prot · H809138 · 2021-06-10 00:00:00 — Men låt oss komma ihåg att jurister sällan är policy makers, utan de berättar hur man har gjort tidigare. En oro handlar om och rätten till familjeliv, men LVU inskränker ju rätten till familjeliv. Vi har också infört ett barnäktenskapsbrott, vilket i vissa delar balanserar på kanten men där vi anser att vi ska vara en progressiv röst. Mot bakgrund av detta är det viktigt att tar steget, för remissinstanserna har kanske inte alltid full koll. Hur tänker ledamoten kring det? 128 (MP) replik: Det är väldigt kompetenta organisationer som står med på remisslistan. Det finns ett antal kommuner, det finns ett antal regioner och SKR är väl också med, även om det kanske inte den mest progressiva rörelse vi har. Jag är i alla fall trygg med att de barnrättsorganisationer som finns på remisslistan inte kommer att ducka för att skriva det som de anser vara vägen till att stärka barns rättigheter i lagstiftningen eller i processerna. Det är några av de röster som jag tycker är viktigast att lyssna på. Jag vet inte vad man kan säga mer, utan jag litar på att de gör sitt jobb som remissinstans. 129 (L) replik: Jag satt själv med i en utredning där hade föreslagit att man skulle införa ett barnäktenskapsbrott. Det föreslogs också i det utredningsbetänkande som vi lade fram, men då tyckte varken denna kammare eller remissinstanserna att det var förenligt. Man ansåg att det var ett för stort steg att ta, och man hade olika invändningar. var det möjligt att ansöka om tillåtelse att gifta sig. Det fanns ett förbud mot att gifta sig som barn, men det gick att söka dispens. Man kände då att det var ett stort steg att gå från det till att det skulle bli kriminaliserat. , , har vi ett barnäktenskapsbrott på plats. Man insåg att många barn var berörda av den lagstiftning som togs fram, äktenskapstvång. Man förstod barns utsatta belägenhet och hur svårt det är att göra ett tydligt avståndstagande som barn, vilket krävs för att kunna bevisa tvångsfaktorn. Vis av erfarenhet i andra frågor som handlar om att utmana menar jag att även om vi inte är nöjda är en progressiv röst. Det ska vi vara. Vi ska vara stolta. Andra länder ska titta på och tänka att det är ett föregångsland. Men det krävs modiga vuxna för att utmana föräldrarätten. Vi har gjort till lag och höjer den till skyarna, men man måste komma ihåg att svensk lagstiftning har kommit mycket längre än , som är en kompromiss mellan världens länder. Men på en punkt är faktiskt starkare än svensk lagstiftning, och det gäller barns rätt att komma till tals. Oavsett vad man tycker nu när beslutet har fattats rimmar det ganska illa att barn inte skulle få komma till tals i en så viktig och avgörande fråga som att en vuxen person har utsatt en och skapat tillit. Barnens liv har ju inte satts på paus, utan de har skapat ett liv . 130 (MP) replik: Som sagt jag håller med om mycket av det ledamoten säger. Vi kan backa till jämförelsen med barnäktenskap, som såklart är en viktig fråga. Jag tycker att det är jättebra att den nya lagstiftningen är på plats. Där valde dock att gå den vanliga vägen. Det gick lite långsammare än vad man hade kunnat önska, men det utreddes inte separat i . uppfattar jag att ledamoten menar att det gjorde det – okej. Den bild jag fått är i alla fall att det inte är den vanliga gången utan att regeringen får ett uppdrag att utreda. Om man inte är nöjd med förslagen får man skicka tillbaka dem för ny beredning – det är så gången behöver vara. Både denna och tidigare svenska regeringar har fått ett antal reprimander eller vad man kallar det för att juridiken inte har beretts på ett tillräckligt bra sätt. Det här är inte bra, utan det behöver beredas ordentligt. Jag håller med om att det finns en problematik i att juridiken är lite mer konservativ än politiken, men likväl behöver man få med juridiken på tåget. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) § 14 Internationella adoptioner betänkande 2020/21:SoU12 131 (S): Alla barn har samma rättigheter och lika värde. Barnets bästa ska beaktas i alla beslut som rör barn. Varje stat ska ta ansvar för och nyttja sina resurser till fullo för att uppfylla barns rättigheter. Där det behövs ska stater samarbeta internationellt. Barn har rätt till ett eget namn och ett medborgarskap. Barnet har rätt, så långt det är möjligt, att få veta vilka dess föräldrar är och få deras omvårdnad. Barn har rätt till sin identitet, sitt medborgarskap, sitt namn och sina släktförhållanden. Barn ska inte skiljas från sina föräldrar, utom när det är alldeles nödvändigt för barnets bästa. Det jag nu har läst upp är ett axplock av artiklar i , som också är svensk lag. tillbaka har vi fått ta del av oerhört allvarliga och mycket gripande historier om brister och oegentligheter kring internationella adoptioner av barn gjorda och framåt. Det handlar om barn som blivit bortförda från sina föräldrar på ett eller annat vis, där det är uppenbart att det inte gått till på ett barnrättssäkert eller rättssäkert vis och där både de biologiska föräldrarna, barnen och deras föräldrar här i har fallit offer för människor som på ett till synes och i många fall organiserat tillvägagångssätt gjort barn till handelsvaror på en marknad. Jag kan inte nog understryka hur bedrövligt detta är, och det är alldeles omöjligt för mig att förstå vad dessa barn och deras föräldrar har gått och går igenom. Men en sak är alldeles klar för min del, herr talman: ska inte få förekomma, inte i och inte internationellt. Regelverket kring internationella adoptioner har skärpts löpande sedan företeelsen växte fram . För svensk del kan det framför allt delas in i två faser: före och efter 1997, då ratificerade den så kallade . Grundläggande i är att staterna har ett ansvar för att barnets bästa beaktas i varje del av adoptionsprocessen. Konventionen ska också genom vissa garantier mellan de anslutna staterna bland annat förhindra bortförande eller handel med barn i samband med internationella adoptioner. ställer krav på att det som bedöms vara barnets bästa i första hand – alltid – ska beaktas vid alla åtgärder som rör barn. Konventionsstaterna har alltså, herr talman, förbundit sig att bland annat vidta alla lämpliga åtgärder för att vid internationell adoption säkerställa att placeringen inte leder till otillbörlig ekonomisk för de personer som medverkar i denna, att det går till på ett barnrättssäkert vis och att barnen inte far illa, så även . skärptes regelverket ytterligare i . Då infördes auktorisation i två led, det vill säga att nu prövas även länder, del av länder eller adoptionskontakter som adoptionsorganisationerna får förmedla barn genom. Det ska alltså vara säkrare nu än . Detta betyder dock inte, herr talman, att det inte finns problem i det system som vi har . Det internationella adoptionsområdet har genomgått stora förändringar under de senaste 10–15 åren. Antalet adoptioner i världen har minskat kraftigt. Och som antalet adoptioner har minskat har adoptionsärendena blivit alltmer komplexa och svårutredda. De barn som blir aktuella för internationell adoption har ofta större omsorgsbehov. Utvecklingen med färre adoptioner innebär naturligtvis att socialnämnderna hanterar adoptionsutredningar alltmer sällan, vilket naturligtvis i sin tur leder till svårigheter att upprätthålla kompetens inom detta område. Mot bakgrund av detta gav regeringen Statskontoret i uppdrag att se över organiseringen av den internationella adoptionsverksamheten i . Uppdraget innebär att överväga om organiseringen bör förändras utifrån ett fokus på hur rättssäkerheten, barnrättsperspektivet och kompetensen kan säkerställas. delar kommuner, auktoriserade ideella föreningar och staten på ansvaret för internationella adoptioner. Kommuner utreder, ideella föreningar förmedlar och staten utövar tillsyn. I sin redovisning av uppdraget säger att nuvarande organisering är ändamålsenlig och ger bäst förutsättningar för att säkerställa barnrättsperspektivet och rättssäkerheten i den internationella adoptionsverksamheten. Vidare bedömer Statskontoret att internationella adoptioner efter hand har blivit alltmer säkra och trygga, både för barnen och för dem som adopterar, men att barnrättsperspektivet och rättssäkerheten måste förstärkas ytterligare. Utredningen visar till exempel att vår tillsynsmyndighet för internationella adoptioner, MFoF, har relevant kompetens för sitt uppdrag och att adoptionsförmedlingarna har levt upp till de villkor som MFoF har ställt. De gör också bedömningen att förmedlingarna har relevant kompetens för att sköta verksamheten på ett sakkunnigt och omdömesgillt sätt. Men de påpekar också att förmedlingarnas arbete utifrån barnrättsperspektivet och rättssäkerheten kan förbättras ytterligare. De behöver till exempel förbättra sitt arbete med granskningar och riskbedömningar av samverkansländer och sina administrativa rutiner. Det finns också utrymme för MFoF att ytterligare förbättra sitt tillsyns- och auktorisationsarbete för att i större utsträckning säkerställa barnrättsperspektivet och rättssäkerheten i adoptionsprocessen. Jag vet att regeringen i detta nu ser över Statskontorets förslag för att se vilka åtgärder som behöver vidtas. Jag vet också att regeringen i sin budgetproposition avsatte i ökat anslag till MFoF och därefter . MFoF fick också i sitt regleringsbrev i uppdrag att genomföra ett pilotprojekt om individuellt stöd till adopterade i samband med ursprungssökning –2021. anser de nu att det finns flera aspekter av stödet för ursprungssökning som faktiskt redan nu behöver ytterligare analyseras, förtydligas och utvecklas. Ett sådant exempel är var man lämpligen bör bygga och förvalta den speciella kompetens och kapacitet som behövs för att kunna lämna effektivt stöd. fick i sitt regleringsbrev i uppdrag att genomföra en kartläggning och analys av hur hälso- och sjukvården och möter adoptionsspecifika behov hos adopterade. De ska också lämna förslag på möjliga utvecklingsinsatser inom området för att utveckla kunskap och kompetens i syfte att möta adoptionsspecifika behov. pågår inom arbetet med ett direktiv till en utredning av den internationella adoptionsverksamheten. Det finns ett stort behov av att få klarhet i hur system och processer har fungerat, vilka effekter systemet har haft och vilket ansvar staten och andra berörda aktörer har haft. När barn adopteras ska det gå till på ett säkert sätt. Varken barnen eller föräldrarna förtjänar något sämre. Jag vet att jag har överskridit min talartid, men jag tyckte att det var viktigt att poängtera att det pågår många och viktiga arbeten inom i dessa viktiga frågor. Med anledning av det pågående arbetet inom yrkar jag bifall till reservationen. 132 (MP): Jag vill börja med att rikta ett stort tack till alla de personer och alla de organisationer som har fört upp denna fråga på den politiska dagordningen och som har jobbat med att föra fram både missförhållanden och brott som har begåtts inom de internationella adoptionerna. Tack vare er är frågan både på regeringens och på bord. Ett stort tack för ert idoga engagemang i denna fråga! Låt oss heller aldrig glömma att det finns väldigt många offer i fråga om detta. Bakom varje brott kopplat till adoption finns det många drabbade: adopterade som har hunnit bli vuxna och berövats bilden av sitt ursprung och sin historia, föräldrar som har förlorat sina barn – det är svårt att som förälder föreställa sig något värre – och adoptivföräldrar som känner sig lurade och har blivit förda bakom ljuset. Vid sidan av dessa missförhållanden och brott som har begåtts finns det brister i samhällets förmåga att hantera adopterades speciella sårbarhet. Adopterade är enligt uppgifter som jag har fått överrepresenterade i statistiken för bland annat självmord, självmordsförsök, barn- och ungdomspsykiatrin och så vidare. Här behövs mer kunskap i olika delar av hela samhället – elevhälsa, socialtjänst och hälso- och sjukvård – när det gäller hur man kan förebygga och möta dessa behov. Som ett led i att synliggöra just de adopterades unika behov och att söka svar har regeringen uppdragit åt MFoF, Myndigheten för familjerätt och föräldraskapsstöd, att tillhandahålla individuell hjälp och stöd för ursprungssökning och även adoptionsspecifikt samtalsstöd för dem som är i behov av det. Det är åtgärder som jag tycker är bra och angelägna. Ursprungssökningen består bland annat av hjälp med att hitta de biologiska föräldrarna och släktingar och att ge stöd när det finns misstankar om oegentligheter i samband med adoptioner. Som jag förstår är det ett åttiotal personer som har fått hjälp och stöd på detta sätt . Men jag är övertygad om att denna siffra kommer att öka i takt med att fler saker uppdagas kring detta. När det gäller de uppmärksammade adoptionerna från känns det bra att regeringen har erbjudit den chilenska regeringen att vara behjälplig i deras, som jag förstår det, omfattande utredning som pågår, på samma sätt som man har varit behjälplig för enskilda individer här i att söka svar. Jag uppfattar också att riksdag och regering delvis varit eniga om att vi behöver få igång en utredning. Vi delar bedömningen att det finns ett behov av att få klarhet i hur system och processer fungerat i de internationella adoptionsverksamheterna liksom att få veta vilka effekter som systemet har fått och vilket ansvar som både staten och andra aktörer har haft. Det pågår en rad arbeten inom , som föregående talare utvecklade mer, med att ta fram ett utredningsdirektiv. Därför yrkar jag bifall till reservationen i betänkandet, eftersom jag anser att vi behöver avvakta det utredningsdirektiv som regeringen bereder. 133 ACKO ANKARBERG (KD): har på eget initiativ tagit fram det ärende som vi nu debatterar och som kommer att beslutas . Förslaget till initiativ kom från , och det har samlat en majoritet som gör att vi nu lägger fram det för beslut i kammaren. Över 60 000 barn har adopterats . är det land som har den största andelen adopterade barn per capita. Det har varit internationella adoptioner från liksom många andra länder. fanns det fler önskemål om adoptioner än vad som var tillgängligt. Kanske bidrog det till att korruption och brottslighet utvecklades. Men oavsett orsakerna till att brottsligheten och oegentligheterna uppstod är det av yttersta vikt att vi synliggör vad som hände på ett oberoende sätt och att vi drar lärdomar, så att det inte händer igen. Det som har hänt har varit oetiskt och olagligt. För den som mist sitt barn, för den som rövades bort och för den som tog emot ett barn är det nödvändigt att vi går till botten med allt som hänt. Det går inte att stryka ett streck över det som varit. Det måste fram i ljuset. De adopterade har rätt att få veta. En utredning är nödvändig, och den måste ske på rätt sätt. anser att regeringen måste klargöra hur adoptionsförmedlingen har fungerat i . Vi menar att det som ska granskas är adoptioner och fram till utan begränsningar – allt från när det startade och fram till det som sker . Utskottet menar vidare att regeringen måste tillsätta en utredning som klarlägger hur svenska myndigheter och adoptionsorganisationer hanterat internationella adoptioner. Vi måste veta. Den som utsatts för brott måste få upprättelse. Därför är utredning nödvändigt. Pågår dessa oegentligheter fortfarande? Vi behöver veta. Vi måste veta vad som har hänt, så att vi kan fatta rätt beslut för dagens verksamhet och den framtida adoptionsverksamheten. anser att en utredning måste göras oberoende och att det ska vara kunniga experter som används. Det är nödvändigt med oberoende om den som utsatts för oegentligheter och brottsliga handlingar ska ha förtroende för utredningens resultat. Regeringen behöver ge utredningen de resurser som krävs för att samla så bred kunskap som möjligt. Kunskap från andra länders utredningar, exempelvis , behöver användas. Regeringen har gett beskedet att den kommer att tillsätta en utredning och att denna inte kommer att begränsas till enbart det som avser – gott så. Men socialutskottets majoritet vill med initiativet och det kommande beslutet slå fast att det finns en majoritet, kanske en enig riksdag, som vill att alla adoptioner utreds och att alla berörda länder omfattas. Inga begränsningar – allt måste fram i ljuset. Det är en styrka att det finns ett brett parlamentariskt stöd för en grundlig och oberoende utredning. är det regeringens uppgift att möjliggöra en sådan. Vi ratificerade 1997 om skydd av barn och samarbete vid internationella adoptioner. Precis som ledamoten nämnde har auktorisationsvillkoren hemma i skärpts . Men när jag lyssnar till ledamoten tänker jag att det är gott och väl att vi har gjort mycket men att det inte är möjligt att vara nöjd. Det räcker inte med allt vi gjort när vi vet att det inte varit i närheten av tillräckligt. Olagligheter, oegentligheter och brottslighet har skett, och vi har ännu inte synliggjort det eller tagit ansvar för det. Det är uppenbart att vi inte gjort tillräckligt. Olagliga handlingar har begåtts när barn adopterats utan att deras biologiska föräldrar, deras förstaföräldrar, gett sitt samtycke. Barn har olagligen skilts från sina föräldrar. Det är allvarligt. För att kunna bestämma hur vi ska se på adoptionsverksamhet framöver måste vi ha en oberoende utredning om det som hänt. Det kommer att bli smärtsamt. Men det är redan smärtsamt med allt det vi vet från utredningen i om de brottsliga handlingarna där och det som utredningen i visat. Det går inte att gömma sig. Det är smärtsamt. Jag är glad att vi nu gör denna markering från . Ett tillkännagivande är till för att både trycka på regeringen och markera majoritetens åsikt. Jag yrkar bifall till utskottets förslag. 134 (M): När man nås av information om den brottsutredning som pågår i reagerar man väldigt starkt – det gjorde i alla fall jag. Att det finns misstankar om att barn förts bort, i praktiken kidnappats, och att det är kopplat till misstankar om oegentligheter gällande adoptionsverksamhet är så otänkbart och förfärligt att det är svårt att greppa. Jag kan bara försöka förstå hur de många som har drabbats, som är fyllda av obesvarade frågor och som mår oerhört dåligt över detta faktiskt känner och mår. Men vad jag kan göra är att försöka bidra till att som nation gör allt vi kan för att svara på frågor och ge stöd till dem som drabbats när detta behövs. Därför vill jag tacka för ett välkommet och viktigt utskottsinitiativ som har gjort att socialutskottet återigen samlat sig för att driva på regeringen i en oerhört angelägen fråga. Den måste göra allt för att möta oron och lidandet från såväl biologiska föräldrar som adoptivföräldrar, liksom de adopterade barnen, och således gå till botten med dessa frågor i en utredning. har gjort granskningen Barn till varje pris. Min partiordförande reagerade starkt på berättelserna om oegentligheter i flera länder som adopterat från. , som har ett omvittnat och starkt engagemang för barn, speciellt de utsatta barnen, föreslog en vitbok om de internationella adoptionerna, en ordentlig vitbok som går till botten med alla misstankar. Han föreslog att man skulle samverka med existerande brottsutredningar, som den i . kunde tjäna som inspiration. Den togs fram på beställning av den dåvarande regeringen när svenska fosterbarn vittnade om övergrepp och vanvård. Jag tror att jag talar för väldigt många när jag säger att kärleken till ett barn är något av det största och starkaste man som människa kan känna. Den kärleken går utöver det mesta andra i livet och innebär starkare känslor av allt från oro till glädje och stolthet. Som vi återkommande får anledning att befästa i just socialutskottet går kärlek och föräldraskap långt bortom blodsband. Vårt utskott har i alltför stor utsträckning fått ägna oss åt föräldraskap som brister och där blodsband inte är någon garanti för kärlek, omvårdnad eller trygghet. Inte minst hanterar nu utskottet ett omfattande lagstiftningsarbete för att barnets bästa ska få ett starkare fokus i svensk lag. Det är dock så att alla inte kan bära eller få barn själva. har adoptioner varit ett viktigt sätt för barn att få kärleksfulla familjer när deras egna biologiska familjer saknats eller av olika skäl inte fungerat. har varit ett land som tagit emot barn från stora delar av världen och som kunnat erbjuda dem en framtid i en förhoppningsvis kärleksfull familj och en framtid i ett land där alla har möjlighet att fritt utbilda sig och genomföra livsdrömmar. Då är det otroligt svårt att hantera misstankar om oegentligheter och att barn har förts bort från sina biologiska föräldrar. Återigen har socialutskottet konstruktivt arbetat tillsammans för att trycka på regeringen i en oerhört viktig fråga. Vi vill se en svensk utredning som går till botten med och klarlägger hur svenska myndigheter och adoptionsorganisationer hanterat internationella adoptioner till och fram till . Jag är glad att utskottet vidgar uppdraget till att utgå från alla internationella adoptioner. Det ska inte göra någon skillnad om du kommer från , , eller något annat land som adoptivbarn till . Du har rätt att få svar på dina frågor och rätt att få stöd. Går man igenom den lagstiftning som gäller slås man ändå av att det förhållandevis sent kommit en omfattande lagstiftning och kontroll på plats. Ganska länge var adoptioner en oreglerad verksamhet utan dagens kontroll och kontakt med andra länder. var till exempel en militärdiktatur. Det får mig att tänka på dagens situation för barn födda genom surrogatmoderskap. är detta helt oreglerat. Genom att flera partier blockerar viktiga förslag om att möjliggöra altruistiskt surrogatmoderskap i undviker vi att dessa barn ska behöva uppleva samma oro och mående. är detta lika oreglerat som adoptionerna var . Medan föräldrarna till adopterade barn och till exempel genomgår stenhårda kontroller och intervjuer för att bli godkända som adoptivföräldrar kan föräldrar till surrogatbarn utan minsta kontroll skaffa barn. Surrogatbarn är för övrigt ett förfärligt ord och uttryck i sig – barn kan och ska aldrig vara surrogat för något. Är man orolig för att kvinnor hanteras illa eller för att det förekommer oegentligheter inom surrogatmoderskap borde man dra slutsatser av den debatt vi har . Barnlängtande vuxna hittar sätt att få barn utan att svensk lagstiftning följer med. Det borde inte vara så. Till exempel borde ett socialutskott som i så många andra sammanhang arbetar med barnets bästa för ögonen åtminstone för barnens skull se att vi behöver göra något. Antalet barn i svenska förskolor och skolor – i det svenska samhället – som kommit till världen genom surrogatmoderskap eller värdmoderskap, som för övrigt är ett mycket vackrare ord, ökar stadigt. Det finns en lång rad frågor kopplade till detta som vi kan blunda för. Vi har ett ansvar också gentemot dessa barn. Det går inte att tillräckligt väl understryka hur viktigt det är att den person som regeringen tillsätter för detta oerhört viktiga uppdrag står självständig och oförvitlig. De resurser som tillförs måste vara tillräckliga, och det är klokt att ta till sig kompetens och kunskap från länder som påbörjat denna resa. Inte minst ska alla de vuxna människor som adopterats till vårt land kunna känna att de kan lita på att utredningen och den som är ansvarig för densamma kommer att göra sitt allra yttersta för att klarlägga hur svenska myndigheter och adoptionsorganisationer hanterat internationella adoptioner till till . Varje sten ska lyftas på. Varje dokument ska läsas och granskas, hur smärtsamt det än kommer att vara. 135 (SD): Jag vill börja med att yrka bifall till utskottets förslag. Jag har i en tidigare fråga, ställd till ministern 2019, framfört min oro över situationen när det gäller de internationella adoptionerna, främst dem från . I den brottsutredning som har gjort kan vi notera över 600 barn som har koppling till och berör . Det har framkommit hårresande berättelser, bland annat om barn som kidnappats på sjukhus redan direkt efter födseln.