prot · H809112 · 2021-04-22 00:00:00 — Jag tycker att det är positivt att vill bidra till fred mellan och och att hon ser möjligheter för EU att bidra i en sådan fredsprocess. För egen del har jag skrivit under ett flertal upprop , bland annat ett brev till om att han ska ta tag i och försöka få nytt liv i fredsprocessen. Jag hoppas han och andra världsledare tar till sig dessa uppmaningar för att försöka komma framåt. Jag tror att det blir svårt så länge fortsätter att ha så stor makt och inflytande i , men detta kan ändras . Kärnvapenfrågan är intressant. Man får inte glömma bort att försök att skaffa sig kärnvapen grundar sig mycket i innehav av kärnvapen. Kärnvapnets dynamik i regionen är en försvårande omständighet som höjer och skapar en ökande konfliktnivå. Jag hoppas att vi kan säkerställa att inte skaffar kärnvapen men också att avvecklar sina kärnvapen. Det jag hoppas från är att man i sin politik för –blir lite tydligare kring att det inte är två jämbördiga parter vi pratar om. är ockupationsmakten och bär därför det stora ansvaret. behöver bli tydligare om blockaden av , om byggandet av den mur som har fördömts av FN, om antalet illegala bosättningar som ökar och om den fördrivning av palestinier som sker från östra och . Man behöver bli tydligare om att en palestinsk stat ska upprättas inom 1967 års gränser, och framför allt behöver man bli tydligare i sitt stöd för att ska kunna hålla val redan i vår – . Detta är nödvändigt för att få en tydligare statsbildning i . Den statsbildning som finns nu är inte särskilt demokratisk. De har en gammal ledare som inte har omvalts . Det palestinska ledarskapet behöver förnyas så att unga politiker, kvinnor och etniska minoriteter i högre utsträckning kan ta sig in i ett palestinskt parlament och att de får en ny president. 155 (KD): Låt mig inledningsvis yrka bifall till reservation nummer 8. Vi står naturligtvis bakom även den andra reservationen från . verkar för en ny svensk Mellanösternpolitik. Vi driver på för återupprättade relationer med . Vi fördömer förödande krigföring och finansiering av internationell terrorism. Vi agerar för att förföljelsen av kristna ska upphöra och för att folkmorden och 2014 ska erkännas. Vi vidtar åtgärder mot den palestinska ledningens systematiska spridning av antisemitism och stöd till terrorister. Vi gör klart att despotin och islamismen i diskvalificerar landet från medlemskap i . Även i utrikespolitiken är ett tydligt oppositionsparti. Till skillnad från regeringen omfamnar vi den förhandlingsprocess som lett till fred mellan och viktiga delar av . I utskottets betänkande ägnas denna normalisering några få ord. Ändå handlar det om en helt ny politisk dynamik som formas i . Genom avtalen med , , och öppnas möjligheter för omfattande handelsutbyte och ökad tillväxt men också för ett djupare och mer allmänt erkännande av rätt att existera. Som ett resultat av skicklig diplomati har flyttat fram positionerna på ett sätt som decennier av europeisk medling aldrig lyckats med. Det nya som vi ser indikerar en signifikant och historisk utveckling. Åtskilliga regeringar och politiska ledare runt om i världen välkomnar det som sker. Goda förhoppningar gror om att fler ska följa efter. är det uppenbart att det politiska styret i palestinska områden är marginaliserat. Till stor del är det en självvald marginalisering. och hans regim har medvetet vägrat att föra någon som helst dialog med Vita huset. Till marginaliseringen bidrar också det sätt på vilket den palestinska ledningen valt att agera efter att de nya avtalen ingåtts. Obalanserade utfall om förräderi och knivhugg i ryggen har kombinerats med överilade beslut som att lämna det roterande ordförandeskapet i råd, detta i ilska över att medlemsländerna i inte samfällt ställt sig bakom ett fördömande av fredsavtalen med . och andra antisemitiska palestinska företrädare har alltför länge tillåtits lägga hinder i vägen för fred i . I allt från den brittiska 1937 till 1947 och de senaste decenniernas fredsavtal har palestinska ledare avfärdat genomarbetade uppgörelser och förslag till en tvåstatslösning. Såväl i som i Annapolisprocessen erbjöds palestinierna en självständig stat, inkluderande av och med östra som huvudstad. Ändå sa de nej. Det säger sig självt att förhandlingar med palestinierna är både ofrånkomliga och önskvärda. Men det kommer inte att vara möjligt förrän ett ledarskap finns på plats som otvetydigt erkänner rätt att existera som en judisk stat och som en gång för alla sätter punkt för terrorismen. Utan en palestinsk ledning som bryter med Hamas, med Islamiska jihad, med Hizbollah och andra terrorister – utan en tydlig vilja att förhandla och kompromissa – blir det inga uppgörelser. Närmandet mellan och viktiga visar att en ny tid är inne. Tvärtemot konventionell visdom går det att normalisera relationer och sluta fred i utan att börja med den israelisk-palestinska konflikten. För omvärlden finns det all anledning att välkomna detta. Vad vi ser är en utveckling som i förlängningen innebär ökad säkerhet för såväl som dess grannar och för hela . Det är, herr talman, i grunden vad den pågående normaliseringen handlar om. Till denna normalisering – till dessa fredsavtal – har den visat upp en märklig inställning. Genom några ord på Twitter har det pliktskyldigt meddelats att det som sker ska välkomnas. Men det finns inget engagemang, inget erkännande av de modiga politiska beslut som har fattats, inget stöd för en fortsatt process och för fler fredsavtal i denna anda. Detta duger inte. Det är en irrelevant, en ensidig och en daterad politisk hållning, vilket styrker det som jag inledde med att säga: behöver en ny Mellanösternpolitik. 156 (S): Jag vill börja med att yrka bifall till förslaget i utskottets betänkande och avslag på reservationerna. Kriget i är nu inne på sitt tionde år. Konflikten mellan och har pågått under många decennier. Och i pågår ett krig som FN har beskrivit som det värsta i världen. Det mänskliga lidandet är enormt och hoppet om en ljusare framtid svårt att greppa. Att fortsätta arbeta för fruktsamma fredssamtal för att nå en politisk lösning är vägen framåt. Uppgiften har visat sig mer än svår. Att blockeras i vissa av frågorna underlättar inte. Fredssamtal har hållits. Och jag önskar att hälften av dem som satt med runt borden varit kvinnor. Det är ingen garanti för att en överenskommelse hade uppnåtts. Men andra perspektiv, erfarenheter och förslag på lösningar hade funnits där. Jag vill ta avstamp i den feministiska utrikespolitiken som regeringen framgångsrikt har fört och de principer som den slår fast om lika rättigheter, representation och resurser och den effekt den har på insatser för arbetet för global jämställdhet och alla kvinnors och flickors fulla åtnjutande av de mänskliga rättigheterna runt om i världen. Krig är en verklighet för många människor . Att leva på flykt, att ha skadats, våldtagits och förlorat nära och kära som en del av krig och konflikter är vardag. Kvinnor och barn är särskilt utsatta i krig. Kvinnors låga status i många samhällen och traditionella könsroller ligger ofta till grund för kvinnors särskilda utsatthet. I krig och konflikter lever kvinnor ofta i en mycket svår situation. Det är ofta kvinnornas ansvar att ta hand om familjen och se till att mat kommer på bordet. drabbas kvinnor av det våld som sprider sig i krigets spår. Kvinnor utsätts för övergrepp såsom våldtäkter och misshandel som en del av krigföringen. FN:s säkerhetsråds resolution om kvinnor, fred och säkerhet antogs enhälligt av . Sju efterföljande resolutioner har därefter antagits. Tillsammans utgör de åtta resolutionerna den internationella agendan för kvinnor, fred och säkerhet. Resolutionerna slår fast att kvinnors ökade deltagande i att förebygga, hantera och lösa konflikter samt i fredsbyggande och återuppbyggande efter konflikt är en förutsättning för att uppnå hållbar och internationell fred och säkerhet. Kvinnor i länder i krig och konflikt arbetar för fred med goda resultat, men ofta med lite erkännande. Studier visar att inkluderande fredsprocesser håller bäst. Men det formella och internationella fredsarbetet är fortfarande inte jämställt. Enligt siffror från UN Women utgjorde kvinnor i genomsnitt av förhandlarna, av medlarna och av undertecknarna i stora fredsprocesser världen över. Sju av tio fredsprocesser inkluderande inte kvinnliga medlare eller kvinnliga undertecknare. Över hela världen ökade andelen fredsavtal med skrivningar om jämställdhet från . Fredsinsatser kämpade också med att inkludera kvinnor. Till exempel utgjorde kvinnor bara av förhandlarna i de afghanska fredssamtalen, av förhandlarna i politiska diskussioner och av förhandlarna i militära samtal och i senaste process. En aktuell fredsprocess leds av en kvinnlig chefsmäklare. Det är som är tillförordnad chef för i , vilket markerar att det är första gången som en kvinna har denna roll. Under den pågående konflikten mellan och har kvinnorna varit drivande i fredsrörelsen, och har israeliska och palestinska kvinnor stått sida vid sida för att demonstrera för fred. Kvinnliga aktivister och ledare var väsentliga katalysatorer för den fredsprocess som ledde fram till . Men visar forskning hur marginaliseringen av kvinnorna kan ha försvagat utsikterna för en varaktig fred. För att uppnå hållbar fred är det viktigt att kvinnor från båda sidor återigen får större inflytande och meningsfullt inkluderas och deltar i fredssamtalen. Inkluderande delegationer och meningsfullt deltagande av kvinnor i alla framtida fredsförhandlingar mellan och måste därmed säkerställas. Operation 1325 skriver i sina policyrekommendationer om att sedan kriget i startade har det pågått flera fredsförhandlingar. Men kvinnors deltagande i fredsförhandlingar har varit marginellt och endast uppmuntrats på ad hoc-basis. Även om FN:s nuvarande särskilda sändebud för har bidragit till att inrätta Women’s , som består av kvinnor som representerar det civila samhället och som sändebudet regelbundet rådfrågar, har Women’s ännu inte deltagit i några formella fredsförhandlingar. Det är även viktigt att säkerställa syriska kvinnors, precis som alla kvinnors, deltagande i fredsförhandlingar. Det handlar inte bara om numerisk representation, utan deltagandet ska vara meningsfullt och faktiskt leda till inflytande i beslutsprocesser. I förhållande till detta rapporterar syriska kvinnorättsaktivister att de saknar tillräcklig information för att kunna påverka pågående förhandlingar. Kvinnors deltagande är också viktigt i återuppbyggnadsarbetet, inklusive övergångsmekanismer, straffrättegångar, sanningskommissioner och institutionella reformer i . Jemenitiska kvinnors meningsfulla deltagande i kommande fredsförhandlingar är avgörande för långsiktigt hållbar fred. Trots ansträngningen från UN Women för att inrätta en kvinnopakt har kvinnors deltagande i förhandlingarna varit lågt och huvudsakligen koncentrerats till sidomöten, parallellt med de officiella fredssamtalen. Den feministiska utrikespolitiken har ett tydligt fokus på att stärka kvinnor som aktörer för fred och säkerhet. Kvinnors inflytande och meningsfulla deltagande inom fred och säkerhet är en rättighetsfråga – och en effektivitetsfråga. Precis som demokrati är fred inte möjlig om halva befolkningen inte deltar och inte åtnjuter samma rättigheter, representation och resurser som den andra hälften. Den feministiska utrikespolitiken och arbetet för fred, mänskliga rättigheter, demokrati och rättsstatens principer går därför hand i hand. Den handlar också om att driva på för förändringar av stereotypa könsroller, maskulinitetsnormer och patriarkala strukturer samt för att normalisera jämställdhet. Män och pojkar ska involveras i arbetet med att förebygga konflikt och motverka könsrelaterat och sexuellt våld. Att genomföra förändring kräver mod, uthållighet och politisk vilja. ska ha ett tydligt politiskt ledarskap i att driva på agendan för kvinnor, fred och säkerhet och åstadkomma konkret förändring tillsammans med andra partner och globalt. Fredsprocesserna måste bli inkluderande. Vi har all kunskap – låt oss då använda den för att trycka på för förändring, förbättring, fred och framtidstro! Inkluderande fredsprocesser öppnar för fler möjliga lösningar, blir bättre förankrade och mer hållbara. Det är mer än dags att kvinnor får lika mycket plats och inflytande och blir lyssnade på i fredsförhandlingar och alla processer som rör fred och säkerhet. Vem vet – kanske kan vi då nå en hållbar fred i ? 157 (SD) replik: fattade beslut om att erkänna folkmordet . fattade riksdag beslut om att rikta ett tillkännagivande till regeringen om att erkänna folkmordet . lovade nuvarande statsministern, socialdemokraten , sina socialdemokratiska väljare i att man i regeringsställning skulle erkänna folkmordet . därefter, 2018 – ja, det var efter – meddelade att det inte var aktuellt. Jag undrar hur det känns för när man backar från den här linjen. Man har väljare som har släktingar från de folkgrupper som blev brutalt mördade, och helt plötsligt kan man inte hedra dem genom att göra något så enkelt som att, när man sitter i regeringen, erkänna att det här folkmordet har begåtts. Hur känns det för ? Delar han den omfattande kritik som flera andra socialdemokratiska kommuntoppar har riktat mot och regeringen? 158 (S) replik: Jag säger som utskottet har sagt : Utskottets principiella uppfattning är alltjämt att historiska händelser ska definieras genom forskning, fri debatt och rättsliga prövningar. Jag står bakom utskottets uppfattning i den här frågan. 159 (SD) replik: Ska vi tolka det som att regeringen förnekar folkmordet ? 160 (S) replik: Jag upprepar: Jag står bakom utskottets principiella uppfattning att historiska händelser ska definieras genom forskning, fri debatt och rättsliga prövningar. 161 (KD) replik: Jag noterar att i sitt anförande inte nämnde religionsförföljelsen i med ett enda ord. Det fanns ingenting om förföljelsen av kristna. Det fanns ingenting om det folkmord som genomfördes av Islamiska staten 2014. Det fanns ingenting om att man i det som är kristenhetens vagga går mot en situation där kristendomen och det kristna kulturarvet håller på att försvinna. Det här är en utveckling vi har sett . Det är en utveckling som är ur alla aspekter – mänskligt, religiöst, politiskt – förkastlig. Det är en utveckling som i grunden också påverkar oss och världen i övrigt eftersom detta ytterst handlar om respekt för religionen, för människors rätt att utöva sin religion och för människovärdet. Under de år som Islamiska statens folkmord pågick i nämndes inte med ett enda ord i regeringens utrikesdeklarationer att det var kristna som var offer. är det återigen så att inte nämner religionsförföljelsen med ett enda ord i sitt tal om situationen i . Jag undrar varför. 162 (S) replik: Jag noterar att inte med ett ord nämnde kvinnors deltagande i fredsprocesser – och för den delen inte heller kvinnors rättigheter – i . Men nog om det! Religionsförföljelse är förfärligt. Jag vill vara väldigt tydlig med det till . Alla människor ska ha rätt att utöva sin religion utifrån sin egen tro. Där är vi helt överens, och det är viktigt att markera för min del. De som begår grymheter mot människor som utövar sin religion ska naturligtvis dömas i internationell brottmålsdomstol. Vi har till och med rätt att även i svensk domstol döma människor för folkmord. Vi är alltså helt överens om att den typen av förföljelse inte är förenlig med mänskliga rättigheter och friheten att utöva sin religion. Den typen av förföljelse ska absolut fördömas; där är vi också helt överens. Att jag inte tog upp detta i mitt anförande hade att göra med att jag satte mitt fokus på kvinnors deltagande i fredsförhandlingar och i de processer som pågår i . Därför tog jag inte upp det vid det här tillfället. Men jag konstaterar att inte nämnde någonting om kvinnors deltagande i fredsprocesser. Varför gjorde inte det? 163 (KD) replik: Det är väl alldeles utmärkt att tar upp de frågorna. Det är ju viktiga frågor. var det dock inte det vi skulle diskutera, utan det jag tog upp handlade om religionsförföljelse. Jag hade inte tagit upp det om inte detta var ett mönster och ett beteende vi ser . Det är ett agerande som är svårbegripligt när man tänker på det oerhörda lidande som detta handlar om och vilka konsekvenser det får. Det är svårbegripligt att det , 2014–2018, då det här förtrycket, den här förföljelsen och det här folkmordet var som värst inte fanns utrymme att ens nämna att det var kristna som förföljdes och att det var kristna som var offer för folkmordet. Det fanns inte utrymme på en enda rad att nämna det i de socialdemokratiska utrikesdeklarationerna. Jag förstår att man inte kan ta upp alla ämnen i alla tal, men här handlar det om ett mönster, . Det handlar om att medvetet välja bort en fruktansvärd humanitär situation, att inte nämna den och att inte lyfta upp detta, som så många andra politiska församlingar har gjort, från till nationella parlament över hela världen. Man har gjort uttalanden och antagit resolutioner. Man har fördömt detta och agerat mot det. Ni nämner det inte ens. Det är en stor besvikelse, inte bara för mig utan för alla de människor som följer utvecklingen på det här området med fasa. 164 (S) replik: Förföljelser av människor som utövar sin religion – oavsett vilken religion det är och oavsett om det är kristna eller muslimer – är fruktansvärt förkastligt. Man ska aldrig förfölja eller mörda människor för att de utövar sin religion; där är vi helt överens. Detta pågår överallt i världen . Vi ser förföljelser av kristna i vissa länder; vi ser förföljelser av muslimer i andra länder. Vi ser aktuella konflikter där detta förekommer. Självklart är det så att den typen av förföljelser ska fördömas, för religionsfrihet är precis lika mycket en mänsklig rättighet som andra typer av mänskliga rättigheter. Det ska inte vara så att människor förföljs och i vissa lägen – i många lägen – kanske också brutalt mördas för att de har en viss tro. I många lägen sker detta i former som vi inte ens kan titta på, eftersom det handlar om så brutala övergrepp. Vi är helt överens i den frågan. I detta fall handlar det dock också om att se till helheten. Att förfölja människor som är på flykt och som har flytt under hot om att inte få utöva sin religion är jag beredd att fördöma – jag tycker att det är förfärligt att detta sker. Men det handlar om alla religionsgrupper och alla religionsgruppers rättighet att få utöva sin tro på ett värdigt och vettigt sätt utan att bli förföljd. 165 (M) replik: Jag har ett par frågor till . Den första frågan handlar om hur och ser på ansvarsutkrävandet när det gäller de personer som åkte ned till framför allt och och deltog i IS, eller Daishs, grymheter och som begick fruktansvärda brott mot mänskligheten. Här är det viktigt att det blir ett ansvarsutkrävande. Vad anser om detta? Det är min ena fråga. Den andra frågan handlar om och minst sagt frostiga relationer. Om relationerna var dåliga tidigare blev de mycket dåliga när regeringen, helt utan förankring i riksdag, erkände . Jag undrar hur ser på dessa dåliga relationer och om ser att regeringen och Socialdemokraterna har ett stort ansvar för att se till att relationerna mellan och blir bättre, för att det kan bli ett fruktbart samarbete och för att våra länder kan ha ett utbyte sinsemellan som två demokratier. 166 (S) replik: De som begår brott eller har begått brott i – eller de som har rest dit på terrorresor – och som till exempel i domstol kan bevisas ha gjort det ska dömas utifrån domstolens agerande. Precis som jag sa i mitt förra anförande har den typen av personer, när de har kommit tillbaka till och faktiskt bevisats ha begått brott, också blivit dömda i svensk domstol. Min principiella uppfattning är att det inte är riksdag och regering som ska döma denna typ av personer. Om det gäller har vi ett domstolsväsen som står fritt, ett åklagarväsen som väcker åtal och så vidare. Den där processen känner till. Om det kan bevisas att människor har begått grymma brott, begått folkmord, förföljt kristna eller annat i och dessa människor kommer tillbaka till är det upp till åklagaren och domstolsväsendet att hantera ärendet. När det gäller delar jag nog inte uppfattningen att relationerna är frostiga. Jag tycker ändå att har ett gott samtal med . Sedan är det klart att det hade kunnat vara bättre. Vi är i ett läge där och fortsätter att ha samtal regeringarna emellan. Vi har handel med , och vi har också utbyten i olika andra former. står fortfarande upp för en tvåstatslösning. står upp för att , precis som EU har sagt, ska vara en delad huvudstad för och om inte och i fredsförhandlingar kommer överens om någonting annat. Jag delar alltså inte uppfattningen att det är frostigt, men det hade kunnat vara bättre. 167 (M) replik: Självklart är det inte vi politiker som dömer personer, , utan det är domstolar. Något annat har jag inte talat om. Jag har inte talat om vilka straff som ska utdömas eller hur straffskalan ska se ut i det här sammanhanget. Däremot har jag sagt att dessa personer ska dömas, eller hanteras, i domstol. Jag skulle gärna se att personer som åkt ned för att strida för IS också kan dömas – eller att ärendet ska kunna tas upp till domstolsförhandling – på plats i det land där brotten har begåtts. Detta är en viktig del i rättskipningsprocessen. När det gäller den andra frågan jag nämnde, om , skulle jag gärna se att samarbetet mellan och blev bättre. Jag bedömer inte annat än att relationen är frostig och att det inte finns ett positivt klimat, och detta tycker jag är mycket tråkigt just eftersom är den enda demokratin i regionen. skulle ha mycket att vinna på att kunna samarbeta kring högre forskning, innovationer och vaccin, till exempel när det handlar om covid, eftersom har lyckats vaccinera sin befolkning. Det finns ytterligare en anledning till att jag vill lyfta upp relationen med . Det handlar om att vi har en växande antisemitism i . Här har regeringens agerande stor betydelse. Ett sätt att faktiskt markera att antisemitism inte hör hemma i är att regeringen ser till att utveckla samarbetet med . 168 (S) replik: Jag har inga invändningar i sak mot att de som begår brott i till exempel ska kunna dömas där. Om det finns ett fungerande rättsväsen och det finns en möjlighet att hitta bevis på plats, där människor har blivit utsatta för brotten eller där det finns vittnesbörd om detta, är det ju geografiskt mer rimligt att göra det på det sätt som nämnde. Där är vi helt överens. Självklart är det så att ingenting är så bra att det inte kan förbättras. Relationerna till kan förbättras; det är jag helt medveten om. Jag vet mycket väl att det kan finnas en ny ingång i våra samtal med . Men det krävs också, precis som i alla bilaterala samtal, att parterna dansar till samma musik och tänker på ett liknande sätt för att de ska sätta sig ned vid förhandlingsbordet. Då gäller det att hitta ämnesområden där vi faktiskt kan diskutera och hitta ett bra samarbete. Det kan absolut vara kring forskning; jag tycker att det är ett väldigt intressant område att reflektera över. Det kan säkert också vara kring vaccinforskning, eller varför inte vaccintillverkning. har , som vet, gjort en gemensam upphandling med EU, så nu står vi bakom den. Men går det säkert att hitta andra samarbeten när det gäller hälso- och sjukvårdsutveckling mellan till exempel, och i samtal med, och . Jag utesluter ingenting. Det viktigaste för mig är att man sätter en agenda som känns uppnåelig och att man har en ambition att hitta gemensamma lösningar. Det är viktigt att också i det här sammanhanget, precis som vi i , kan mötas i sådana här samtal. Det är därför jag tror att vi ändå är i ett läge där det finns ett underlag för att föra en dialog. Men allting kan förbättras. 169 (V) replik: