prot · H809129 · 2021-05-28 00:00:00 — Det anser jag är olyckligt och farligt – farligt för att det undergräver folks vilja att göra rätt och göra de uppoffringar som regeringen uppmanar dem att göra. Statsrådet belyser också i sitt svar till mig en rad åtgärder som syftar till att förbättra marknadshandlarnas situation under pågående pandemi. Några av dem är bra. Några träffade kanske inte mitt i prick, men det var inte heller stödåtgärderna jag primärt efterfrågade i min interpellation. Jag avser dock, fru talman, att lyfta fram ett exempel ur verkligheten på hur stödåtgärderna faktiskt kan missa målet även om intentionerna har varit goda. Jag var i kontakt med , en företagare som producerar varor som nästan uteslutande säljs av marknadshandlare på landets marknader. Han driver ett företag som har behövt stöd eller liknande, utan företaget var före ett välmående företag. När pandemin slog till tappade han i princip hela sin försäljning, eftersom hans kunder – marknadshandlarna – i praktiken fick näringsförbud. Hans eget företag omfattades inte av några restriktioner, men han blev i princip av med hela sin kundbas. Hans räddning har varit att kunna korttidspermittera sina anställda. Det finns dock ett orosmoln på himlen, och det är att hans försäljning och därmed produktion är starkt säsongsbetonad. Han menar att regelverket för korttidspermittering är fyrkantigt och inte tar tillräcklig hänsyn till de speciella förutsättningar som säsongsverksamheter har. Min fråga till näringsministern är därför vad han vill säga om detta för att lugna och andra näringsidkare som befinner sig i samma situation som han gör. 137 Näringsminister (S): Det var inte så mycket en pekpinne som en fråga. Något svar på frågan fick jag inte, så jag upprepar den: Anser och att det bästa hade varit om regeringen hade infört liberaliseringar i regelverket när lagen trädde i kraft ? Det är en enkel fråga, så jag ser fram emot att få ett svar. Det är inte särskilt mycket av en pekpinne. Sedan är det tyvärr så, fru talman, att den beskrivning som ger inte är riktigt korrekt. Det är ju inte så att vi har infört ett stort antal restriktioner för vissa verksamheter medan andra får fortgå precis som vanligt. tar upp flyget som ett exempel. Man kan kalla det för ett bra eller dåligt exempel. Jag är ansvarig för Swedavia inom regeringen och också den andel – – av SAS som svenska folket äger, och jag vet att nedgången i flyget har varit . Det gäller inte minst den period som pratar om. har det nästintill stått stilla av kända skäl, som att folk inte ska vara ute och resa. Frågan är: Har det här varit rättvist? Det har inte varit rättvist för sjukvårdspersonalen. Det har inte varit rättvist för de människor som har drabbats. Det har inte varit rättvist för kultursektorn, idrottsrörelsen, besöksnäringen, hotellen eller restaurangerna. Det har inte varit rättvist för någon som har drabbats av detta. Likväl, fru talman, hamnade vi här, precis som alla andra delar av världen. För regeringen var det väldigt viktigt att få på plats ett stort antal åtgärder och undan för undan också justera dessa. Det är självklart så att i hastigheten, när man jobbar medan man springer, blir inte allting perfekt. Det är också mot den bakgrunden som jag har uppskattat dialogen med och har sett till att ta in många av de konstruktiva förslag som kom inte minst . Då stod vi tillsammans, många av oss, eftersom landet, nationen , stod inför den värsta kris som vi har upplevt efter . Då är det viktigt och bra att man står tillsammans. Vi införde ett stort antal åtgärder. De åtgärderna har haft effekt, men det är klart att det också har funnits gränsproblematik i dessa. En del av problemen har vi åtgärdat allteftersom, men många av dessa åtgärder handlar om att mildra effekterna, något som jag sa när vi gick in i detta. Det är klart att det skulle vara väldigt kraftfullt att stå och lova att det inte kommer att bli några negativa konsekvenser. Men det hade inte varit sant, för vi har aldrig varit med om en så bred, djup och framför allt lång kris för delar av det svenska näringslivet. Det sker ett antal utvärderingar, fru talman, och vi kommer naturligtvis att ha lärt oss väldigt mycket både av det bra som har gjorts och av det som inte har varit bra. Vi ska dra slutsatser av detta, och jag ser fram emot att även politiken i sin helhet kan ta till sig av det. Vi har genomfört ett antal förändringar, och jag hoppas och tror att detta nu är permanent. Det ljus i tunneln som statsministern pratade om handlar framför allt om att vi nu är uppe i över 4 miljoner människor som vaccinerar sig. Om alla passar på att göra det jag själv gjorde i går, nämligen tar chansen att vaccinera sig, ska vi se till att både marknadshandlarna och alla andra kan få helt andra förutsättningar genom att vi besegrar smittan. Det är ju i grund och botten den som är problemet. 138 (SD): Jag ser beviset på att näringsministern är en mer upptagen herre än vad jag själv är; jag hann faktiskt vaccinera mig ungefär före statsrådet. Därigenom har jag också tagit mitt ansvar. Låt mig svara på den fråga jag fick. Jag anser att stringenta och logiska regler är av yttersta vikt för att vinna folks acceptans. Antingen finns regler för marknadsknallarna som harmonierar med annat eller så får man införa regler för annat som harmonierar med dessa regler. Men det måste finnas en röd tråd som gör det hela begripligt. Är det inte begripligt får man inte människor att följa de rekommendationer eller regler man står inför. Det är oerhört skadligt med regler som känns omotiverade eller på något sätt inte följer ett logiskt mönster. Med detta sagt har jag ingen avslutande fråga till statsrådet. Förutsättningarna för det som stod i min ursprungliga interpellation har ändrats sedan jag skrev interpellationen. Min förhoppning är att vi snart kan se slutet på pandemin och att vi alla kan hjälpas åt att ta ansvar för att begränsa smittspridningen. 139 Näringsminister (S): Det absolut bästa och viktigaste sättet att ta ansvar nu är precis det som sa, nämligen att göra som vi har gjort och ta chansen när man blir erbjuden vaccin. Det är helt uppenbart – med all respekt för de åtgärder som har vidtagits i en rad länder, oavsett om det har varit lockdowns eller inte lockdowns – att det enda som i längden kan besegra viruset är vaccinering. efterfrågar stringenta och harmoniserade regler. Jag kan avslöja att när man hamnar där vi hamnade är den stora faran den som letar efter perfekta regler, särskilt för en pandemi som vi aldrig har haft tidigare. Det är en situation som varken vi eller någon annan varit i. I det läget är jag helt bestämd över att det absolut viktigaste var hastighet, det vill säga att snabbt få på plats stödåtgärder och åtgärder för att begränsa smittan. Det var avgörande. När vi kommer ur pandemin och kan jämföra och se hur olika länder har gjort kommer vi att se att när det gäller överdödlighet, hur många människor som blev sjuka, effekter på löntagare och arbetslöshet samt effekter på sysselsättning och företag har klarat sig väl. Men har det varit bra? Nej, det är vi nog helt överens om. Jag var på väg att säga ett vanvördigt ord i talarstol – men det tänker jag inte göra, fru talman – men situationen har varit allt annat än idealisk, och vi har gjort vårt yttersta för att ta fram balanserade regler för att stävja smittan. Oavsett vad säger tycker jag att svenska folket har svarat väl mot reglerna och åtgärderna i en svår tid. Ett stort tack ska de ha. Interpellationsdebatten var härmed avslutad. § 17 Svar på interpellation 2020/21:702 om som gruvnation 140 Näringsminister (S): har frågat mig hur min syn på behovet av etablering av nya gruvor i harmonierar med det faktum att de båda regeringspartierna i konsekvent förkastar samtliga förslag som syftat till att förtydliga och förenkla de tillståndsprocesser som reglerar gruvnäringen, samt om regeringen avser att vidta åtgärder som konkret syftar till att stärka ställning som gruvnation och därmed öka vår försörjningsgrad gällande metaller och . Svensk gruv- och mineralnäring har stor betydelse för som land, i det regionala och lokala perspektivet samt utanför gränser. Det handlar om arbetstillfällen, välfärd och utvinning av och metall som är viktiga för en grön omställning. ska fortsätta utveckla gruvindustrin och vara ett föregångsland inom mineralnäringen när det gäller hållbar utveckling. Det är viktigt för regeringen att har moderna och effektiva tillståndsprocesser. Tillståndsprocesserna på gruv- och mineralområdet regleras i både och minerallagen (1991:45). Regeringen har tillsatt (M 2020:06) med uppdrag att lämna förslag på åtgärder för att uppnå en mer modern och effektiv prövning enligt . Utredningen ska lämna sitt betänkande . Regeringen har dessutom tillsatt en utredning om prövningsprocesser och regelverk för en hållbar försörjning av innovationskritiska metaller och (N 2021:01). Utredningen ska analysera och föreslå förändringar av prövningsprocesser och regelverk så att bättre hänsyn kan tas till både ett projekts lokala miljöpåverkan och dess samhällsnytta, till exempel minskad global klimatpåverkan, samt så att en större andel av det värde som gruv- och mineralnäringen genererar kan komma hela landet till del. Utredningen ska lämna sitt betänkande . Regeringen har också gett , länsstyrelserna och i uppdrag att ta fram samlad statistik för miljöprövningen. Sådan statistik är viktig, inte minst för att följa utvecklingen av handläggningstider och identifiera lämpliga effektiviseringsåtgärder. Att öka återvinning och stärka den cirkulära ekonomin är viktiga insatser som bland annat görs inom ramen för regeringens strategi och handlingsplan för cirkulär ekonomi. Regeringen kommer att fortsätta stödja utvecklingen av hållbara värdekedjor från råvara till insatsvara eller slutprodukt. I ett sådant arbete är gruv- och mineralindustri samt gruvklustret som helhet centrala aktörer. Regeringen har även fortsatt sitt arbete kopplat till regeringens strategi Smart industri, där gruv- och mineralnäringen är inkluderad. I budgetpropositionen finansierar regeringen även en satsning på metaller och ur sekundära källor. 141 (SD): Jag tackar statsrådet för svaret på min interpellation. Svensk gruvnäring har en väldigt lång tradition. Den har utgjort och utgör än en hörnpelare för oss som industrination. Svensk gruvnäring är modern och väsensskild från mångas sinnebild av smutsiga män med hackor i trånga gruvorter med virkesstöttor. Vår gruvnäring ligger i framkant vad gäller både säkerhet och innovation, och den har en nära koppling till akademin. I gruvor utvinns alltså inte bara metaller och , utan där utvecklas också allt från energibesparande ventilationssystem till tunga lastbilar och högspecialiserade gruvmaskiner. Inom svensk gruvindustri forskas det, och det utvecklas nya miljövänliga brytmetoder och processer för efterarbete – det som i folkmun felaktigt kallas för återställning. Jag vill att det ska vara så. Jag vill att vi ska bli bättre på att värdesätta denna för landets välstånd viktiga industri. Jag vill att vi ska fortsätta att ligga i topp och vara en ansedd och respekterad nation på detta område. Jag vill att vi ska ha världens mest moderna och miljövänliga gruvindustri, och jag vill att vi visar omvärlden att det går utan barnarbete, slavliknande arbetsförhållanden och extrem miljöpåverkan. När näringsministern i en intervju för sedan slog fast att det behövs nya gruvor om vi ska lyckas med elektrifieringen och att vi inte bara kan oja oss när vi läser att kobolt utvinns av barnarbetare i höll jag naturligtvis med, men jag började också fundera. Jag kom att fundera över hur det kan komma sig att ett land med en regering vars företrädare uttalar sig i så positiva ordalag ändå faller som en sten i en internationell jämförelse gruvnationer emellan. För så här är det, fru talman. , , har som gruvnation betraktad sjunkit från åttonde till 36:e plats i ansedda rankning av länder som internationella bolag anser attraktiva att investera i. Från att ha spelat i samma liga som , och placerar vi oss nu tillsammans med länder som och . För att vända den utvecklingen behövs inte fagra ord. För att vända den utvecklingen behövs att man spottar i nävarna och kavlar upp ärmarna. Jag noterar att det i statsrådets svar finns många fagra ord om svensk gruvindustri och dess betydelse för oss som nation. Inget fel i det. Men förutom utredningar och sammanställningar av myndigheternas statistik kopplat till miljöprövningen ser jag inte en enda stavelse som antyder något som liknar ett enda skarpt förslag som syftar till att vända den nedåtgående trenden, och det, fru talman, gör mig orolig. Så min fråga till statsrådet är alltjämt: Avser regeringen att vidta åtgärder – alltså fatta konkreta beslut – som syftar till att stärka ställning som gruvnation och därmed öka vår självförsörjningsgrad gällande metaller och ? 142 Näringsminister (S): Frågan handlar ju om varför man här i säger nej till en del initiativ som kommit från oppositionen. Det var själva grundfrågan. Svaret är ganska enkelt: Om det redan pågår ett arbete är det som att försöka slå in öppna dörrar. Jag förstår att man har ett intresse av detta i oppositionen därför att man vill verka kraftfull. Men om en utredning som tittar över just dessa regelverk redan är på gång finns det ju inte mycket till mening med att säga det igen. I det här fallet är det så här, fru talman: säger nu att det där är onödigt, men om han läser igenom dessa rankningar ordentligt ser han att hävdar sig väldigt väl när det gäller hållbarhet, teknik, produktion och investeringsvilja. Vi ska komma ihåg att gruvindustrin nog aldrig har gått bättre än den gör . Gruvindustrin i planerar också för investeringar som inte bara är de största någonsin för gruvsektorn utan de största industriella projekten någonsin i vårt land. Man planerar att investera uppemot 400 miljarder – inte minst i den norra delen av landet, där det ju finns väldigt stora förutsättningar. Det är ett faktum. Om vi nu pratar om faktisk utveckling och inte bara rankningar är det också så, fru talman, att det nästan inte finns något annat land i som producerar så mycket och metaller. Ta bara järnmalm – lejonparten av den järnmalm som produceras i Europeiska unionen produceras ju i . Jag skulle nog alltså säga att vi på många sätt hävdar oss väl som gruvnation. Vi ska också fortsätta att göra det. Det som däremot är ett problem, vilket man hittar i den här rankningen om man djuplodar i den, är just våra regelverk. De anses vara för oförutsägbara, och processerna tar . Man tar inte heller hänsyn till den positiva roll som gruvnäringen skulle kunna spela när det gäller just klimatomställningen. För dem som kanske inte är lika djupt insatta i frågorna som jag och är kan jag säga att mycket av den klimatomställning och elektrifiering som är nödvändig för att vi ska klara av att gå från fossil energi till elektricitet kräver ett stort antal och metaller – även sällsynta jordartsmetaller. En hel del av detta finns i vårt land. är vi importberoende, både vi och ; i vissa fall är vi näst intill hundraprocentigt importberoende. Så är det, och jag tror att det är därför refererar till det jag säger om att vi inte bara kan oja oss när vi ser reportage om att kobolt utvinns med hjälp av barnarbete, om att floder har förorenats eller om att arbetstagare förgiftas i gruvor i . Vi måste naturligtvis också agera. Vad är det då som är problemet? Ja, om regelverket anses vara problemet i till exempel rankning, , är väl rimligtvis det mest ansvarsfulla att titta igenom regelverket med målet att öka förutsägbarheten och få in klimataspekten på ett annat sätt än vad nuvarande miljöbalk och minerallag tar hänsyn till. Det är så det går till, fru talman – särskilt när det gäller sådan här komplicerad lagstiftning, som går in i flera lagar och som har många olika intressen att balansera. Då ber man experter ta fram ett förslag, och det är precis det regeringen just nu gör både när det gäller miljöprövningar och när det gäller minerallagen. 143 (SD): Det är trevligt att höra om de industrisatsningar som ska ske på den egna hemorten – dessa kommer ju att satsas just i – men det är också så att det är en befintlig verksamhet. har det i princip inte öppnat någon gruva i över huvud taget. Där ser man alltså också ett exempel på problematiken. I övrigt kan jag säga att jag delar statsrådets uppfattning att frågor som rör tillståndsprocesser inte är alldeles enkla. Frågorna är komplexa och förtjänar att hanteras med stor respekt. Därför bekymrar det mig mycket att det har funnits tydliga signaler om dessa problem utan att regeringen har agerat. Att saker och ting utreds är naturligtvis ingenting jag motsätter mig – det är ofta själva förutsättningen för att man ska kunna fatta välgrundade beslut – men jag frågar mig varför utredningarna tillsätts först , när signalerna funnits där i omkring . Näringsministern får gärna svara på den frågan. När vi ändå debatterar som gruvnation här känner jag att det är på sin plats med ett par klargöranden för att nyansera debatten något. Det kan nämligen tyckas som att jag och näringsministern företräder diametralt olika synsätt på svensk gruvindustri, och så är det naturligtvis inte. Jag tror att vi i många avseenden delar synen på vilka krav och förväntningar som ska ställas på näringen för att näringen som sådan ska få acceptans i de områden den önskar etablera sig i. Det kanske finns de som tolkar mitt vurmande för näringen och argumenterande för vikten av att ge den tydliga spelregler eller snabbare tillståndsprocesser som att jag företräder något slags gruvfundamentalistisk linje där ingen enda jordplätt med fyndigheter ska tillåtas vara fredad, men så är det naturligtvis inte. Det tror jag också att näringsministern vet, men det kan ändå vara bra att förtydliga detta för eventuella åhörare. Jag tror däremot på tydliga krav, harmoniserade tillståndsprocesser och rimliga tidsramar. Näringsministern nämner återvinning och cirkulär ekonomi i sitt svar. Låt mig vara tydlig med att det inte föreligger något motsatsförhållande mellan återvinning och brytning av jungfruliga material. För att något ska kunna återvinnas måste det nämligen först brytas. Det gäller inte minst för de innovationskritiska vi inte har någon tradition av att bryta, men det gäller även för de basmetaller vi har brutit under många hundratals år. Det är nämligen så att mycket av det järn och den koppar som brutits för länge sedan faktiskt ännu är i bruk. Det innebär att den inte är tillgänglig för återvinning. Man kan helt enkelt inte skrota fungerande saker bara för återvinnandets skull. Däremot vilar det givetvis ett slags etiskt ansvar på oss att, så långt det är rimligt, använda det som redan är brutet. Det är dessutom en god affär, för det är ju redan brutet en gång. Varje meter gruvort kostar stora pengar att tillreda; i sägs varje meter ort kosta . Men man måste se till att, hur tråkigt det än är, ha fötterna kvar på jorden och inte låta sig förföras av kollegorna i maskrosrörelsen när de proklamerar sin drömska men världsfrånvända verklighetsbeskrivning, i alla fall om man inte vill råka ut för ännu ett hårt uppvaknande nästa gång rankningen från landar på våra bord. Fru talman och statsrådet! Jag inledde detta anförande med en fråga och avslutar med att upprepa den för att den inte ska glömmas bort. Varför tillsätts de utredningar som statsrådet lyfter fram i interpellationssvaret först , när signalerna om att situationen är bekymmersam har funnits i ungefär ? 144 Näringsminister (S): Nej, jag tror inte heller att åsiktsskillnaderna i grund och botten är särskilt stora när det handlar om inställningen till gruvor. Likväl tror jag att det finns en skillnad i synen på både jungfruligt material och återvinning. Vi vill ju bli världens första fossilfria välfärdsnation. Vi har satt det målet och den ambitionen under vår regeringsperiod, för vi tror att det bästa inte bara för miljön och klimatet utan faktiskt också för den svenska konkurrenskraften är att se till att inte vara så beroende av olja. Det gäller oavsett om oljan kommer från eller för den delen – eller till och med . I stället kan vi se till att använda den rena, fina el vi har i . Ska vi kunna göra det, fru talman, måste vi göra en storskalig elektrifiering av industrin och av transportsektorn samt fortsätta med den som redan finns i bostadssektorn. Det kommer att förutsätta att vi kan använda och metaller på en nivå som vi har legat på. Det bör också vara medveten om. Vi är inte heller de enda som ska göra detta; även om ligger främst och på många sätt visar vägen, inte minst inom gruvindustrin, är det så att den här omställningen måste göras globalt. Prognoserna är därför att efterfrågan på dessa och metaller kommer att öka hundrafalt bara . Det gäller inte minst de sällsynta jordartsmetaller vi talar om. Då är det också så, fru talman, att man inte ständigt och jämt kan bara gräva efter nytt. Här har det också skett en teknikutveckling. Bara uppe i , i de slagghögar som har lagt på hög då man har haft gruvbrytning där, visar det sig att i det som tidigare bara sågs som besvär finns sällsynta jordartsmetaller, och metaller som man faktiskt skulle kunna återvinna. Tekniken, fru talman, har gått framåt så att man faktiskt kan göra det, och även ekonomin börjar komma i kapp. Då är det klart som korvspad, , att vi också ska ha fokus på den typen av återvinning. Vi har i vårt land företag med innovationer och som har utvecklat teknik som kan återvinna saker som det inte fanns möjlighet att återvinna tidigare. Det är klart som korvspad att vi ska ta fram ett regelverk som möjliggör detta, för är det inte möjligt. Jag tror att det är ett misstag att ställa en konkurrenskraftig gruvdrift mot återvinning och cirkulär ekonomi. Jag tror att vi behöver både och, och jag tror att kan spela en nyckelroll i båda dessa sammanhang. Jag fick frågan varför det har dröjt, och det är mycket enkelt. försöker göra gällande att allt är känt , men så enkelt är det inte, utan här sker en gradvis förändring, inte minst när det gäller praxis i de här regelverken. Det har inte skett så jättestora förändringar i själva regelverken, men praxis i domstolar har kommit att förändras. kommer också regelverk från andra håll – ta till exempel vattendirektiv, som också påverkar gruvdriften. Då är det klart att vi måste samla ihop det här och göra ett omtag, och det är precis det vi gör. Jag känner stor entusiasm inför att och svenska folket, om vi hanterar detta rätt när det gäller både gruvdriften och återvinningen, har väldigt mycket att tjäna på detta och inför att vi kan göra det på ett sätt som gynnar klimatet och miljön men också leder till nya gröna jobb, inte bara i – alla 400 miljarder kommer inte att hamna i – utan i större delen av . 145 (SD): Tack, näringsministern! Jag trodde att jag var alldeles glasklar i mitt förra anförande om att det inte råder något motsatsförhållande mellan jungfrulig brytning och återvinning. Jag vet inte hur jag tydligare kan framföra det, men så är det i alla fall. Mycket av det som näringsministern säger låter jättebra. Jag vill egentligen ta honom på orden och tro på att han har de bästa av intentioner för den för så viktiga gruvnäringen. Trots detta är det något som skaver, och det är det faktum att vi här i denna kammare har debatterat denna fråga återkommande och från oppositionens håll presenterat förslag efter förslag på konkreta åtgärder som, om de hade genomförts, med stor sannolikhet hade positionerat något bättre som gruvnation än vad som är fallet. Jag har svårt att förstå anledningarna till den saktfärdighet som regeringen har uppvisat när det gäller att hantera de här frågorna, speciellt mot bakgrund av att man säger ett men gör något annat. Det blir en smula obegripligt, och jag vet att näringsministern kommer att slå ifrån sig när jag påstår att grunden till detta är Socialdemokraternas samarbete med .