prot · H80965 · 2021-01-15 00:00:00 — Hitintills har ingen regering agerat på allvar för att säkerställa att hårt förvärvade skattemedel inte slösas bort genom verkningslösa näringspolitiska åtgärder. Dessa satsningar är förknippade med primärt två olika problem: När effekt kan mätas tycks den helt saknas, och i de andra fallen går den inte ens att mäta. Just det sistnämnda, effektutvärderingen, är anledningen till dagens interpellationsdebatt. släppte granskningsrapporten av näringspolitiken – bristande tillförlitlighet. I rapporten har granskat 37 utvärderingar av effekter av näringspolitiken . Av dessa var det endast två som uppfyllde de krav som en tillförlitlig effektutvärdering bör uppfylla. Det går med andra ord inte att avgöra huruvida den näringspolitik som kostar miljarder skattekronor fungerar eller inte. Det är riktigt illa, herr talman. Jag vill fråga hur det har kunnat bli så här. 39 Näringsminister (S): Precis som jag beskrev tidigare måste vi kontinuerligt jobba för att förbättra de här metoderna, och det gör vi. Jag tror att alla som har ägnat sig åt detta vet att det inte är så enkelt, inte minst när det till exempel saknas kontrollgrupper. Man ska dessutom bredda diskussionen. Vi lever ju inte i en bubbla, . Vi är del av en union, Europeiska unionen, och av en global, konkurrensutsatt marknad. Det är i allra högsta grad sant för ett litet land som , som bygger väldigt mycket av sin välfärd på att handla med andra länder. Hälften av bnp, och därmed hälften av den svenska välfärden, bygger på utrikeshandel. Därför blir konkurrenskraften oerhört central, liksom att vi har företag som kommer fram med nya innovationer. Vi vill ju inte – åtminstone vill inte den här regeringen det – konkurrera med sämre villkor för de anställda. Det ska vara rimliga löner och rimliga villkor för de anställda. Då blir konkurrenskraften, effektiviteten i det man gör och innovationskraften oerhört centralt. Det är detta som mycket av näringspolitiken utgår från. Vi är inte det enda land som ägnar sig kraftfullt åt näringspolitik, tvärtom. Det finns ett antal länder – konkurrentländer och länder i vår närhet – som till och med ökar sina ansträngningar i det förändrade geopolitiska läget mellan , och . Mot den bakgrunden, herr talman, ska man naturligtvis förbättra sina metoder att följa upp. Men man måste också se vad denna politik har gett. Låt mig ge några exempel på hur andra bedömer att näringslivsklimatet, konkurrenskraften och innovationskraften är i . Det görs ju en mängd sådana jämförelser av både företagsklimat och innovationsklimat i olika länder. Generellt sett finns det en gemensam nämnare, nämligen att faller väl ut i dessa jämförelser. När Europeiska unionen, det vill säga kommissionen, gör en jämförelse mellan de 27, tidigare 28, EU-länderna och mäter innovationskraften, som ju är väldigt central för ett land som inte vill eller ska konkurrera med lägre löner och sämre villkor för de anställda, kommer etta år . Jag tror att det har varit så i åtminstone . När , en ansedd tidning, tittade på ”Best countries for business” 2019 kom tvåa bland 161 länder. tittar på konkurrenskraften i sin så kallade och jämför 140 länder över världen kommer åtta. Jag skulle kunna fortsätta, herr talman, men jag tror att min poäng ändå har gått fram. Det är klart att vi måste fortsätta att utvärdera varje enskild åtgärd, men vi måste också vara medvetna om att vi behöver en aktiv näringspolitik. Det behöver vi både för att fortsätta jobba tillsammans med vårt näringsliv och göra de förändringar som krävs för att fortsatt vara konkurrenskraftiga och för att många andra länder vidtar väldigt kraftfulla åtgärder. Om man gör som vill och skär ned på näringspolitiken innebär det också att det blir färre jobb i . Det blir färre företag i , och då blir svenska löntagare och det svenska näringslivets konkurrenskraft eftersatt. Ja, vi måste förbättra vår effektivitetsutvärdering. Vi kommer att återkomma till med en skrivelse om detta . Men jag är mycket bestämd om att vi behöver en kraftfull och aktiv näringspolitik för jobb och välfärd i vårt land. 40 (SD): Tack, ministern, för svaret! Precis som näringspolitiken brister även näringsministern i tillförlitlighet i analysen. Det är ju inte en naturlag att bara för att vi pumpar in pengar i näringslivet leder det till framgång när det gäller innovation. Tvärtom kan hävdas att det är trots de näringspolitiska åtgärderna som är ett framgångsrikt land i de mätningar som näringsministern lyfter fram. Den problematik jag belyser här är ju alternativkostnaden. Om vi hade valt att investera de pengar som går till antingen effektlösa åtgärder för näringslivet eller till åtgärder som inte ens går att effektutvärdera och i stället lagt dem på annat hade vi kanske fått se ett helt annat resultat. Hur som helst: Det vi diskuterar är inga nyheter. Det har varit känt . Det slogs bland annat fast i en statlig utredning , men ändå har det inte åtgärdats. Trots att en majoritet i riksdag har riktat ett par tillkännagivanden till regeringen på temat, och trots att regeringen budgetproposition lovade att förbättra förutsättningarna för utvärderingar, har så inte skett. Jag ser det som direkt anmärkningsvärt, inte minst med tanke på att det rör sig om åtskilliga miljarder . Vad som också är anmärkningsvärt i sammanhanget är nonchalans inför problemet. När Dagens industris journalist började rapportera om lät sig inte intervjuas. När folket ville veta huruvida de näringspolitiska miljarderna ger någon effekt eller inte och varför effektutvärderingarna inte håller måttet valde ansvarigt statsråd att ducka för frågor. Någon som inte duckade för de frågor som önskade ställa var , som ledde granskningen för . På frågan om regeringen inte med säkerhet vet om näringspolitiken har den effekt man önskar svarade han: ”Nej, precis. Och det är ännu värre än så. Eftersom det inte görs utvärderingar som är tillförlitliga kan man ha illusionen av att man vet, fastän man egentligen inte har grund för det.” Han uttryckte även: ”I många av dessa studier har man bara frågat företag som fått stöd om de själva tycker att det var effektivt. Föga förvånande uppskattade företagen att få stöd.” Ni hörde rätt. Jag ser framför mig hur klappar sig själv på axeln för ett väl utfört jobb när han får höra att företagen som fick gratispengar tyckte att det var ett effektivt sätt att bruka skattemedel. Av lär det dock dröja tills han får någon klapp på axeln. Ansvarig för granskningen avslutade nämligen intervjun med Dagens industris på följande sätt: ”Man kan tycka att det är förvånansvärt att det pågått . De här rapporterna har tagits emot av , men ingen har satt stopp.” Jag tycker också att det är förvånansvärt, och därför förstår jag att valde att ducka för Dagens industris frågor, men jag hoppas att han inte duckar för dem . Varför har regeringen inte satt stopp för den kraftigt bristfälliga tillförlitligheten i effektutvärderingarna när det gäller näringspolitiken, och kommer regeringen att vidta åtgärder utifrån rekommendationer? 41 Näringsminister (S): Det seriösa sättet att behandla en utvärdering är att man läser igenom den ordentligt när den kommer in till departementet och analyserar den, och först därefter lämnar man synpunkter och i det här fallet också en skrivelse till om vilka åtgärder man avser att vidta. Den typen av utvärderingar är värdefulla. har detta som en av sina stora uppgifter. Direkt efter att den inkommit till departementet, vilket den ju precis hade gjort vid det aktuella tillfället, är det seriösa tillvägagångssättet att man först analyserar vad som står i rapporten. Om det bara handlar om tyckande eller om att plocka partipolitiska poäng kan man bara skjuta från höften, men jag vill gärna jobba på ett sätt som innebär att man seriöst behandlar den här typen av rapporter. När vi har analyserat rapporten färdigt på departementet kommer vi också att återkomma med synpunkter, både till medierna och till kammaren, och med vilka åtgärder vi avser att vidta. Jag tror att alla som har jobbat med sådant begriper att detta är det mest seriösa sättet att behandla denna typ av rapporter. Låt oss återgå till själva näringspolitiken och effektutvärderingen. Precis som jag sa i mitt interpellationssvar stärker vi resurserna till Tillväxtanalys just för att möjliggöra ytterligare effektutvärderingar. Det är en åtgärd som finns i budgeten och som innebär att de får ökande resurser , med början . Jag är fullt medveten om att har haft och fortsätter att ha ambitionen att bilda någon form av koalition med . Det är helt uppenbart att man här har tagit till sig samma retorik, nämligen att om man satsar mindre på ett område kommer det att bli bättre effekt av det, på tal om effektutvärdering. Man skär ned på näringspolitiken och resurser till innovationspolitiken som våra viktigaste konkurrentländer gör precis tvärtom. Då är det klart att resultatet kommer att bli sämre. Det kommer att bli mindre investeringar och innovationer i vårt land. Det kommer i sin tur att leda till färre jobb och därmed förlorad välfärd. Vi utmärker oss i många stycken. Varje gång någon internationell tidning, organisation, kommission med mera gör jämförelser kommer väl ut. Det gör eftersom vi jobbar intensivt tillsammans med näringslivet. Nej, jag är inte så naiv att jag tror att alla insatser per definition är rätt eller bra – man måste följa upp dem. Men man kan också se att resultatet i många stycken är bra. Jag tror att många som tittar på denna debatt tycker att det blir en ganska teoretisk diskussion när man pratar om effektutvärdering och när man pratar allmänt om innovation. Låt mig därför ge ett exempel på vad vi gör med vår näringspolitik. Det är ett konkret exempel som jag själv har varit involverad i, först som energiminister och sedermera som näringsminister. Det gäller Northvolt, som etablerar en stor batterifabrik, största batterifabrik, i norra . De träffade mig som energiminister och ville ha stöd för en förstudie. Det är klart att man skulle kunna resonera som och säga: Ja, men det får ni lösa själva. Men vi hjälptes åt, och innebär det att de har fått investeringar, miljardinvesteringar, som innebär att tusentals människor kommer att anställas i . Det är också effekten av en näringspolitik. 42 (SD): Återigen saknar statsrådet grund för sina slutsatser. Eftersom vi inte har några tillförlitliga effektutvärderingar kan inte näringsministern eller någon annan regeringsföreträdare dra slutsatsen att det är tack vare näringspolitiken som vi har fått en viss innovation, ett visst näringslivsklimat eller dylikt. Det finns helt enkelt ingen grund att stå på. Det går att peka på att vi enligt olika mätningar har ett bra näringsliv, men det kan inte knytas till den offentliga näringspolitiken. Det finns ingenting som stöder det – tvärtom. I de mätningar som har skett, när man har haft kontrollgrupper och jämfört bolag som fått innovationsstöd med bolag som inte fått det, har man inte sett någon märkbar effekt över huvud taget. Har det aldrig slagit statsrådet att det kanske ligger i dessa företags – de företag som mottagit stöd – intresse att uppge att gratispengarna de fått gett önskad effekt? Sedan förstår jag att inte kan springa händelserna i förväg och avslöja vad som kommer att rymmas i regeringens skrivelse på området. Men jag hoppas att statsrådet åtminstone kan tillstå att den bristande tillförlitligheten i effektutvärderingarna av näringspolitiken för det första är ett problem och för det andra måste åtgärdas. Det hade varit klädsamt ifall man hade kunnat få ett klart besked om att det behöver ske. Detta är känt . Det hanteras nu i debatten av näringsministern lite som att denna utredning skulle vara i ett vakuum. Det har tvärtom under ett flertal år varit tydligt för samtliga att det finns brister i våra effektutvärderingar. Det är allvarligt. Det borde ha åtgärdats för länge sedan. Det tycker en riksdagsmajoritet, som även har tillkännagivit det för regeringen. Jag hoppas att regeringen kan problematisera detta och svara att man kommer att åtgärda det. 43 Näringsminister (S): När man får denna typ av utvärdering ska man behandla den seriöst, och det kommer vi att göra. Vi kommer att återkomma i en skrivelse till när vi har analyserat denna rapport. Jag återkommer till själva näringspolitiken, för det är ändå den som vi i grunden diskuterar. Det finns inget, herr talman, som heter gratispengar. Vi har nämligen all anledning att värna skattebetalarnas pengar och använda dem så effektivt som möjligt. Det är också så att vi är en del av en europeisk union där det finns ett strikt regelverk för vilka statsstöd man kan gå ut med, såväl för oss som för de andra medlemsländerna. Inom ramen för detta jobbar vi väldigt tätt med näringslivet, ja, för att se till att ständigt utveckla vår innovationskraft och vår konkurrenskraft för att värna svenska jobb och svensk tillväxt. Man kan naturligtvis säga: Ja, det är en slump som gör att det svenska näringslivsklimatet, den svenska konkurrenskraften och den svenska innovationsförmågan hävdar sig väl år . Eller så kan det faktiskt vara så att detta påverkas av den täta samverkan som vi har med näringslivet och med akademin. Det är i alla fall den bild som finns i många andra EU-länder. Det är mot den bakgrunden som både Europeiska unionen och många medlemsländer tittar på och försöker följa hur vi jobbar, just i tät samverkan för att utveckla vår konkurrenskraft och därmed också värna svenska jobb och svensk tillväxt. Jag kan försäkra att vi kommer att jobba för att förbättra utvärderingarna. Och vi kommer att fortsätta jobba intensivt med det svenska näringslivet för att se till att vi är konkurrenskraftiga och för att rädda och utveckla svenska jobb, svensk tillväxt och därmed också svensk välfärd. Interpellationsdebatten var härmed avslutad. § 10 Svar på interpellation 2020/21:249 om bussning som integrationsåtgärd i skolan 44 Utbildningsminister (S): har frågat mig om jag anser att bussning av elever från invandrartäta utsatta områden till skolor med mycket stor andel svenska elever är gynnsam för alla inblandade elever. har också frågat mig om det är min avsikt att införa tvingande åtgärder, till exempel kvotering, för att nå högre grad av likvärdighet mellan skolor. Elevsammansättningen vid skolor har blivit alltmer uppdelad efter elevernas socioekonomiska bakgrund. Rapporter från bland annat och utvärdering visar att skolsegregationen har en negativ inverkan på likvärdigheten och riskerar att försämra skolväsendets förmåga att kompensera för elevernas skilda förutsättningar att tillgodogöra sig utbildningen, vilket drabbar elever med mindre gynnsam bakgrund hårdast. Skolsegregation kan även leda till stigmatisering av elever som går i skolor med mindre gynnsam socioekonomisk sammansättning och ha en negativ påverkan på den sociala sammanhållningen i samhället när skolan allt mindre är en plats där elever med olika bakgrunder och förutsättningar möts. Detta är en mycket oroväckande utveckling, och skolsegregationen måste därför minska. En stor del av skolsegregationen i beror på boendesegregationen, men vi vet också att skolvalet är en bidragande orsak till den ökade skolsegregationen. Forskningen är tämligen enig om det. Detta ser regeringen som mycket problematiskt. Som både skolkommission och påpekat behöver skolvalet utformas på ett sätt som bidrar till att minska skolsegregationen i stället för att förstärka den. I betänkandet En mer likvärdig skola – minskad skolsegregation och förbättrad resurstilldelning (SOU 2020:28) finns förslag på åtgärder för att minska skolsegregationen genom bland annat allmänt skolval med gemensam antagning och ändrade urvalsregler. Utredningens utgångspunkt när det gäller skolvalet är att vårdnadshavares önskemål ska vara styrande för skolplaceringar. Om antalet platser på en skola är mindre än antalet sökande elever behöver ett urval göras. Utredningen föreslår att huvudmännen ska kunna använda kvot som en av flera urvalsgrunder. Syftet är att uppnå en mer allsidig social sammansättning av elever. Kvoter som urvalsgrund är ganska vanligt i andra delar av världen och skulle kunna vara en möjlighet i . Frågan om kvoter som urvalsgrund aktualiserar en rad komplicerade frågeställningar som behöver analyseras noggrant. Betänkandet och inkomna remissynpunkter bereds nu inom . Utan att uttala mig om enskilda fall kan jag konstatera att den ökade skolsegregationen i svensk skola är en mycket allvarlig utveckling som måste stävjas. Det är mitt och regeringens mål att åter bygga upp ett skolsystem som ger jämlika förutsättningar, utjämnar livschanser och bidrar till sammanhållning och gemenskap. Alla elever ska ha möjlighet att utvecklas så långt som möjligt i skolan, oavsett var de bor eller vilka föräldrar de har. Min förhoppning är att fler partier i framöver ska ställa sig bakom förslag som syftar till att motverka skolsegregationen så att vi kan råda bot på den bristande jämlikheten i svensk skola. 45 (SD): Utbildningsministern verkar nästan positiv till att bussa elever till olika skolor i syfte att nå en socialdemokratisk likvärdighet och tycka att det är positivt att elever med svenska föräldrar ska ansvara för integrationen av invandrade elever. Jag är dock lite osäker. Regeringen har tillsatt en utredning som föreslår radikala uppdelningar av skolbarn. Man har övervägt reglering genom att kvotera elever beroende av socioekonomiska faktorer eller bostadsområde. Enligt utredningen är detta ett träffsäkert system för att skapa likvärdighet i skolan. Med anledning av detta ställde jag två frågor till utbildningsministern: Anser ministern att bussning av elever från invandrartäta områden till skolor med mycket stor andel svenska elever är gynnsam för alla inblandade elever? Är det ministerns avsikt att införa tvingande åtgärder, till exempel kvotering, för att nå högre grad av likvärdighet mellan skolor? Jag noterar att utbildningsministern i sitt svar duckar för frågan huruvida bussning av elever från invandrartäta områden är gynnsam för alla inblandade elever. Jag tolkar det som att utbildningsministern vet att bussning kommer att drabba välanpassade och studiemotiverade svenska elever, i likhet med hennes partikollega som var ordförande i i . Han sa: Den bästa studiesociala miljön för alla elever är att gå i en klass där så många andra elever som möjligt har svenska som modersmål och högutbildade föräldrar. Det kan vi säkert hålla med om. Men ni och andra regeringar har genom en helt oreglerad invandring skapat en situation som fortgått och som gjort det omöjligt för alla elever att få denna gynnsamma studiesociala miljö. Utbildningsministerns svar på den andra frågan är lite mer svävande. Det tycks enligt Socialdemokraterna vara okej att gruppera elever efter deras föräldrars utbildning, sociala förhållanden och utsatthet. Utredningen experimenterar här lite med ord för att undvika ordet ”etnicitet”. Det finns ingen relevant svensk forskning som påvisar att bussning eller andra tvingande åtgärder fungerar för att erhålla en bättre skola. Däremot finns det exempel från verkligheten där man gjort noggrann uppföljning, bland annat i min hemstad , gjord av , då . Efter att själv ha studerat dessa exempel från verkligheten kan jag berätta följande: Bussning av elever till andra skolor samt tvång som integrationsåtgärd har inte fungerat. började man att bussa elever från ett segregerat område i till en välfungerande skola i området . Detta resulterade i att merparten av eleverna med svenskfödda föräldrar flydde till andra skolor. Skolmiljön blev stökig, undervisningsnivån sjönk och eleverna grupperade sig. Ett tydligt ”vi och de” etsades fast. Integrationen uteblev alltså. Detta går att läsa i en diger rapport. Behöver jag säga att är denna skola långt ifrån så populär som den var innan detta projekt påbörjades ? Ett annat exempel är från , där man 2014 valde att stänga fyra högstadieskolor och flytta alla elever till en nybyggd storskola. Av de ursprungliga fyra skolorna hade tre låga resultat och en höga resultat. skulle man blanda elever rättvist enligt Salsamodell, där eleverna får etiketter på sig efter föräldrars utbildningsbakgrund, härkomst och ekonomiska förutsättningar. Man klistrade alltså det sociala arvet på dessa barn. flydde 400 elever till andra skolor. är det mer segregerat i än vad det någonsin har varit. Jag upprepar min fråga: Anser utbildningsministern fortfarande att bussning av elever från invandrartäta områden till skolor med mycket stor andel svenska elever är gynnsam för alla inblandade parter? 46 Utbildningsminister (S): Jag noterar att det tog ungefär en minut innan var inne på det som kallar för den ohämmade invandringen eller vilket uttryck som användes. Det är fascinerande. Jag tror inte att jag har deltagit i någon interpellationsdebatt med en sverigedemokrat utan att de orden har kommit upp och det väldigt . Jag skulle vilja fundera lite öppet kring några av de ord som använder. Det första är förstås ordet ”drabba”, som väljer för det som uppstår när barn från olika bakgrunder går i samma skola och i samma klass. Han talar också om att svenskfödda barn – jag tror att det var så han uttryckte sig – ”flydde” från en skola på grund av den skolans elevsammansättning. Jag vill till kammarens protokoll verkligen föra att jag vänder mig väldigt kraftigt emot att se barn som så farliga, hotfulla och negativt laddade att andra barn skulle behöva ”fly” eller ”drabbas” av deras blotta närvaro. Det här är ett sätt att uttrycka sig om barn som inte är acceptabelt. Jag skulle även vilja problematisera ett annat uttryck som använder och som också återfinns i den interpellation som har skickat in, och det är ordet ”bussning”. Vad menar med bussning? I stora delar av använder barn som går i skolan olika former av kommunikationsmedel. Några cyklar, några går, några åker med mamma och pappa i bil, några åker buss, några åker tunnelbana och några åker pendeltåg. Vad är bussning? Jag anar efter att ha lyssnat på att han med bussning menar att man på något vis skulle tvinga barn in i en buss för att köra dem till en annan skola. Jag anar att bussning på något vis har med någon form av påtvingad händelse att göra. Men det är bara en aning som jag får när jag lyssnar på , för faktum är att bussning väl i så fall är någonting som förekommer i svensk skola. När barn som har en svenskfödd eller utlandsfödd förälder tar någon form av buss, pendeltåg, tunnelbana eller annat fortskaffningsmedel för att komma till sin skola och när barn som inte går i den närmaste skolan åker en bit för att komma till sin skola – är det ett uttryck för bussning, ? När barn själva och barns föräldrar väljer att söka sig till en skola som ligger en bit bort – är det ett uttryck för bussning? Är de barn och elever som kommer från så kallade utsatta områden och som på eget initiativ tar bussen till en skola i ett mer välmående område också hotfulla? Är det också barn som ”drabbar” sina nya klasskamrater? Blir de nya klasskamraterna tvungna att ”fly” också de sammanhangen? ställde två frågor. Jag har försökt att besvara frågan som handlar om så kallad bussning, vad det nu är för någonting. När det gäller den andra frågan, där efterlyste ett tydligare ställningstagande kring vad jag och regeringen anser om förslagen i den utredning som hänvisar till, kan jag återigen bara upprepa vad som står i interpellationssvaret, nämligen att de förslagen visserligen har många internationella förebilder men inte är oproblematiska. Arbete pågår just nu i . Ett tydligare besked än så kommer jag inte att lämna . 47 (SD): Det märks att utbildningsministern ogärna vill prata sakpolitik. I stället drar hon det klassiska rasistkortet. Det var väntat. är inte emot någon blandning av elever. Däremot är vi emot att elever med bristande språkkunskaper blandas med elever som talar utmärkt svenska och därmed drar ned undervisningsnivån. Det finns faktiskt två parter här.