prot · H809145 · 2021-06-21 00:00:00 — Det sker alltså en hel del på det tekniska området, men ska vi klara miljömålen måste vi ta itu med de problem som finns inom person- och godstransporterna på väg. Det har vi valt att fokusera på. 62 (L): Jag står bakom alla mina reservationer och yrkar bifall dels till utskottets förslag till ram för infrastrukturåtgärder 2022–2033, dels till reservation nummer 16 om forskning och innovation. ska vi debattera framtidens infrastruktur. Det som är speciellt just är att det på bordet ligger en infrastrukturproposition som trafikutskottet har behandlat. Hur mycket ska vi investera i infrastruktur ? Det rör sig om mycket stora belopp, 799 miljarder, som tillsammans med trängselavgifter och banavgifter på totalt 77 miljarder blir den största infrastruktursatsningen . sätter vi de ekonomiska ramarna och inriktningen på de åtgärder som ramen ska användas till. Det är först i nästa steg, i åtgärdsplaneringen, som konkreta objekt väljs ut och beslutas. Behoven är många i vårt avlånga land, långt fler än vad den här budgeten kommer att räcka till, trots en ökning med mot nuvarande infrastrukturplan. Därför är inriktningen för hur man prioriterar viktig. Liberalerna har förhandlat fram innehållet i propositionen, och vi har nått viktiga liberala framgångar. Liberalernas ingångar har varit elektrifiering av transporterna, fungerande vardagspendling, att bygga bort kapacitetsbrister på järnväg och väg, flygets och sjöfartens infrastruktur, att vi ska vårda det vi har och inte minst att det behövs teknikoptimism för att klara klimatet. De gör att allas vår vardag fungerar, ser till att våra företag mår bra och att vi dramatiskt kan minska våra klimatutsläpp. Liberalernas viktigaste framgång i infrastrukturpropositionen är att klimatmålen är i fokus. har elektrifieringen av transportsektorn en framträdande roll i infrastrukturplaneringen. Det är en förutsättning för att vi ska kunna nå klimatmålen. Elektrifiering ger snabbt minskade utsläpp . Där spelar laddinfrastrukturen en nyckelroll framöver. Den dagliga pendlingen till jobb och studier ska prioriteras. Transportsystemet ska stärka utbildning, jobb och företagens konkurrenskraft. Det är en förutsättning för välfärd. Liberalerna har drivit på för att flaskhalsar ska öppnas, för att kapacitetsbrister ska byggas bort och för att tillgängligheten ska öka. Vi ser fram emot att det kommer satsningar i norr och ut till våra hamnar, inte minst det dubbelspår mellan och som behövs för att komma till rätta med värsta kapacitetsbrist. Transportsystemet ska också hänga ihop. Liberalerna har drivit på för att transportsystemet ska fungera från dörr till dörr för både personer och gods. Det är den totala transporttiden som ska vara i fokus, inte tiden det tar att åka en viss delsträcka. Därför är det viktigt att knutpunkterna mellan väg, järnväg och kollektivtrafik, sjöfart och flyg fungerar. Exempel är omlastning mellan tåg och lastbil till sjöfart i våra hamnar. Ett annat exempel är effektiv kollektivtrafik till våra större flygplatser. Det är också viktigt att finansieringen av isbrytarna löses, så att företagen i norr kan vara säkra på att kunna exportera sina varor även . Liberalerna ser att alla transportslag behövs. Det är ett effektivt utnyttjande av varje transportslags fördelar som bygger en sammanhållen, stark infrastruktur i . måste infrastrukturinvesteringarna i knyta an till investeringar i våra grannländer. Samverkan mellan länder och transportslag är prioriterat för Liberalerna. ska hålla ihop. väg- och järnvägsnät är i många delar 60–, och underhållsbehovet är mycket stort, inte minst på landsbygden. Det är också mer samhällsekonomiskt effektivt att underhålla det vi har. Därför välkomnar vi en rekordstor satsning på underhåll av väg och järnväg. För att vi ska klara klimatmålen behövs teknikoptimism. ska vara ledande i att utveckla och tillämpa nya tekniker och nya idéer på transportområdet. Det är nödvändigt för att nå klimatmålen och få bättre tillgänglighet och öka företagens konkurrenskraft. Det har därför varit mycket viktigt för Liberalerna att det i propositionen är ett stort fokus på forskning, innovation och teknikutveckling. Slutligen måste kostnadskontrollen i beräkningar och budget öka, också i tidiga skeden. Det är orimligt att stora infrastrukturprojekt spräcker budgeten och därmed tränger undan många andra projekt. Propositionen innehåller tydliga markeringar om att komma åt kostnadsökningar och att åtgärder ska prioriteras utifrån samhällsnytta. Godsets betydelse för prioritering av åtgärder måste också öka. Näringslivets behov är prioriterat. Liberalernas prioriteringar har sammantaget fått stort utrymme i riktlinjerna för hur ramarna ska användas i nästa steg. Det är vi stolta över. Vi yrkar bifall till utskottets förslag i denna del. Transportsektorn står för en tredjedel av de svenska utsläppen, och den största delen kommer från vägtrafik. Därför måste den svenska fordonsflottan bli mer hållbar, och utsläppen måste minska. Det var Liberalerna som tog initiativ till , som kommer med en handlingsplan för infrastruktursatsningar i laddinfrastruktur, för att underlätta övergången till eldrivna, tunga fordon. Det är ett av de viktigaste områdena för att vi ska nå våra transportmål när det gäller klimatet. behövs ett landstäckande nät av laddstolpar vid bostäder och parkeringar så att privatpersoner vågar satsa på en laddbar bil. Om vi inte löser det riskerar vi att bromsa hela omställningen inom transportområdet. Om vi inte får fler laddbara bilar kommer vi inte heller att få biodrivmedel över som kan användas till de områden som har svårare att ställa om, till exempel flyget och sjöfarten. Flyget och sjöfarten har en plan för att komma bort från sitt beroende av fossilt bränsle. För flygets del sker en lovande utveckling av elflyg, som kan få större genomslag för kortare distanser . Liberalerna vill att en kommande flygplatsstrategi tar hänsyn till elflygets möjligheter att effektivare binda samman genom direktflyg mellan regionala flygplatser. Här är en viktig knutpunkt. Det är därför vi engagerar oss starkt i att ska vara kvar: för att kunna driva på utvecklingen av elflyg. Även här behöver hänsyn tas till behovet av laddinfrastruktur, precis som när det gäller vägtransporter. Biodrivmedel och elektrobränslen är viktiga både för flygets och för sjöfartens klimatpåverkan, speciellt när det gäller de långväga transporterna. Slutligen – om vi ska klara våra klimatmål och effektivisera våra transporter krävs forskning, innovation och teknikutveckling, inte minst inom vägtransporter. Vi behöver utveckla självkörande, eldrivna bilar som är uppkopplade och betjänar en delningsekonomi i samhället. Vi behöver en lagstiftning som möjliggör att vi kan utnyttja den snabba teknikutvecklingen så länge den uppfyller säkerhetskraven och kraven på personlig integritet. Digitaliseringen ger stora möjligheter. Där ingår tillgången till data som en del av infrastrukturen och ger ett trafiksäkert och effektivt transportsystem. Vi behöver också satsa på forskning för att driva på innovationer just när det gäller flygets och sjöfartens omställning. Mot den bakgrunden yrkar jag bifall till vår reservation nummer 16 Forskning och innovation. 63 (MP): Jag vill börja med att säga att jag med anledning av det nya politiska läget nog kommer att dra över min anmälda talartid något. Jag ber om ursäkt för detta på förhand. prioriteringar när det gäller infrastruktur är tydliga. Vi vill att klimat- och miljömålen ska vara styrande i fråga om vilken infrastruktur vi bygger i . Vi befinner oss i ett nödläge för klimatet. Därför måste den infrastruktur som vi bygger stödja ett uppnående av klimatmålen. Just därför vill satsa stort på järnvägen, som är vårt mest energieffektiva och klimatsmarta transportslag på land. Vi vill både bygga nya stambanor för höghastighetståg och bygga ut och rusta upp järnvägen i hela landet. När vi gick in i förhandlingarna om januariavtalet var det viktigt för oss. Det ledde också till att vi där fick med flera viktiga punkter. Jag tänker framför allt på punkt 28 om att bygga ut infrastrukturen och binda ihop med tåg som går med skrivningar som att ”nya stambanor för höghastighetståg ska färdigställas så att , , och regioner och städer längs med och i anslutning till banans sträckning bättre knyts samman med moderna och hållbara kommunikationer”. Det ska ”ske en fortsatt utbyggnad av järnvägen i norra och planeringen för att bygga Norrbotniabanan i sin helhet ska intensifieras”. När partierna i januariöverenskommelsen gick in i förhandlingar om infrastrukturpropositionen var också våra ambitioner när det gäller utbyggnad av järnvägen i fokus. Det är ingen hemlighet att vill satsa stort på att bygga Tåglandet – ett där järnvägen är det naturliga valet för transporter, där man kan lita på att tåget går och kommer fram och att det går att välja klimatsmarta resor i hela landet. vill att fler ska vilja och kunna resa bekvämt med tåg i ett tågland där vi har nya stambanor som möjliggör ett riktigt snabbt och bekvämt resande mellan städer i . Det ska finnas en snabb förbindelse mellan och som gör det möjligt att resa på . Det ska vidare finnas en sammanlänkad och kapacitetsstark järnväg längs med hela ända upp till . Det ska också finnas utbyggd kapacitet på Ostkustbanan liksom en rakare och snabbare järnvägsförbindelse mellan och . Dessutom ska det finnas upprustade regionala och lokala banor som ansluter till de större järnvägarna. Det är alltså ingen hemlighet att vi hade kunnat tänka oss att lägga fram en ännu ambitiösare proposition än den vi har på bordet. kan vi konstatera, fru talman, att en infrastrukturproposition som omfattar – en ökning på jämfört med perioden –2029 – ger förutsättningar att genomföra mycket av det vi vill. Med tillkommande medel, såsom banavgifter och trängselavgifter, beräknas ramen uppgå till hela . I infrastrukturpropositionen definierar man hur ramen fördelar sig på tre områden: Det ena området är vidmakthållande järnväg, det vill säga medel till drift och underhåll av järnvägen som föreslås bli . Det är en ökning med jämfört med den tidigare nationella planen och infrastrukturpropositionen. Sedan har vi vidmakthållande väg. Medel till underhåll av vägar föreslås bli , en ökning med jämfört med föregående infrastrukturproposition. Även detta är viktigt ur perspektiv. Vi måste underhålla de vägar som vi har i landet, särskilt med fokus på det perifera vägnätet, det vill säga vägar på landsbygden. Ofta tenderar man att prioritera ned dessa. Slutligen har vi det tredje området som är utveckling. Medel till utveckling av transportinfrastruktur, det vill säga nya och gamla investeringar, föreslås bli . Det är en ökning med 103,5 miljarder jämfört med den föregående infrastrukturpropositionen. Förslaget till ekonomisk ram för utveckling gör att den gällande nationella planen kan fullföljas men också att satsningar kan göras på såväl nya stambanor för höghastighetståg som andra viktiga åtgärder, till exempel fortsatt utbyggnad av järnvägen i norra och en intensifierad planering för att bygga Norrbotniabanan i dess helhet. För att denna inriktning ska bli möjlig behövs nästa steg i infrastrukturplaneringsprocessen. Det behövs ett direktiv till att ta fram ett planförslag så att en nationell plan kan beslutas av regeringen. Hur det blir med den processen framgent är dock med tanke på dagens beslut högst oklart. På grund av dagens beslut pausas regeringens möjlighet att agera politiskt i avvaktan på att vi har en regering med stöd i riksdag. Än värre än denna fördröjning är risken för att vi nu får en högerkonservativ regering som har en helt annan syn på infrastrukturfrågor än vad vi som står bakom propositionen har. föreslår en sänkning av ramen för utveckling med över 30 miljarder. De motsätter sig byggandet av nya stambanor för höghastighetståg och riskerar därmed även de sträckor som redan är beslutade, det vill säga Ostlänken, –och –. Även och motsätter sig byggandet av nya stambanor. En högerkonservativ regering hotar därför att sätta stopp för hela projektet. sa dessutom kristdemokraten att för att göra det tydligt vill de satsa mindre på järnväg och mer på väg, det vill säga motsatsen till vad vill. Låt mig därför vara tydlig. Nya stambanor för höghastighetståg är nödvändiga om vi ska klara våra miljö- och klimatmål. Vi ska ha nettonollutsläpp . Det gäller även transportsektorn. Då räcker det inte med att enbart elektrifiera och använda sig av biobränslen. Tillgången till hållbara biobränslen är mycket begränsad och behöver fokuseras till de delar av transportsektorn som har absolut svårast att ställa om. Vi behöver också effektivisera transportsektorn för att hushålla med den förnybara energin. Då är en överflyttning av transporter till järnväg avgörande, och det gäller såväl persontransporter från flyg och bil som godstransporter från lastbilar. Kapaciteten på järnvägen slår dock i taket. Detta sker i då vi vet att vi skulle behöva flytta befintliga transporter till järnväg och också ta höjd för att transporterna kommer att öka med en växande befolkning. Resandet på järnväg hade före pandemin dubblerats sedan 90‑talet, men den trafikerade banlängden hade inte förändrats nämnvärt. Vi behöver nya stambanor för att människor ska ha möjlighet att resa på ett klimatsmart och hållbart sätt även . Man ska kunna resa snabbt både storregionalt och nationellt på de nya stambanorna. avlastas de befintliga banorna så att det blir mer utrymme för lokala tåg, med många stopp, och den viktiga godstrafiken. När vi ändå bygger ny järnväg, som ska tjäna oss , är det viktigt att vi bygger för moderna tåg som kan köra riktigt snabbt, åtminstone i . Tåget ser inte ut som det gjorde . Förmodligen kommer det heller inte att se ut som . Vi måste ta höjd för framtiden och en utveckling och innovation på järnvägen. Hastigheten på de nya stambanorna är avgörande för att få attraktiva restider som förmår att flytta människor från flyg till tåg och för att få inrikesflyget i söder att bli överflödigt. Om vi kan flytta 2–3 miljoner resenärer från flyget till tåget ger det en viktig klimatnytta. Vi ville helst se att de nya stambanorna skulle finansieras utanför de ordinarie ramarna för infrastruktur. På så sätt ville vi i skapa ytterligare utrymme för att bygga ut och underhålla övrig järnväg. Det är för oss lika viktigt att ha en ryggrad som revben i transportsystemet. Vi kan konstatera att det inte fanns stöd för att göra det hos våra kollegor i januariavtalet. För oss är det därför viktigt att hitta vägar framåt. är en konstruktiv kraft som vill få ett genomförande av politiken. Den infrastrukturproposition som vi har på bordet innebär en satsning framåt som ger utrymme för att både satsa på att fortsätta utbyggnaden av de nya stambanorna för höghastighetståg i sin helhet och bygga ut och underhålla järnväg i hela . Det innebär en fortsättning av den satsning på järnväg som regeringen – och Socialdemokraterna – inledde förra mandatperioden med, där vi steg för steg försökt kompensera för decennier av nedprioritering av järnväg. Det innebär i sin tur att vi i denna proposition kraftigt har utökat underhållet för järnväg med ytterligare 40 miljarder jämfört med förra infrastrukturpropositionen och nationella planen, vilken också utökades på liknande sätt från alliansregeringens tidigare infrastrukturproposition. Låt mig dock vara ärlig. Det finns fortsatt ett behov av att satsa på järnvägsunderhåll framgent för att återta det eftersatta underhållet som byggts upp . vill vara tydligt med att vi vill prioritera järnvägen även framåt. Det gäller såväl utveckling av ny järnväg som underhåll av de banor som vi redan har. tycker också att det finns ett transportslag som får alldeles för lite utrymme i den infrastrukturpolitiska debatten, nämligen cykel. Vi vill se ett utökat statligt ansvarstagande för utbyggnad av cykelinfrastruktur i . Stadsmiljöavtalen, som är initiativtagare till, har varit ett väldigt viktigt verktyg för att öka byggandet av cykelinfrastruktur i större och mindre städer. Men vi behöver också bygga cykelinfrastruktur på landsbygden och göra det möjligt att cykla även mellan städer och tätorter. Därför vill se utökade statliga satsningar, för det är just statliga och regionala satsningar som kan göra det möjligt att bygga det stomvägnät för cykel som vi vill se. Det är en sådan fråga som inte löses i en infrastrukturproposition utan i den kommande nationella planen, där detaljerna för vilka objekt som ska finansieras men också eventuella andra satsningar och som ska in avgörs. Men om det blir en M-KD-SD-regering som ska ta fram den nationella planen är jag väldigt rädd för att stadsmiljöavtal och övriga cykelsatsningar stryks. Det är inte de partiernas prioritering. I infrastrukturpropositionen från S-MP-regeringen aviserades också att ett mål för ökad cykling skulle tas fram. Det finns stora vinster med ökad cykling. Det förbättrar folkhälsan och minskar klimatpåverkan. Med mindre biltrafik förbättras också luftkvaliteten. Även denna fråga hänger nu löst. Jag hoppas verkligen att framtagandet av detta mål kan fullföljas. prioriteringar här är väldigt tydliga. Vi vill att klimat- och miljömålen ska vara styrande. Vi vill satsa på järnvägen. Vi vill satsa på en infrastruktur som gör det möjligt för oss att nå våra mål. Jag vill avsluta med att yrka bifall till de reservationer som vi har tillsammans med övriga januariavtalspartier och i övrigt yrka bifall till förslaget i betänkandet. Jag ställer mig helhjärtat bakom propositionen. 64 (V) replik: Jag tror att jag kan instämma i så gott som allt av det som sa. Problemet är ju att det här är fromma förhoppningar från . Det är inte så den här infrastrukturpropositionen ser ut. Jag tycker att vi måste vara ärliga när vi för debatt i den här kammaren. Vi har en infrastrukturproposition som baseras på fortsatt prognosstyrning, inte målstyrning. Det blir ingen särskild statlig cykelsatsning. Det blir en fortsatt underhållsskuld i järnvägssektorn. Det finns inget konkret utpekat om ny järnväg till , och det finns heller ingen separat finansiering för höghastighetsbanorna, för att bara ta några exempel. Jag håller verkligen med om att klimatmålen måste styra infrastrukturplaneringen. Men på vilket sätt menar att våra klimatmål numera styr infrastrukturplaneringen? Det är ju fortfarande en prognos om ökad vägtrafik som ligger till grund för de scenarier som finns i infrastrukturpropositionen. Kan ta något konkret exempel där regeringen nu är beredd att lyfta ut storskaliga vägprojekt som både slukar mycket pengar och kommer att leda till stora utsläpp? Sedan nämner posten utveckling av transportsystemet, med till nya investeringar i väg och järnväg. Det är mer pengar än tidigare, men som jag har sagt tidigare är det helt och hållet otillräckligt. Jag skulle vilja fråga : Av de här , hur ser fördelningen ut mellan väg och järnväg? Hur mycket går till järnväg och hur mycket till väg av de 437 miljarderna? 65 (MP) replik: Jag får väl börja med att påminna om hur man ställer upp en infrastrukturproposition. Det är ett ganska övergripande dokument som ger möjlighet att besluta om en inriktning för infrastrukturplaneringen men också de ekonomiska ramarna. De ekonomiska ramarna fördelar sig på tre poster. Den första är vidmakthållande järnväg, det vill säga i princip underhåll av järnväg. Den andra är vidmakthållande väg, det vill säga i princip underhåll av väg. Den tredje är posten för utveckling. Närmare detaljer än så anges egentligen inte. Vi vet inte exakt vilka objekt som kommer att finansieras av de här medlen, utan det är en fråga för nästa steg i infrastrukturplaneringsprocessen. Det är därför det är så viktigt att man har en regering som kan ge ett direktiv till om att ta fram ett planförslag som ligger i linje med det som både jag och vill se. Det är också väldigt viktigt att man har en regering som kan förhandla och fatta beslut om en nationell plan där vi får med de här viktiga bitarna. Det finns inte plats för den typen av detaljer i en infrastrukturproposition, utan de kommer . Jag vill ändå tydliggöra att vi lyfter fram de viktiga miljö- och klimatmålen i infrastrukturpropositionen. Vi lyfter fram målen om att minska utsläppen till 2030 och att vi ska vara nära nettonoll till 2045 samt att detta innebär att i princip alla sektorer, inklusive transportsektorn, måste ha nått nollutsläpp. Jag tycker också att man ska skilja på inriktningsunderlaget från och den proposition som har lagts fram av regeringen. Vi håller absolut inte med om allting som har funnits med i inriktningsunderlaget från , men det är också bara ett underlag. Det är ju propositionen som gäller och som vi fattar beslut om här. Vi vill satsa på järnvägen framåt. 66 (V) replik: ger en beskrivning av infrastrukturpropositionen som om det bara vore så här en proposition från regeringen kan se ut. Så är det ju inte. Det här är ett politiskt dokument. Propositioner kan se väldigt olika ut. kan de vara väldigt detaljerade, ibland mindre. Till exempel brukar ju skryta om hur han lyfter in Norrbotniabanan efter att den borgerliga regeringen tagit bort den. Det är väldigt bra att den lyfts in. Jag kan ge rätt i så måtto att det här är ett rambeslut vad gäller pengar och politiska prioriteringar. Det är därför det oroar mig att vårt klimatmål om att minska utsläppen inte har fått tydligare genomslag i den här infrastrukturpropositionen. Som grund för hela infrastrukturpropositionen finns det ju en prognosstyrning. Man kan då gå tillbaka till och se att de baserar alla sina planer på ökad vägtrafik. Här hade och Socialdemokraterna kunnat skriva in väldigt tydligt att det är vårt klimatmål som sätter ramarna för den framtida åtgärdsplaneringen, som ska komma i nästa skede. Hade man gjort det hade man sänt en tydlig signal om att till exempel gamla storskaliga vägprojekt måste lyftas ut ur åtgärdsplaneringen därför att de kommer att sluka pengar och leda till alldeles för stora utsläpp. Sedan är beskrivningen av de tre budgetposterna lite intressant. I den tidigare infrastrukturpropositionen fanns posten utveckling av transportsystemet mycket riktigt med, men då fanns också en fördelning mellan insatserna till väg och järnväg. Det har den här regeringen listigt nog tagit bort, så nu vet vi inte hur mycket av de här – den största satsningen – som går till väg respektive järnväg. Kan det vara så att ni inte är överens? 67 (MP) replik: Självklart går det att vara mer eller mindre detaljerad i en proposition. Men är det, precis som vi har konstaterat här, så att en infrastrukturproposition hålls på en relativt övergripande nivå. Den ska ange inriktning och de ekonomiska ramarna. Förra gången den här S-MP-regeringen lade fram en infrastrukturproposition nämndes ett enda objekt; det var –som lyftes in. Bara det, att man valde att peka ut ett objekt, var ganska särskilt. Det normala är ändå att man håller sig på den övergripande nivån. Utgångspunkten i propositionen blir väldigt tydlig, nämligen de transportpolitiska målen, inklusive klimatmålen. Om det hade varit en rent miljöpartistisk infrastrukturproposition kan jag absolut tänka mig att vi hade kunnat ha ännu tydligare skrivningar kring klimat- och miljömålen. Men jag tycker inte att det finns fog för att säga att klimat- och miljömålen inte finns med i propositionen, utan de finns med på ett tydligt sätt. Sedan finns det också underlag från i form av till exempel deras basprognoser. Dem kan vi diskutera ganska länge, skulle jag tro. Både jag och har synpunkter på dem, inte minst på att de ofta slår fel. Man kanske inte behöver förhålla sig till dem rent bokstavligt. Det här är en proposition som utgör en möjlighet för oss att ta ansvar för framtid och för uppnåendet av klimat- och miljömålen. Men det som har hänt här , fru talman, innebär att vi har en politisk situation som gör att vi riskerar att få en M-KD-SD-regering.