prot · H809106 · 2021-04-13 00:00:00 — Varför är då denna fråga så viktig? Jo, därför att staten inte levererar på sitt samhällskontrakt. Det innebär att vi förhindrar bostadsutveckling och näringsverksamhet i , och det blir ett stort bekymmer för växande kommuner. Jag har låtit ta fram en rapport från som jämför hur staten och de kommunala lantmäterierna levererar. Vi kan ta några exempel. : , kommunalt, och : , statligt. Det tar alltså mer än dubbelt så i som det tar i . Sedan har vi : , : , : , : och : . Om vi tittar på jämförbara kommuner där staten har ansvaret ser vi : , och : , : , : och, som sagt, : . Det tar alltså dubbelt så för staten att leverera i som det tar i , där vi har KLM. I , som har KLM, tar det , jämfört med , där staten levererar . Detta är direkt förödande för samhällsutvecklingen. Det är naturligtvis därför kommunerna i ren desperation har sagt att de vill ta ansvar – för att staten inte levererar. Det var därför skrev debattartikeln. Man kan säga till kommunerna som statsrådet gör i svaret, att de ska skicka in en ansökan så behandlas den. Problemet, fru talman, är att nästan alla kommuner som skickar in en ansökan får avslag. Det är därför jag har ställt interpellationen. Jag vill veta vad statsrådet tänker göra för att det ska bli lättare för kommunerna att få bilda egna kommunala lantmäterimyndigheter. Finns det något som helst initiativ från regeringen och statsrådet för att de ska få den hjälp som efterlyste 2018? 70 Statsrådet (MP): Långa handläggningstider i förrättningsverksamheter är ett problem för hela samhället – det är vi väldigt överens om. Det är en problematik som ledamoten själv har lyft upp och som vi redan har debatterat vid ett flertal tillfällen i kammaren, trots min korta tid i rollen. Kompetensbristen när det gäller lantmätare i är också en problematik som är tätt sammanlänkad med problemet med handläggningstiderna. Där har regeringen skjutit till pengar för att inrätta fler utbildningsplatser, men det tar lite tid innan fler har utbildats. Statskontoret har pekat på att det delade huvudmannaskapet för verksamheten har bidragit till en inlåsning av personalresurser och i förlängningen bidragit till de långa handläggningstiderna. Det är långt ifrån självklart att fler kommunala lantmäterimyndigheter i sig löser problemet med långa handläggningstider när det inte finns tillräckligt många lantmätare. Det kan självfallet finnas många kommuner där det är både bra och ändamålsenligt att inrätta kommunala lantmäterimyndigheter. Vi har en lång rad mycket duktiga kommunala lantmäterimyndigheter i . Det delade huvudmannaskapet tillåter kommunala lantmäterimyndigheter att medverka i plan- och byggprocessen, vilket många menar höjer kvaliteten i kommunernas detaljplaner. Detta är väldigt bra i grunden. Det viktiga är att kunna avgöra när och var ett inrättande av en lantmäterimyndighet är ändamålsenligt, och den handläggningsprocessen är gedigen. I handläggningen av en ansökan tar regeringen hänsyn till ett samlat underlag innehållande bland annat kommunens ansökan och Lantmäteriets yttrande. Därefter fattas beslut utifrån kraven i lagen om lantmäterimyndighet. I grund och botten finns dessa krav för att försäkra oss om att kommunerna har förmåga och kapacitet att ta över ansvaret från staten vad gäller fastighetsbildningsverksamheten – att man klarar att ha en tillräcklig kompetens i sin verksamhet. Det är bra att vi har kraven, för fastighetsbildningen behöver vara enhetlig och effektiv och därmed också rättssäker för alla som behöver använda dessa tjänster. 71 (M): Det stämmer som statsrådet säger. Vi moderater har ett starkt engagemang för att få staten att leverera på sitt samhällskontrakt. Om vi kan se att det inte kommer några initiativ från regeringen och att det inte händer något utan man bara låter det rulla som vanligt kommer vi att få stå här och debattera. Jag tror att statsrådet kan förbereda sig för och boka in ett antal interpellationsdebatter i sin kalender, inte för att vi ska diskutera här utan därför att det är det verktyg som man som riksdagsledamot har. Ett av verktygen är att man kallar hit statsrådet så att statsrådet får en möjlighet att förklara inför svenska folket vad man tänker göra eller om man delar en problembild. Det hjälper inte att statsrådet tycker att det är ett problem att det inte fungerar. Det hjälper inte kommuninvånarna i , som vill stycka av tomter för att kunna bygga där. Det hjälper inte företagarna i , som inte kan expandera sin verksamhet tillräckligt snabbt därför att det tar så att göra en så enkel sak som fastighetsbildning. Det hjälper inte bondgården i , där man ska göra ett generationsskifte. och hade stora reportage om LRF-medlemmen som gick ut och sa att det är helt sanslöst att deras generationsskifte försenas av att staten inte kan leverera. Detta är problemet. Det var precis som statsrådskollegan skrev i debattartikeln , och det har blivit värre . Det var alltså bättre 2018 än vad det är . Det man önskar är en minister som inte har några förutfattade meningar, som kan komma med helt nya ögon, som brinner för uppdraget att utveckla så att vi får fart på bostadsbyggandet i och som kanske inte försvarar den ordning som finns utan kan bjuda på en digital kopp kaffe och be henne utveckla det som hon skrev som ordförande i . Jag tror att det är viktigt att ministern lyssnar på kommuner, på alla de kommuner som vill växa och kan växa, som har företagare som vill investera, men där staten inte levererar. Man måste nog göra flera saker. Jag utesluter inte att man ska titta på , och , som har en helt annan ordning med snabbare och billigare processer. Men parallellt ska man öppna för de kommuner som i desperation säger att problemet måste lösas. De kan inte sitta på händerna och vänta. När det gäller de kommuner som har fått avslag anser både kommunerna och SKR att de har fått avslag på lösa boliner. SKR har tydligt sagt att man anser att kommunerna uppfyller lagens krav. Men jag tror att ministern sätter fingret på en sak, nämligen inlåsningseffekten för dem som är anställda på Lantmäteriet. Det kan bli fråga om löneglidning när fler kommuner får denna möjlighet. Men den löneglidningen kan innebära att fler kommer att utbilda sig – om lönenivåerna går upp. När det är en kraftig brist på en yrkesgrupp är det inte otänkbart att löneläget växlar upp. Men det är kanske det som krävs för att fler ska välja utbildningen. Men att inte göra någonting, att sitta på händerna och tycka att dagens ordning är bra, kommer inte att lösa kommunernas problem. 72 Statsrådet (MP): Först ska vi påminna om att Lantmäteriet har genomgått ett stort förändringsarbete och kortat sina handläggningstider inom fem av sju områden. Detta har skett när man har betat av gamla ärenden och därmed fått längre handläggningstider på grund av det arbetet. Vi ska också påminna om att jämförelsen mellan de nordiska länderna, precis som den utredning som själv beställde, pekar på hur svårt det är att jämföra mellan länderna eftersom uppgifterna för lantmäterimyndigheterna i de olika länderna är sinsemellan mycket olika. Det går därför inte att jämföra rakt av. De krav som ställs i lagen bygger i grund och botten på att varje medborgare ska ha rätt till en rättssäker och bra process. Det krävs därför en minsta bemanning och kompetens i en verksamhet för att tillgodose detta. Att tydliggöra vilka krav som gäller för att en kommun ska kunna inrätta en lantmäteriverksamhet är ett viktigt arbete. Regeringen har, precis som ledamoten pekar på, tidigare mottagit kritik för att kraven som ställs inte är tillräckligt tydliga i motiveringarna. Vi har också tagit till oss av kritiken. För sedan handlade regeringen en ansökan, och vi tog fasta på den kritiken. Vi var noggranna med att vara tydliga på de punkter där vi har uppfattats vara otydliga. Det delade huvudmannaskapet tillkom i och med lagen om lantmäterimyndighet. I förarbetena till lagen poängterades att bara för att ett ansvar för fastighetsbildningsverksamheten läggs på kommunen innebär inte det en begränsning av statens övergripande ansvar för fastighetsbildningsverksamheten. Det ska därför inte uttryckas som att statens ansvar delegeras till en kommun utan att kommunens ansvar inte omfattar annat än att bestrida kostnaderna för verksamheten och att göra det möjligt för myndigheten att bedriva verksamhet effektivt och i organisatoriskt lämplig form. Utifrån att det övergripande ansvaret för fastighetsbildningsverksamheten ligger på staten är det också ändamålsenligt att det finns tydliga krav som ska vara uppfyllda för att kunna ta på sig det ansvaret. Här finns ett problem. Eftersom jag är tidigare kommunpolitiker tror jag att många känner igen sig i svårigheten för små kommuner att bygga upp egna verksamheter inom många olika områden som ska finansieras på olika sätt inom ramen för den egna verksamheten. För att varje medborgare i ska kunna lita på att de får tillgång till samma kompetens och hjälp finns kraven för att säkerställa att de kommunala lantmäterimyndigheterna kan sköta uppdraget. Med detta sagt är vi överens om att handläggningstiderna behöver bli kortare och att vi behöver fortsätta att hålla ögonen på den positiva utveckling vi har sett hos den statliga lantmäterimyndigheten. Utvecklingen behöver fortgå så att det ska gå fortare att få beslut och fortare att genomföra fastighetsombildningar. Jag ser fram emot att noga följa dessa frågor, och jag hoppas att i någon av våra säkert snart stundande debatter få möjlighet att peka på att handläggningstiderna har kortats inte bara inom fem av sju områden utan inom alla områden. Jag hoppas att den utvecklingen ska hålla i sig. 73 (M): Det här är väl talande för regeringen. Jag vill inte att statsrådet ska följa utvecklingen, utan jag vill att statsrådet ska leda utvecklingen. Det är två helt olika perspektiv. Det här är en följa John-regering. Vad säger verkligheten? När har lämnat in sin ansökan om att få bilda en lantmäterimyndighet skriver man att utredningsinitiativet tillkom som en reaktion på den statliga lantmäterimyndighetens långa leveranstider och brist på lokal närvaro. kommun uppfattar handläggningstiderna för lantmäteriförrättningar som så pass långa att de utgör ett påtagligt hinder för en effektiv samhällsbyggnadsprocess i kommunen. På byråkratsvenska är det där en våldsam sågning av den statliga verksamheten som Lantmäteriet bedriver. Lägg till vad sa när hon var ordförande för . Hon konstaterade att kommuner lider av en process för bostadsbyggande som försenar, fördyrar och försvårar byggandet. Jag önskar att vi har en regering och ett statsråd som leder utvecklingen. Det är det som kommer att innebära en förändring. Att sitta på händerna och följa utvecklingen kommer alltså inte att lösa problemet. Vad är statsrådets besked till sina partivänner? Det finns ju en och annan miljöpartist som är med i kommunledningar runt om i , bland annat i . Vad är beskedet till partivännerna och andra samhällsintresserade personer? När kommer kommunerna att få de effektiva verktyg som krävs för att kunna utöva en rimlig samhällsplanering i sin egen kommun? 74 Statsrådet (MP): Jag ser fram emot många debatter, om inte annat för att njuta av mycket måleriska skrivningar och uttalanden som alltid är lika fantastiska att lyssna på. Jag har lång erfarenhet av ledarskap från många olika verksamheter och genom många förändringsarbeten. När man har genomfört en förändring följer man utvecklingen därför att man vill se om det man har gjort har fått effekt. Det är detta vi gör med Lantmäteriet. Det har genomförts en lång rad förändringar, och följer vi dem för att se om de får effekt. har vi sett att de har fått stor effekt på fem av sju områden. Vi hoppas nu att få se samma effekt i de sista två. Om man sedan inte ser den förändring man vill ha vidtar man åtgärder. Men man springer inte och förändrar direkt igen innan man vet om det man har gjort har fått effekt, och det är grundläggande i allt ledarskap. Som statsråd med ansvar för dessa frågor är jag mån om att har en fastighetsbildningsverksamhet som fungerar likvärdigt runt om i landet. Kompetensbristen vad gäller lantmätare, framför allt erfarna lantmätare, är påtaglig för hela samhället, och handläggningstiderna i verksamheten är för långa. är vi på god väg att få ned handläggningstiderna i förrättningsverksamheterna till mer rimliga nivåer. Regeringen och Lantmäteriet arbetar hårt med detta. Jag är övertygad om att alla hårt arbetande lantmätare, handläggare och tjänstepersoner runt om i landet kommer att fortsätta att vara framgångsrika i att korta ned handläggningstiderna. Det finns däremot ingenting som självklart tyder på att fastighetsbildningen blir mer enhetlig eller effektiv av uppluckrade krav för inrättande av kommunala lantmäterimyndigheter och därmed en svagare kompetens. Det är inte självklart enkelt för en kommun att inrätta en lantmäterimyndighet. Därför kommer vi i stället att följa den statliga lantmäterimyndighetens handläggningstider mycket noga, och vi kommer säkert att få tillfälle att debattera dessa frågor vid fler tillfällen. Interpellationsdebatten var härmed avslutad. § 19 Svar på interpellation 2020/21:543 om framtiden för biståndet 75 Statsrådet (MP): har frågat mig om jag avser att gå mot mer handel eller fortsatt bejaka den traditionella biståndspolitiken. Han har också frågat mig om det finns skäl att göra en positionsförflyttning inom biståndet, om jag avser att vidta åtgärder för att det svenska biståndet i större utsträckning ska kunna villkoras samt hur jag och regeringen kommer att främja förverkligandet av FN:s Agenda 2030 genom att arbeta för global tillväxt. Jag kan stolt säga att har ett innovativt utvecklingssamarbete. Vi är bra på att tänka nytt gällande de många utvecklingsutmaningarna globalt. OECD-Dacs senaste utvärdering av svenskt utvecklingssamarbete visade att ligger i framkant och att vi har arbetat för att stärka innovationskraften inom utvecklingssamarbetet. Svenskt bistånd verkar inte enskilt, avgränsat från andra områden i samhället. Att bekämpa fattigdom och förtyck, motverka konflikter och verka för ett mer jämställt samhälle är något som skapar förutsättningar för demokrati och ekonomisk utveckling. Utan fungerande, jämställda och hållbara stater kan inte företag verka. Ett exempel på innovativt tänkande är ett arbetssätt vi arbetat med . Vi kallar det ”bredare relationer”, och syftet med arbetssättet är att fånga synergier mellan vårt utvecklingssamarbete, exportfrämjandet och handelspolitiken. Därmed kan vi bygga bredare ekonomiska relationer mellan oss och våra partnerländer som också sträcker sig bortom biståndet. Arbetssättet kopplar samman den svenska resursbasen med utvecklingssamarbetet och ger därmed svenskt näringsliv möjlighet att bidra till den globala utvecklingen – utan att villkora eller binda vårt bistånd. Genom vårt utvecklingssamarbete arbetar vi också på flera sätt för en fri, rättvis och regelbaserad handel och för att utvecklingsländernas deltagande i internationell handel ska öka. bidrar bland annat till Aid for Trade för att ge stöd till utvecklingsländer att delta i internationell handel, och vi ger också stöd till exportörer i utvecklingsländer att exportera till och EU genom den nationella kontaktpunkten Open Trade . Regeringen har också stärkt roll i utvecklingssamarbetet. är ett helstatligt bolag som investerar i långsiktigt hållbara privata företag i låg- och medelinkomstländer, vilket bidrar till att skapa jobb där. Ett annat verktyg som jag gärna vill lyfta är Sidas garantiinstrument, som mobiliserar privat kapital och därmed ökar resurserna för ekonomisk tillväxt och hållbar utveckling. Sida hade en garantiportfölj om nästan som i sig mobiliserat finansiering om nästan . Vad gäller frågan om att villkora biståndet vill jag påminna om att målet för svenskt utvecklingssamarbete är att skapa förutsättningar för bättre levnadsvillkor för människor som lever i fattigdom och förtryck. Men utvecklingssamarbetet är inte utan villkor. står tydligt upp för demokrati och mänskliga rättigheter och värnar konsekvent biståndspolitiska principer. Regeringen anser att ett generellt villkor kopplat till frågan om återtagande inte vore en ändamålsenlig metod utan snarare skulle kunna vara kontraproduktivt. I enlighet med slutsatser som EU antagit, där främst more for more-principen tillämpas, och med principer för ett effektivt utvecklingssamarbete kan bistånd användas som grund för att medvetandegöra tredjeländer om vikten av att få till stånd ett väl fungerande samarbete om återtagande. Avslutningsvis vill jag framhålla att för att kunna upprätthålla en human, rättssäker och långsiktigt hållbar asylpolitik måste de som efter en rättssäker prövning av sina asylskäl fått ett avslagsbeslut återvända så snabbt som möjligt. Regeringen kommer att fortsätta arbeta med återvändandefrågorna bland annat genom dialog med mottagarländer och fortsatt stöd till återvändandearbetet på EU-nivå. Det är ett arbete som leds av . 76 HANS (M): Låt mig först hälsa nya biståndsminister varmt välkommen! Detta är biståndsministerns första interpellationsdebatt, och det gläder mig särskilt att de första han får möta är och undertecknad från . Som jag har kommit att uppfatta den bistånds- och utvecklingspolitiska debatten i , fru talman, är det nämligen så att de två partier som är mest engagerade i dessa frågor är och . Det är inte så att vi tycker lika, men vi har ett engagemang. Vi kan skilja oss åt när det gäller metoder och när det gäller verklighetsbeskrivning, men det finns ett delat engagemang för världen som helhet. Därför vill jag verkligen varmt och uppriktigt hälsa Per välkommen. Som tidigare statssekreterare kan han också frågorna. Det är dessutom oftast statssekreterarna som brukar bestämma på ett departement, så det för djup kunskap hos den nya ministern. Min avslutande fråga i interpellationen var hur regeringen kommer att främja förverkligandet av FN:s Agenda 2030 genom att arbeta för global tillväxt. Enda gången statsrådet använder ordet ”tillväxt” är när han upprepar min fråga, fru talman. I övrigt nämns inte ordet en enda gång i svaret. brukar man prata om tillväxtmotståndare, men de förhåller sig åtminstone till ordet ”tillväxt”. I det här fallet osynliggörs ju begreppet ”tillväxt” – och det, fru talman, är ganska talande. Det avslöjar en skillnad mellan och , vill jag hävda. Ska vi kunna förverkliga Agenda 2030 om att lyfta världen, lösa ett antal problem, hantera ett antal mål och över 160 delmål har man konstaterat att vi behöver öka tillväxten i ett antal länder – i de fattigaste länderna och i utvecklingsländerna. Man har till och med pekat på 6–7 procents årlig ökning. Därför är det intressant att statsrådet inte förklarar hur arbetar för att globalt öka tillväxten. När det gäller biståndspolitik brukar man i Agenda 2030-sammanhang prata om att man ska ha inhemsk resursmobilisering. Det brukar betyda att man ska försöka hitta vägar att via skatt, moms och annan uppbörd få in mer pengar så att man kan bygga skolor och sjukvård – lyfta samhällena. Men det bygger ju på flera saker. Dels behöver det finnas fungerande skatteväsen, dels behöver det finnas ett förtroende från medborgarna för att den egna staten levererar. Dessutom behöver det finnas någonting att beskatta, och det är ju det man får genom tillväxt. Därför, fru talman, är det en central punkt hur förutsättningarna för tillväxt ordnas. Då menar vi moderater att det i grunden inte är utvecklingsbiståndet det hänger på. Det är inte genom att man får pengar utan genom hjälp till självhjälp som länder går från beroende till att växa och stå på egna ben. Och det finns ju den typen av exempel, fru talman, som biståndsministern skulle ha kunnat nämna. är ett sådant exempel: Under många decennier var man en typisk biståndsmottagarnation, men har man gått mot egen tillväxt – mot att producera, mot att bidra. Jag ska lämna talarstolen och ge ministern möjlighet att reflektera över vad jag har sagt. Det skulle vara väldigt givande, fru talman, att få höra hur biståndsministern ser på tillväxt. 77 (M): Eftersom detta är även min första debatt med statsrådet vill givetvis jag också passa på att gratulera Per till det här viktiga uppdraget och hälsa honom välkommen till kammare. Rubriken på interpellationen är Framtiden för biståndet. Statsrådet nämnde arbetet ”bredare relationer”, som syftar till att bygga bredare ekonomiska relationer bortom biståndet. Just ”bortom biståndet” är oerhört centralt, fru talman. Utvecklingsbistånd ska vara hjälp till självhjälp, och är det hjälp till självhjälp betyder det också att det måste ta slut. Ingen är naiv och menar att behovet av bistånd, framför allt inte behovet av det humanitära katastrofbiståndet, kommer att upphöra . Men långsiktigt måste målet vara att bistånd ska vara just hjälp till självhjälp och leda till resultat. Har man ett bistånd som leder till resultat blir resultatet ytterst att biståndet inte längre behövs. Målet måste vara att gå från bistånd till handel. Den grundläggande frågan som måste ställas i den här debatten blir om statsrådet delar uppfattningen om att bistånd, och talar jag om utvecklingsbistånd, ska vara hjälp till självhjälp och om han delar uppfattningen att det i så fall innebär att biståndet så som vi känner det måste fasas ut. Det ska inte ske men långsiktigt. Det är principiellt viktigt att förstå hur statsrådet för internationellt utvecklingssamarbete ser på detta. 78 Statsrådet (MP): Det blev många frågor på en gång här. Så ska det säkert vara. Det finns säkert en poäng från de moderata riksdagsledamöterna här att göra det på det sättet. Tillväxtbegreppet är intressant. I biståndet har vi en term som vi ofta återkommer till som handlar om ekonomisk utveckling och också inkluderande ekonomisk utveckling. Det är en ekonomisk utveckling som är mer jämställd, mer jämlik och också hållbar . Ska vi vara riktigt ärliga har de flesta länder som varit bland de allra fattigaste haft en väldigt stark tillväxt. Det är inte bara , som nämner. Många länder i har haft en nästan tvåsiffrig tillväxt . Ändå har de kvar stora delar av sin befolkning i fattigdom. Tillväxt löser inte på egen hand ett lands fattigdomsproblematik. Tillväxt uppstår inte heller i ett vakuum. Det kräver att det finns hållbara, fungerande energilösningar, en social dialog där människor kan komma till sin rätt och få rättigheter på arbetsmarknaden, att det finns transparens och ett aktivt arbete mot korruption och att det finns ett rättsväsen som klarar av att lösa konflikter utan att man behöver blanda in militär. Vi måste också se till att marknader tillgängliggörs för fler. Detta jobbar biståndet med. Det är ingenting som tillväxten ordnar på egen hand eller som marknadslösningarna löser helt på egen hand. I många länder finns det en väldigt begränsad finansiering för små och medelstora företag, till exempel. Det gäller särskilt för kvinnliga företagare att få tillgång till bankkonton och komma ut på marknader och för unga entreprenörer att få möjligheten att starta upp. Småbönder kan sakna krediter för att få utsäde och andra investeringar. Utan finansiering kommer de företagen inte att växa, och de kommer inte att anställa. De kommer inte att bidra till mer försörjning eller minskad fattigdom på det sätt som de skulle kunna. Där kan biståndet bidra genom att när det ska tas lån från banker och investerare i väldigt riskfyllda miljöer dela den risken med de här finansiella institutionerna. Genom att dela riskerna med banker och investerare möjliggör biståndet till exempel genom garantiinstrumentet att finansiering för entreprenörer blir tillgänglig. Människor som annars skulle ha väldigt svårt att få tillgång till marknader kan plötsligt starta upp, sälja sina grödor och bli en del av en fungerande ekonomi. Detta är en viktig del av biståndsarbetet. vill sedan diskutera bredare relationer. Det blir lite väl spekulativt om vi står här och talar om att kanske inte biståndet behövs.