prot · H9094 · 2021-09-16 00:00:00 — § 1 Anmälan om fördröjt svar på interpellation Följande skrivelse hade kommit in: Interpellation 2020/21:885 Interpellation 2020/21:885 Simundervisningen i skolan av (M) Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är tidigare inbokade arrangemang. § 2 Ärenden för hänvisning till utskott Följande dokument hänvisades till utskott: COM(2021) 555 och COM(2021) 568 till miljö- och jordbruksutskottet Åttaveckorsfristen för att avge ett motiverat yttrande skulle gå ut . § 3 Svar på interpellationerna 2020/21:880 och 882 om utnyttjande av barn för köp av sexuella handlingar 1 Justitie- och migrationsminister (S): Kopparklint har frågat mig hur jag ser på skyddet i dagens lagstiftning för barn i åldern 15–när det gäller sexualbrott och om jag avser att vidta några åtgärder med anledning av min bedömning. Hon har också frågat om jag avser att verka för att införa en så kallad Romeo- och Julialagstiftning där man begränsar åldersskillnaden mellan den vuxne och barnet när det gäller sexuellt umgänge. Vidare har hon frågat om jag avser att vidta några åtgärder med anledning av de brister som pekats ut i lagen och som möjliggör för en brottsmisstänkt att få ett lindrigare straff genom att uppge att hen trodde att barnet var äldre. Slutligen har hon frågat mig om jag avser att se över straffen för sexualbrott mot barn som begås genom att man utnyttjar barnet för köp av sexuella handlingar, som är beroende på förövarens utsaga om hur gammal hen trodde att barnet var eller huruvida barnet hade påbörjat sin pubertetsutveckling. Att bekämpa sexualbrott mot barn är en angelägen och högt prioriterad fråga för regeringen. Regeringen har vidtagit flera åtgärder för att förbättra möjligheterna att bekämpa den här typen av brott och tar nya initiativ fortlöpande. Kopparklint påstår att lagstiftningen inte utgår från barnets faktiska ålder utan från vilken ålder förövaren trodde eller upplevde att barnet hade när brottet begicks. svarade jag på tre riksdagsfrågor av Kopparklint i detta ämne och förklarade att hennes påstående i denna del inte stämmer. skärptes, på regeringens initiativ, regleringen om gärningsmannens oaktsamhet i fråga om barnets ålder. Genom en lagändring sänktes gränsen för vad som ska anses vara oaktsamt. Syftet var bland annat att komma bort från just detta problem att alltför stor vikt vid oaktsamhetsbedömningen lades vid barnets kroppsutveckling. Den sänkta gränsen för oaktsamhet har också gjort det svårare för gärningsmän att skylla på att de inte kände till barnets ålder. Den nya bestämmelsen om oaktsamhet innebär att gärningsmannens ansvar avgörs utifrån en allmän oaktsamhetsbedömning. Oaktsamhet kan handla om att gärningsmannen misstänker att barnet är under den ålder som är relevant för brottet i fråga men ändå genomför gärningen. Men det är inte ett krav, utan straffansvaret omfattar också det fallet att gärningsmannen inte misstänker att barnet är under åldersgränsen, men borde ha misstänkt det. Kopparklint har alltså fel när hon hävdar att förövarens påståenden om vad han eller hon trodde är avgörande för det straffrättsliga ansvaret. Som jag återkommer till kommer regeringen att följa upp den nya oaktsamhetsregleringen genom att låta en utredning utvärdera hur den tillämpas i praktiken. Regeringen har även vidtagit en rad andra straffrättsliga åtgärder mot sexualbrott mot barn. Exempelvis har straffskalorna skärpts för bland annat grov våldtäkt mot barn, kontakt för att träffa ett barn i sexuellt syfte, så kallad gromning, och utnyttjande av barn genom köp av sexuell handling. Därutöver har straffansvaret för gromningsbrottet utvidgats bland annat så att det inträder på ett tidigare stadium. Vidare har preskription för bland annat våldtäktsbrott som begåtts mot barn avskaffats. Vi har också gett sexualbrottsutredning i uppdrag att överväga ytterligare åtgärder i skärpande och förtydligande riktning när det gäller sexuella kränkningar. överlämnade sitt betänkande . Utredningen föreslår bland annat att straffskalorna för ett flertal sexualbrott ska skärpas. Bland annat föreslås att minimistraffet för våldtäkt och våldtäkt mot barn ska höjas från fängelse till fängelse, att minimistraffet för utnyttjade av barn genom köp av sexuell handling ska höjas från fängelseminimum till fängelse och att minimistraffet för köp av sexuell tjänst ska höjas från böter till fängelse. Betänkandet är nu ute på remiss. finns det alltså ett starkt straffrättsligt skydd mot sexuella kränkningar för barn som fyllt . Men det straffrättsliga skyddet för barn i åldern 15–är inte lika starkt som för barn . Regeringen kommer därför att tillsätta en utredning med uppdrag att se över bland annat det straffrättsliga skyddet för barn mellan , särskilt i förhållande till sexköp. Utredningen ska som jag redan har nämnt också utvärdera hur straffansvaret för oaktsamhet avseende ålder vid sexuella övergrepp fungerar. Utredningen ingår i regeringens åtgärdspaket för att intensifiera arbetet mot mäns våld mot kvinnor som vi presenterade . 2 KOPPARKLINT (M): Jag tackar ministern för svaret. Jag var livrädd att fylla 15, för då visste jag att min förövare skulle använda min ålder emot mig. Jag var också livrädd över det faktum att få frågan i polisförhör: Men varför sa du ja? Mina kompisar i klassen oroade sig över äcklig skollunch. Jag oroade mig över vilken typ av övergrepp jag skulle utsättas för efter skolan. Detta är ord från en ung flicka som heter Saga och som jag har kontakt med. Saga lever med fruktansvärda minnesbilder som hon försöker hantera . ökade antalet anmälda sexualbrott i till 24 100. anmäldes det största antalet våldtäkter mot barn – fler än 2019. Enligt senaste rapport blir ett av fyra barn utsatta för sexualbrott. av alla barn utsätts alltså för sexuella övergrepp. Om vi har en skolklass på 20 barn, fru talman, kan vi alltså räkna med att 5 av dessa barn blir utsatta för sexualbrott. Jag skulle vilja att detta fruktansvärda faktum sjunker in hos oss alla. Sexualbrott ger vårdkrävande skador. Våldtäkt är det trauma som oftast leder till posttraumatiskt stressyndrom och har den starkaste kopplingen till självmord, självmordstankar och självskada. Konsekvenserna är ett förändrat liv med varierande grad av smärta, utmattning och psykisk ohälsa. Och vi ska veta att om man har blivit utsatt för sexualbrott i barndomen ökar det risken för suicid tolv gånger. Statsrådet säger i sitt svar att det är en mycket angelägen fråga att bekämpa sexualbrott mot barn och att man har vidtagit flera åtgärder för att förbättra möjligheterna att bekämpa denna typ av brott och tar nya initiativ fortlöpande. Det är bra att man gör det. Men jag ifrågasätter om det är tillräckligt. De åtgärder som man har vidtagit ter sig verkningslösa. räknade man nämligen på Stiftelsen med att av alla barn blir utsatta, och den siffran har varit ökande. Och i den senaste undersökningen är siffran uppe på . I stället för fyra små barn i en förskoleklass talar man om fem små barn som blir utsatta för sexualbrott. Detta är svåra frågor att ta i. Det är svåra bilder man får. Små barn, till och med bebisar, barn som inte ens har börjat i skolan, barn som har börjat i skolan och tonårsbarn i alla åldrar faller offer för detta vedervärdiga att en vuxen människa tar sig rätten att utsätta dem för sexuella övergrepp. Jag vill påstå att tonårsbarn i åldern 15–är särskilt utsatta, för här brister lagskyddet. Och det är tragiskt att man inte verkar ta detta på ännu större allvar än vad statsrådet yttrar i svaret. Statsrådet säger i sitt svar att jag påstår saker som inte stämmer och att jag har fel i sak. Det är lite lustigt, tycker jag, att han i nästa stycke berättar att han ger utredningen i uppdrag att se över just det som han påpekar i min interpellation. Om jag har fel skulle detta inte behöva utredas vidare. Jag anser inte att det är klädsamt för ett statsråd att komma med sådana påståenden – i synnerhet som han i sin ryggsäck har den omfattande utredning från polisregion som jag kommer att återkomma till. 3 Justitie- och migrationsminister (S): Först får jag säga att jag naturligtvis delar Kopparklints engagemang i den här frågan. Jag tror att jag har sagt att regeringen har två prioriterade kriminalpolitiska ämnen som vi lyfter fram särskilt: Det ena är gängkriminaliteten, och det andra är mäns våld mot kvinnor. Jag reagerar därför när Kopparklint säger att vi inte tar detta på allvar eller att saker och ting vi gör är helt verkningslösa. Det stämmer faktiskt inte. Jag tror att det räcker med att gå igenom allt det vi har gjort under vår mandatperiod för att se att den här regeringen har gjort mycket mer än någon annan regering just för att bekämpa det sexuella våldet – och inte minst det sexuella våldet mot barn. Samtyckeslagstiftningen, som den moderatledda regeringen inte klarade av att driva igenom, drev vi igenom 2018. Den är oerhört viktig för att sätta en ny norm för vad som är sexualitet och vad som är övergrepp. Efter reformen 2018 blev det tydligt att det som inte är frivilligt är ett övergrepp. Samtyckeslagstiftningen ledde också fram till att antalet åtal för våldtäkt ökade kraftigt. Antalet åtal ökade , och antalet fällande domar ökade . Därutöver skärpte vi straffet för de grova våldtäkterna, bland annat grov våldtäkt mot barn. Vi skärpte straffet för gromning, och vi skärpte straffet för sexköp av barn. Vi avskaffade preskriptionstiden för de allvarliga sexuella övergreppen mot barn för att en gärningsman alltid ska veta att lagen kan nå dig, hur långt in vi än talar om. Därför avskaffade vi preskriptionstiden för övergreppen mot barn. Inget av detta gjordes av den förra regeringen, alliansregeringen. Inget av det har genomförts av , utan allt detta har genomförts av den regering jag företräder. Påståendet att vi inte tar detta på allvar eller att vi inte bryr oss om frågorna reagerar jag alltså väldigt starkt emot. Vi kommer att gå vidare med detta. Det finns nu utredningsförslag om att höja straffen både för våldtäkt mot vuxna och för våldtäkt mot barn. Det finns förslag om att skärpa straffet för sexköp, och det finns förslag om att ytterligare skärpa straffet för sexköp av barn. Som vi har aviserat i vårt 40-punktsprogram när det gäller mäns våld mot kvinnor ser vi också över det straffrättsliga skyddet just när det gäller barn mellan , bland annat avseende sexköp. Vi utvärderar också den oaktsamhetsreform som vi genomförde just vad gäller barnens ålder. Kopparklints påstående att det räcker att förövaren påstår att han trodde att var barnet var för att förövaren ska gå fri stämmer faktiskt inte. De reglerna ändrade vi 2018. räcker det att gärningsmannen borde ha insett att barnet var . Det var det jag invände mot i mitt interpellationssvar, och det är den felaktigheten jag vill rätta till. Vi har ändrat de reglerna. Sedan finns det skäl att utvärdera och se hur långt vi kom med den ändringen, men det är alltså inte så att man bara kan säga ”Jag trodde att barnet var ” och sedan gå fri. Så är det faktiskt inte längre, utan den ändringen har vi redan gjort. Premissen i den delen är alltså fel i interpellationen. Vi ändrade detta . Vi har återigen gjort mycket under våra år – mer, påstår jag, än någon annan regering på det här området – och vi kommer att fortsätta att gå vidare och ytterligare stärka lagstiftningen just när det gäller sexualbrott mot barn. 4 KOPPARKLINT (M): Statistiken talar sitt tydliga språk: Sexualbrott mot barn har ökat. Därför anser jag att statsrådet inte kan stå och säga att man har gjort tillräckligt eller att man gör mycket bra saker. Vi ser ju att utvecklingen går åt ett negativt håll. Jag skulle vilja återkomma till polisregion , där ett trettiotal män misstänktes ha utnyttjat en minderårig flicka för en sexuell handling och där endast en man åtalades för brottet utnyttjande av barn genom köp av sexuell handling. De andra åtalade hävdade att de trott att flickan var äldre och åtalades för köp av sexuell tjänst av vuxen, som normalt sett leder till bötesstraff. Det här fallet, och andra, visar tydligt på bristerna i lagstiftningen. De saker som statsrådet har tagit upp i sitt svar är bra, men det är inte tillräckligt. Det är för lite och . Faktum är att , när vi nu förbundit oss till att göra till lag, inte kan hålla på och undanta barn i vår lagstiftning beroende på hur gamla de är. Alla är barn . Konventionen säger att alla är barn fram de fyller , men görs i lagen skillnad mellan barn och barn som utsätts för ekonomiskt sexuellt utnyttjande. Denna skillnad innebär att vissa barn saknar rätten till samma rättsliga skydd som andra barn. Jag skulle vilja säga att lagstiftningen strider mot , som säger att varje människa under är ett barn och att alla barn har rätt att skyddas mot exploatering i prostitution och pornografi. Dagens lagstiftning sätter inte barnet i främsta rummet, då förövarens ord viktas och inte barnets faktiska ålder. Den sexuella myndighetsåldern gör barn till ett öppet mål för vuxna som vill utnyttja dem för sexuella ändamål. Straffskalan ska utgå från barnets faktiska ålder när det gäller sexualbrott. Enligt lagen får alltså en 60-årig man ha sex med en 15‑årig tjej så länge hon vill och inte befinner sig i beroendeställning till mannen. Sedan kan man fråga sig hur beroendeställning ska definieras. En 15-årig tjej eller kille har inte vuxit klart fysiskt, och de har inte heller utvecklats fullt ut mentalt. Om man ser på en 15-åring kan man i de flesta fall se att det är ett barn. Barn är allt som oftast uppfostrade till att ha respekt för och lyssna på vuxna, och de har inte heller någon egen ekonomi. Därmed skulle man kunna tänka sig att barn alltid hamnar i en beroendeställning till en äldre person – i synnerhet om personen erbjuder pengar som barnet normalt sett inte har tillgång till. Det är enkelt att argumentera för att vi måste stänga dessa luckor i lagen och i stället se till att den stärks ytterligare, utöver de saker som statsrådet nämner. Jag har hört vittnesmål – och jag har också läst upp ett av dem – från unga flickor som har fått hjälp av den ideella organisationen din hora. Jag har låtit dessa ord sjunka in, fru talman, och jag ser dessa utsatta barn framför mig. Då hugger det till i hjärtat på mig, och jag känner en enorm drivkraft att agera för att få till ytterligare förändringar än dem statsrådet räknar upp. Jag agerar och försöker ta ansvar för att vi tillsammans ska kunna leva i ett där kvinnors och flickors kroppar inte är till salu och där pedofiler inte ska ha kryphål i lagen. 5 Justitie- och migrationsminister (S): Där har vi precis samma ingång. När det gäller det Kopparklint avslutade med, nämligen hur viktigt det är att se till att kvinnor och barn inte är till salu, kan jag bara konstatera att vi drev igenom sexköpslagen. Det gjorde vi . Jag var själv med om att utforma den en gång, för jag jobbade i då också. Det är en banbrytande lagstiftning som många länder nu har tagit efter. röstade nej till den lagstiftningen vid det tillfället. Man ville inte ha sexköpslagen. Kopparklint tar också upp och att den nu är lag. Ja, det stämmer, och det var faktiskt jag som lade fram förslag om det också. Det var faktiskt den här regeringen som drev igenom att skulle bli lag. Som jag minns det kritiserade det vid det tillfället. Här är det nog alltså så att om det är några regeringar och någon politisk kraft som har drivit dessa frågor hårdare än någon annan är det faktiskt den regering jag företräder. Vi har genomfört samtyckeslagen, skärpta straff för grov våldtäkt, skärpt straff för gromning och skärpt straff för sexköp av barn. Vi har avskaffat preskriptionstiden för allvarliga sexualbrott mot barn så att en gärningsman aldrig ska kunna vara trygg utan ska veta att lagen kan nå dig, hur långt in vi än talar om. Vi går alltså även vidare med att bereda förslag när det gäller att höja straffet för våldtäkt mot barn, skärpa straffet för sexköp ytterligare och att ytterligare skärpa straffet för sexköp av barn. Det är klart att det är sexköp av barn om man, som Kopparklint sa i sitt exempel, erbjuder en 15-åring betalning för sex. Detta är straffbelagt – så är det bara med den lagstiftning som vi har. Vi kommer att fortsätta att driva fram reformer på det här området för att se till att bekämpa dessa brott. Låt mig säga att det inte bara handlar om den straffrätt som vi har, som vi succesivt har utvecklat och fortsätter att utvidga, utan det handlar också om vilka resurser polis och åklagare har till sitt förfogande. Vi har under hela vår regeringstid markerat särskilt mot polis och åklagare hur viktigt det är att de prioriterar dessa brott, och det finns särskilda återrapporteringskrav från de brottsbekämpande myndigheterna. Dessutom satsas det även fortsättningsvis mycket stora pengar på polis och åklagare, så att de har de resurser som de behöver ha för att kunna bekämpa de här brotten. Det är förstås så att man alltid måste göra mer. Jag kan försäkra Kopparklint att den regering som jag företräder kommer att fortsätta att driva fram både den straffrätt och de resurser som behövs för att förbättra bekämpningen av den här typen av brott. 6 KOPPARKLINT (M): Det gläder mig att statsrådet sa det han sa i slutet av sitt anförande , för min önskedröm är att statsrådet ska säga till riksdagsledamoten att han och regeringen kommer att göra allt som står i deras makt för att skydda barnen ytterligare. Men det är också upp till bevis. Jag blir väldigt engagerad när jag pratar om dessa frågor. Det grundar sig delvis i en frustration som handlar om att jag inte riktigt förstår varför politiker eller regeringen inte vill göra allt som står i deras makt för att skydda barn från något så vedervärdigt som sexualbrott. Det finns åtgärder som regeringen skulle kunna vidta, men man gör det inte. Min fråga blir därför: Varför? Jag har fortfarande inte fått svar på det, och jag har fortfarande inte fått svar på varför statsrådet står här i kammaren och tycker att man gör ett bra jobb. I slutet sa han att det behöver göras ännu mer. I statsrådets inlägg skulle jag verkligen vilja höra svar på vad mer man ska göra. Jag skulle också vilja att statsrådet lägger några namn på minnet. Saga , överlevare och styrelseledamot i din hora. , överlevare och grundare av Inte din hora samt projektledare för 10. på Child 10. och , generalsekreterare för Realstars. Dessa barnrättskämpar har skrivit en artikel i som jag skulle vilja tipsa statsrådet om att läsa. De här barnrättskämparna – precis som jag själv, fru talman – vill ha svar på hur statsrådet kommer att arbeta för att av barnen ska bli . 7 Justitie- och migrationsminister (S): Det finns, återigen, alltid mer att göra på det här området. Jag kvitterar gärna det som Kopparklint sa – vi kommer att fortsätta att arbeta med att utvidga både straffrätten och de resurser vi behöver ha på plats till polis och åklagare för att se till att detta blir gjort. Men ibland vänder jag mig emot den kritik som inte minst kommer från moderat håll. Hade fått styra hade vi haft varken en sexköpslag eller en samtyckeslagstiftning. Så var det – man lade ju aldrig fram någon lagstiftning om detta heller. Detta var två enormt viktiga reformer. Kopparklint frågade vilka steg vi går fram med härnäst. Jag har räknat upp en del av dem. Vi vill skärpa straffen för våldtäkt mot barn. Det finns ett betänkande om detta, och vi kommer att gå fram med det. Vi vill skärpa straffen för sexköp generellt sett. Vi vill ytterligare skärpa straffen för sexköp av barn. Där har vi gjort en straffskärpning, men vi kommer att behöva göra ytterligare skärpningar. Vi kommer också att skärpa synen när det gäller övergrepp på distans. Fler av de övergrepp som sker över nätet kommer att kunna betraktas som våldtäkt i stället för som andra brott. Detta blir också en viktig del i en kommande reform. Jag har också aviserat att vi ser över straffrätten när det gäller det straffrättsliga skyddet för barn mellan . Detta kommer som en del i den nya översyn som vi gör inom ramen för det program vi har för att bekämpa mäns våld mot kvinnor. Här utvärderar vi också den oaktsamhetsreform som jag talade om. Vi kommer att steg för steg fortsätta att förstärka kampen mot dessa, som Kopparklint sa, vedervärdiga brott. Det kan jag försäkra inte bara Kopparklint utan alla som lyssnar på den här debatten att vi kommer att göra. Interpellationsdebatten var härmed avslutad. § 4 Svar på interpellationerna 2020/21:886 och 889 om skadestånd till våldtäktsmän 8 Justitie- och migrationsminister (S): har frågat mig om jag avser att ändra lagstiftningen genom att inte låta brottets allvarlighetsgrad få avgöra skadeståndets storlek i de fall ett frihetsberövande överskridits enbart på grund av att eventuella straffrabatter inte erhållits. Han har även frågat mig om jag avser att ändra i utsökningsbalken genom att där ta bort skyddet mot utmätning till tidigare brottsoffer och, om svaret på den frågan är ja, vad anledningen är till fördröjningen med avseende på min nära utfästelse gällande detta. har frågat mig om jag och regeringen avser att vidta några åtgärder för att förhindra liknande situationer och om vi avser att göra ändringar i skadeståndslagen. har en lagstiftning som innebär att staten tar ekonomiskt ansvar för frihetsberövanden som egentligen inte borde ha ägt rum. Lagstiftningen utgör en viktig rättssäkerhetsgaranti för enskilda. Detta hindrar inte att det kan uppfattas som stötande att någon ges en betydande ersättning trots att han är dömd för väldigt allvarlig brottslighet. I det aktuella fallet är det inte konstigt att ersättningen sticker i ögonen när den jämförs med brottsoffrens skadestånd. Det kan därför finnas anledning att fundera över hur vidsträckt rätten till ersättning bör vara. Det viktigaste för mig just nu är att stärka brottsoffrens ställning och minska skadeverkningarna av brott. Att förbättra reglerna om ersättning till brottsoffer är en prioriterad fråga för regeringen i det arbetet. Av den anledningen har en utredning på uppdrag av regeringen sett över reglerna om brottsoffers rätt till skadestånd och deras möjligheter att få ut sådan ersättning av gärningsmannen. tog jag emot utredningens betänkande. Utredningen presenterade en rad förslag på ändringar i skadeståndslagen och utsökningsbalken. Förslagen handlar inte minst om att kraftigt höja skadestånden för brottsoffer och att förbättra möjligheterna att utmäta dömda personers egendom. Ersättning till frihetsberövade är exempelvis något som enligt förslaget lättare ska kunna utmätas för brottsoffers räkning. Utredningens förslag remitteras . För mig är det självklart att brottsoffer ska prioriteras framför kriminella, och jag hoppas att kunna återkomma till i denna angelägna fråga. 9 (SD): Tack, ministern, för svaren! I regel bör man inte gå in på enskilda rättsfall annat än när det finns särskilda skäl som pekar mot allvarliga brister i vårt rättssystem. I min interpellation tar jag upp det uppmärksammande fallet med en syrisk medborgare och hans bror som kidnappade en kvinna i en källare i . Med kniv och pistol tvingade de henne att klä av sig framför dem och började sedan att förgripa sig på henne. Tortyren var brutal. Vid sidan av våldtäkterna band de fast henne och band för hennes mun. De turades om att slå henne med knuten näve. efter de första övergreppen var en av männen upphetsad igen, och trots att kvinnan vädjade och förklarade hur ont hon hade utförde han ytterligare en våldtäkt. De tvingade kvar henne , och dagen efter fortsatte bröderna att våldta henne. De bjöd även dit ytterligare fem killar som alla förgrep sig på henne. I nästan pågick händelseförloppet innan polisen befriade kvinnan. Den syriske medborgaren hade även tidigare legat bakom en grov våldtäkt. Han hade då gjort inbrott i en lägenhet tillsammans med en annan man. De hade väckt en kvinna, börjat slå henne och tagit strupgrepp på henne. Sedan hade de turats om att våldta den hjälplösa kvinnan. Mannen dömdes, och straffvärdet var fängelse.