prot · H80971 · 2021-01-27 00:00:00 — De flesta av de svarande staterna har dock infört ett förbud mot att föra in stora magasin i vapen. Tillstånd att föra in stora magasin i vapen beviljas ändå av de flesta medlemsstater i enlighet med de undantag som ändringsdirektivet medger. Samtliga medlemsstater som har infört ändringsdirektivet har infört ett förbud mot vapen med stora inbyggda magasin i enlighet med ändringsdirektivet. Konstigare än så här behöver det inte vara, fru talman: mot att föra in stora magasin i vapen och tillämpning av de undantag som medges. Därmed skulle den delen av ändringsdirektivet vara genomfört till fullo utan att man går längre än vad som krävs. Problemet med den reglering som regeringen föreslår är att samma magasin som är tillåtet i ett vapen kan vara förbjudet i ett annat som ägs av samma person och till och med förvaras i samma vapenskåp. Innehav av ett magasin kan alltså vara både lagligt och olagligt . Sådana situationer omfattas inte av propositionen och skulle därmed kunna skapa stora problem för såväl vapenägare som rättsväsendets bedömningar. Ett förbud mot att föra in stora magasin i ett vapen skulle däremot inte innebära samma problem. En reglering av vapenmagasin får även andra negativa effekter för landets vapenägare. Ett borttappat magasin kan innebära ett brott mot vapenlagen med följden att vapenägarens samtliga vapenlicenser återkallas, ett utslitet magasin eller magasindelar som ska skrotas behöver tas om hand enligt särskild ordning, förmodligen av , och så vidare. Genomförande av ändringsdirektiv till EU:s vapendirektiv vapenägare ser skärpningar i vapenlagen. Av naturliga skäl är de negativa effekterna för de legala vapenägarna större än för dem som innehar illegala vapen. Jag säger av naturliga skäl, därför att de som innehar vapen utan tillstånd har redan visat att de inte bryr sig om lagen. Det är därför naturligt att de inte heller har lika stor respekt för de regler som gäller för vapeninnehav som en legal vapenägare har. De tidsbegränsade licenserna, som skulle vara en ren formalitet när de infördes, har orsakat mycket problem för landets skyttar. En i övrigt laglydig vapenägare som inte lämnar in en ansökan om förnyad licens tillsammans med resultat från tävlingar där vederbörande har deltagit riskerar att dömas för ett brott som begåtts av oaktsamhet och som inte påverkat någon annan människa. Det var aldrig meningen när lagen infördes, och därför bör detta förfarande avskaffas. Tidsbegränsade vapenlicenser är heller inte nödvändigt då vapenägare kontrolleras mot brottsregistret . Det innebär att vi redan uppfyller de krav på kontroller av vapenägare som kommer med EU:s vapendirektiv. har därför tillkännagett för regeringen vid upprepade tillfällen att de tidsbegränsade licenserna behöver avskaffas. Men enligt propositionen delar inte regeringen den uppfattningen och avser inte att genomföra någon sådan ändring. Regeringen har därmed deklarerat att de inte tänker genomföra vad har tillkännagivit. Det är därför mycket glädjande att nu tillkännager att regeringen ska återkomma med ett förslag om att avskaffa femårslicenserna. Skyttesveriges lagliga vapenägare jublar kanske inte över detta utan ser snarare skeptiskt på sannolikheten att så sker. Men det är tveklöst ytterligare ett steg i rätt riktning. Jag vill också passa på att säga att jag är mycket glad över att en majoritet av partier inte ägnar sig åt plakatpolitik i de här frågorna utan ser på vad som är nödvändiga och effektiva åtgärder för att minska illegalt vapeninnehav. 58 (C): Ja, då står vi här igen och diskuterar vapenfrågor. För vilken gång i ordningen vi diskuterar just implementeringen av EU:s vapendirektiv låter jag vara osagt, men det är i sanning en märklig följetong i denna kammare. För min egen och eventuella lyssnares skull ska jag rekapitulera lite. antog EU ett nytt vapendirektiv. De olika åsikterna om vapenlagar uppstod inte då, men det blev definitivt värre. tror jag att regeringen anser att ju fler vapen som finns i samhället, desto mer ökar kriminaliteten. Men så är inte fallet. Alla medborgare skulle kunna ha varsitt vapen om alla skötte sig och använde det till vad det är avsett för, det vill säga till jakt, målskytte eller samlarändamål. I princip är det den lagliga användningen av vapen. De illegala vapen som används av kriminella kommer mestadels från andra håll, till exempel från krigshärdar. Oavsett vilka lagar vi förändrar här i kammaren kommer en grovt kriminell aldrig att söka licens för sitt vapeninnehav. Genomförande av ändringsdirektiv till EU:s vapendirektiv Måhända var det detta feltänk som gjorde att EU hamnade snett när man formulerade det nya vapendirektivet. Efter de fruktansvärda terrordåden i behövde man visa politisk handlingskraft, men man träffade bredvid målet. De lagliga vapnen är inte problemet. De laglydiga vapenägarna är inte de som ska klämmas åt. Ändå blir det ofta effekten av regeringens förslag. Detta fortsätter att ske, trots att en bred majoritet i riksdag tydligt har uttryckt vad den representerade folkviljan önskar. var emot vapendirektivet då, och vi är emot det som föreslås . För sakens skull ska jag påminna om hur våra folkvalda röstade i när det begav sig. De som röstade nej var , . De som röstade ja var , , och . Jag tycker att de partier som ställde sig bakom vapendirektivet i också har ett särskilt ansvar för implementeringen. Vad innehåller då regeringens förslag till implementering? Trots att jag själv jagar är detta ingen vardagsläsning. Något mer tekniskt får man leta efter. Det görs tolkningar, och kunskap om olika länders vapenlagar är ett måste i jämförelsesyfte. Varje kommatecken är viktigt i denna proposition. Jag skulle därför med varm hand vilja lämna över det till dem som kan detta bättre, till exempel på . Jag skulle lita på att de för en rak, öppen och ärlig dialog med dem som har ett intresse av detta, det vill säga jägare och sportskyttar. Men det verkar inte ha blivit så, och jag återkommer till vad det kan bero på. Jag är dock förundrad över hur olika man kan tolka det som står i EU:s vapendirektiv och vad som egentligen menas med att det ska implementeras på miniminivå – vilket alla tycks vara överens om. Låt mig ta några exempel. Tillstånd för magasin för halvautomatiska vapen som kan laddas med fler än 20 eller 10 patroner behövs inte för målskyttar. Men enligt vissa är det inte nödvändigt alls, för som vi har hört handlar det om en gränsdragning mellan formuleringar om ändamål med magasinet eller huruvida det hör till vapnet man har tillstånd för. Det ska i sammanhanget sägas att ett magasin i sig är en låda med en fjäder i, och det är svårt att reglera. Regeringen vill också lägga till fler vapentyper i kategori A, det vill säga farliga vapen. Nej, säger andra, det behövs inte alls. EU reglerar användning av vapen, magasin och ammunition, inte innehav. Här uppstår till exempel problem för målskyttar vid tävlingar och resor till och från tävlingar. Regeringen menar att det behövs en utökad registerföring. Nej, säger andra. Regeringen säger att det behövs en reglering av vapenmäklarverksamhet på samma sätt som för vapenhandlare. Nej, menar andra. Vapenmäklare måste vara registrerade som vapenhandlare, så de omfattas redan av dessa restriktioner. Genomförande av ändringsdirektiv till EU:s vapendirektiv Vad tycker andra ska införas? En del tycker att uppgifter ska sparas i vapenregistret i stället . Det hittar jag inte i regeringens förslag. Vad måste vara kvar enligt regeringen? Utökning av märkning av vapen, inklusive historiska vapen. Nej, det måste det inte alls, säger vissa. Det finns ett undantag som kan utnyttjas. Regeringen vill också ha kvar femårslicenserna. Nej, säger jag och många med mig. De behöver inte vara kvar utan kan tas bort. Låt mig uppehålla mig lite vid femårslicenserna. Trots att regeringen i propositionen i princip säger att den dagliga registerkollen mot belastnings- och misstankeregister är godtagbar enligt EU:s ändringsdirektiv väljer regeringen ändå att föreslå att de ska behållas. Här går man emot upprepade beslut om motsatsen. Det är en skarp text från utskottet: ”Med hänsyn till regeringens inställning till tidigare tillkännagivanden anser utskottet vidare att det finns skäl att göra ett skarpare och i tiden bestämt tillkännagivande.” Smaka på det, mina vänner. Det kan inte bli skarpare. Det här ger en känsla av, ja, jag vet inte vad. Har vi alla bristande förmåga att lyssna? Är det så att experterna på departementet är ovilliga att lyssna? Eller är vi som yrkar avslag så inkompetenta att vi inte kan läsa vad som står i direktivet? Sanningen ligger förstås någonstans mitt emellan, och jag konstaterar att kammaren kommer att få diskutera frågan om implementeringen av EU:s vapendirektiv . Jag yrkar bifall till utskottets förslag och avslag på regeringens proposition. 59 (L) replik: Det var ett intressant anförande från . Jag instämmer i mycket. Vi måste skilja på vad som är fakta respektive fiktion, tro respektive förhoppningar. Jag återkommer dock till den diskussion jag hade med . Frågan gällde om man för evigt ska kunna ha licens utan att på något sätt bevisa att man är aktiv eller skicklig på att skjuta med dessa handeldvapen, oavsett om man har en, två, tre, fyra, fem eller fler pistoler. Jag har stor respekt för utövare av pistolskytte, och vi ska göra allt vi kan för att underlätta för dem. Men det går ju trender i allt möjligt. Plötsligt ska alla människor vinterbada eller cykla mountainbike, och är det långa köer till våra skytteföreningar. Men alla har rimligen inte ett jättestort intresse av att för alltid utöva denna verksamhet. Jag har stor respekt för att man kan byta intresse. Det är ju inget problem om folk har fem mountainbikar hemma som står och rostar. Men det finns ett annat problem. Ska människor som är friska, icke misstänkta och icke dömda utan något krav på aktivitet eller skicklighet kunna ha en, två, tre, fyra eller fem pistoler hemma för alltid? Är det åsikt? Eller vill likt det antydde ha någon form av kontroll på något annat sätt? Det kan handla om self-policing, självpolisiär verksamhet, det vill säga att skytteföreningarna på något sätt rapporterar in att – om det handlade om mig och om jag skaffade mig sådana licenser – inte har setts till i föreningen . De skulle få ta ställning till om jag är aktiv och om jag verkligen är skicklig. Genomförande av ändringsdirektiv till EU:s vapendirektiv Detta var mina frågor. 60 (C) replik: Tack, , för viktiga frågor! Jag lyssnade till det förra replikskiftet, och jag kommer nog att upprepa mycket av det sa. För mig är det viktigt att det finns en likvärdighet för dem som äger vapen. Med dagens regler är det väldigt stor brist på likvärdighet mellan jägare och sportskyttar. tog ju upp det som exempel förut. Jag tycker inte att detta är hållbart och ger ingen legitimitet till vapenlagarna så som de fungerar . Som regeringen har skrivit i propositionen och som vi har påpekat ska den dagliga kollen i belastningsregister och liknande ligga till grund för att kunna ifrågasätta att någon har ett farligt vapen. Denna samverkan kan säkert utökas och utvecklas inom sjukvården, psykosociala insatser och polisen. För att svara tydligt på din fråga: Ja, jag tycker att det ska finnas en självreglering. Kanske behövs starkare regler än de som finns som säger att om man ska ha ett sådant vapen ska man vara aktiv och ansluten till en förening. Jag tycker dock fortfarande att det som sker nu är orimligt. Vi har hört hur återansökningar om licenser kan slå helt galet. Kanske behöver man utveckla det hela på så sätt att om någon inte kan visa att denne är aktiv i en förening eller utövar sportskytte aktivt ska information om det gå till berörda myndigheter. Personen i fråga ska kanske helt enkelt bli av med sitt vapen i så fall. 61 (L) replik: Jag gläder mig mycket över svaret. Liberalernas ingång i detta är en omprövning av femårsregeln. För oss betyder inte det att den ska avskaffas. skickas ju en rak beställning om det till regeringen. Som Liberalerna ser det ska detta avskaffas med stor respekt, och det ska göras på ett sätt som underlättar för dem som ägnar sig åt den här sporten. När det däremot gäller personer som mer trendmässigt hänger på och testar något ska de inte kunna ha handeldvapen liggande i sitt vapenskåp forever. Det är jättekonstigt. Det är viktigt att man tar med sig detta. Liberalerna ser den här debatten som ett medskick till regeringen och kommande regeringar som kommer att få verkställa detta. De måste se till att det blir en mer rimlig hantering av seriösa personers användning av lagliga vapen och dem som hänger på en trend och kanske inte använder vapnen, inte deltar aktivt och inte visar sin skicklighet och det förtroende som krävs. För mig som liberal handlar detta om frihet under ansvar. Det här är en helt annan sak än andra idrotter. Man kan inte jämföra med bowlingklot. Vad gäller jägarna är det också en annan sak. Det finns många problem där, men där sker en kontroll för att se om personerna i fråga mår bra och inte är kriminellt belastade eller misstänkta. Det sker dock ingen omprövning. Genomförande av ändringsdirektiv till EU:s vapendirektiv Det är ändå skillnad om man går runt med två pistoler i väskan. Människor är inte alltid förutsägbara. De flesta är dock trots allt friska och odömda och inte heller misstänkta. Det är det normala tillståndet för medborgarna i nationen . 62 (C) replik: Jag håller med om mycket av det resonemang som för, även om jag inte ser någon principiellt stor skillnad mellan att gå omkring med två pistoler i väskan eller att exempelvis ha ett kulgevär i bilen. Jag ser ingen skillnad mellan dessa exempel vid den potentiella risken om någon mår dåligt eller inte är lämplig att inneha ett vapen. Men som dagens system fungerar är det stor skillnad i lagstiftningen om man är jägare eller sportskytt vad gäller synen på ansvar. Så som femårsreglerna är konstruerade är svaret nej; de är inte rimliga. Det finns inget i propositionen eller i regeringens diskussion som syftar till det andra synsätt som tar upp. Jag är beredd att titta på andra lösningar om det krävs för att man ska komma åt det problem som tar upp. Jag håller med om att det är skillnad på sportskytte och idrotten mountainbike. 63 (KD): Låt mig starta med en historisk tillbakablick i denna debatt om vapen. Precis som nämnts är det ett ämne som ofta har debatterats, även under min korta tid här i . Historiskt sett var det exakt så som redovisade. röstade emot EU:s vapendirektiv när det behandlades i . Vi gjorde det även om vi visserligen anser att det finns ett behov av att skärpa lagar och kontroll av vapen inom EU. Men vi kommer inte att komma åt kriminella och terrorister genom att ge oss på de legala vapnen. Däremot är det ett enkelt sätt att försöka visa sig handlingskraftig. Svenska jägare och sportskyttar är laglydiga personer som skulle rätta sig efter nya lagar. Därmed skulle man kunna påstå att avsedd effekt är uppnådd. Men har inget gjorts för att hindra kriminellas och terroristers tillgång på vapen. Naturligtvis behöver riksdag hantera EU:s vapendirektiv, men likt många i debatten menar att detta kan ske utan att man skapar ytterligare problem för vanliga jägare och sportskyttar. För oss kristdemokrater är det självklart att försöka ha en sansad syn på vapen och vapenägande. Man får i ambitionen att åtgärda de allvarliga samhällsproblem som finns med de utökade skjutningarna inte bunta ihop jägare och sportskyttar med dem som beter sig allra värst i samhället. Hårdare tag mot gängbrottsligheten kräver kraftfulla åtgärder för att vi ska säkra tryggheten i samhället. Men det bör och kan i våra ögon ske utan att man försvårar tillvaron för laglydiga och ansvarsfulla vapenägare genom till exempel en överimplementering av vapendirektivet. Det är ett synsätt som delas av en majoritet i justitieutskottet, vilket dagens debatt visar. Genomförande av ändringsdirektiv till EU:s vapendirektiv I dagens finns cirka 550 000 registrerade vapenägare. Jag har vid tidigare vapendebatter hänvisat, och gör så även , till en undersökning som gjordes för sedan. Den visade att då man gjorde mätningar av bruk av vapen vid grova brott kom ungefär ett vapen från jakt eller sportskytte. Det kom alltså ett vapen från de vapen som registrerats av 550 000 vapenägare. Detta faktum borde manat regeringen till eftertanke. Det visar att det krävs andra åtgärder för att möta gängbrottslighetens användning av vapen än att försvåra, reglera eller överimplementera så att det drabbar den halva miljon av befolkning som hanterar vapen på ett ansvarsfullt sätt. En del i vapendirektivet var förstås bra. Förslaget var emellertid alldeles för inskränkande i andra frågor för att vi skulle kunna stödja det i . Regeringens hantering av frågan då väcker frågor liksom hur den har hanterats . Vid varje förslag som regeringen lägger fram, oavsett hur inskränkande det är, har man hävdat att det är en minimiimplementering. I en debatt 2018 lovade justitieministern att inte gå vidare med magasinsregleringen. Men behandlar vi återigen en proposition som ska reglera magasinen. Regeringen försökte också att reglera magasinen i en proposition under /20, trots obefintligt underlag. I en följdmotion från och föreslogs en alternativ lösning för reglering av magasin som inte hade inskränkt någon och som hade varit mycket snabbutredd. Regeringen har emellertid avfärdat förslaget och fortsätter med en överimplementering av vapendirektivet. Det tänker vi inte acceptera. Därför yrkar jag tillsammans med en majoritet i utskottet avslag på propositionen. anser att det är en avsevärd skillnad mellan den som handhar ett legalt vapen och den som handhar ett illegalt vapen. Denna skillnad görs dock inte tydlig i lagstiftningen, vilket vi anser borde förändras. Det är en väsentlig skillnad på det stränga tillståndssystem för jaktvapen, sportskyttevapen och samlarvapen som finns i och den illegala importen eller tillverkningen av vapen som används i kriminella konflikter. Detta bör avspeglas i lagstiftningen. Vi och en majoritet i utskottet anser visserligen att det är mycket angeläget att bekämpa illegal vapenhantering och den grova brottslighet där dessa illegala vapen används. Därtill ska naturligtvis följa gemensamma EU-regler. Men som regeringen konstaterar uppfyller redan den svenska lagstiftningen många av de krav som ställs i vapendirektivet och ändringsdirektivet, och det är vår uppfattning att regeringens förslag går längre än vad direktivet kräver, bland annat gällande regleringen av vapenmagasin. Därtill riskerar förslaget att innebära en ökad byråkrati och ökade kostnader för lagliga vapeninnehavare utan att komma till rätta med den illegala vapenhanteringen. Som utskottsmajoriteten har framhållit är det viktigt att vapenlagstiftningen är utformad på ett sätt som inte i onödan försvårar för jakt och sportskytte. Det finns också två tillkännagivanden i vår behandling. De handlar dels om att inte överimplementera direktivet, dels om reglerna för femårslicenser. har en mycket restriktiv vapenlagstiftning med omfattande krav på den som vill köpa och använda vapen. Det är viktigt med klara och tydliga regler och att en ordentlig prövning görs av den som söker vapenlicens. Men som utskottet har anfört, såväl nu som vid tidigare tillfällen, bör samhället inte försvåra för skötsamma jägare och skyttar i onödan. Genomförande av ändringsdirektiv till EU:s vapendirektiv Vad särskilt gäller frågan om tidsbegränsade vapenlicenser har utskottets majoritet också tidigare pekat på att det görs automatiska slagningar mot belastnings- och misstankeregister, vilket kan föranleda återkallelse av vapentillstånd. Detta, tillsammans med de övriga kontroller som kan inleda ett omprövningsförfarande, framhålls också av regeringen som tillräckligt för att uppfylla direktivets krav på regelbunden omprövning. Vi stöder därför utskottets tillkännagivande till regeringen med innebörden att den ska återkomma till med ett förslag om att avskaffa tidsbegränsade licenser för helautomatiska vapen och enhandsvapen. Jag hoppas att regeringen nu tar till sig budskapet från dagens debatt och de tillkännagivanden som gjorts tidigare för att genomföra en vapenpolitik som tar krafttag mot olagliga vapen och användningen av dessa men förenklar för laglydiga och skötsamma vapenägare. Att försvåra för jägare och sportskyttar genom en överimplementering av framstår som kontraproduktivt, eftersom det inte åtgärdar de problem som finns på våra gator med skjutningar utan i stället skapar omotiverad frustation och problem för dem som redan hanterar vapen på ett ansvarsfullt sätt. Återigen är budskapet från en stor majoritet i utskottet till regeringen: Ni får betyget icke godkänt på ert arbete. Gör om och gör rätt till nästa gång! Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under § 14.) § 9 Säkerhetsprövning av domare och några andra frågor som rör betänkande 2020/21:JuU12 Säkerhetsprövning av domare och några andra frågor som rör (prop. 2020/21:11) vice talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut fattades under § 14.) § 10 Tillträdesförbud till butik och förstärkt straffrättsligt skydd mot tillgreppsbrottslighet betänkande 2020/21:JuU13 Tillträdesförbud till butik och förstärkt straffrättsligt skydd mot tillgreppsbrottslighet (prop. 2020/21:52) 64 (S): Tillträdesförbud till butik och förstärkt straffrättsligt skydd mot tillgrepps-brottslighet Som socialdemokrat har jag som det övergripande målet med mitt politiska engagemang frihet, men inte bara för några och inte på andras bekostnad. Det är aldrig så lätt som att man bara kan säga att regler, lagar och straff innebär ofrihet. I ett samhälle utan regler råder anarki och den starkes rätt. Ett alltför auktoritärt styre leder i stället till en kvävande ofrihet för kuvade medborgare. Den som vill ha ett fritt samhälle på riktigt måste kunna säga ”å ena sidan” och ”å andra sidan”, göra avvägningar, se nyanser och resonera på ett sätt som kanske inte får flest likes i sociala medier. När jag var liten gick jag då och då på AIK-matcher. Jag kommer ihåg att hade tröjor där det stod: Må de hata oss, blott de frukta oss. Jag skulle gärna vilja se en socialdemokratisk kampanjtröja med texten: Må de kalla oss tråkiga, blott de anser oss vettiga. Varje gång jag ska tycka någonting i politiken ställer jag mig frågan hur friheten påverkas – inte bara för vissa, utan för alla – så även i denna debatt. Den som just haft ett inbrott i bostaden känner sig inte fri. Många har vittnat om hur något gått förlorat som är långt mycket större än det ekonomiska värdet när någon har rotat, förstört och stulit i deras hem. föreslår regeringen en ny straffbestämmelse om inbrottsstöld. Brottet omfattar stöld som har skett efter intrång i bostad eller annat liknande boende. Straffet föreslås vara fängelse i lägst och högst . föreslås också ytterligare krafttag mot stöldligorna. Ett fåtal personer plundrar hus efter hus i total avsaknad av respekt för hederligt folks trygghet. De ska möta ett kraftfullt samhälle och inte tillåtas äventyra människors tilltro till detsamma. Vid bedömningen av om stölden eller häleriet är grovt ska det enligt den föreslagna lagtexten särskilt beaktas om gärningen har ingått som ett led i en brottslighet som utövats systematiskt. Som personal eller kund i en butik ska man aldrig behöva tåla att ens frihet inskränks genom allvarliga trakasserier, hot eller våld. Handlare ska känna att ordningsmakten har både möjligheten och kraften att stå upp för dem och deras kunder när personer stjäl, hotar eller förstör. Jag hoppas därför att vi kan besluta om en ny lag om tillträdesförbud till butik. I och med denna lag ska en person kunna förbjudas att få tillträde till och vistas i en butik om det på grund av särskilda omständigheter finns risk för att han eller hon kommer att begå brott i butiken eller allvarligt trakassera någon som befinner sig där.