prot · H80973 · 2021-01-29 00:00:00 — Det är för tidigt att bedöma om den nya artikeln i om living planet index får några effekter på internationella och nationella prioriteringar i arbetet för biologisk mångfald. Prioriteringarna inom svenskt naturvårdsarbete kommer fortsatt att i huvudsak utgöras av insatser för att nå de svenska miljökvalitetsmålen, åtaganden enligt CBD:s strategiska plan och kommande ramverk och för biologisk mångfald samt av insatser för att fortsätta bereda slutsatserna från Ipbes behovsanalys. 9 (SD): Tack, , för svaret! Living planet index mäter trenden för populationer av ryggradsdjur. Det är ett genomsnitt för alla världens populationer. Konventionen om biologisk mångfald har antagit detta index för att mäta om dess mål nås. Det är alltså ett mycket centralt index. Indexet visar på en kraftig nedgång och ligger till grund för teorier om en katastrofal minskning av ryggradsdjur i hela världen, den så kallade sjätte massutrotningen. Forskarna i artikeln som jag tog upp har gjort en fördjupad statistisk analys av data i living planet index. I stället för att räkna ut ett globalt genomsnitt som vanligt har de delat upp data i mindre enheter som omfattar närbesläktade arter regionvis. De ökar alltså upplösningen. De upptäckte att det bara är av djurpopulationerna som minskar. Dessa populationer minskar dramatiskt. För det andra kan de se att det finns en stor regional variation i världen. Det globala genomsnittet, som vanligen används, maskerar alltså hur trenderna ser ut för de olika populationerna och regionerna. Forskarna säger att den nya dataanalysen ändrar synen på trenderna för djuren och leder till att man behöver andra åtgärdsstrategier än . Precis som ministern säger är denna artikel bara en av många, och den samlade bilden från allt vetenskapligt arbete är central – det håller jag helt med om. Men artikeln är särskilt intressant på två sätt. Den är baserad på samma data som har använts för konventionen om biologisk mångfald och av WWF. Det är även delvis samma forskare som har medverkat. Det är alltså inte vilken artikel som helst. För det andra indikeras av andra studier att det finns betydelsefulla variationer. Till och med Ipbes, som ministern hänvisar till, verkar komma fram till detta, som jag läser det. Artikeln är således en utmärkt startpunkt för en debatt om vägval i miljöpolitiken. Artikeln förordar prioriteringar och riktade insatser för att öka effektiviteten i bevarandearbetet. Vi tror också att bevarandearbetet skulle bli mycket effektivare om man riktade in det på de arter och de regioner och miljöer där problemen är störst. Om man inte riktar in åtgärderna på de mest utsatta arterna och miljöerna kommer man inte att lyckas rädda dem. Det andra skälet har att göra med målkonflikter. De flesta bevarandeåtgärder riskerar att leda till negativa effekter för andra värden. Det kan handla om utebliven ekonomisk utveckling och effekter på arbetslöshet och välfärd. Men det kan också handla om det som WWF skriver om i sitt magasin. Man skriver om en representant för ett urfolk på norra , som säger att det finns två hot för dem: skogsavverkningar och nationalparker. De kan inte fortsätta med sitt lågintensiva skogsbruk. Även svenskars försörjning och livsstil påverkas av diskuterade storskaliga reservatsavsättningar i . Trots underlag som pekar på stora variationer landar diskussionen i och EU i breda åtgärder. De så kallade Aichimålen diskuteras i den svenska debatten som om avsättningar av mycket stora reservat ska göras överallt. I strategi för biologisk mångfald råder ingen tvekan: av landytan ska avsättas och skyddas, och ska skyddas strikt. Jag tror att den svenska debatten går vilse för att vi i bara diskuterar hur mycket vi ska göra för biologisk mångfald och för klimatet och inte vilka metoder vi ska välja. , pekar inte den här artikeln och variationerna mellan olika populationer på att vi bör välja mer specifika lösningar i stället för breda lösningar med stora reservatsavsättningar? 10 Miljö- och klimatminister (MP): Tack, , för interpellationen! Mitt svar på fråga är att vi behöver ha grundlig kunskap och faktaunderlag för de beslut vi tar och den politik vi ska föra. Dessutom finns det viktiga principer vi ska följa, exempelvis ekosystemansatsen och försiktighetsprincipen. Vi har väldigt tragiska fakta som visar hur vi förlorar en mängd arter och hur ekosystem och ekosystemtjänster hotas. När det gäller den här artikeln och att living planet index skulle vara den indikator som hela konventionen för biologisk mångfald utgår från är detta inte helt korrekt. Det är en av en mängd indikatorer som jag räknade upp i mitt svar. Det är att leda tankarna lite fel att säga att detta är grunden för allting. Detta är en artikel som har pekat på viktiga saker. Forskarsamfundet får fortsätta med sitt arbete med att granska och våra myndigheter med sitt arbete med att väga samma olika rapporter. Detta är en artikel medan Ipbes rapport baseras på sammanvägning och granskning av 15 000 rapporter. I Ipbes panel, som kom 2019, konstaterar man att 1 miljon arter hotas av utrotning. Detta är sannerligen oerhört oroväckande. Den här artikeln handlar, vill jag påpeka, om ryggradsdjur. Ryggradsdjur står bara för av de rödlistade arterna i . Hänsyn tas till väldigt många andra arter och inte minst till själva ekosystemen, som dessa arter behöver för att klara sig. Att vi skyddar värdefull natur är helt avgörande för att vi ska ha den motståndskraft och den resiliens i naturen som vi behöver. Vi kommer att behöva detta ännu mer i takt med klimatförändringarna. Vi behöver livskraftiga och starka ekosystem som klarar ett varmare klimat, där vi kommer att se fler och fler arter flytta norrut, vilket kommer att kunna ge oväntade effekter på våra nordiska ekosystem, exempelvis. Vi ser redan till exempel granbarkborren, som är en sådan art som vi har väldigt stora problem med. Det är något som bara kan bekämpas med ordentliga, stabila och resilienta ekosystem som klarar ett angrepp och kan komma tillbaka. Det handlar inte bara om granbarkborren, menar jag, utan vi kommer också att kunna se fler skogsbränder, torka och problem som vi kanske inte ens kan överblicka. Behovet av att skydda natur och ha livskraftiga, stabila och resilienta ekosystem finns fortsatt. Det handlar inte bara om att skydda enskilda arter utan om att ha en motståndskraftig natur som kan tillhandahålla ekosystemtjänster som vi är helt beroende av. 11 (SD): Först vill jag understryka att vi också är oroade av att många djurarter är hotade i världen. Just därför är det viktigt att finna de effektivaste metoderna. Det är utgångspunkten. Living planet index är ett centralt index, även om det inte är grunden för allt, vilket jag heller inte har påstått. Men jag tycker att det är märkligt att living planet index inte har analyserats på djupet innan det har använts flitigt. Det kan indikera att det är för lite debatt i frågan. Låt mig säga något kort om exemplet granbarkborren. Jag tänker att granbarkborren kanske främst är ett exempel på att det kan bli tokigt om man bara avsätter skog och lämnar den som den är, för det förvärrar granbarkborreangreppen. Det kan man se i svensk miljö . När vi talar om avsättningar ska vi vara medvetna om att svenska ekosystem är förhållandevis unga. De har kommit hit de senaste årtusendena. Arterna är därför jämförelsevis lättrörliga och spridda över stora delar av norra . Det kan inte jämföras med tropikernas specialisering av arter. Dessutom har skogsbränder varit ett vanligt inslag i våra skogar. Det betyder att man kan bevara många av våra arter utan att helt lämna dem i fred. De är så att säga vana vid förändring. Sedan kan man inte göra allt. Varje åtgärd riskerar att leda till målkonflikter. Man måste välja. Ipbes skriver att av världens landyta är skyddad , men ändå nås inte biodiversitetsmålen. Det verkar alltså inte vara silverkulan att avsätta reservat. Det är egentligen bara om man tror att det inte kostar något för andra människor som man kan tillåta sig att göra allt på en gång och välja breda och ineffektiva lösningar. En av Ipbes slutsatser är att det är viktigt att se att vi har ett ansvar för våra handlingar. Det ansvaret borde även omfatta att man väljer effektiva metoder som leder till minsta möjliga negativa effekter ekonomiskt, socialt och kulturellt. Detta blir allt viktigare i takt med att får en sämre ekonomi efter pandemin och ökande kostnader till följd av tidigare politiska beslut. Jag anser att fokus i miljöpolitiken bör skiftas från att ensidigt handla om hur mycket som satsas till att handla om metoder, och jag hoppas att den här debatten kan sporra det. Sedan verkar det vara så att internationella målsättningar om reservatsavsättningar följs i länder som , där sådana spelar mycket mindre roll, men inte i samma utsträckning i länder som och , där de verkligen skulle behövas. Kanske skulle man även utforma de internationella avtalen annorlunda. Om inget annat övertygar ministern kanske hon kan övertygas av det faktum att om man inte tillräckligt bryr sig om de negativa effekterna för människor förlorar man det folkliga stödet. Om man gör breda lösningar som inte tar hänsyn till befolkningen finns det alltså större risk för att man misslyckas även på det sättet. 12 Miljö- och klimatminister (MP): Jag tror att det som verkligen kan riskera det folkliga stödet och legitimiteten i miljö- och naturvårdspolitiken skulle vara om en enskild minister baserat på en enskild artikel svänger om hela miljö- och klimatpolitiken utan att lyssna in myndigheter och utan att respektera internationella konventioner och de internationella paneler som vi baserar både EU:s och miljöpolitik på. Vi har miljökvalitetsmål som antogs av riksdag , som vi fortsätter att arbeta utifrån. Den uppfattning som ger uttryck för, att våra nordiska djur är vana vid förändring och att lite skogsbränder inte gör något, tycker jag får stå för honom. Jag menar att de skogsbränder vi har sett har varit av fullständigt förödande karaktär både för de människor som är beroende av skogen och för våra ekosystem. Ser man på skogsbränderna i , som ju är ett land som drabbas långt värre än – är ett annat exempel – kan vi se att det är miljarder djur som har dött. Det är ekosystem som det kommer att ta oerhört att återuppbygga, om det ens går med tanke på att vi ju är på väg mot uppvärmning i stället för att begränsa den till . Vi ska vara beredda på att uppvärmning i genomsnitt globalt innebär ungefär här i . Den förändring vi står inför är alltså mycket allvarlig. Sedan är det inte så att det enda instrument vi har för att skydda hotade arter och ekosystem är att avsätta reservat. Vi har också en väldigt aktiv klimatpolitik. Vi har en väldigt aktiv kemikaliepolitik, där vi försöker eftersträva ett giftfritt samhälle. Jag debatterade alldeles en interpellation om plast och nedskräpning, något som också hotar inte minst våra däggdjur och många andra djur. Man hittar ju mikroplaster i fiskars magar och till och med i djurplankton. Vi måste arbeta med alla medel för att se till att vi har en levande planet för våra barn och barnbarn att växa upp på, liksom för alla de generationer som kommer efter. Den vetenskapliga artikel som det hänvisades till ska man naturligtvis titta på. Det som är positivt med den är att den också lyfter fram hur oerhört sårbara vissa populationer är. De har väldigt dålig status, och om man bara ser till medelvärdet kan det finnas en risk för att man missar hur allvarligt det är för de arterna. I den meningen menar jag att det är viktigt att titta närmare på den. Det är bäst att andra forskare och myndigheter gör det i vanlig ordning. En artikel som har fastnat hos mig är en israelisk studie som kom . Där tittade man på biomassan av däggdjur på jorden . Det är ganska slående siffror. av biomassan för jordens däggdjur utgörs av människor, är våra boskapsdjur och är vilda däggdjur. Detta visar hur otroligt dominerande människan är över våra ekosystem på jorden . Vi lever i antropocen. 13 (SD): Först ska jag göra en korrigering. Artikeln är en utgångspunkt för debatten. Jag sa aldrig att jag tycker om skogsbränder. Vardagshänsyn i svensk skog har lett till ökad biologisk mångfald i skogen. Redan gjorda hänsynstaganden fortsätter att leverera allt större värden . Låt oss dämpa ivern att avsätta stora arealer av skogstyper som redan har avsatts i stor utsträckning. Låt oss i stället utveckla vardagshänsynen och rikta avsättningarna till de sällsynta miljöerna. Låt oss fokusera mer på de värdefulla brynmiljöerna och utveckla dem i samarbete med näringarna. Låt oss lösa almdöden och askdöden med riktade projekt för förädling. Det är en billig lösning för att rädda ett hundratal arter. Låt oss sköta redan avsatta reservat bättre. Låt oss ta i bruk ny teknik som kan ge oss synergier mellan produktion och miljö. Låt oss fokusera på klimatåtgärder som resulterar i utsläppsminskningar globalt och inte bara här i . Låt jordbruket kunna tjäna pengar på biologisk mångfald, så att kreativiteten släpps loss. Låt oss anlägga våtmarker för samtidig nytta för biologisk mångfald och jordbrukets vattenförsörjning. Låt oss höja lönsamheten i svenskt jordbruk, så att vi kan öka en av världens miljövänligaste livsmedelsproduktioner. Låt oss satsa på växtförädling för produktionens och miljöns skull. Låt oss ta oss an de invasiva arterna med mer engagemang än . Låt oss strunta i vad som är opportunt. Låt oss ha en miljövänlig kärnkraft i stället för vindkraftverk på biologiskt rika utsjöbankar. Vi har också ett starkt bevarandepatos, men vi vill att ekonomin ska utvecklas och att landsbygden ska leva. Jag är väldigt glad för denna debatt och för att vi kan ha en levande diskussion om vägvalen i miljöpolitiken. Det viktigaste är inte att få rätt till utan att det finns en diskussion om vilka vägval vi har gjort och vilka vi kommer att göra. vill jag passa på att tacka ministern och för våra debatter. 14 Miljö- och klimatminister (MP): Tack, , för tacket! Och jag får önska detsamma. Det var en lång lista som räknade upp. En hel del av de åtgärderna är vi överens om. En hel del av åtgärderna gör regeringen redan, och en del gör regeringen inte, såklart. Vi satsar 600 miljoner på skydd av värdefull natur . Men vi gör också en historiskt stor satsning på skötsel av naturreservat: . Det är väldigt viktigt att man inte bara avsätter utan att man också sköter, och det gör regeringen. När det gäller våtmarker – det var en av de saker som nämnde – är det en stor satsning från regeringen på att återväta våtmarker. Det är 2021. Det beräknas öka med och med 100 miljoner . Det är verkligen otroligt många ekosystemtjänster i en när vi gör detta. Det handlar om att binda in växthusgaser som annars avges från de utdikade våtmarkerna. Det är en bra åtgärd för biologisk mångfald. Det är också i många fall en bra åtgärd för att minska övergödning, eftersom våtmarkerna kan suga upp det här. Det handlar om att balansera grundvatten och vattenflöden. Det är en otroligt viktig och eftersatt åtgärd som vi har satt mycket fokus på. Att skydda hav, öka fiskerikontrollen och uppföljningen och att införa ett generellt stopp för bottentrålning i skyddade områden är också en väldigt viktig fråga. Det är alltså inte så att det enda regeringen fokuserar på är att skydda natur. Det handlar också om att bekämpa klimatförändringarna. Det handlar om att vi ska ha ett hållbart brukande av skog, av och av våra hav. Det måste vara i fokus också i fortsättningen. Interpellationsdebatten var härmed avslutad. § 7 Svar på interpellationerna 2020/21:239 och 243 om slutförvar av kärnavfall 15 Miljö- och klimatminister (MP): och har ställt frågor om regeringens prövning av slutförvaret för använt kärnbränsle. frågor handlar om vad det är regeringen granskar som inte prövningsmyndigheterna har granskat och, om myndigheterna har missat något, varför ärendet inte skickas tillbaka eller, om myndigheterna gjort ett gediget arbete, varför regeringen i så fall gör om arbetet. frågor handlar om min inställning i ärendet, när ett beslut kan förväntas, om jag avser att driva på för att få fram ett beslut, om jag ser några faktorer som kan göra att ansökan inte bifalls och, om ansökan inte bifalls, om det finns någon annan plan för slutförvaret. Frågan om slutförvaring av använt kärnbränsle är en komplex och stor fråga. Det är ett av de största miljöärendena i någonsin och ett stort infrastrukturprojekt. Det är inte ovanligt att beslut om stora infrastrukturprojekt tar tid att bereda och handlägga. När jag besvarade frågan om tidsplan för kärnbränsleförvaret här i sa jag att jag inte kan bedöma när ärendet kommer att avgöras. Det gäller fortfarande. undrar om det finns något expertmyndigheterna eller domstolen har missat och varför ärendet i så fall inte skickas tillbaka till de instanser som besitter den expertis som behövs för att hantera ärendet. Det granskningsarbete i fråga om slutförvarsansökan som pågår i upprepar inte den granskning som mark- och miljödomstolen och , , har gjort. lämnade SSM och mark- och miljödomstolen över Svensk Kärnbränslehanterings ansökningar med sina respektive yttranden till regeringen. I och med det var deras granskning av ärendena avslutad. SSM ansåg att ansökan kunde godkännas under förutsättning att villkor om stegvis prövning sätts. Mark- och miljödomstolen menade att ansökan kan tillåtas men under förutsättning att ansökan kompletteras bland annat med underlag angående kopparkapselns beständighet. Det fanns därmed punkter som domstolen överlämnade till regeringen att besvara innan beslut om tillåtlighet kan fattas. , , har kompletterat ansökan i enlighet med domstolens yttrande. Kompletteringen inkom och remitterades därefter. Kompletteringen kungjordes 2020 i syfte att ge även dem som inte omfattades av remitteringen möjlighet att inkomma med synpunkter. Domstolen efterfrågade i sitt yttrande också ett klargörande av vem som har ansvar för slutförvarsanläggningen på lång sikt, det så kallade sistahandsansvaret. Frågan om statens sistahandsansvar har utretts, och överlämnade regeringen propositionen Ett förtydligat statligt ansvar för vissa kärntekniska verksamheter till . Det ledde till ett antal lagändringar som trädde i kraft och som bland annat innebär att det tydliggjordes att det är staten som har sistahandsansvaret för slutförvaret. Utöver detta omfattar regeringens granskning ytterligare aspekter. En fråga som har uppkommit är om kompletteringen som SKB har gett in kräver ett kompletterande samråd med andra länder enligt , ett så kallat Esbosamråd. Kompletteringen har därför skickats till för ställningstagande i frågan. är den myndighet som ansvarar för att samråd med andra länder genomförs i enlighet med och den så kallade Esbokonventionen. Regeringen vill också invänta om de så kallade LOT-försöken som också förväntas komma . Regeringen upprepar därmed inte det arbete som myndigheterna gjort men kompletterar det som domstolen lämnade till regeringen att komplettera och svarar för att beslutet är förankrat och kan tas i enlighet med vårt demokratiska system. undrar om jag är positiv till ansökan. Vi har kärnkraftsreaktorer som genererar avfall. slog regeringen fast att den generation som dragit nytta av den el som kärnkraften levererar också ska se till att avfallet tas omhand. Min åsikt skiljer sig inte från det, men vi måste vara säkra på att slutförvaret är så säkert att avfallet inte kommer att påverka kommande generationer. Därför bereds ärendena fortsatt inom . Vi analyserar om det återstår något vad gäller handläggningen av ärendena enligt och kärntekniklagen innan regeringen kan fatta beslut. Jag kan i övrigt inte uttala mig i pågående ärenden. Så till frågan om mellanlagret, Clab. Inom ramen för forsknings‑, utvecklings- och demonstrationsprogrammet FUD har regeringen meddelat att ett geologiskt djupförvar är den metod som Svensk Kärnbränslehantering ska prioritera. Frågan om kapaciteten i Clab ingår i den ansökan, enligt både och kärntekniklagen, som regeringen nu prövar. Ärendena hanteras samlat i , och regeringen avser att fatta beslut vid samma tillfälle. Jag kan inte nu föregripa regeringens beslut. Som jag sa inledningsvis kan jag inte bedöma när ärendet kommer att avgöras, men arbetet är prioriterat. 16 (L): Jag vill, som i en tidigare debatt här, börja med att rikta ett tack till statsrådet för hennes tid här i kammaren och i regeringen och för det viktiga arbete som vi gör tillsammans för klimatet inom januariavtalet. Jag uppskattar statsrådets djupa engagemang i klimatfrågorna och ser att vi delar mycket av det. Jag tycker att samarbetet har varit väldigt bra i stora delar. Med detta sagt kan man undra lite grann när man lyssnar till statsrådets svar. dagar är räknade. Hennes dagar som statsråd är i alla fall räknade. Till helgen avgår statsrådet som språkrör, och man undrar om det inte är det som gör att det här ärendet drar ut så mycket – att det är en obekväm fråga att bli klar med. har det låtit på regeringen som att man arbetar intensivt med dessa frågor. låter det på regeringen som att man snarare väntar på andras utlåtanden, återigen. Kanske är det så att man väntar väldigt intensivt. Faktum är, fru talman, att denna fråga har legat på regeringens bord i olika former , alltså . Både borgerliga och miljöpartistiska politiker har suttit i regeringen , men har ärendet blivit mer intensivt viktigt, så att säga. Det börjar ticka på om vi ska få till ett slutförvar så att kärnkraften kan fortsätta att rulla så att vi kan fortsätta att ha el- och energiförsörjning i . Det är lite märkligt, fru talman. När man går igenom dessa saker kan man konstatera att de kommuner som berörs säger ja. Mark- och miljödomstolen säger ja. Esbosamrådet har kommit fram till att det inte påverkar våra grannländer på ett sådant sätt som samrådet är till för att kontrollera. har gett klartecken och grönt ljus. , som har ansvar för Esbosamrådet, säger samma sak. Då kan man undra varför det tar så . Vad är det som tar tid? Vad är det som vi behöver få in? Vad är det som inte är hanterat? Regeringen säger att det kanske behövs ett nytt Esbosamråd och att de har frågat om det behövs. Grejen är ju att de kompletteringar som gjorts har minskat behovet av ett Esbosamråd därför att de har visat att det inte blir påverkan på grannländer och att den blir mindre än vad man var rädd för tidigare, när man hade det Esbosamråd som man behöver ha. Dessutom kommer de med krav på nytt samråd efter det att kompletteringen gjordes. Det är något som gör att detta drar ut som inte kan förklaras med att det behövs ett samråd, för det behövs uppenbarligen inte ytterligare ett sådant. Sedan säger statsrådet att vi ska vänta på den nya granskningen av , men där säger expertmyndigheterna själva att det är lugnt, att det är grönt ljus och att det går att köra på med slutförvaret ändå. Detta är också en överprövning från regeringen av dess egen expertmyndighet. Jag undrar, fru talman, om det inte helt enkelt är så att statsrådet från inte vill sitta i den regering som ser till att vi kan ha kärnkraft som ger oss elförsörjning . Man tycker att det är lite jobbigt och pinsamt, och därför drar man ut så mycket man kan. 17 (M): Tack, ministern, för att ni svarar på interpellationen! Med beskedet från kommun finns nu alla underlag för ett regeringsbeslut gällande slutförvar i Forsmark och utbyggd mellanlagring i . mellanlagras allt använt kärnbränsle i Clab i . Radioaktiviteten avtar och klingar av efter hand, och avfallet blir mindre och mindre farligt . Men det innehåller också ämnen som är långlivade och som behöver slutförvaras . I Forsmark är det tänkt att det använda kärnbränslet ska förvaras i kopparkapslar som omges av bentonitlera, ned i urberget. Avfallet, som kanske är det mest svårhanterliga avfallet från den svenska kärnkraften, måste isoleras och vila i över 100 . Den långsiktiga säkerheten är den grundläggande frågan. Jag tror att vi är överens om det.