prot · H809144 · 2021-06-18 00:00:00 — Den feministiska utrikespolitiken har gjort det möjligt att höja profilen när det gäller mänskliga rättigheter och jämställdhet, driva på arbetet och bygga allianser. Det handlar om att flickor och kvinnor ska kunna få sina mänskliga rättigheter. Det gäller också sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter, alltså SRHR. Detta försöker vi driva på för, trots starkt motstånd. Det är viktigt att notera att den mobilisering som vi jobbar för och vårt gemensamma arbete ger resultat. Trots att det finns ett ökat motstånd och en ökad polarisering har SRHR-gruppen av likasinnade vuxit. Årets kvinnokommission försvarade det överenskomna språket om SRHR. Och under årets lyckades vi anta en resolution med språk om SRHR, efter fint samspel mellan den afrikanska gruppen, EU och . Det är första gången detta har skett . Det svenska utvecklingssamarbetet utgår från fattigdoms- och rättighetsperspektivet och att människor ska kunna få bättre levnadsvillkor. I många länder är flickor, kvinnor, män och pojkar som är i prostitution allra mest utsatta. Det gäller både ekonomiskt och socialt. Denna grupps hälsostatus är ofta mycket sämre än den övriga befolkningens, de utsätts för våld och de får lättare hiv. För att det svenska biståndet ska nå de grupper som utsätts för detta är vi beroende av samarbetspartner i länderna, inom både FN-systemet, nationella myndigheter och civilsamhället. Om vi skulle villkora stöden eller dra in kärnstödet till organisationer som UNFPA och UN Women skulle det riskera att slå mot dessa individer och det bredare arbetet för jämställdhet, hälsa och SRHR. Vi behöver arbeta för att förändra länders och FN-organisationers positioner i stället för att villkora och dra tillbaka stödet. Så agerar , och jag vill inte att vi ska agera så. Där hade man inställningen att inte ge något stöd över huvud taget till organisationer som jobbar för abort eller preventivmedelsrådgivning. Under Trumps alla år, och för den delen Bushs år, gjorde precis som Amineh Kakabaveh nu föreslår. Man villkorade biståndet, och man drog tillbaka det. Jo, kvinnor och flickor, inte minst de som är i prostitution och de som inte har sin sexuella och reproduktiva hälsa. Därför är detta inte ett effektivt eller bra sätt. Tvärtom ska man fortsätta att stödja organisationerna men ingå allianser för att förändra attityder och aktiviteter från både länder och organisationer. 39 AMINEH KAKABAVEH (-): Det är att gå lite långt att jämföra de krav som vi har med kraven från konservativa Trumpanhängare, där det handlade om abortfrågor och SRHR-frågor. Vi pratar om barnäktenskap och tvångsäktenskap, och vi pratar om sexhandel. Det blir kontraproduktivt om man å ena sidan ger pengar och å andra sidan inte villkorar dem. Det går att villkora dem. Jag har inte sagt att man ska stoppa medel, utan jag har sagt att man ska villkora medel. Det finns massor med demokratiska länder och massor med demokratiska röster. I så fall kan man påverka dem. Är man en majoritet kan inte några konservativa krafter vinna i FN:s eget organ, som har varit överens sedan om att säkerställa kvinnors och flickors rättigheter ute i världen. Därför undrar jag vad gör, förutom att skapa allianser? Det är för mig oroväckande att man skapar allianser med , och andra. Jag vill att vi skapar allianser med demokratiska rörelser och med demokratiska länder för att påverka dessa konservativa länder och rörelser. ser vi också att , Isisstaten, kommer att fortsätta. är det val i . Då får vi veta vad som kommer att hända när det gäller kvinnors rättigheter. Då undrar jag hur vill stoppa könsstympning, barnäktenskap, sexhandel och surrogatmoderskap förutom att ge pengar. Det vill jag verkligen veta. Jag tror också att väldigt många är engagerade och lyssnar på den här debatten för att få veta vilket ställningstagande som regeringen och utrikesministern gör. Vi har inte sagt att man ska stoppa pengarna, vi har sagt att de ska villkoras. Bara för att Trump har varit konservativ när det gäller aborter och en religiös fanatiker handlar det också om ett ansvar. Vi har inte bara ett politiskt utan också ett moraliskt ansvar gentemot skattebetalarna. Vi är det största givarlandet och påverkar, vilket jag är stolt över. Men jag är inte stolt när jag ser att miljoner flickor och kvinnor är föremål för barnäktenskap, könsstympning, tvångsäktenskap, sexhandel och barnarbete och är en del av det som kallas sexarbete. Man skäms faktiskt över UNFPA:s rapport där dessa skrivningar finns. Den finns i den senaste State of World Population report, där man förordar sexarbete, surrogatmoderskap och barnäktenskap. Det är en relativisering av dessa frågor. Vi i med en feministisk regering måste markera starkt för dessa organisationer och för FN att vi inte tolererar detta. Det är faktiskt väldigt enkelt att säga det. Det finns ingen som skulle säga: Oj, vad säger . Det skulle bara gynna kvinnorna och gynna det jämställdhetsarbete som dessa kvinnor och organisationer gör men som inte får gehör i sina hemländer. Man måste helt enkelt få gehör från ett land som . Det är det som vi vill, utrikesministern. 40 Utrikesminister (S): Prostitution och människohandel för sexuella ändamål är en av de värsta formerna för mäns våld mot kvinnor, och det har negativa konsekvenser för jämställdheten och samhället i stort. Män är de dominerande köparna när det kommer till prostitution och människohandel för sexuella ändamål. De som utnyttjas och säljs är kvinnor och flickor, hbtqi-personer, män eller pojkar. De flesta är dock kvinnor och dessvärre också barn. Men har varit banbrytande i kampen mot sexhandel och för en modern syn på relationer mellan kvinnor och män. Som första land i världen förbjöd vi 1999 köp av sexuella tjänster. Vi gör just det som Amineh Kakabaveh efterfrågar. Vi är ett föredöme, och andra länder följer efter. I detta fall är det , , , , , och som vi märker har ett väldigt stort intresse. Det som först kallades den svenska modellen blev sedan den nordiska modellen, och kallas den alltmer för jämställdhetsmodellen. Det är en utveckling som vi verkligen välkomnar. Som ni vet togs inte den svenska lagstiftningen fram i ett vakuum, utan den utvecklades . Den härrör från kvinnorörelsen och med en strävan att öka jämställdheten i hela samhället. Man måste konstatera att det tar tid att förändra normer. Utgångspunkten för vårt internationella arbete är långsiktig, och det är att vi ska gå mot en internationell jämställdhetspolitik, ett MR-utvecklingsperspektiv och få ett arbete mot människohandel och prostitution. Vi arbetar med att fortsätta informera om och argumentera för den svenska sexköpslagstiftningen, särskilt skälen till att inte kriminalisera säljaren – den som utnyttjas i prostitution och i människohandel för sexuella ändamål – utan köparen, alltså den som utnyttjar. Det är viktigt att förmedla ett fattigdomsperspektiv och ett rättighetsfokus, både när det gäller vikten av att ge stöd till dem som befinner sig i prostitution och för hälsotjänster och försörjningsmöjligheter. Regeringen har också varit väldigt tydlig med att vi i alla forum, också i forum som FN, måste motverka och ifrågasätta användningen av begrepp som sexarbetare och sexarbete. Vi har ingen annan syn än Amineh Kakabaveh där. Ett språkbruk kan bidra till att normalisera prostitutionen. Med anledning av detta har regeringen också utsett en särskild ambassadör mot människohandel som ett viktigt instrument i det internationella samarbetet mot trafficking. Men FN-arbetet är grundläggande i vårt globala SRHR- och jämställdhetsarbete, och är inte bara en av de starkaste rösterna utan också en av de största givarna till det globala SRHR-arbetet, inklusive till FN. Både UNFPA och UN Women är nyckelpartner när det gäller internationella arbete med dessa frågor. Vi är väldigt tydliga där. Vi jobbar väldigt målinriktat när det gäller den svenska synen på prostitution och vikten av att bekämpa efterfrågan. 41 AMINEH KAKABAVEH (-): Jag tackar utrikesministern för detta. Jag vet att vi inte har olika syn när det gäller dessa frågor, när det gäller röst och när det gäller ambition att verkligen kunna förändra människors liv. Men problemet är att det är här hemma vi är säkra. Vi vet inte hur detta arbete går i FN:s andra medlemsländer. Det är detta som är problemet, att de påverkar oss men att vi inte påverkar dem. Till och med FN:s egna kärnkonventioner kommer i skymundan på grund av konservatism och på grund av de synsätt som finns. Utrikesministern talade mycket om sexhandel. Men vad säger vi om barnäktenskap? Länder kritiserar oss för att vi lagstiftar mot barnäktenskap. Detta är förfärligt. Detta innebär helt enkelt att man förespråkar sex med barn och våldtäkter av barn. Det kan man inte tolka på något annat sätt. Min fråga är: Hur skulle regeringen och utrikesministern gjort om det hade handlat om abortfrågor? Skulle man inte ha villkorat vårt bistånd? Skulle man inte ha drivit stenhårt att vi inte vill bidra till detta? Varför backar vi helt enkelt så fort det handlar om hedersförtryck och annat och vill vara tillmötesgående? Jag vill att röst ska vara starkare. Jag vill att bidrar med mer stöd men villkorar det. Jag vill inte att apartheidregimer ska påverka oss. Vår röst ska gälla i FN:s samtliga organ när det gäller kvinnors, barns och flickors rättigheter. Vi ska stenhårt driva på mot könsstympning och barnäktenskap. 42 Utrikesminister (S): Jag uppskattar verkligen att Amineh Kakabaveh tar upp de här frågorna, men jag måste protestera starkt när ledamoten påstår att de påverkar oss men att vi inte påverkar dem, fru talman. Det är helt fel – helt fel! Det är faktiskt att gå alldeles för långt, tycker jag. När det gäller hedersrelaterat våld och förtryck innebär det en kränkning av mänskliga rättigheter, och de som utsätts för detta upplever ett stort lidande. Vi kan aldrig acceptera att individer utsätts för den här typen av våld, och regeringen har gjort – och fortsätter att göra – väldigt stora insatser på området. är väldigt tydligt: I det internationella arbetet står vi upp mot hedersrelaterat våld, mot barnäktenskap och mot könsstympning . är exempelvis som ett första vägvisarland engagerat i arbetet inom Globala partnerskapet mot våld mot barn, som lanserades . Initiativet är kopplat till Agenda 2030, och vi deltar särskilt i partnerskapet som handlar om att uppnå delmålet att eliminera alla former av våld mot barn. Dessutom jobbar vi naturligtvis mot våld mot kvinnor och våld i hemmet i den så kallade Istanbulkonventionen, som är utsatt från många håll. feministiska utrikespolitik innebär att utrikesförvaltningen genomgående arbetar med att driva och främja kvinnors och flickors fulla åtnjutande av mänskliga rättigheter, inte minst SRHR. Det görs både politiskt och när det gäller den svenska synen på prostitution med dess koppling till människohandel och vikten av att bekämpa efterfrågan. Jag är särskilt glad över den diplomatiska överenskommelse vi nu har med om att främja detta arbete tillsammans. Interpellationsdebatten var härmed avslutad. § 15 Svar på interpellation 2020/21:749 om elbilar på färja 43 Infrastrukturminister (S): har frågat statsrådet om regeringen har en handlingsplan för hur effektiva räddningsinsatser ute till havs ska kunna släcka bränder i elektriska fordon och om handlingsplanen i så fall också omfattar räddningsinsatser för människor som befinner sig ombord på fartyg med brinnande elfordon. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationen. Det finns omfattande bestämmelser i lag, förordning och myndighetsföreskrift om hur en brand ombord på ett fartyg ska förhindras eller släckas. Regelverket syftar till att säkerställa säkerheten för människoliv till sjöss. Bestämmelserna om brandbekämpning ombord på fartyg baserar sig i mycket stor utsträckning på internationella regler. Det pågår nu en revidering av dessa regler, och driver aktivt på i förhandlingarna för ett förbättrat skydd vid händelse av bränder ombord på fartyg. 44 (SD): Tack för svaret, statsrådet! Men det var egentligen inte mycket till svar. Det kom en ganska allmän formulering: ”driver aktivt på i förhandlingarna för ett förbättrat skydd vid händelse av bränder ombord på fartyg.” Bränder är något av det värsta man kan råka ut för, speciellt om man är i ett slutet utrymme och har svårt att ta sig därifrån. En brand kan även leda till dödsfall utan att den som avlider har träffats av själva elden; då är det rökgaserna som är ett problem. Vi är ett av de ledande länderna när det gäller att elektrifiera fordonsparken. Det registreras elbilar i ganska stor omfattning, vilket betyder att vi får ut allt fler eldrivna fordon på vägarna. Av erfarenhet vet vi också att genomförande av service och underhåll varierar från individ till individ bland fordonsägarna, och det gör att en del fordon får den service de ska ha medan andra inte får det. En del fordon körs ganska omsorgsfullt, andra inte. Erfarenheten visar att elbilar kan fatta eld efter en skada på batteripacket. Det var en trafikolycka där bilen togs i beslag, och den började brinna efter olyckan – ! Man har alltså egentligen ingen kontroll över vad som sker i batteriet, och det beror på att det är mycket energi lagrad på liten yta. Jag är av den uppfattningen att det är bättre att förekomma än att förekommas. Det kommer ut allt fler elbilar, och det finns allt fler elbilar ombord på fartyg. Fartyg är av naturen slutna utrymmen – annars flyter de inte, vilket är allmänt bekant – och det gör ju att det blir väldigt svårt att släcka en brand som uppstår exempelvis på bildäck. är det så att elbilar har en lägre andel bränder än vad vanliga bilar har, men det spelar ju ingen roll när själva släckningen av en elbil är bra mycket svårare. Man vittnar om att det går att kyla ned en brand i en elbil och tro att läget är under kontroll – och sedan flammar elden upp igen med full styrka. Det är det som gör det väldigt svårt att släcka en brand ombord på ett fartyg. Vi kan ta en av färjorna som går över till som exempel. Det kan finnas upp till ett par tusen individer ombord. Vad gör man om det uppstår en brand i en elbil på bildäck och man har så mycket människor i ett slutet utrymme, utan möjlighet att ta sig därifrån, om vi inte har utarbetat regelverk och system för att släcka sådana bränder? När en elbil står på ett bildäck kan den ju stå intill en lastbil. Lastbilen behöver inte ha en last som består av brandfarliga ämnen, utan den kan lika gärna innehålla sågat virke eller någonting sådant. När branden sprider sig över dit får man ett brandförlopp som är rätt dramatiskt. Jag tycker att det är lite synd att svara så kort som man gör från regeringens sida. Man säger att man driver detta, men vadå? Man kan ju säga det, men finns det en plan för hur man ska hantera detta? Det ska ju inte behöva gå så långt att det inträffar en olycka med dödsfall innan det kommer en lösning på hur bränder ombord på fartyg ska hanteras. 45 (SD): Jag tänkte inte göra den här debatten onödigt lång, utan jag tänkte bara försöka få in mitt perspektiv som ledamot av försvarsutskottet. Vi har ju till exempel i vår portfölj. Vi hade generaldirektör på besök i utskottet . Vi fick reda på att de resurser som regeringen tilldelat myndigheten inte räcker till för att den ska kunna upprätthålla den räddningstjänst till havs som den är skyldig att ha. Så är det. Man har svårt med bemanningen, och man har inte tillräckligt mycket fartyg eller resurser för att klara sitt räddningstjänstsuppdrag till havs. Förutom detta fick generaldirektören en rak fråga: Kan ni släcka en elbil som börjar brinna på en färja? Hon svarade: Nej, det kan vi inte. Detta är ganska anmärkningsvärt, för precis som min kollega just redovisade är det oerhört svårt att släcka en elbil även på land – men inte nog med det, det är dessutom giftigt. När jag kollade på matchen mellan kom det ett VMA-larm som jag tror att väldigt många svenskar såg. Det handlade om en elbil som brann i – en enda bil. Det var inte ett stort däcklager, en kemisk fabrik eller en industrilokal, utan det var en elbil. Boende i området uppmanades att gå inomhus och stänga fönster, dörrar och ventiler på grund av giftig rök i området. Den kom från en enda elbil. Tänk dig då detta på en färja, fru talman! Det är just detta det gäller. Det kanske går att sitta och säga att man försöker ändra regelverket, att vi lever under internationella sjöfartslagar och att vi måste lösa detta tillsammans. Men 2020 var det av fordonsflottan i som var rena elbilar. Om man räknar med laddhybriderna var det . utgjordes en tredjedel av nybilsförsäljningen av laddbara bilar. Det innebär att andelen elbilar i vår fordonsflotta kommer att öka snabbt. Det innebär även att vi kommer att få fler och fler elbilar på våra färjor. Frågan är inte om det kommer att inträffa en olycka till havs, utan frågan är när. Har vi då fått en lagstiftning på plats? Har vi då utvecklat metoder så att vi kan släcka bränder i elbilar till havs? Detta är inte bara en fråga för , fru talman. Det är inte heller bara en fråga om släckningskapaciteten hos räddningstjänsten till havs, utan det är också en fråga för fartygsbesättningarna. De är normalt sett utbildade i att släcka bränder på fartyg och klarar normalt sett en brand i en konventionell dieselbil eller bensinbil på en färja, men de klarar inte att släcka en brand i en elbil. Det är här problemet kommer. Elbilsbränder är inga vanliga bränder. Det bildas giftig rök, och det kan bli direkt farligt. Vi vill inte ha ett nytt Scandinavian eller ett nytt Estonia, framför allt eftersom inte har kapacitet att släcka eller att flytta människor. Min fråga till infrastrukturministern är helt enkelt: Vad gör regeringen för att sätta press inte bara internationellt utan även på fordonsindustrin och batteritillverkarna? De har ju ett ansvar här. Ingen annan del av den internationella fordonsindustrin skulle kunna lägga ut en produkt på marknaden som man inte kan släcka, som är livsfarlig för människor och som riskerar att åsamka sådana skador. Vad gör ni? 46 Infrastrukturminister (S): Detta är intressanta frågeställningar, och jag uppskattar engagemanget för säkerhet till sjöss. Där är världsledande. Precis som sas tidigare är vi i ledande när det gäller antalet laddbara fordon; vi har flest laddbara fordon inom EU. Jag tycker att den teknikutveckling vi har är positiv. Den minskar koldioxidavtrycken och innebär att vi kan ställa om transportflottan på ett bra sätt. Här gör fordonsindustrin fantastiska insatser med den omställning som sker, inte minst här i . Vi är också världsledande när det gäller sjösäkerhet. Vi är kända för att länge ha drivit detta framgångsrikt, inte minst inom ramen för IMO, . Det är våra erfarenheter av till exempel Scandinavian och som gör att vi i har en särskild kompetens på just sjösäkerhetsområdet. Jag tycker att det är olyckligt och oroväckande att ledande företrädare i sprider en väldigt stor oro och rädsla för elbilar, som om det aldrig går att släcka dessa. Det är ju inte riktigt sant. Däremot är det naturligtvis andra släckningsmetoder som tas till när det gäller elfordon som brinner. Att skapa rädsla hos människor så att de inte vågar åka med färjor bara för att en elbil kommer ombord tycker jag inte är riktigt lämpligt för ledamöter att ägna sig åt. Det finns tydliga bestämmelser när det gäller brandbekämpning ombord som befälhavaren har att förhålla sig till. Det finns tydliga internationella regler för detta. Det finns till och med särskilda regler just när det gäller transporter med batterier ombord, inte minst inom ramen för farligt gods-klassning. Transportstyrelsen har utfärdat ett antal föreskrifter och allmänna råd som berör lastsäkring och transporter av farligt gods. Naturligtvis ligger ett stort ansvar på fartygets befälhavare för att säkerställa att det är säkert innan fartyget lämnar hamn och under färd. Det finns också ett väl fungerande internationellt samarbete mellan och andra länder för att säkerställa att räddningskapacitet finns på plats. Det pågår ständigt ett arbete med att uppdatera och förnya dessa regelverk. I har vi, som jag tror att ledamoten i försvarsutskottet känner till, gett MSB i uppdrag att titta på släckningsmetoder. På grund av digitaliseringen och elektrifieringen av transportflottan pågår ett sådant arbete också internationellt. Här är det naturligtvis så att man fortsatt får titta både på fartygskonstruktioner och på instruktioner för evakuering och räddning. Det pågår ett kontinuerligt arbete, och jag känner mig trygg med det ansvarstagande som sker inom ramen för de myndigheter som finns. Det finns ingen särskild plan för enskilda typer av fordon. Däremot finns det särskilda råd och anvisningar för vilken typ av släckningsinsatser som ska göras. Det är så det fungerar. Det var också så det fungerade när etanolbilar kom, när bensindrivna bilar kom och när dieseldrivna bilar kom. Väldigt många människor tyckte att det var oroväckande att bilar med så pass brandfarliga ämnen skulle släppas ombord på fartyg – hur skulle detta hanteras? Vi har faktiskt en ganska bra förmåga – inte bara i utan också i världen – att bygga säkra system. Men det är viktigt att detta uppmärksammas, och jag uppskattar interpellationen. Jag tycker att det är bra att det förs en samhällsdebatt om det här, så att alla blir medvetna om det. Det är naturligtvis viktigt att våra myndigheter fortsätter att arbeta både nationellt och internationellt med att säkerställa att det finns adekvata räddningsregler och insatser samt att befälhavarna har kapacitet att följa dessa. 47 (SD): Tack, statsrådet, för svaret! Det måste väl ändå vara lite unikt att landets infrastrukturminister säger åt ledamöter att de inte ska engagera sig i säkerheten till sjöss? Det är ju häpnadsväckande. Vi vet att elbilar brinner i mindre omfattning än bilar som drivs av konventionella bränslen, men vi vet också att elbilsbränder är svårare att släcka. Bränder ombord på fartyg är dramatiska. Hur branden uppstår är egentligen inte så intressant – frågan är om vi har förmåga att släcka branden, så att inte människoliv går till spillo. Scandinavian var ju ett tydligt exempel på hur dramatiskt det blir. Det var 159 personer som miste livet ombord på det fartyget. Man är ju fångad i en fälla om det uppstår en brand. När generaldirektören för säger att det inte finns metoder för att släcka bränder på fartyg ute till sjöss och att man inte har kapacitet måste väl ändå infrastrukturministern inse att vi måste lägga lite resurser på detta? När jag var instruktör inom försvaret hade vi ofta brandövningar i bussar. Då använde vi rökgranater inne i bussen – ofarliga rökgranater, naturligtvis – för att öva på att evakuera och få ut människor ur fordonet . Tumregeln var att det tar innan röken har påverkat människor i sådan omfattning att de blir medvetslösa och blir liggande kvar inne i fordonet. tar det att evakuera en buss, och den rymmer 50 personer. Ett fartyg har kanske upp till 2 000 passagerare. Då inser man omfattningen av de insatser som behövs för att rädda människor i händelse av en brand. Eftersom vi är ett av de ledande länderna när det gäller registrering av elbilar måste vi också vara snabba och ta initiativ i fråga om hur vi hanterar en brand som uppstår ombord på ett fartyg. Vi vet ju om att gaserna är giftiga. Precis som min kollega tog upp gick det ut ett VMA-meddelande i där det varnades för en brand i en bil som stod utomhus – folk skulle gå in i sina hus och stänga fönstren. Men vad gör man om man befinner sig på en båt och samma situation uppstår? Vart ska man ta vägen? Ska man hoppa rätt ut i havet, eller hur är det tänkt? Svaret på interpellationen var i kortaste laget. Jag hade önskat att få ett tydligare svar på vad regeringen gör.