region som tillhör har valt att prioritera när det gäller vilka möjligheter som ska finnas. Det är också de som gör avvägningen av vilka kostnader det kan innebära för operatörerna att ta med särskild utrustning. Min grundinställning är naturligtvis att det här är viktigt. Det gäller inte minst för de grupper där färdtjänsten är den enda möjligheten till transport. Man måste göra generösa bedömningar inom ramen för de resurser som man sätter till. I den utredning om särskilda persontransporter som gjordes på mitt initiativ fanns en ordentlig genomlysning som visar vilka möjligheter som finns med dagens regelverk och vilka eventuella krav som kan behöva förändras framöver för att man ska kunna göra en ännu mer flexibel tillämpning. Jag är naturligtvis beredd att pröva flera olika insatser för att förbättra möjligheten för färdtjänst för flera, men det ska ske inom ramen för de kostnader som finns. Jag upplever att det finns ett starkt stöd i för den ordning vi har som innebär att vi inte går in från nationell nivå och detaljreglerar hur man ska tillämpa färdtjänstlagen. Kommuner och regioner ska ha detta ansvar. Det är också de som ska tala om hur resorna ska utföras, hur resorna kan samordnas och vilken utrustning man kan ha med sig. 86 (SD): Tack, statsrådet, för svaret! Jag konstaterar att regeringen inte tänker förändra nuvarande lagstiftning. Man vägrar se ett vardagsproblem som drabbar många människor och som påverkar deras liv. Varje gång jag träffar någon med koppling till ber de mig om en förändring. Jag ville ha denna debatt för deras skull och för att göra deras röster hörda här i kammaren. Jag ville uppmärksamma statsrådet på att vi här har ett problem som hämmar deras vardagsliv. Varför försvårar regeringen deras liv? Vill man få till en förändring så kan man. Jag konstaterar att regeringen inte vill få till en förändring. Det beklagar jag, för de som lider av den här lagen kan därmed inte få ett enklare vardagsliv. En liten förändring skulle i det här fallet betyda stora resultat. Jag hoppas på en förändring i frågan och tackar för debatten. 87 Infrastrukturminister (S): Jag uppskattar som sagt engagemanget, men jag är förvånad över tonen. säger sig kunna konstatera att regeringen inte vill förenkla människors liv. Men allvarligt talat – det här är en lag som vi gemensamt i har ett ganska brett stöd för. Ordningen är sådan att man i kommuner och regioner ansvarar för tillämpningen i detalj. Om och vill ändra den principen är ni naturligtvis välkomna. Men säg då det! Säg att ni vill flytta över detta till en detaljerad reglering i socialtjänstlagen eller på vilket annat sätt ni vill att man ska förändra tillämpningen! Jag tror att det är viktigt att vi följer upp färdtjänstlagen. Vi har en utredning som tittar på olika sätt att kunna utveckla den vidare, och jag är naturligtvis beredd att pröva detta. Den ska finnas för att människor ska ha det stödet. Men vi har också tyckt att det är en ganska bra ordning i att kommuner och regioner, som är närmast medborgarna, har ett stort inflytande över hur man hanterar färdtjänsten, till vilka operatörer man ger uppdragen och inte minst vilka möjligheter som finns för dem som behöver färdtjänst att få bästa möjliga stöd. Det tror jag faktiskt att de allra flesta tycker är en ganska rimlig bedömning. Interpellationsdebatten var härmed avslutad. § 18 Svar på interpellation 2020/21:412 om brister i infrastruktur 88 Infrastrukturminister (S): har ställt frågor till mig om transportinfrastruktur. Goda transportmöjligheter är avgörande för att hela landet ska växa och leva. Regeringen beslutade om en nationell trafikslagsövergripande plan för transportinfrastrukturen för perioden –2029. Den innebär en satsning . Planen möjliggör investeringar i hela landet och medför en rekordstor satsning på väg- och järnvägsunderhåll om totalt . Regeringens satsning möjliggör för att genomföra angelägna underhållsåtgärder i hela landet. Regeringen har uppdragit åt att vidta särskilda åtgärder för att öka säkerheten vid plankorsningar på den statliga järnvägen. Plankorsningar som har förhöjd olycksrisk har identifierats. har påbörjat funktionsutredningar för att ta fram förslag på hur dessa prioriterade korsningar kan göras säkrare. De hastighetsanpassningar som genomförs av är kopplade och tar hänsyn till vägarnas utformning och säkerhetsstandard. De sker inte till följd av ett bristande underhåll. I den nationella planen fördelar nu för att samfinansiera trafiksäkerhetsåtgärder på det regionala vägnätet. Det medför att hastigheten även kan höjas på delar av vägnätet. Vad det gäller nya stambanor för höghastighetståg vill jag påminna om att det var den borgerliga regeringen som tillsatte Sverigeförhandlingen med syfte att möjliggöra ett snabbt genomförande. Till skillnad från har regeringen som ambition att nya stambanor för höghastighetståg också ska färdigställas. För att minimera osäkerheter i planeringen av de nya stambanorna hade regeringen önskat en bred politisk diskussion om finansieringen av de nya stambanorna, men har tackat nej till att delta, trots en bred uppslutning kring en utbyggnad bland kommuner, regioner och en stor del av näringslivet. Regeringen har inlett arbetet med att ta fram en ny nationell plan för utveckling av transportinfrastrukturen och avser att lägga fram en infrastrukturproposition till . Efter riksdagsbeslut om ekonomiska ramar fortsätter arbetet med den så kallade åtgärdsplaneringen. Den innebär att de åtgärder som bör prioriteras in i den nationella planen identifieras. Beslut om en ny nationell plan planeras till 2022. 89 (M): Jag tackar statsrådet för svaret – eller icke-svaret delvis. Vissa svar fick jag, som att ni ska fullfölja höghastighetsbanan. Det ska bli intressant att se hur ni ska få fram den med all miljöprövning och annat. Det går ju inte att ansöka om att bygga ut en liten brygga i skärgården utan att det blir nej från . Det blir spännande att se hur det ska gå till att dra nya spår. Det är väl känt att har sämst underhåll av vägar och spår i hela . var säkert sämst, men de har borstat upp sig. Vi har haft stora skador på vägar och spår. Exempelvis har flera kilometer räls ”kalvat” i Häggvik efter att ett godståg passerat. Det har fått till följd att trafiken varit avstängd där . Det är många länsvägar som är mycket undermåliga efter årtionden av dåligt underhåll. I stället för att höja underhållet väljer då att sänka hastigheten till så låg hastighet att folk blir fortkörare. Vi har hemma i min kommun många vägar där man har sänkt hastigheten. var det 100. kör man 80, och vägen är i princip inte renoverad på alla år. Man har asfalterat om den . Det är det som har hänt. klassar också ned vägar utanför städerna ute på landsbygden. Så kallade BK3-vägar klassas ned till BK2 på grund av bristande eller inget underhåll. Vilka fordon drabbas värst av det? Jo, det är faktiskt skogsindustrin och timmerbilarna, som inte kommer fram för att lasta timmer. Skogsindustrin är ju en basnäring i . Det är anmärkningsvärt, tycker jag, att regeringen inte satsar mer på att se till att det underhållet fungerar. De flesta småvägar i sköts av samfälligheter ute på landsbygden med lite statligt bidrag. beräknas få sänkt hastighet. Jag har aldrig någonsin varit med om att någon väg i fått höjd hastighet – bara sänkt . I kan man köra 120 på motorvägarna – i i bästa fall 100, ibland 90. Transportföretagen varnade i för att vägnätet förfaller och riktade skarp kritik mot regeringen för det kraftigt eftersatta underhållet. Enligt deras beräkningar kommer underhållsskulden att vara cirka 42 miljarder . Beläggningsunderhållet skulle behöva öka med 2 miljarder från dagens 2,9 till 5,4 för att bibehålla den standard som finns. Det finns inget att anföra mot ökade resurser för vägunderhåll, inte ens miljöskäl. Ofta anger man ändå miljöskäl för att inte öka resurserna. inträffade en svår olycka, en kollision mellan en snöskoter och ett tåg, uppe i i . Följden blev att två yngre kvinnor fick sätta livet till. Orsaken är under utredning, men det borde inte vara någon överraskning för att detta händer och kommer att hända. Man kan konstatera att nonchalerat att ha säkra övergångar. Ljussignalen var en lampa, fru talman. Varför har inte vid sina övergångar installerat riktiga ljussignaler som lyser rött, gult och grönt som vid andra passager? 90 (M): Jag tackar för den väldigt viktiga interpellation om de stora bristerna i infrastruktur som kollegan har skrivit. Jag vet inte varför den här regeringen ägnar sig så mycket åt att tala om nya investeringar i infrastruktur när man inte ens klarar av att underhålla det man har. För sedan hade bilnätverk ett seminarium där måldirektören för berättade om verkligheten – den verklighet som är så långt ifrån ministerns uttalanden här i kammaren i olika interpellationsdebatter. Han talar om satsningar och än det ena och än det andra, och han ska klippa band över hela . Men alla som äger en fastighet, fru talman, alla som äger en bil vet att man underhåller det man har om man vill bevara värdet. Fru talmannen är från samma valkrets som jag, . Hon vet att har sämsta statliga vägar. Det beror inte på att det finns någon ondska på , utan det beror på att den här regeringen helt enkelt bortprioriterar infrastruktur. På det seminarium som vi hade i bilnätverk framgick att det under innevarande planperiod är mycket stora brister i resurstillskott. Man får alltså inte resurser för det behov av att underhålla som vi har. Lika illa är det sannolikt för nästa planperiod. Vad blir då konsekvenserna? Vad blir konsekvenserna för dem som bor i ? Vad blir konsekvenserna för skogsindustrin? Vad blir konsekvenserna för dem som bor utanför ? Jo, det är att det krävs närmast en stridsvagn för att för att ta sig fram . Det är en arbetsmiljöfråga. Yrkeschaufförerna kan helt enkelt inte ha en rimlig arbetsmiljö när de inte kan ta sig fram. En annan konsekvens är att , precis som sa, svarar på det bristande underhållet med att sänka hastigheten. Det står stentufft på arbetspendlingen i mitt hemlän. Många av dem har samma partifärg som . Det gör de med all rätt, eftersom det försvårar arbetspendlingen och arbetslinjen. Jag förstår inte att inte infrastrukturministern slår näven i bordet inför finansministern och säger: Det kan inte vara rimligt att man chockhöjer a‑kassan och inför friår när människor måste ha stridsvagn för att åka på vägarna i . Det är en helt orimlig prioritering. Det finns tyvärr väldigt lite som talar för att den här regeringen som består av två partier, och Socialdemokraterna, ska lyckas enas om att man ska vidmakthålla – inte bygga ut och inte förbättra, utan vidmakthålla – det befintliga vägnät vi har. Hade ministern lyssnat på trafikrapporterna i P4 hade han kunnat höra hur det ett antal gånger är stopp på . Den blir helt enkelt igenproppad på grund av de återkommande trafikolyckorna som händer där. Eftersom det är en fil och vajerräcke blir det stopp, tvärnit. Jag har i tidigare interpellationsdebatter frågat: Vad är den samhällsekonomiska kostnaden för att E4:an är avstängd i genom ? Det finns tyvärr ingen statistik på det, och ministern vill inte ge statistik på det. Jag vill fråga ministern: Vad är beskedet till yrkeschaufförer? När ska de få rimlig arbetsmiljö? 91 (SD): Jag har gett mig in i den här debatten för att tala om bristen på vägunderhåll. Jag hör i statsrådets svar till ett par meningar som jag tycker är lite intressanta. Det framgick följande: ”Goda transportmöjligheter är avgörande för att hela landet ska växa och leva.” På ett annat ställe sa han: ”Regeringens satsningar möjliggör för att kunna genomföra angelägna underhållsåtgärder i hela landet.” Talaren före mig, , är från . Trots att jag bor i tillhör jag också den valkretsen. Med de kontakter jag har med yrkestrafiken däruppe kan jag konstatera att vägarna är en katastrof. Det gäller till och med för dem som ska sköta vinterväghållningen. Det är näst intill omöjligt, eftersom vägen i sig är så dålig att det är svårt att upprätthålla god standard på vinterföre. Det har också fått till följd att det har varit stopp i trafiken än vad som är nödvändigt. Just stoppen i trafiken får konsekvenser för vår industri. och jag har haft den debatten tidigare. Statsrådets svar har varit: Då får man stanna. Det är klart att man kan säga det som en åtgärd. Men industrin måste ändå kunna fortsätta. man ute i landet på vägarna ser man hur dålig vägstandarden är. Svaret blir att man sänker hastigheterna . Vägen spricker längs med körbanan, och det trycker ut asfalten i dikeskanten. Det försämrar ytterligare själva vägkroppen. Så är det. De som sitter och kör i den viktiga skogsnäringen får mängder av fordonsskador. är det till och med så att vägen ger vika så att hela åket läggs omkull vid sidan av med alla konsekvenser som det får. Det gäller inte minst risken för att föraren ska skadas. Tittar man i den rapport som har kommit ser man att underhållsbehovet kommer att öka framöver om man inte tillför mer pengar. I rapporten står det: För att minimera underhållsskulden – det är framåt – behövs en vägunderhållsbudget på 7,4 miljarder , vilket är mer än en dubblering av nuvarande underhållsbudget. Även om statsrådet säger att man gör rekordstora satsningar på underhållet av vägarna kan man av rapporten konstatera att det inte räcker på långa vägar för att hålla en rimlig standard. Det enda som kommer att ske är att underhållsskulden ökar alltmer. Till slut kommer man till vägs ände. Vad gör man när det inte går att köra längre? Hur ska man klara att leva och bo ute i skogslänen, och hur ska man klara den viktiga industri som är en del av vår exportindustri om den kan utföra sina transporter? Vad vi talar om är en livsnerv i . Det handlar om att vi kan få ut det material som vår industri producerar i världen. Vi exporterar väldigt mycket. Stannar blodomloppet har vi gigantiska problem. Det är en kapitalförstöring av gigantiska mått som vi ser. Om man inte tillför mer pengar kommer det att bli en oerhört svår nöt att knäcka framöver. Skulden ökar ju. 92 (M): Fördelen när man har flera interpellationsdebatter som liknar varandra är att om man inte får svar på frågan i den första debatten kan man upprepa den i de andra. Jag tänker fortsätta att tala lite grann om tåg, höghastighetståg och infrastruktur med statsrådet här. Jag fick inget riktigt svar på min fråga om hur regeringen avser att finansiera sina satsningar på höghastighetsjärnväg. Jag förstår, fru talman, att den gärna vill att vi moderater ska presentera en lösning som är möjlig och genomförbar. Men det är fortfarande Socialdemokraterna och som bildar regeringen och inte . Jag tror att väljarna och människorna därute förväntar sig att regeringen när den säger vad den vill göra också berättar hur den avser att göra det. Jag kan hålla med de tidigare talarna här, och även statsrådet , som påpekar att dagens stambanor är i ett uselt skick. Själv vågade jag inte chansa på att ta tåget upp till – jag var inte riktigt säker på när min interpellationsdebatt skulle börja – av rädsla för att järnvägen inte skulle fungera och att tågen skulle vara försenade. Jag fick en extranatt i . Vi behöver rusta upp, och vi behöver bygga ny järnvägsinfrastruktur. När det gäller den rödgröna regeringens ambitioner, skulle man kunna säga om man är snäll, att bygga höghastighetsjärnväg lever vi fortfarande i dunkel vad gäller finansieringen. Statsrådet har ett flertal gånger under dagens debatter berättat att den här regeringen lägger mer än någon annan på infrastruktur, . beräkning av vad kostnaden för höghastighetsjärnväg skulle vara är . kan det ha kommit nya siffror. beräknade att en höghastighetsinfrastruktur skulle kosta 190–. De 100 miljarder som regeringen säger sig vilja satsa räcker inte på långa vägar. Detta var dessutom – räknar man om det till 2019 års penningvärde är det mellan 216 och 364 miljarder. har andra siffror. De säger att en satsning på höghastighetsjärnväg i skulle ligga på runt . Jag förstår att den här regeringen gärna vill vara ambitiös och gärna vill satsa. Men det går inte att bara vilja, utan man måste också kunna finansiera det hela. Då räcker det inte att skylla ifrån sig och säga att inte vill prata med regeringen och att inte vill berätta för regeringen hur den ska kunna infria sina löften. Jag förväntar mig fortfarande det svar jag inte fick i min tidigare debatt, där jag frågade hur regeringen har tänkt att finansiera satsningen på järnväg i . Hur har ni tänkt att betala och finansiera satsningarna? Har ni tänkt komma med förslagen själva, eller har ni tänkt vänta på att någon annan ska lösa problemen åt er? I så fall tror jag nog att väljarna kommer att lösa den frågan åt er . 93 Infrastrukturminister (S): Det är intressant hur pressade uppenbarligen är när det gäller infrastrukturfrågorna och när man inser svårigheterna man hade under sin egen regeringstid med att göra tillräckliga insatser för vägunderhåll och järnvägsunderhåll. citat, som jag nämnde i den förra interpellationsdebatten, är ju väl bekant. Det är också därför vi lider av underinvesteringar både i det svenska järnvägssystemet och i vägnätet. När det gäller finansieringsfrågorna vill jag vara tydlig. Regeringen har aviserat ambitionen att detta år lämna en infrastrukturproposition som talar om vilken ram som finns. Det är som ställer sig bakom detta. Där har , liksom och andra, ett direkt inflytande när det gäller vilken ram som ska sättas för framtida infrastrukturplanering. kommer utifrån den ramen att få i uppdrag att ta fram underlag för en nationell plan som regeringen sedan beslutar om 2022. Det är en sådan ordning vi har; det har vi haft tidigare, även under borgerliga regeringar. Skillnaden är att när vi hade borgerliga regeringar var det mycket mindre pengar, för då valde man att prioritera skattesänkningar i stället för investeringar i vägar och i järnvägar. är satsningen på vidmakthållande för väg. Det har aldrig funnits så mycket resurser för vägunderhåll, och det var plan. Till det kommer satsningar på BK4 som, vilket mycket riktigt lyfte fram, är otroligt viktiga för inte minst skogsindustrin för att säkerställa att tunga transporter, som kan bli lastbilar ända upp till , kan ta sig fram som en viktig del i svensk exportnäring. Det här har varit en viktig del av vägsatsningarna under denna och föregående regerings tid. Vi har stärkt den näringspolitiska profilen och ökat möjligheterna för både tyngre och längre lastbilar för att på det sättet kunna få effektivare transporter. Detta har gjorts ihop med godstransportstrategin, där vi sitter tillsammans med näringen och transportföretagen och utvecklar intermodaliteten, som det heter, i det svenska transportsystemet – alltså samverkan mellan sjöfarten, järnvägen och vägtransporterna – och på det sättet ökar transporteffektiviteten. Därför tas nu väldigt många initiativ som innebär att vi får förbättrad kapacitet för godstransporterna. Detta är inte minst tack vare de investeringar vi gör, men det kommer att behövas mer – var så säkra – såväl när det gäller järnvägen och sjöfarten som när det gäller vägarna. Det är detta som pekar på i sitt inriktningsunderlag, som har kommit till regeringen och som vi har beställt. Det är också detta som finns i det underlag om nya stambanor som snart ska redovisa. Det är så det ska fungera – vi får underlag, och vi har också en dialog med regioner och med näringsliv för att sedan kunna göra en bedömning av hur infrastrukturen och inte minst nya stambanor ska kunna finansieras i fortsättningen. Det som är intressant när man hör är ju att han inte tycker att några investeringar behövs till järnvägen.