prot · H809118 · 2021-05-04 00:00:00 — Och ja, vi anser att det aktuella förslaget till direktiv inte tar tillräcklig hänsyn till medlemsstaternas olika lönebildningsmodeller. Förslagets utformning är också problematisk såtillvida att den är alltför detaljerad och inte tillräckligt flexibel. Den mycket höga detaljeringsgraden innebär bland annat att förslagets nuvarande utformning bedöms medföra betydande administrativa och ekonomiska konsekvenser. I den närmare analys som pågår behöver förslagets effekter på den svenska arbetsmarknadsmodellen övervägas noggrant. Kommissionen har gjort en konsekvensanalys. Den används som underlag, men vi ser att underlaget inte är tillräckligt. Regeringen värnar med emfas den svenska arbetsmarknadsmodellen, något som kommer att vara den primära utgångspunkten i det fortsatta arbetet. Vi kommer fortsatt att klargöra och analysera förslagets potentiella konsekvenser under förhandlingsarbetets gång. Kommissionen har betonat att man inte har för avsikt att störa den svenska lönebildningsmodellen, och detta är något vi kommer att trycka på i förhandlingsarbetet. Kommissionen gör däremot bedömningen att det finns lönediskriminering i EU och lägger därför fram detta förslag. Regeringen förhandlar för att få förslaget utformat på ett sådant sätt att det inte stör den svenska arbetsmarknadsmodellen. Jag blir dock lite fundersam. Är det alltså, fru talman, ledamotens åsikt att det inte finns lönediskriminering i ? Eller är ledamoten bara intresserad av att säkerställa att kvinnor får lika lön för lika arbete? Intentionen med det direktiv som läggs fram står regeringen bakom. Vi tycker att det är oerhört viktigt att det säkerställs att man inte har lönediskriminering inom EU. Däremot är utformningen av förslaget, som det ser ut , sådan att det skulle rimma illa med den svenska arbetsmarknadsmodellen. Vi kommer därför att fortsätta verka för att det inte ska få negativa effekter på den svenska arbetsmarknaden. 64 (SD): Jag vet inte om statsrådet riktigt lyssnar på vad som sägs på den här sidan av podiet. Det jag sa var alltså att denna fråga inte handlar om huruvida diskriminering existerar eller inte. Frågan som jag vill ha ett svar på är: Varför ljuger regeringen om vad som står i om diskriminering? Det är detta som statsrådet ska svara på – det försökte hon inte ens. Men vi går vidare. Det verktyg som man vill använda för att driva igenom förslaget är påståendet att det handlar om diskriminering och att det är själva grunden till att det finns löneskillnader. Regeringen motiverar det så här: ”Unionens arbete för jämställdhet, mot diskriminering och för genomförande av principen om lika lön för kvinnor och män för lika eller likvärdigt arbete kompletterar medlemsstaternas nationella arbete på området och välkomnas därför på övergripande nivå.” I konsekvensbedömningsrapporten, som statsrådet själv nämnde och som följer med utkastet till direktiv, påstår kommissionen på nio ställen att det är just diskriminering som ligger till grund för löneskillnaderna, detta trots att den Eurostatrapport som ligger till grund för hela rättsakten och som man själv hänvisar till gång på gång avråder från att dra slutsatsen att det skulle vara diskriminering som är orsaken till löneskillnaderna. På sidan 11 står det: An interpretation of the unexplained Gender Pay Gap as discrimination is not recommended as some other explanatory factors that are not observed in the Structure of Earnings Survey – e.g. the number of children and the age of children in a family, personal abilities or negotiating skills – would most likely change the unexplained part. Skillnaden kan alltså förklaras på andra sätt än genom diskriminering. Som vi ser finns det i den lönekartläggning som förslaget bygger på inget som helst stöd för att det är just diskriminering som ligger bakom löneskillnaderna. Ändå är det detta som statsrådet står och säger. Frågan kvarstår därför, fru talman: ljuger och regering om vad som står i om löneskillnader? Jag tror att det är så här: Upplevelsen av att vara orättvist behandlad är ett effektivt sätt att motivera väljare. Man kan helt enkelt få människor att tro att de är diskriminerade och sedan påstå att det är man själv som kommer att hjälpa till att hämnas på dem som diskriminerar. Det är så detta fula spel spelas, tyvärr. Jag skulle därför vilja ställa en ganska enkel fråga till : Ser hon en risk i att påstå att en viss undersökning, som explicit avråder från att tolka resultatet som ett tecken på diskriminering, i själva verket är ett tecken på diskriminering? Jag kan tänka mig ett par risker med att bete sig på det sättet, till exempel: Det kan skapa misstänksamhet på arbetsplatsen, det kommer att göra det svårare för kvinnor att förhandla om lön om de tror att arbetsgivaren kanske försöker lura dem, det kan få kvinnor att helt enkelt vända sig bort från vissa karriärbanor och det kan öka den psykiska ohälsan hos kvinnor. Jag skulle vilja fråga statsrådet: hon verkligen ingen risk med att bete sig på detta sätt? Och återigen: Jag säger inte att diskriminering inte förekommer. Det är inte det som denna debatt handlar om. Det förekommer säkert, men den fråga som gäller här är: Varför talar regeringen inte sanning om det som står i ? avråder gång på gång från att tolka resultatet som ett tecken på diskriminering. Statsrådet och andra representanter för regeringen säger gång på gång att rapportens resultat är ett tecken på diskriminering. Varför anser ni att det är okej att ljuga på detta sätt, ? Jag vill påminna ledamoten om att det är svenska språket som gäller i kammaren. Det är okej att använda sig av korta engelska citat om man sedan översätter dem direkt efteråt. 66 Statsrådet (MP): Jag tittar och lyssnar i fascination över att ledamoten alltså utgår från att regeringen skulle ljuga om möjlig lönediskriminering och att detta skulle vara ett sätt att vinna väljare och få kvinnor att känna sig som offer. Jag är helt stum, fru talman, inför det underförstådda påståendet att det skulle vara ett påhitt att det finns diskriminering i EU:s lönesättning eller att regeringen medvetet skulle ljuga om siffror för att på något sätt skaffa sig fördelar av detta. Tänk om ledamoten hade lagt samma kraft, fru talman, på att faktiskt fundera över vilka åtgärder som krävs för att i stället motverka den diskriminering som finns på lönemarknaden och som påvisats både i och i . Och tänk om ledamoten hade haft storsintheten att kanske öppna för att det behövs direktiv i andra delar av för att komma till rätta med en lönebildning som inte är jämställd. Tänk så mycket mer konstruktiv denna debatt hade kunnat vara! Men eftersom det inte är där vi är, fru talman, kan jag bara säga att regeringen står fast vid att vi står bakom intentionen med direktivet, att vi ser problem med det förslag som är framlagt och att vi kommer att fortsätta att förhandla om direktivet så långt det är möjligt för att det ska passa den svenska arbetsmarknadsmodellen. Vi ser att kommissionen nu säger att det inte ska behöva påverka den svenska arbetsmarknadsmodellen, och det är något som vi kommer att fortsätta att bejaka. Vi ser däremot inte att det finns majoritet för att stoppa direktivet, och därför fortsätter förhandlingarna om innehållet. 67 (SD): Statsrådet verkar över huvud taget inte höra något som kommer från denna sida framför podiet . Jag kan bara upprepa det jag sa. Först och främst säger jag inte att diskriminering inte förekommer, men det är över huvud taget inte det som denna debatt handlar om. Den handlar om varför en rättsakt på detta område behövs. Regeringen säger att det behövs på grund av utbredd diskriminering, och man hänvisar till en rapport från . Denna rapport säger att resultatet inte ska tolkas som ett tecken på diskriminering. Regeringen ljuger om vad som står i . Det är därför statsrådet är här. sa att tänk om kunde göra något annat än att påpeka att hon ljuger. Ja, det vore ju fantastiskt. Jag förstår att statsrådet hellre skulle vilja ha sykofanter som står här och berömmer henne, men det är inte därför riksdag finns här. I riksdag håller vi regeringen ansvarig, och det kommer jag att fortsätta med till den dag då jag inte längre har någon stol här. Vad gäller frågan om en rättsakt behövs stänger vi inte dörren för rättsakter över huvud taget på arbetsmarknadspolitikens område, men vi är restriktiva därför att vi har ett minne. Vi kommer ihåg Lavaldomen, vi kommer ihåg utstationeringsdirektivet och vi vet att European Court of kan tolka rättsakter på ett sätt som slår väldigt illa för . Därför ska man vara försiktig. Vi tycker därför inte att det ska finnas några nya rättsakter på detta område med mindre än att det finns ett akut och väldokumenterat behov. Statsrådet är nu tveksam till förslaget, men hon försvarar ändå en ny rättsakt på området om den förändras lite grann. Den dokumentation som ligger bakom förslaget säger inte att det finns någon utbredd diskriminering. Återigen: Det kan finnas. Det kanske inte finns. Men de dokument som det hänvisas till säger absolut inte detta utan det precis motsatta: att deras data inte ska tolkas som tecken på diskriminering. Trots det gör statsrådet detta. Det är en lögn, och jag önskar att man kunde sluta med det. Jag vill påminna om tonen i debatten. 69 Statsrådet (MP): är och kommer att vara en stark röst för jämställdhet, för icke-diskriminering och för grundläggande rättigheter inom EU, och vi kommer att fortsätta att vara det. Det förslag som kommissionen har lagt på bordet är inte vad regeringen hade önskat. är det viktigt att i stället är en aktiv part i förhandlingarna för att arbeta för att direktivet ska bli så bra som möjligt eftersom vi inte ser att det finns någon majoritet för att stoppa det. Det skulle försvaga möjligheter att värna vår arbetsmarknadsmodell och undergräva vårt förtroende i frågor om jämställdhet, diskriminering och grundläggande rättigheter om vi sa nej innan vi har använt förhandlingsvägen. I slutändan kommer en utvärdering av resultatet ändå att behöva göras, och man behöver ta ställning till förslaget som helhet. Det finns inget som hindrar från att rösta nej i slutändan om förslaget inte är acceptabelt. Där är vi inte ännu, utan vi fortsätter att förhandla om direktivet tills vi vet vad slutprodukten blir. Interpellationsdebatten var härmed avslutad. § 15 Svar på interpellation 2020/21:668 om mäns våld mot kvinnor 70 Statsrådet (MP): har frågat mig vilka åtgärder jag och regeringen avser att vidta för att bekämpa mäns våld mot kvinnor, om jag tillstår att det finns såväl positiva som negativa normer bland män och om regeringen avser att agera mot de negativa sådana. Vidare har frågat mig vilka åtgärder jag och regeringen avser att vidta för att bekämpa den hederskultur som tar sig uttryck i bland annat våld mot kvinnor. Mäns våld mot kvinnor och hedersrelaterat våld och förtryck är prioriterade frågor för regeringen. Regeringen beslutade om en tioårig nationell strategi för att förebygga och bekämpa mäns våld mot kvinnor, med ett tillhörande åtgärdsprogram för åren 2017–2020. I enlighet med åtgärdsprogrammet har regeringen stärkt strukturerna för det systematiska arbetet och genomfört ett stort antal åtgärder för att förebygga och bekämpa mäns våld mot kvinnor, såväl förebyggande som brottsbekämpande, och för ökat stöd och skydd. Bland de beslutade åtgärderna kan nämnas att regeringen överlämnade propositionen Förebyggande av våld i nära relationer (prop. 2020/21:163) till . Förslagen i propositionen innebär att det till socialnämndens uppgifter hör att verka för att personer som utsätter eller har utsatt närstående för våld eller andra övergrepp ska ändra sitt beteende. Det syftar till att förbättra skyddet för våldsutsatta och personer som riskerar att bli utsatta för allvarligt våld av närstående. I propositionen föreslås även en sekretessbrytande bestämmelse för och hälso- och sjukvården för att uppgifter som rör en enskild eller en närstående till den enskilde ska kunna lämnas till i syfte att förebygga att ett allvarligare vålds-, frids- eller sexualbrott begås mot den närstående. Genom beslut om regleringsbreven har regeringen fördelat för arbetet mot mäns våld mot kvinnor och hedersrelaterat våld och förtryck samt gett flera myndigheter uppdrag på området. Lagstiftningen har stärkts inom flera områden, och aviserade regeringen ytterligare lagstiftningsåtgärder. Regeringen avser att presentera förslag för Lagrådet som innebär skärpt straff för grov kvinnofridskränkning, utvidgade fridskränkningsbrott, att fotboja görs till möjlig förstahandsåtgärd vid beslut om utvidgat kontaktförbud, skärpt straff för överträdelse av kontaktförbud och att det ska bli lättare att ge våldsutövare kontaktförbud gällande den gemensamma bostaden. Detta är bara några av de åtgärder som har vidtagits och kommer att vidtas. Statsministern har vidare gett mig, justitieminister och inrikesminister i uppdrag att intensifiera regeringens arbete och föreslå ytterligare åtgärder i arbetet med att bekämpa mäns våld mot kvinnor. Det pågår nu ett intensivt arbete med det nya åtgärdsprogram mot mäns våld mot kvinnor som regeringen har aviserat. De åtgärder som vidtas mot mäns våld mot kvinnor omfattar även hedersrelaterat våld och förtryck, men det finns anledning att vidta särskilda åtgärder för att förebygga och bekämpa dessa brott. Regeringen har därför bland annat gett uppdrag till om våldsförebyggande arbete i hederskontext, med fokus på pojkar och unga män. Regeringen har även gett i uppdrag att genomföra utbildningsinsatser för landets barnahusverksamheter om hedersrelaterat våld och förtryck och dess olika uttrycksformer, såsom barnäktenskap, tvångsäktenskap och könsstympning. Vidare har regeringen beslutat att permanenta det nationella kompetensteamet mot hedersrelaterat våld och förtryck i form av ett nationellt . har dödligt våld mot kvinnor i nära relationer minskat från i genomsnitt 18 fall till 15 fall . Kartläggningar från visar att antalet fall minskade jämfört med . har de senaste veckornas dödliga våld mot kvinnor visat att mäns våld mot kvinnor fortfarande 2021 är ett stort samhällsproblem. Detta är fruktansvärt och kan inte isoleras till att endast handla om dessa fall. stod metoo-uppropet i centrum av debatten. Det visade på bristen på jämställda värderingar i samhället. Även har i en rapport visat att unga män sticker ut som en grupp som ger uttryck för mer könsstereotypa och könskonservativa attityder än kvinnor och män i andra åldrar. Generellt sett är unga män överrepresenterade som både förövare av och offer för våld. Både internationella och svenska undersökningar tyder, enligt Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor, på att unga män som instämmer i könsstereotypa påståenden om kvinnors och mäns roller är mer benägna att använda våld än unga män som inte gör det. I en rapport från framkommer att det finns samband mellan vissa normer kring maskulinitet och flera hälsoaspekter, såsom aggressivt sexuellt beteende, myter och föreställningar kring våldtäkt och förakt mot homosexuella, som har negativa konsekvenser både för den som utrycker normerna och för andra människor. Utredningen och jämställdhet (SOU 2014:6) konstaterar att traditionella maskulinitetsnormer, som bland annat kännetecknas av egenmakt, självständighet och styrka, ofta lyfts som den bakomliggande orsaken till mäns högre mortalitet, högre risktagande och våldsproblematik mot såväl kvinnor och barn som andra män. Utredningen lyfter dock även att det finns tecken på att det under har skett en positiv förändring av manlighetsnormer i och att tanken att ensam är stark har utmanats. Föreställningar om hur män är och bör vara kan upprätthållas av både män och kvinnor. Hinder för beteenden och handlingar som tar avstånd från våld kan ligga både hos män och pojkar själva och i deras omgivning. Insatser för att ändra förväntningar på män och pojkar kan således behöva rikta sig även till kvinnor och flickor. 71 (SD): Debatten om mäns våld mot kvinnor har blossat upp ordentligt efter att fem kvinnor mördats . Den mediala uppmärksamheten har varit påtaglig och i kölvattnet av detta även de olika politiska utspelen. Det är positivt att debatten har fått nytt liv, då det är en viktig sådan, men det är fruktansvärt att det krävdes fem kvinnors liv för att aktualisera den. Politiska fördömanden i all ära, men det viktiga är förändringar – att det från politiskt håll faktiskt vidtas ordentliga åtgärder för att förebygga brottsligheten och för att förövare ska få de straff de förtjänar. Tyvärr har regeringspartierna, som söker medieljus för sina fördömanden, aktivt motarbetat politiska initiativ på området som skulle ha inneburit en förändring. I sitt svar på min interpellation redogjorde för en rad åtgärder som regeringen avser att presentera förslag för Lagrådet om. Dessa förslag utgörs av skärpt straff för grov kvinnofridskränkning, att fotboja görs till möjlig förstahandsåtgärd vid beslut om utvidgat kontaktförbud, skärpt straff för överträdelse av kontaktförbud och förenklat utfärdande av kontaktförbud. Detta låter bra, men den fråga som infinner sig hos mig är: Varför just nu? Varför först , vid makten? Vad är orsaken till att regeringen inte har agerat tidigare på området för att stärka kvinnors trygghet och på riktigt straffa de män som skadar kvinnor? Är det, fru talman, för att de berörda förslagen är nya och helt enkelt inte kommit på tal tidigare i ? Det skulle kunna ursäkta att regeringen först vid makten initierar arbetet med att verkställa dem? Nej, fru talman, så är inte fallet. I stället kan konstateras, föga smickrande för regeringspartierna, att det inte bara är tal om välkända och vedertagna förslag på åtgärder, vilket vore illa nog, utan även om förslag på åtgärder som regeringspartierna aktivt röstat nej till i denna kammare så sent som . Dessa förslag hade kunnat vara verklighet och hade kunnat skydda kvinnor om det inte vore för regeringspartiernas aktiva val att stoppa dem här i när och andra föreslagit dem. hade reservationer om fridskränkningsbrott, om att förenkla utfärdandet av kontaktförbud, om skärpt straff för överträdelser av kontaktförbud, om kontaktförbud med elektronisk övervakning efter avtjänat fängelsestraff, om ökad användning av kontaktförbud med elektronisk övervakning och om skadeståndsnivåer. Nämnas kan även i sammanhanget att genomgående önskat behålla nuvarande ordning, där de män som slagit, våldtagit eller mördat kvinnor får rabatt om de begått många brott och dessutom slipper avtjäna en tredjedel av straffet för de brott de har begått mot kvinnor. Fru talman får ursäkta mig, men jag blir uppriktigt sagt förvånad, förvirrad och förbryllad över att och regeringen nu börjar tala om att stå upp mot mäns våld mot kvinnor när de konsekvent gjort sitt yttersta för att motarbeta åtgärder på området. 72 Statsrådet (MP): Det är ju så att det tar att skriva en lagtext än det tar att skriva en motion. Det är också så att praxis i är att regeringspartierna röstar nej till motioner för att i stället ägna sig åt regeringens arbete med propositioner. På tal om propositioner kan vi kanske ägna en tanke åt den samtyckeslagstiftning som genomfördes och som ledamotens parti ju inte ställde sig bakom. Vad den innebär är att vi nu ser en mycket högre andel fällande domar i våldtäktsmål. Vad den också innebär är en förändring i normerna från att en man setts som havande sig rätt att ta för sig av en kvinna, till exempel genom att hypotetiskt i ett hotellrum hålla fast och ta en kvinna på brösten under behån trots att hon inte vill det, till att vi nu har en norm som säger att alla sexuella handlingar som en kvinna, eller för den delen en man, inte uttryckligen har gett samtycke till är brottsliga. Det här är en stor förskjutning och en stor förändring i synen på män och kvinnor och också i synen på relationen mellan män och kvinnor och hur man ska se på sexualbrott. Vi har också den hårdaste sexualbrottslagstiftning som vi någonsin har haft i , och det är tack vare den här regeringen. De förslag som lämnas över till Lagrådet har behandlats av regeringen efter att först ha utretts och därefter skrivits fram som förslag. Jag är personligen väldigt glad att de nu blir verklighet. Men jag ser också mycket fram emot att inom en mycket snar framtid kunna presentera ett brett och omfattande åtgärdsprogram mot mäns våld mot kvinnor, som kommer att ta ett grepp om såväl förebyggande arbete som förhindrande och straffrättsligt arbete. Jag ser fram emot detta. Jag ser också fram emot att se hur kommer att ställa sig till de förslagen och hoppas att vi i den här kammaren ska få gehör för en lång rad åtgärder som ska kunna fortsätta att motverka mäns våld mot kvinnor och i förlängningen få stopp på mäns våld mot kvinnor. 73 (SD): Tack för svaret, ! Jag kan bara konstatera att det hade varit klädsamt om tidigare hade valt att agera på det här området. säger att hon ser fram emot att vi i denna kammare, där jag representerar , ska kunna komma överens om åtgärder för att begränsa och sätta stopp för mäns våld mot kvinnor. Men det arbetet har vi initierat sedan vi kom in i . Vi har ju år in och år ut lagt fram förslag för att komma till rätta med den problematiken. Och, tyvärr, så sent som röstade nej till sådana åtgärder. Därför ställer jag frågan till , för det straffrättsliga betänkandet är under beredning i utskottet , om då kommer att följa upp de här förslagen. I debatten om mäns våld mot kvinnor, som har ägt rum efter de berörda morden, har som jämställdhetsminister kallat till samtal mellan partierna, och jag finner det positivt. Men i samma veva uttalade sig också och sa att det är ett djupt samhällsproblem att pojkar och män fostras att slå. Det är något oklart vad uttalandet syftar på, men jag har då aldrig träffat en pojke eller man som har blivit fostrad till att slå kvinnor. Den raljanta skulle även kunna fråga vem som i så fall uppfostrar pojkar och män att slå, inte minst eftersom det huvudsakligen är kvinnor som uppfostrar pojkar. Mammor spenderar mer tid med sina barn än vad pappor gör, och en klar majoritet av personalen inom förskola, fritis och skola består av kvinnor. Varför skulle de lära pojkar att slå tjejer? Jag får det inte att gå ihop. Drar man det längre kan man konstatera att det är pojkar och män som har en frånvarande far som det går sämst för i livet. Detta faktum diskuteras mycket i . Där är det så illa att av unga i fängelser har en frånvarande pappa. En rad andra problem kopplade till en frånvarande far är enligt Psychology Today beteendeproblem, svårigheter att få vänner, våld, drog- och alkoholproblem, hemlöshet, psykiska hälsoproblem, fysiska hälsoproblem, dåliga livschanser överlag och kort livslängd. Allting tyder med andra ord på att det finns ett starkt behov hos unga att ha en närvarande fadersfigur som kan utgöra en manlig förebild och förmedla positiva manliga normer – normer kring att man exempelvis inte får slå tjejer och att man som man står upp för de svaga och alltid försvarar kvinnor. Det är sunda normer, och avsaknaden av dem eller närvaron av negativa normer är problemet. Vänsterpolitikers normkritik mot de normer som byggt vårt jämställda land är därför direkt farliga för kvinnor, och så även vänsterpolitikers ovilja att ta krafttag mot de negativa normer som fått fäste i vårt land. Det sistnämnda utgörs av normer som aktivt förtrycker kvinnor och som legitimerar våld mot kvinnor för att bevara någon påstådd heder. Det är i stort ett importerat problem som kommit till med invandrare från väsensskilda kulturer med djupt destruktiva normer, något som framgår med all tydlighet när det kommer till mäns våld mot kvinnor, och då inte minst sexuellt våld. Överrepresentationen av personer med utländsk bakgrund i brottsstatistiken är alldeles uppenbar. Kan därför tillstå att de negativa normer som föranleder delar av det våld mot kvinnor som vi ser i har importerats hit? 74 Statsrådet (MP):