prot · H809130 · 2021-05-31 00:00:00 — När ärendena överlämnades till regeringen återstod flera handlingsåtgärder som behövde göras – behov av kompletteringar, helt enkelt – för att vi skulle få svar på frågor. Det är också på grund av att ett sammanhängande system för slutförvar av använt kärnbränsle är en mycket komplex fråga. Det är ett enormt omfattande material. Det är också ett beslut som omfattar helt andra tidsdimensioner än de beslut som vi i normala fall befattar oss med i den här kammaren. Det handlar ju om framåt som vi ska hålla ett mycket farligt ämne skilt från människa och miljö, så det är klart att det är ett beslut som förtjänar att man tar det på allvar och går till botten med de frågor som har tagits upp. Vi har gjort ett intensivt arbete under hela den här perioden med att svara på de frågor som inte är besvarade , till exempel frågan om kopparkorrosion. Där kom med sin analys av SKB:s LOT-försök så sent som , så det är ganska som regeringen har fått tillgång till den. Det har också varit samråd med och som har pågått under hela den här perioden. Med det sagt vill jag verkligen understryka att vi inte kommer att riskera att hamnar i en situation där man inte kommer att kunna producera en stor del av den el som vi använder. Vi gör stora insatser från regeringens sida för att öka elproduktionen. Då handlar det framför allt om förnybar elproduktion, som ju har ökat kraftigt. Framför allt vindkraften håller nu på att gå om kärnkraften i produktionskapacitet, och det är något som pressar elpriserna och gör det möjligt att göra många av de elektrifieringsinsatser som sker – elektrifieringen av trafiken för att minska utsläppen men också elektrifieringen av den tunga industrin. Det har varit väldigt viktiga satsningar. Här måste vi också vara beredda att analysera processerna. Vi skulle kunna komma fram till att en samlad ansökan skulle ta så att processa i senare led, efter att regeringen har fattat beslut, att vi kan hamna i ett läge där mellanlagret hinner bli fullt innan vi är klara med de övriga delarna och vi därför riskerar att hamna i en situation där svensk kärnkraft inte kan produceras. Det vore oansvarigt av en regering, och det är en situation som jag aldrig kommer att tillåta att vi hamnar i. Jag kommer att göra allt jag kan för att fatta beslut så att vi inte hamnar i den situationen. 18 (M): Huvudfrågorna i den här debatten är för det första om regeringen kommer att fatta ett beslut i närtid – i praktiken – om det svenska slutförvaret och för det andra om regeringen kommer att dela upp ansökan, alltså i praktiken säga ja till en utökning av mellanlagret i och skjuta på slutförvarsbeslutet. Båda är fullt legitima, men det är egentligen ja- eller nejbeslut vi väntar på och ännu inte har fått av miljöministern. För mig handlar detta inte om att jag och Per kan ta en diskussion om huruvida vi ska ha kärnkraft, vindkraft eller annat. Jag skulle säga att detta är ett ansvarsbeslut. Varken miljöministern eller jag var med när man fattade beslut om att vi skulle ha kärnkraft. Vi kan dividera om fortsättningen, men det finns en förvaltarskapstanke om att vi som har nyttjat kärnkraften också har ett ansvar för att ro hela slutförvarsfrågan i hamn. Det är i praktiken en komplett ansökan som ligger på regeringens bord just . Alla delar är tagna eller utrönta. Mark- och miljödomstolens frågetecken gällande kopparkorrosion är uträtade. Esbosamrådet och samrådet med andra länder är avklarat. Vetobeslutet i är avklarat. Vetobeslutet i kommun är avklarat. Avdömningen mellan olika riksintressen är avklarad. Både och domstolen har sagt ja till den tekniska lösningen med inkapsling, vars akronym är KBS-3-metoden. Det som saknas, fru talman, när man nu summerar alla papper och dokument är att Per ska ta detta till statsministern och övriga kollegor för ett beslut i närtid. Frågan är: Kommer han att se till att man antingen fattar beslut om alla de tre ingående delarna eller skär upp detta i två delar? Skulle det vara så att man delar detta, fru talman, kan det vara en praktisk lösning. Det är helt riktigt att man då möjliggör en utbyggnad av mellanlagret och att kärnkraften kan fortsätta. Det andra – slutförvarsbeslutet – kan tas . Detta skulle dock innebära ett svek. har löftet från regeringen till varit att står värd för ett mellanlager under förutsättning att man från statens sida ser till att ro slutförvaret i hamn. I förlängningen, fru talman, kommer kärnkraft inte att kunna köras om regeringen inte fattar ett beslut. Det är inte bara som säger detta, utan statliga har helt enligt gällande lagstiftning tvingats att gå ut med ett så kallat marknadsmeddelande – ett UMM – på el- och energimarknaden. Fattar inte Per och hans kollegor någon typ av beslut om mellanlager och slutförvar kommer de efter revisionen 2024 helt enkelt inte att köra vidare, i detta fall, Forsmark och . Rimligen blir det detsamma för ägarna till . Jag skulle säga att det vore ytterst olyckligt om vi skulle landa däri. Detta kan, än en gång, vara en obekväm fråga för en miljöpartist; jag förstår verkligen det. Men vi har också ansvaret och förvaltarskapet i detta. Även om Per , eller ytterst , har ett kärnkraftsmotstånd skulle jag säga att det rimliga nu är att kroka arm och lösa detta och att inte rulla denna olösta fråga framför oss till kommande generationer. Då, fru talman, kommer vi tillbaka till huvudfrågorna: Kommer regeringen nu att fatta ett beslut om slutförvaret, och kommer man att fatta ett beslut som innebär att man löser frågan om mellanlagret men inte frågan om slutförvaret? 19 Miljö- och klimatminister (MP): fortsätter med sina spekulationer. Jag tänker inte kommentera dem; får väl hålla på med den typen av debatt om han vill. Som jag ser det är det självklart. Vi har haft kärnkraft, och vi har kärnkraft. Den har producerat avfall, och självklart ska vi ta hand om det. Jag delar bedömningen att den generation som har använt kärnkraftens el också ska ta ansvar för att ta hand om kärnkraftens avfall; där är vi inte oense på något sätt. Därför tycker jag att kan ta det lite lugnt med spekulationerna och i stället koncentrera sig på sakfrågan – det är i alla fall vad jag som ansvarig minister försöker att göra. Jag tycker att detta är ett otroligt viktigt beslut, och det borde vi kunna konstatera gemensamt. Jag tycker att det vore oansvarigt att ta ett beslut innan handläggningen är avslutad och innan vi har gjort det som krävs av oss som prövningsinstans, det vill säga att svara på alla de frågor som finns och lyssna till alla röster som finns i denna debatt och diskussion. Vi måste känna oss trygga med att detta är en säker metod och att förvaret kommer att vara säkert, inte bara om 1, 10 eller utan även om 100 . Jag hoppades att vi skulle kunna vara överens om att vi ska följa internationella konventioner om våra grannländers rätt att få insyn, att komma med synpunkter och att säkerställa att alla underlag som krävs finns på plats. Det är detta arbete som regeringen har ägnat sig åt med stor kraft. När det gäller frågan om ökad lagringskapacitet i det centrala mellanlagret, Clab, är det ju ingen tvekan om att detta brådskar. Det finns ingen diskussion om detta, så inte heller där finns det någon anledning att måla upp något slags konflikt. Som jag redan har sagt är regeringen fast besluten att undvika en situation där står utan lagringskapacitet för det använda kärnbränslet, med de konsekvenser som detta skulle få. Jag hoppas att detta var ett tydligt svar på frågan – om inte uppfattade det kan jag upprepa det. Vi är fast beslutna att inte hamna i en situation där lagringskapaciteten är fylld. Vi har haft för avsikt att handlägga ansökan samlat, gällande både slutförvar, mellanlager och inkapslingsanläggning, på grund av att SKB har gjort ansökan på det sättet – som en helhet. Vi är också medvetna om att en fortsatt juridisk process i mark- och miljödomstolen kommer att vidta efter att ett beslut är fattat av regeringen. Från regeringens sida bedömer vi att det finns en betydande risk för att denna process inte är klar innan mellanlagret i , Clab, överskrider sitt nuvarande tillstånd. Jag tycker att det vore oansvarigt att inte ta den frågan på allvar. Vi undersöker också möjligheten att bryta ut ansökan om att utöka kapaciteten i Clab och besluta om den separat just för att undvika den situation som så tydligt beskrivit. Min fråga tillbaka till är: Skulle vi när vi nu får denna typ av signaler om att det finns en betydande risk för att processen inte kommer att vara klar ändå gå vidare på den inslagna vägen och inte ens fundera över om det finns anledning att separera ansökan i två delar? Vore detta ett ansvarsfullt sätt för en regering att agera på? Det skulle vara väldigt värdefullt att få höra analys av det. Vi kommer att fortsätta att vända på alla stenar för att undvika en situation där står utan lagringskapacitet för det använda kärnbränslet. Om – jag säger om, för detta är inte ett beslut som är fattat – det skulle bli aktuellt att dela upp besluten kommer regeringen naturligtvis att höra med SKB, de berörda kommunerna och andra berörda parter. 20 (M): Huvudfrågorna är: Kommer regeringen att i närtid fatta ett beslut om slutförvaret, antingen om helheten eller om mellanlagret? Jag kan konstatera att Per har fått frågan två gånger men inte svarat på den. Han har resonerat på ett fullt rimligt sätt, fru talman, men detta är inte beslut – det handlar om att det är regeringen som har att fatta ett beslut i slutförvarsfrågan. Tredje gången gillt ger jag nu miljöministern chansen att ge besked här i kammardebatten : Kommer regeringen i närtid att fatta beslut om en eller annan lösning? Jag tycker att den bästa lösningen egentligen vore att ta detta samlat, med alla de tre ingående delarna. Jag har dock full respekt för att regeringen tittar på de olika alternativen. Det anständiga vore att miljöministern säger: delar vi upp ansökan. Därefter får han och de övriga ta diskussionen med om hur man hanterar sveket och peka ut en plan för hur man ska göra med den långsiktiga slutförvarsfrågan. Detta är i botten en ansvarsfråga gällande kärnkraften och hanteringen av den. Det finns dessutom, fru talman, en fördel i det svenska systemet i och med att pengar har avsatts för varje producerad kilowattimme under hela den tid vi har haft kärnkraft i för att finansiera slutförvaret och forskningen framöver. Det är helt riktigt som miljöministern sa – det har skett kompletteringar . Men när vi börjar närma oss sommaren ligger det i praktiken en komplett ansökan på miljöministerns bord. Frågan om riksintressen är utklarad. Domstolsprocessen är avklarad. Vetobeslutet i den aktuella kommunen är klart. Per nämnde internationella konventioner. Senast var det och regeringar som sa att de inte hade något att invända mot att går vidare med ett slutförvarsbeslut. Då kommer vi tillbaka till huvudfrågan, fru talman: beslut kommer regeringen att fatta? Kommer man nu , i enlighet med önskemål från och andra, att fatta ett beslut om mellanlager och slutförvar, så att vi inte stoppar kärnkraften och så att vi långsiktigt löser frågan om ansvaret? 21 Miljö- och klimatminister (MP): Jag kan upprepa mig en gång till, så att verkligen har hört mitt budskap: Regeringen kommer inte att agera på ett sådant sätt att vi riskerar att hamna i ett läge där mellanlagret är fullt och kärnkraften inte kan fortsätta att produceras. Detta vore ett oansvarigt sätt att agera på, och det kommer regeringen inte att medverka till. har jag sagt detta ytterligare en gång, och kanske ännu mer tydligt. Vi anser däremot att , precis som alla andra myndigheter, ska arbeta efter den förvaltningsrättsliga princip som gäller för vårt arbete, och det är att ett ärende ska hanteras så enkelt, snabbt och kostnadseffektivt som möjligt utan att rättssäkerheten eftersätts. Det gäller också för slutförvarsärendena. Men där måste vi se till att handläggningen får ta den tid som krävs för att kunna fatta ett väl genomarbetat beslut. Vi kan konstatera att slutförvarsärendet är ett ovanligt komplext ärende på många sätt. Det är extremt omfattande i omfång och material. Det tidsperspektiv som omfattas är extremt. är inte det tidsperspektiv som vare sig jag eller brukar arbeta med . Det är också extra omfattande just på grund av att mark- och miljödomstolen, till skillnad från alla andra prövningar, inte gav en tydlig inriktning. Man ställde snarare ett antal frågor som regeringen måste fortsätta att bereda för att kunna svara på, och det har vi också ägnat oss åt med full kraft. analyserar vi läget utifrån det läge där vi är. Där har vi ett ansvar, som jag ser det, att analysera om ett beslut om en samlad ansökan, både om slutförvar och om mellanlagring, kommer att riskera att hamnar i en situation där ett sådant beslut inte kommer att vara i laga kraft innan mellanlagret är fullt. Vi har ett ansvar från regeringens sida att analysera om det är en bättre väg att dela upp ansökan i flera olika delar och hantera just mellanlagret snabbare. Det är en beredning som fortfarande pågår. Men vi kommer självklart att hantera den här frågan så att vi inte riskerar energiförsörjning. Interpellationsdebatten var härmed avslutad. § 9 Svar på interpellation 2020/21:718 om vindkraft och spridning av mikroplaster 22 Miljö- och klimatminister (MP): har frågat mig hur jag ser på problemet med att vindkraften kan bidra till spridning av mikroplaster och hur jag avser att agera för att även marken och miljön kring vindkraftverken ska vara giftfria. Jag och regeringen tar frågan om spridning av mikroplaster på största allvar och anser att det är mycket viktigt att både identifiera och åtgärda källor till utsläpp av mikroplast till miljön, vare sig de är avsiktligt tillsatta eller oavsiktligt bildade. För de avsiktligt tillsatta mikroplasterna sker en översyn om reglering inom ramen för inom EU. Vi väntar oss ett beslut . För att även komma åt problematiken med de oavsiktligt bildade mikroplasterna avser Europeiska kommissionen att lansera en färdplan , vilket innebär att både avsiktligt tillsatta mikroplaster och oavsiktligt bildade mikroplaster kommer att regleras inom EU. Regeringen har verkat och avser att även fortsatt verka för en ambitiös linje inom ramen för EU-arbetet med att reglera mikroplaster. allmänna hänsynsregler innebär att alla som bedriver eller avser att bedriva en verksamhet ska skaffa sig den kunskap som behövs med hänsyn till verksamhetens eller åtgärdens art och omfattning för att skydda människors hälsa och miljön mot skada eller olägenhet. Dessutom ska alla som bedriver eller avser att bedriva en verksamhet utföra de skyddsåtgärder, iaktta de begränsningar och vidta de försiktighetsmått i övrigt som behövs för att förebygga, hindra eller motverka att verksamheten eller åtgärden medför skada eller olägenhet för människors hälsa eller miljön. I samma syfte ska vid yrkesmässig verksamhet användas bästa möjliga teknik. Vindkraft av den storlek som hänvisar till i sin fråga kan enbart bedrivas med ett miljötillstånd. Det innebär att verksamheten ska prövas enligt krav. Utifrån att det redan finns lagstiftning som har till syfte att skydda miljön avser regeringen inte i detta läge att vidta ytterligare åtgärder. 23 (M): Tack, ministern, för svaret! Ja, vi ska prata om vindkraft och spridningen av mikroplaster. För mig är det viktigt att belysa både fördelar och nackdelar med en utbyggd vindkraft. Det handlar i ett större perspektiv om såväl framtid och energiförsörjning som om de människor som bor nära vindkraftsparker, eller där de planeras, och om de miljö-, fritids- och kulturvärden som påverkas. Jag tycker att vindkraften, precis som all annan kraftförsörjning, behöver belysas ur olika synvinklar för att vi till så stor del som möjligt ska kunna säkerställa att vi gör rätt val . När det kommer till mikroplaster har jag frågat hur ministern ser på problemet med att vindkraften kan bidra till spridning av mikroplaster. Ministern har svarat att han och regeringen tar frågan om spridning av mikroplaster på största allvar, och det uppskattar jag. Frågan är bara: Vad händer sedan? Vad blir det av det hela? Vidare berättar minister att för att komma åt problematiken med de oavsiktligt bildade mikroplasterna avser Europeiska kommissionen att lansera en färdplan , vilken regeringen vill vara med och reglera. Ministern talar också om vikten av att alla som bedriver eller avser att bedriva en verksamhet ska skaffa sig den kunskap som behövs. Det är liksom ett gap däremellan, fru talman, ett gap mellan EU-regleringen och att den enskilde ska skaffa sig kunskap. Det är ett gap när det gäller att ta ansvar för . Det saknas här, fru talman. Jag tänker att det nog kunde vara bra att ha full koll på i arbetet tillsammans med EU. Det kan också vara bra att lära av alla duktiga, engagerade människor som har skaffat sig den kunskap som de behöver. Mikroplaster finns i så gott som alla jordens ekosystem. Inom forskarvärlden menar man att det är hög tid för mer forskning om plasternas påverkan på människor. har den storskaliga vindkraften seglat upp som en ny betydande spridare av mikroplaster. De mer precisa och långsiktiga effekterna av mikroplaster kan ha påverkan på människors hälsa. Det är inte kartlagt, men alltmer forskning pekar på risker. Men forskningen ligger efter, och det är hög tid att vi lär oss mer. Det menar både forskare och hälsoorganisationer som WHO. Då tänker jag att det kunde vara bra med en halvhalt. Hur påverkar vindkraften våra marker egentligen? Och hur avser ministern att agera för att även mark och miljö runt vindkraftverken ska vara giftfria? Den storskaliga utbyggnaden av vindkraft kan komma att bli en betydande källa till spridning av mikroplaster. Verkens turbinblad, som kan väga över styck, består till största delen av kompositplast. De snurrande bladen eroderar när de utsätts för vind, regn, snö och is, och då lossnar små bitar av plast från ytan och sprids i naturen. Hur mycket plast som sprids vet man inte riktigt. Men om man utgår från att bladen på ett verk kan tappa av totalvikten under en beräknad livslängd har man räknat ut att den skulle kunna släppa ifrån sig mikroplaster. är ungefär som tolv hästar, fyra bilar eller liknande. Det är ganska mycket, och då har vi inte heller kommit till detta att återvinna ett sådant blad. Gör vi rätt val för framtiden? Framtiden är ju faktiskt inte så långt borta när det gäller hållbarheten på ett vindkraftverk. 24 Miljö- och klimatminister (MP): Mikroplaster är ett otroligt viktigt område, och plastnedskräpning, inte minst i våra hav, är ett väldigt stort miljöproblem. Jag måste ge en liten eloge för en otippad vinkel i hennes kamp mot vindkraften. Vi har ju debatterat den , och det verkar som att uppslagen är breda och att det finns många olika sätt att ifrågasätta och angripa vindkraftsutvecklingen i . Där tycker jag kanske inte att vi ska gå på vindkraften, utan att vi kan titta bredare på hela problematiken. Om verkligen är engagerad i sitt arbete mot mikroplaster, är det då inte bättre att titta på vad våra experter bedömer är de stora källorna till mikroplaster i miljön i stället för att med ryggmärgsreflex gå på vindkraften? Det är så vi från regeringens sida arbetar. Vi låser oss inte vid våra enskilda vinklar eller vid enskilda källor, utan vi tittar brett på miljöproblematiken. har tittat på vilka som är de stora källorna till mikroplaster. Man säger att industriell produktion och hantering av plast är en sådan källa. Slitage av däck från vägbanor är också en stor källa till mikroplast liksom konstgräsplaner. Textiltvätt är också en källa till mikroplaster, eftersom textilier ofta görs av plast. Båtbottenfärg har man lyft upp som en sådan källa och inte minst nedskräpning, det vill säga det plastskräp som vi som medborgare tyvärr alltför ofta släpper på gator och torg och även i naturen. gjorde man en uppdatering och konstaterade att spillmaterial från byggen också kan vara en källa till mikroplast. Ridanläggningar med underlag av plast eller gummi kan också vara en sådan källa. Även konstgräs i annat än planer, till exempel i trafikmiljöer och parkmiljöer, kan vara en källa till mikroplaster. Ingenstans på den här listan hittar jag just vindkraft som en viktig källa till mikroplaster, och det är väl också något som är värt att ta till sig för . Därmed inte sagt att vi inte ska engagera oss i alla källor. Vårt mål måste ändå vara att minska den väldigt stora belastningen av plast och plastnedskräpning som miljön utsätts för. I våra hav har vi en stor utmaning med plast som flyter omkring och även bryts ned till mikroplaster. Vi vet också att mikroplaster kommer in i den mat vi äter och i det vatten vi dricker och därmed påverkar oss. Vi vet att användningen av plast leder till risk för slitage av plast, till exempel i vindkraftverk. Men plast används på många andra ställen där man kan tänka sig att slitaget är större. Vi transporterar också plast för produktion. hamnade plastpellets på stränderna på när fartyget förlorade sin last utanför . Detta är ett exempel på att plastanvändning i sig också är något som driver platsnedskräpning och uppkomst av mikroplaster. Vi jobbar intensivt med att minska nedskräpning och förekomst av mikroplaster. Vi gör det på bredden, och låter våra experter avgöra vad de stora källorna är. Det pågår också ett intensivt arbete för att utveckla vindkraften. Till exempel prövar man nu kolfiber för vindkraft och även andra materialkombinationer. Teknikutveckling pågår alltså. Det bedrivs också forskning på vindkraft. Här styr inte regeringen vad det ska forskas på, utan vindkraftsaktörer och myndigheter får här peka ut vilka områden som är mest väsentliga. Skulle de tycka att mikroplastspridning är ett sådant område är det inget som hindrar att man också forskar på det. 25 (M): Det är inte bara mikroplaster som är ett problem för vindkraften i vårt kalla klimat. Det rapporteras också om att is på rotorbladen kan vara ett stort problem. finns det inga tillförlitliga avisningssystem som tar bort is när vindkraftverken är i drift, utan avisning sker medan vindkraftverken står stilla. Visste ni att vindkraftverk inte kan generera el till sin egen avisning? Man måste alltså tillföra el någon annanstans ifrån för att avisa vindkraftverk. Vattnet som bildas under avisning rinner rakt ned i marken. Vad som händer vid tvätt av rotorbladen kan vi bara förfasa oss över. Det sprids runt omkring och rinner som sagt rakt ned i backen. Är det så vi vill ha det? slängs iskokor iväg från rotorbladen och kan i olyckliga fall slå ihjäl en människa eller skada ett djur. Därför är runt varje vindkraftverk livsfarligt område. Det är svårt att lära renar och fåglar att läsa att det är farligt område där de inte ska gå eller flyga. Vi kommer att prata mer om djurlivet i vår nästa debatt. Men kan vi alltså använda som måttstock för i vilken omfattning mikroplasterna sprids runt när is och oväder skaver på rotorbladen. En sådan där riktigt mörk, isande natt när det blåser så att man tror att husen ska blåsa bort tror jag nog att vädret också skaver lite på rotorbladen. Jag vill verkligen inte måla upp en dystopisk framtidsbild av vindkraftverken. Jag vill som sagt bara belysa både för- och nackdelar med en utbyggd vindkraft. Om man ser problemen kan man också göra något åt dem. Men om man inte inser att det finns problem kommer det aldrig att ske några förbättringar. Vad säger miljö- och klimatministern egentligen om att ett vindkraftverk under sin livslängd kan tappa av sin totalvikt, vilket innebär lossnad plast? Ska vi inte ta ansvar för detta bara för att det inte finns med på lista? Ska vi ta större ansvar för konstgräsplaner än för den kraftiga utbyggnaden av vindkraft? Vilka råd finns till kommuner och medborgare? Är det här något man vill ha inpå knuten? Vilka olika alternativ finns? Hur gör vi rätt val för framtiden? Var är försiktighetsprincipen i det här?