prot · H80979 · 2021-02-10 00:00:00 — Detta är ett fullkomligt misslyckande av staten och ovärdigt . Ansvaret för att förändra det ligger på oss i denna kammare, och jag vill inte höra ett enda ord till om att det som drabbar barnen är oacceptabelt från statsråd som har makt men inte vill använda den. ”Avskiljning” låter som ett neutralt ord, men det är det inte. Det är en oerhört allvarlig frihetsbegränsning för alla människor oavsett ålder, men alldeles särskilt när vi pratar om barn. Avskiljning är ordet för det fysiska ingripande som Sis har befogenhet att göra. Det handlar om våldsanvändning mot barn i tvångsvård – fysiska ingripanden som är tillåtna inom Sis men i stort sett ingen annanstans i vårt samhälle. Det innebär att barn fysiskt hålls fast av personal mot golv eller vägg eller isoleras i ett kalt, avskalat rum. En annan av Sis särskilda befogenheter är vård i enskildhet. Det innebär att man vårdas ensam, utan kontakt med andra barn på avdelningen. En av de utsatta flickorna i programmet fyllde en av de som hon vårdades i enskildhet. Hon togs in som tolvåring på Sis ungdomshem , efter att bland annat ha bevittnat våld i hemmet. På blev hon fasthållen och isolerad över 50 gånger. har kritiserat isoleringen av minderåriga. Den har inga terapeutiska effekter. Avskiljning innebär alltid psykisk skada på ofta redan traumatiserade barn, och det innebär alltid risk för fysisk skada. Detta är allvarliga övergrepp i statens regi, även i de fall som avskiljningarna genomförs på korrekt sätt och med lagstöd. uttryckte regeringen att Sis systematiskt skulle arbeta för att minska antalet avskiljningar och att befogenheten skulle kunna fasas ut. Döm om min förvåning när jag förstod att antalet avskiljningar i stället ökade mellan . Bilden många har är att åtgärden avskiljning finns för att Sis ska kunna hantera grovt kriminella unga killar med våldskapital. Så kanske det var tänkt, men så har det inte blivit; pojkar och unga män som dömts till sluten ungdomsvård avskiljs i stort sett inte alls. fattades beslut om att avskilja 41 LSU-dömda ungdomar inom Sis. Motsvarande siffra för flickor 12–som vårdas enligt LVU var över 400. Som flicka i Sis regi löper du mer än så hög risk att utsättas för avskiljning än om du varit pojke. Tillhör du den yngre ålderskategorin ökar risken ytterligare – de allra yngsta barnen är överrepresenterade i avskiljningsstatistiken. Och det stannar inte där, utan den gemensamma nämnaren för de barn som avskiljs allra mest i Sis är autismspektrumtillstånd eller intellektuell funktionsnedsättning. Gruppen betecknas alltså av funktionsnedsättning motsvarande sådant som berättigar till insatser enligt lag om stöd och service till vissa funktionshindrade, LSS, personkrets 1. Det handlar om en liten grupp barn som står för mellan av samtliga avskiljningar i Sis ungdomsvård. Frågor om placerade barn och unga Är du flicka, och har ett autismspektrumbeteende är alltså risken som allra störst att du utsätts för fysiska fasthållningar och isolering på Sis-institutioner. Då är risken som allra störst att du får blåmärken, panik över att inte kunna andas och trauman för livet. Låt det sjunka in ! Liberalernas krav är att det aldrig ska vara tillåtet att avskilja barn. Detta är långt ifrån den första larmrapporten om maktmissbruk och övergrepp på Sis-institutioner. Chefer vet, generaldirektören vet och ansvarigt statsråd vet. Jag har även blivit kontaktad av personal som vidtagit åtgärder – som anmält och tagit ansvar – men som i stället för att få stöd från ledningen har blivit hotade av personal som de reagerat på. Vad krävs ytterligare för att regeringen och ansvarigt statsråd ska förstå vad som förekommer på de boenden som staten ansvarar för och sätta press på den generaldirektör som regeringen har tillsatt för att styra och leda myndigheten ? Detta är ett haveri, och därför krävs det att en tillsätts för att se till att  åtgärder vidtas utifrån de placerade barnens unika behov  missförhållanden av den här typen inte uppstår igen  ansvar utkrävs av de chefer inom Sis som vetat om men inte satt stopp för detta. Det handlar i grund och botten om att vår lagstiftning inte skyddar våra barn och unga när det kommer till kritan. Det förslag till ny socialtjänstlag som kom uppvisar allvarliga brister och måste omarbetas på en rad områden. Även tvångslagstiftningen för unga, LVU, är eftersatt. Ett omhändertagande av ett utsatt barn är den mest genomgripande åtgärden samhället kan vidta. Därför måste det ställas höga krav på rättssäkerhet och rimlig vårdkvalitet. LVU svarar inte upp mot dessa krav. LVU:s konstruktion är svårförståelig och opedagogisk. Under arbetet med den LVU-utredning som överlämnade till regeringen kom många vittnesmål från personal i om att inte ens de kunde förstå och få grepp om bestämmelserna. Hur kan man då tro att de berörda barnen och deras föräldrar, familjehemsföräldrar, HVB-personal och personal på Sis ska förstå lagen? Det är en grundläggande rättssäkerhetsfråga att de mest berörda kan förstå lagen. Därför behövs en radikal omarbetning som ger begriplighet. Ceders utredning har lämnat ett sådant förslag. Trots allvaret i ett ingripande enligt LVU saknar lagen bestämmelser om mål för lagen och vilka krav utsatta barn har rätt att ställa på vården. Det är närmast obegripligt. Mål och tydliga krav är grundläggande förutsättningar för en fungerande tillsyn och kvalitetsutveckling, vilket vård enligt LVU verkligen är i stort behov av. LVU måste utgå från barns behov av individuell vård av kvalitet som bygger på respekt för det enskilda barnet. Det är ansvarslöst att regeringen aktivt valt att inte agera för att de mest utsatta barnen ska ges förutsättningar för bättre livsvillkor. Prognoserna för utsatta barn och ungdomar är allt annat än bra. Riskerna för skolmisslyckanden, arbetslöshet och bidragsberoende samt psykisk och fysisk ohälsa, missbruk och kriminalitet är påtagligt höga. Frågor om placerade barn och unga Uppföljningen och stödet efter avslutad vård enligt LVU måste också förstärkas, och möjligheterna till stödinsatser måste tydliggöras i socialtjänstlagen. tragiska öde borde räcka för att regeringen skulle visa på handlingskraft – på riktigt. finns det barn som mot sin vilja tvingas att flytta hem till sina biologiska vårdnadshavare med skräck i kroppen. Andra barn har längtat hem till sin familj men hamnar återigen i utsatthet. Självklart finns det även barn vars biologiska vårdnadshavare ändrat sitt beteende. Det tenderar dock att vara ett lotteri. ges inte rätt förutsättningar att följa upp barnet . Många barn blir svikna tidigt i livet, till exempel barn som växer upp med våld i hemmet och barn med funktionsnedsättningar som inte får rätt till assistans. Vissa barn samlar smärtan i kroppen. Andra barn skadar sig själva för att uthärda ångesten. Några blir våldsamma, och andra rekryteras in i allvarlig kriminalitet. Jag vill kunna ge dem ett glasklart besked om att  folkvalda riksdag står på deras sida  en om avskiljningen på Sis tillsätts  den nya socialtjänstlagen kommer att bli mycket bättre än det bristfälliga utredningsförslaget  LVU kommer att reformeras på riktigt  alla boendeformer vid ett omhändertagande har hög kvalitet  uppföljning vid placering och efter placering kommer att ske kontinuerligt  barn i behov av LSS får tillgång till en livsavgörande rättighetslagstiftning  inga barn ska växa upp med våld och övergrepp, oavsett om de lever i sin hemmiljö eller på institution i statens regi. Jag vet inte om ni alla är beredda att gå från ord till handling, men Liberalerna är beredda. Jag kommer aldrig att ge mig förrän vi på riktigt skyddar alla barn i . sa att regeringen vill ta ett helhetsgrepp, och det är ju positivt. Men lämnade sin utredning , och vi har förslag här som vi vet inte kommer att omfattas av de delar som man nu lägger fram en proposition om. Vad är det som har hindrat regeringen från att göra detta tidigare? Jag tycker att det är orättvist att är här som representant och att återigen väljer att inte vara här, men jag undrar ändå vad det är som har hindrat Socialdemokraterna och regeringen att gå vidare. Frågor om placerade barn och unga Jag ställer mig bakom de tio tillkännagivandena och yrkar bifall till reservation 7. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under § 14.) § 6 Allmänna helgdagar m.m. betänkande 2020/21:KU15 Talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut fattades under § 14.) § 7 Trossamfund och begravningsfrågor betänkande 2020/21:KU18 20 (S): Utifrån betänkande KU18 vill jag passa på att redogöra en del för ärendet och lyfta fram betydelsen av samarbetet mellan samhället och kyrkliga samfund. Jag vill yrka bifall till förslaget i betänkandet och avslag på motionerna. Kyrkor och trossamfund spelar viktiga roller i många människors vardag. Enbart räknar in 5,8 miljoner medlemmar i . Den är indelad i 13 stift och har drygt 1 300 församlingar inom och 31 församlingar utomlands. Det finns ungefär 3 400 kyrkor. rapporterar också de statsbidragsberättigade samfunden in hur många medlemmar de har inskrivna i sina register. Den senaste noteringen hittar jag på Myndigheten för stöd till trossamfunds sida – drygt 900 000 medlemmar är noterade för alla övriga trossamfund. När begreppet statskyrka upphörde efter en flerhundraårig historia fattade beslut om lagen om . Det är denna lag som även reglerar förhållandet mellan kyrka och stat. I lagen om slås det fast att den är en öppen folkkyrka. Församlingar och pastorat över hela landet gör på många platser insatser för att i samarbete med kommuner, föreningsliv och organisationer finnas till hands för människor i olika situationer närhelst någon har behov av det. Just riktas kanske särskild uppmärksamhet mot , då ju kyrkovalet äger rum . Utgången av detta val kommer att ha betydelse för hur samarbetet framöver kan utvecklas. Medan det tidigare var kanske av de röstberättigade som gick till valurnorna var det vid det senaste kyrkovalet som mötte upp. Valdeltagandet kunde självklart ha varit högre, men det ökade intresse som märktes vid det senaste valet behöver hålla i sig även . Då får de beslut som tas i kyrkomötet stark legitimitet och god förankring också i ett samhällsperspektiv. Det finns, som jag ser det, ett stort behov av samarbete och samverkan mellan olika instanser i samhället, där och trossamfunden är resurser att räkna med. I huvudsak berör detta betänkande, som behandlar 15 förslag från allmänna motionstiden, ställning och frågor om begravningsväsendet. I betänkandet behandlar utskottet motionsyrkanden från allmänna motionstiden /20 och 2020/21. Av dessa behandlas sju yrkanden i förenklad ordning eftersom de rör samma eller i huvudsak samma fråga som har behandlat tidigare . De handlar om samverkan mellan staten och , ställning, begravningsavgiften, gravsättning och spridning av avlidens aska samt en offentlig karttjänst som ska visa gravars placering. Enligt lagen om trossamfund gäller att ingen är skyldig att tillhöra något trossamfund. Enligt samma lag har rätt till hjälp av staten med bestämmande, debitering och redovisning av avgifter. Även andra registrerade trossamfund kan beviljas sådan hjälp under förutsättning att de bidrar till att upprätthålla och stärka de grundläggande värderingar som samhället vilar på och att de är stabila och har en egen livskraft. I en motion begärs att begravningsavgiften ska reformeras så att den görs till en del av det offentligt beslutade skatteuttaget. Det kan framhållas att reformer skett på detta område såtillvida att varje huvudman /16 hade sin egen begravningsavgiftssats, vilket innebar att varje person tvunget behövde hänföras till en särskild församling inom för att korrekt avgift skulle kunna tas ut. försvann dock kopplingen mellan församling och person när folkbokföringen flyttades från församlingarna till kommunerna. Begravningsavgiften fastställs nu på grundval av de faktiska begravningskostnaderna och tas ut på samma sätt som kommunalskatten, det vill säga i proportion till den kommunalt beskattningsbara inkomsten. I begravningslagen preciseras vilka tjänster som ingår i avgiften. Där ingår till exempel gravplats eller motsvarande på allmän begravningsplats av , gravsättning inklusive gravöppning, återfyllning och iordningställande av öppnad grav samt lokal för begravningsceremoni utan religiösa symboler. I ett antal motioner föreslås en mer flexibel ordning i begravningsförordningen. En motion föreslår att begravningsförordningen ska ändras för att underlätta att aska efter en avliden person får delas i enlighet med den avlidnes eller närståendes önskemål. Att få sin aska delad eller spridd på fler än en gravplats, som i olika familjegravar, borde enligt motionären vara möjligt utan att först inhämta tillstånd från . Med hänsyn till att svensk lagstiftning möjliggör flyttning av stoft och aska under vissa förhållanden anser inte utskottet att det finns tillräckliga skäl för att ta något ytterligare initiativ till ändring av regleringen. Utskottet avstyrker därför motionerna som handlar om detta. En motion föreslår att ett nationellt gravregister ska införas. Det är en fråga som behandlades av utskottet i ett betänkande 2018/19. Motionärerna hänvisar här även till att kyrkomötet behandlat frågan 2018. Även om kyrkomötet såg en nytta med ett sådant register konstaterades att det i vart fall inte skulle vara kyrkoavgiften som skulle finansiera framtagandet. ställningstagande, herr talman, har därför inte ändrats utifrån tidigare beslut. Vi ser inte heller nu skäl att ställa oss bakom en offentlig gravtjänst och avstyrker motionen i fråga. Det kan också nämnas att jag vid återkommande tillfällen träffar representanter från , Judiska centralrådet och Islamiska samhällsrådet för att diskutera aktuella frågor som berör deras roll i samhället. Utgångspunkten för samtalen är ökad kunskap och förståelse och självklart också att bidra till att motverka hat och hot, så att var och en ska kunna känna sig trygg i sin religionsutövning. har självklart pandemin och den situation som den innebär stått i centrum. Utifrån smittbekämpningen har såväl som trossamfundens verksamhet ställts inför en rad utmaningar. Att genomföra begravningar digitalt, där en stor del av besökarna får följa ceremonin och avskedet via länk, är en ordning som en del av oss kanske har lärt oss att hantera. Men det handlar om förutsättningar, och det är en fråga som man kanske har ställts inför. Samfunden har funnit former för att hantera uppgifterna, men det har självklart inneburit en stor omställning för alla dem som är eller varit direkt berörda. Ett fortsatt samarbete mellan kyrkor, samfund och civilsamhälle kommer, som jag ser det, att vara av stor vikt för social trygghet och gemenskap även framgent. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under § 14.) Avgifter vid återköp och flytt av fond- och depåförsäkringar § 8 Avgifter vid återköp och flytt av fond- och depåförsäkringar betänkande 2020/21:FiU16 Avgifter vid återköp och flytt av fond- och depåförsäkringar (prop. 2020/21:33) 21 (SD): Försäkringsbranschen har tagit ut höga avgifter för flytt av pensionsförsäkringskapital. Men av arbete från och övriga oppositionen har vi nu ett förslag på bord som kommer att sänka flyttavgifterna kraftigt och varaktigt för landets småsparare. Det här är en delvinst. Vi är inte riktigt i mål , för vi väntar fortfarande på att regeringen ska leverera på punkten 3 i finansutskottets tillkännagivande , nämligen att alla försäkringar ska omfattas av samma flytträtt om inga avgörande skäl talar emot. har konstaterat att några sådana hinder inte föreligger. Därmed har regeringen grönt ljus för att lägga en sådan proposition på bord. Man kan lätt förledas att tro att det nu är klappat och klart, men låt mig då påminna om den process som varit . Avgifter vid återköp och flytt av fond- och depåförsäkringar Hela den här debatten initierades av i en rapport , där man uppmärksammade problemen med inlåsningar och skyhöga avgifter på försäkringsmarknaden. motionerade om detta 2017. Vi föreslog skäliga flyttavgifter och dessutom en begränsning av rättigheten att ta ut sådana . Det dröjde , fram , tills regeringen tog tag i frågan politiskt och lade fram ett förslag i . Förslaget var ett steg i rätt riktning men icke desto mindre helt otillräckligt. Man föreslog bland annat en modell där försäkringsföretagen fortsättningsvis skulle ha rätt att ta ut en avgift för oamorterade anskaffningskostnader. Exempel på anskaffningskostnader är provision till försäkringsförmedlare och ersättning till försäkringsföretagets egen säljkår. Flyttavgifterna skulle alltså ligga kvar på samma höga nivåer om regeringen fick sin vilja igenom. Initialt ville regeringen genom finansmarknadsministern dessutom att rätten till avgiftsuttag skulle begränsas till . Men i propositionen föreslog man i stället , tvärt emot egen rekommendation och tvärt emot sitt eget ursprungsförslag. I detta skede ville regeringen heller inte att flytträtten skulle omfatta alla. Därför riktade finansutskottet ett tillkännagivande till regeringen , som innebar att regeringen skulle återkomma skyndsamt till med ett lagförslag där flyttavgifterna kraftigt begränsades, ett avgiftstak infördes, försäkringar tecknade före omfattades och ett fribelopp infördes. Sedan kom pandemin, och lämnade regeringen ett förslag där man levererar på tre av fyra punkter i utskottets tillkännagivande. Här står vi alltså , efter att slog larm, och debatterar samma sak som vi gjorde då, även om vi nu närmar oss mållinjen. Det finns dock möjliga hinder på vägen, exempelvis tillkännagivanden. De bygger som bekant på konstitutionell praxis, vilket på ren svenska betyder att regeringen inte är rättsligt bunden att tillgodose tillkännagivanden. Mot bakgrund av rödgröna regeringars uttalanden om tillkännagivanden i termer av viljeyttringar, mot bakgrund av regeringens dokumenterade ambivalens i frågan om flytträtten och mot bakgrund av att ingenting hade hänt utan en aktiv opposition delar jag oron med 500 000 svenska pensionssparare över om, när och hur regeringen tänker hedra sitt ord och leverera en fri flytträtt, inte bara till vissa utan till alla svenskar. Detta är anledningen till att jag yrkar bifall till den sverigedemokratiska och liberala reservationen här . 22 (L): Inledningsvis yrkar även jag bifall till reservationen i ärendet. Liberalerna tror på varje människas eget ansvar. Vi har alla ett ansvar för vår privatekonomiska framtid och för våra barns och barnbarns framtid och trygghet. Vi ska också känna trygghet när vi närmar oss pension. Hårt arbetande människor ska kunna vara förvissade om att ekonomin är säkrad och trygg även efter pensionsdagen. lade regeringen fram propositionen En effektivare flytträtt av försäkringssparande. Den lyckades inte röja undan de hinder som många pensionssparare möter när de vill flytta sina pensionspengar. Därför riktade ett tillkännagivande till regeringen. Vi kan nu konstatera att regeringen i den proposition som ligger på bord och vi debatterar svävar på målet huruvida försäkringar som tecknats före bör omfattas av motsvarande flytträtt som försäkringar tecknade därefter. Avgifter vid återköp och flytt av fond- och depåförsäkringar I den här frågan finns det skäl att ta hänsyn till flera principiellt väldigt viktiga frågor. får det inte skymma sikten för uttalade målsättning. En förändring också i denna del är nödvändig om småsparare på allvar ska kunna ta makten över sitt eget sparkapital. behöver fler och inte färre engagerade sparare. Om inte åter agerar riskerar nu en viktig reform för ökad konkurrens, konsumentskydd och individens egenmakt att fastna i finansmarknadsministerns skrivbordslåda igen. Vi liberaler är ivriga påhejare för att svenska folket ska få mer makt över pengarna, över sin pension. Därför är det viktigt att det finns en rättighet att flytta pensionspengarna. Det handlar om konsumentmakt, om makt över sin egen framtid. Administrativa hinder, byråkrati och politisk klåfingrighet får inte stå i vägen för detta. 23 (S): Det här betänkandet handlar om de avgifter som kunder betalar vid återköp och flytt av sparande i fond- och depåförsäkringar. De ändringar som görs i lagen går kortfattat ut på att avgifterna sänks. Skälen till detta är flera, och det finns en bakgrund. fungerade systemet så att ett sparande i en försäkring, exempelvis en pensionsförsäkring, var en överenskommelse mellan kunden och försäkringsbolaget där bolaget gjorde en beräkning på kostnader och avkastning och garanterade kunderna en viss återbäring. Kundens pengar var i sin tur inlåsta hos försäkringsbolaget. förändrades detta, och kunderna avtalade fram att nytecknade försäkringar skulle kunna flyttas. Från den l blev flytt en möjlighet i alla nytecknade försäkringar. I och med detta gavs konsumenten större möjlighet att påverka sitt eget sparande och placerande. Detta följdes dock av en debatt om att bolagen tog ut alltför höga avgifter vid en flytt i syfte att motverka själva flyttandet, vilket man fann oskäligt. Förra riksdagsåret kom så en proposition med syftet att ytterligare stärka konsumenternas ställning. Man föreslog att begränsa vilka avgifter som ett bolag får ta ut i samband med en flytt. beslöt då att avgift framöver endast får tas ut för bolagens administrativa kostnader och kvarstående anskaffningskostnader, vilket alltså innebar en sänkning av avgifterna. En viktig princip i detta är att stärkandet av konsumentens ställning ska gälla alla konsumenter. De som vill flytta sitt sparande ska kunna göra det på ett rimligt sätt. värnar man om att de som inte är lika aktiva sparare inte heller drabbas ekonomiskt. Den principen är lika viktig nu som den var då. Med det förslag vi nu debatterar tar regeringen och frågan ett steg till. Det finns nämligen skäl att skilja på en traditionell försäkring och en fondförsäkring. Hos en fondförsäkring ligger hela ansvaret hos den försäkrade, hos kunden, med såväl möjligheter till högre avkastning som risk för nedgångar. Därför är det också rimligt att avgifterna som tas ut vid flytt och återköp av dessa fond- och depåförsäkringar begränsas ytterligare. Avgifter vid återköp och flytt av fond- och depåförsäkringar Med det här förslaget får avgift vid återköp och flytt av fond- och depåförsäkringar endast omfatta den administrativa hanteringen och maximalt uppgå till 0,0127 prisbasbelopp. Det innebär att avgifterna sänks och att konsumenten får ännu bättre möjligheter att påverka sitt eget sparande och placerande. Dessutom värnas alla konsumenter. En fråga i detta sammanhang är om de sänkta avgifterna även ska omfatta försäkringar tecknade före den l . Det är relevant och viktigt att titta på, och regeringen har därför valt att behandla denna fråga separat. Det kan finnas goda skäl för att de ska omfattas. kan det vara angeläget att dyka djupare i vad det kan innebära att förändra villkor retroaktivt. Vi ser därför fram emot att regeringen återkommer till i detta avseende. Med det vill jag yrka bifall till utskottets förslag och avslag på reservationen. 24 (C): Det är en glädjens dag för oss som har jobbat med dessa frågor . Vi tar ytterligare steg för att stärka konsumentens egenmakt över sin egen framtida ekonomi och undanröja hinder som pensionssparare möter. Att du som konsument ska råda över det som är ditt är givetvis en bärande princip som vi måste värna. leder en förenklad flytträtt till att konsumenter enklare kan rösta med fötterna och i förlängningen stärka konkurrensen bland företagen, vilket alla inser är bra. Som förvaltare ska du veta att om jag som kund inte är nöjd kan jag flytta mitt sparande till ett annat bolag. Förutom dessa två bärande principer är det ett problem att en del sparare sitter med dåliga placeringar med låg avkastning. Då är det högst rimligt att de ska kunna flytta dem till en lägre kostnad, vilket vi möjliggör .