prot · H809127 · 2021-05-26 00:00:00 — Jag ser också värdet och vikten av att ta det viktigaste steget, som kanske inte är att en vårdnadshavare sätts i fängelse; det viktigaste är ju att barnet inte återigen hamnar i ett ”fängelse” med en våldsutövande förälder hemma. Vi måste med betydligt större tydlighet se till att de val en vårdnadshavare gör vid utövande av våld mot barnets mamma eller barnet direkt får konsekvenser, eftersom den personen visat sig sakna förmåga att ge trygghet, närhet och omvårdnad. Jag delar bilden av att det är viktigt att få traumabearbetning, men det är också viktigt att traumat upphör för att man ska kunna bearbeta traumat. 34 (MP) replik: När det gäller pandemins konsekvenser för barn delar jag oron. Jag har – det har säkert också gjort – tagit del av en rapport utgiven av Barnens Rätt i Samhället, där de beskriver de olika konsekvenser som uppstått för många barn i form av ökad isolering, mer våld i hemmet och liknande. Det här är någonting som definitivt tas på allra största allvar. Vill ha detaljerade svar på vad regeringen gör och planerar är det förstås bättre att gå till ansvarigt statsråd. Men jag kan understryka att det här är en av de mest prioriterade och viktiga frågorna för hela samhället. Det är definitivt något vi kommer att ha fokus på även framöver. 35 (L) replik: Jag är övertygad om att ledamoten anser att det vi får kännedom om när det gäller vad som händer med barn är superallvarligt. Jag har haft många samtal med . Civilsamhället självt försöker på eget initiativ vädja och vittna om utsattheten. Det gäller till exempel Unizon och verksamheter som 1000 Möjligheter, som vittnar om unga killars våld mot unga tjejer. Dem har jag stor tilltro till. Det är också därför Liberalerna driver på för att stödja civilsamhället; där tar man ett stort ansvar. Men jag syftade mer på vad vi ledamöter och framför allt regeringen kan göra. Eftersom ansvarigt statsråd, , är miljöpartist kan vi från var sitt håll försöka kämpa för att man verkligen tar ansvar för de utsatta barnen. Barn som bevittnar brott Den andra frågan, som jag inte riktigt fick svar på, handlar om hur ledamoten ser på att utövat våld mot både barnet och mamman – oavsett om det är direkt eller indirekt har vi bestämt oss för att det är våld, oavsett i vilken form det sker – ska få den viktigaste effekten i efterhand, nämligen att man ser till att detta upphör. Jag delar bilden av hur viktigt det är med traumabehandling, som flera har varit inne på. Men vi vet också att det inte går att jobba med traumabehandling om barnet är mitt uppe i ett trauma som pågår och man låter det fortsätta. Att leva med våld skadar också barns förtroende och tillit. Det tar otroligt att bygga upp det. Min fråga är om ledamoten anser – när vi nu har beslutat att bevittnat våld är ett allvarligt brott – att vi måste vara mycket tydligare med att det också ska få konsekvenser för en våldsutövande förälder. 36 (MP) replik: Ja, så är det självklart. Oavsett vilket brott det gäller, men särskilt när det gäller brott mot barn, är det absolut viktigaste det förebyggande arbetet. Att bearbeta konsekvenserna är också något som måste göras, men att se till att det inte händer och att man inte kommer i den situationen är naturligtvis det absolut viktigaste. När myndigheter och andra upptäcker att det förekommer våld i hemmet måste man gripa in och se till att situationen kan upphöra. Jag hoppas att den lagstiftning som vi antar nu blir normerande på det sättet att barn i de här situationerna kommer att sättas ännu mer i centrum än vad som varit fallet, så att lagändringarna får större konsekvenser än vad de innebär rent juridiskt. Det behövs ett ändrat synsätt som gör att barns rättigheter sätts ännu mer i fokus. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under § 19.) § 11 Ett stärkt barnrättsperspektiv i vårdnadstvister betänkande 2020/21:CU17 Ett stärkt barnrättsperspektiv i vårdnadstvister (prop. 2020/21:150) Ett stärkt barnrätts-perspektiv i vårdnads-tvister 37 (MP): Jag vill tacka ledamöterna i justitieutskottet för den debatt som ni just har haft om barn som bevittnar brott. Vi kommer också att debattera barnfrågor. Det är angeläget att vi tar in alla dessa perspektiv. Antalet vårdnadstvister har ökat, kraftigt dessutom. Det är en tvist mellan två parter som inte är överens om sitt eller sina barn. Det är en tvist som kan hamna i domstol och som ofta leder till konflikt. Det är en tvist där barnet eller barnen alltför ofta hamnar i kläm mellan två vuxna människor som bråkar om dem. Det kan handla om barnen, men det är ofta också en rad andra frågor inblandade där barnen blir lidande. Som en följd av den kraftiga ökningen av vårdnadstvister beslutade regeringen att tillkalla en särskild utredare med uppdrag att utvärdera vårdnadsreform. En huvuduppgift var att undersöka hur reglerna om vårdnad, boende och umgänge tillämpas och ta ställning till om de behövde ändras för att reformens grundläggande syfte – att stärka barnrättsperspektivet– skulle uppnås. Utredningen presenterade sitt förslag: Se barnet! lägger regeringen fram propositionen Ett stärkt barnrättsperspektiv i vårdnadstvister på bord, och det är den vi är här för att debattera. Propositionen innehåller en lång rad förslag om att stärka barnets rätt och att se barnrättsperspektivet i vårdnadstvister. Bland annat föreslås åtgärder som innebär att barnets rätt till information och till delaktighet stärks, att förutsättningarna för föräldrarna att nå samförståndslösningar genom informationssamtal förbättras och att skyddet för barn som riskerar att fara illa ska stärkas. föreslår att säger ja till regeringens förslag. Huvuddelen av lagändringarna ska börja gälla medan den nya lagen om informationssamtal ska börja gälla . Men vi är såklart inte överens om allt. I betänkandet finns tre tillkännagivanden där utskottet uppmanar regeringen att  göra en översyn av vilka kunskapshöjande åtgärder som kan behövas för att personer som arbetar med familjerättsliga frågor ska få bättre kunskap  se över frågan om utökade möjligheter för socialnämnden att hämta in uppgifter utan en vårdnadshavares samtycke  se över hur vårdnadsutredningar kan kvalitetssäkras även i övrigt. Vi kommer garanterat att få höra mer om dessa tillkännagivanden, eftersom det är ledamöter som är representerade här som står bakom dem. Jag väljer att kommentera det första. Där har vi en reservation från S, V och MP. Jag ställer mig bakom reservation 17. Jag stöder givetvis samtliga av våra reservationer i betänkandet, men för att vinna tid yrkar jag bifall endast till reservation 17. Det är givetvis viktigt att yrkesverksamma som hanterar familjerättsliga frågor har rätt kompetens för det. Vi konstaterar att det genom detta lagstiftningsärende införs nya kompetenskrav för medlare i syfte att skapa förutsättningar för fler lyckade medlingsuppdrag och därmed fler samförståndslösningar. När det gäller domare framgår det också av propositionen att det finns en medvetenhet inom domstolarna om behovet av särskild kunskap och utbildning, och många domstolar ordnar interna utbildningar inom olika rättsområden. Domare erbjuds också ett brett utbud av utbildningar och kompetensutveckling i frågor om vårdnad, boende och umgänge genom kurser i familjerätt. Ett stärkt barnrätts-perspektiv i vårdnads-tvister När det sedan gäller familjerättssekreterare finns det både föreskrifter och allmänna råd som reglerar frågan om kompetens. Vi konstaterar vidare att regeringen noga följer utvecklingen inom bland annat det familjerättsliga området och att det pågår ett omfattande arbete genom bland annat olika utredningar och myndighetsuppdrag. Enligt vår mening är det därför inte nödvändigt att tar något initiativ i denna fråga. Därför har vi också en reservation. Avslutningsvis vill jag säga att detta är en fråga som vi kommer att fortsätta att jobba med och fortsättningsvis kommer att följa noga. Det finns en rad olika föreningar, aktörer och berörda som har varit i kontakt med säkerligen oss allihop och kommit med viktiga inspel i processen framåt. Jag vill tacka för den dialog som vi har med berörda organisationer. Jag kan lova att jag och kommer att följa dessa frågor noga. Det är inget barn som ska fara illa för att två vuxna människor inte kan komma överens. 38 (S): debatterar vi Ett stärkt barnrättsperspektiv i vårdnadstvister. Den här frågan är viktig för många, och den gör ont för många. Vi ser att antalet vårdnadstvister ökar, och vi vet att det är förenat med mycket smärta för alla inblandade. Det har jag en väldigt stor respekt för. Att lyssna till människor som berättar om hur det är att vara i tvister om sina barn lämnar ingen oberörd. Att lyssna till barn som berättar om hur föräldrar bråkar är ännu värre. Det här är bland det svåraste i politiken, att stifta lagar om det rent mellanmänskliga och det som går så djupt i oss. Som sa baseras förslagen på utredningen barnet! som hade i uppgift att utvärdera vårdnadsreform men också att lägga fram förslag på förbättringar, och det med fokus på barnets rätt. Fokuset är alltså på barnet, barnens rättigheter och hur de ska kunna må bra. Jag har mött representanter för flera olika organisationer och andra instanser som jobbar med perspektiv på den här frågan och företräder lite olika intressen. Jag har också träffat familjerätter i flera kommuner, och alla vi politiker har lyssnat på forskare på området. Väldigt summariskt är bilden som jag har fått att det är mycket sannolikt att i de fall det pågår en stark konflikt mellan föräldrar som aldrig tenderar att ta slut finns det också andra problem. Det kan vara psykisk ohälsa, missbruk, ekonomiska problem, våld eller en historik att själv ha föräldrar som har bråkat om samma sak. Det försvårar naturligtvis hela situationen. Flera som jobbar på familjerätterna har påpekat att många av de här föräldrarna har en livssituation som skulle behöva ett helhetsgrepp, men att det sättet att arbeta inte riktigt finns . Det förvånar inte. Så ser det ut på många områden där människor far illa. Det beror sällan på en enda orsak som är lätt att åtgärda. Problem är ofta komplexa, och vi saknar redskap för helheten. Där har vi politiker en stor läxa att göra. Men det här handlar främst om barn. Vad ska vi göra för att stärka barnets rätt att få en bra tillvaro? Det handlar inte om hur vi bemöter föräldrarnas önskemål, för de är i sammanhanget sekundära. Jag hör att det finns en stor klyfta i åsikterna om i vilken mån barn ska få säga sin mening. Ett stärkt barnrätts-perspektiv i vårdnads-tvister I det här arbetet har jag stött på personer som på fullt allvar inte tycker att barn kan ha någon uppfattning om hur deras tillvaro ska se ut, för att de är för unga för att förstå sitt eget bästa. Det har exemplifierats med så stora barn som tolvåringar. Det har gjort mig väldigt konfunderad över hur de personerna ser på barn. Det finns gott om sammanhang när barn behöver vägledning. Det gäller när tänder ska borstas, att vantar ska på när man fryser och att godis är en jättedålig frukost. Men att tro att barn inte vet hur de mår och vad och vilka som får dem att må bra när det handlar om frågor om umgänge med vuxna är att se barn mer som en sak än som en individ. Barn har rätt till båda sina föräldrar, säger vi. Det stämmer, om barnet vill det. Men det finns barn som på goda grunder inte är ett dugg intresserade av att umgås med den ena föräldern för att de känner att de inte mår bra av det. Det finns också föräldrar som verkligen gör allt de kan för att peppa till häng med den andra föräldern inför dennes vecka eller helg men som ser att barnet är gråtigt och skakigt när det närmar sig. Kanske låser barnet in sig – jobbigt läge. Barn ska få chansen att berätta om vad de vill, om de vill. Vill de inte behöver de inte. Barn ska också få prata om det utan vårdnadshavares samtycke och utan vårdnadshavares närvaro. De har också rätt att få information om vad som händer. kommer det upp i debatten att föräldrar skulle påverka sina barn åt ett eller annat håll. Och så är det förmodligen i olika grad eftersom alla vuxna runt ett barn påverkar barnet. Att då låta barnet få tala fritt utan att ha vårdnadshavare nära blir grundläggande. heter det ”förmågan att samarbeta” när det kommer till föräldrarna. Det vi nu föreslår är att domstolen i stället särskilt ska fästa avseende vid föräldrarnas förmåga att sätta barnets behov främst och att ta ett gemensamt ansvar. Det är en viktig förskjutning, som också är tänkt att vara mindre konfliktdrivande. För att föräldrar ska få gå till domstol måste de först ha deltagit i ett så kallat informationssamtal. Det har nämligen visat sig att många saknar kunskap om de här processerna, om vilka möjligheter som finns och om vad konsekvenserna blir för barnet när föräldrarna träter i domstol. Det är därför mycket troligt att fler föräldrar än kan hitta lösningar för barnet utan att gå till domstol om de får detta klart för sig. Eftersom tid går långsammare i barns liv är det en viktig sak att vi inför en lagstadgad tidsgräns för utredningarna. Det införs också nya kompetenskrav för medlare och ett stärkt sekretesskydd för uppgifter som lämnas till en medlare för att skapa förutsättningar för fler lyckade medlingsuppdrag. Så kan vi också nå fler samförståndslösningar. Jag vill också säga något om barn som far illa. Som jag antydde tidigare visar forskning att i starka konflikter om barn förekommer ofta våld. Det är känt. I min hemkommun gjordes en sådan kartläggning för kanske som visade att det i pågående vårdnadskonflikt var vanligare att det hade förekommit våld än att det inte hade gjort det. Regeringen säger i propositionen att det finns mer att göra för dem som utsätts för våld i nära relationer och särskilt för barn som utsätts för eller bevittnar våld. Regeringen berättar också vad man kommer att göra. Ett stärkt barnrätts-perspektiv i vårdnads-tvister Så här kommer det alltid att vara med de här frågorna; det kommer alltid att behöva vridas ytterligare i systemet när vi får mer kunskap eller när samhällets syn på frågorna ändrar sig. tar vi det här steget: att ytterligare sätta barns behov i centrum. Det är jag väldigt stolt över. Jag yrkar bifall till vår reservation 19 men står givetvis bakom alla våra reservationer. 39 (M): Jag står bakom samtliga reservationer i ärendet, men för tids vinnande yrkar jag bifall endast till reservation 15. Barnets bästa – ord som lyckligtvis har blivit ett mantra när vi nu hanterar nya lagförslag på familjerättens område. Ett tydligt fokus på just detta bör vara en självklarhet och en ledstjärna för ett samhälle som vill värna om sina minsta och svagaste och försäkra dem en trygg uppväxt. Dagens förslag från regeringen är till stor del ett resultat av ett tillkännagivande , där gav regeringen i uppdrag att förbättra lagstiftningen vid vårdnadstvister för att säkra att det faktiskt är barnet som står i centrum och inte föräldrarnas konflikt. Tillkännagivandet handlade också om att dämpa konfliktnivån för att försöka hitta lösningar innan man tar sin tvist till rättegång. Den nuvarande lagstiftningen har haft fokus på föräldrarnas förmåga att samarbeta. skiftar fokus till föräldrarnas förmåga att sätta barnets behov främst. Detta är, fru talman, en förflyttning som kanske inte känns så stor men som får konsekvenser för vad som ska väga tyngst när en vårdnadstvist ska avgöras, nämligen barnets bästa och barnets behov. Mycket är bra i det förslag som har lagts fram; det får jag säga. Det är absolut ett steg i rätt riktning, men det finns fortfarande delar som borde ha tagits i beaktande och där man borde ha gått längre. Att inte anser att regeringen har kommit hela vägen till mål vittnar dagens tre tillkännagivanden om. Det är tillkännagivanden som handlar om vilken kompetens de som arbetar med tvistefrågorna ska ha, om möjligheterna att hämta in uppgifter utan vårdnadshavarens samtycke och om hur man kvalitetssäkrar. Dagens tillkännagivande om kompetensfrågor grundar sig i att även om vi delar regeringens åsikt att behovet av kompetenshöjande åtgärder inom domstolen är tillgodosett anser vi att behovet finns också inom . För att barnrättsperspektivet ska få fullt genomslag i praktiken krävs att alla yrkesverksamma som ska tillämpa regelverket har rätt förutsättningar. De flesta beslutsunderlag är bra, men vi anser att det finns ett övergripande behov av kunskapshöjning. Det andra tillkännagivandet handlar om möjligheten att hämta in uppgifter utan vårdnadshavares samtycke. Dagens lagförslag, som lyfter fram barnets delaktighet, gör det möjligt för socialnämnden att höra barnet utan vårdnadshavaren. Denna förändring välkomnar vi. Vi anser också att de nya reglerna om uppgiftsskyldighet som innebär att uppgifter ska kunna lämnas mellan olika socialnämnder är bra. Men det räcker inte riktigt. , i likhet med socialutskottet, ser att det kan finnas ett behov av sekretessbrytande regler eller möjligheter för att hämta in uppgifter även i övrigt. Om ambitionen är att barnets bästa ska ligga till grund för beslut är det angeläget att vi har ett regelverk som möjliggör att all relevant information finns tillgänglig. Ett stärkt barnrätts-perspektiv i vårdnads-tvister Dagens tredje tillkännagivande får regeringen då vi anser att det finns ett behov av att kvalitetssäkra socialnämndernas utredningar. Det finns ett antal allmänna råd, som vi också har hört min kollega från regeringssidan säga, om socialnämndens ansvar. Men det räcker inte. Även om vårdnadsutredningar generellt är av god kvalitet kan kvaliteten skifta, och det finns utvecklingsområden. Detta är något som regeringen själv nämner i budgetpropositionen , där vi kan läsa: Kartläggningar inom området kunskapsstyrning visar att det fortfarande saknas kunskap om till exempel evidensbaserade metoder inom . Socialnämndernas utredning är ett mycket viktigt underlag för domstolarna. En sådan utredning måste därför alltid hålla hög kvalitet och ha ett tydligt barnperspektiv. Fokus bör ligga på barnets bästa – inte på föräldrarnas konflikt. Slutligen vill jag lyfta fram några saker som vi moderater gärna hade sett fanns med i lagförslaget. Det första är att informationssamtal bör ersättas med medling när så är möjligt och att det i större utsträckning bör tillämpas före stämning i domstol. I likhet med flera remissinstanser befarar vi nämligen att den nya ordningen med obligatoriska informationssamtal inte kommer att uppnå sitt syfte. Inte heller är det tillräckligt att en domstol kan förorda samarbetssamtal och medling mellan föräldrarna eftersom detta förutsätter att en talan vid domstol redan är väckt. Medlingen ska vara ett verktyg för att hålla nere konfliktnivån och undvika att vårdnadstvister hamnar i domstol. Enligt det nya förslaget om obligatoriska informationssamtal ska sådana ha ägt rum före det att ett yrkande kan framställas i domstol. Vi anser att det är bra att man har en tidsfrist, men vi anser dock att en frist skulle vara att föredra eftersom en sådan frist i större utsträckning skulle verka avhållande på benägenheten att väcka talan i domstol. Dessutom, fru talman, är utifrån barnets perspektiv . Mamma och pappa är oftast de två viktigaste personerna i ett barns liv, men där kan finnas andra. Det kan vara mor- eller farföräldrar eller bonusföräldrar. Dagens familjekonstellationer kan se väldigt olika ut, och det måste lagstiftningen ta hänsyn till. Enligt gällande reglering har barnets vårdnadshavare ett ansvar för att barnets behov av umgänge med någon som står barnet särskilt nära tillgodoses. Om vårdnadshavaren inte tar sitt ansvar, och barnet vägras umgänge, kan eller domstolen gripa in. Men signalerna är att möjligheten att gripa in när det inte fungerar tillämpas mycket sparsamt. Vad är då syftet med en lagstiftning som inte används? Uppnås då lagstiftningens mål? Kan barnet känna sig trygg med att det inte förlorar kontakten med sina sociala föräldrar eller mor- och farföräldrar? Just nu pågår en utredning som ska titta på dessa frågeställningar, och det är bra. Vi förväntar oss att regeringen när utredningen redovisas gör de ändringar i lagen som måste till för att säkra barnets rätt till de människor som är viktiga i barnets liv, uppväxt, trygghet och framtid. 40 (SD): Ett stärkt barnrätts-perspektiv i vårdnads-tvister Även jag vill börja med att säga att jag givetvis står bakom alla våra reservationer. Jag yrkar dock bifall endast till reservation 3. har en delvis annan syn än regeringen på vårdnadstvister. Vi vill helst att vårdnadstvisterna hålls utanför domstolorna så långt det är möjligt. Vi har tittat väldigt mycket på lösning med så kallad mekling, vilket är en sorts medling helt utanför domstolen. Vi kallar det familjemedling i vårt förslag. Jag tror att det finns en övertro på att domstolar och av domstolen utsedda medlare ska kunna lösa konflikter mellan vuxna individer som själva misslyckats med att lösa samma konflikter, särskilt när konflikten först fått gro ordentligt . Vi tror på att komma in tidigt, när det står klart att föräldrarna ska flytta isär, när skilsmässan är ett faktum. Min erfarenhet är att de allra flesta vuxna föräldrar då vill komma överens om hur man ska lösa vårdnaden, då när de flesta tänker att det här i alla fall inte ska drabba barnen. Om man kommer in innan vi blivit ovänner om uppdelningen av bohaget och om vem som egentligen har mest nytta av bilen, innan min före detta har skaffat en ny partner, en märklig individ som ska umgås med mina barn, och innan vi har blockerat varandra på Facebook blir det betydligt lättare att prata om barnen. Då blir de allra flesta föräldrar överens om vårdnaden. När man är överens skriver man ned exakt vad man är överens om tillsammans med familjemedlaren. Då har man något att gå tillbaka till när osämjan tilltar och påfrestningarna kommer. Vi har valt att inte stödja och i deras inställning, då den bygger på den finska modellen. Även om vi nog tror att den finska modellen är bättre än regeringens modell väljer vi att hålla oss till vårt förslag om familjemedling. Mer medling är vi ju faktiskt överens om, men helst utanför domstolen om ni frågar mig. När jag först kom in i 2014 placerades jag i den utredning som fick namnet vårdnadsutredning. Ny och naiv som jag var trodde jag på förändring och på att det utredningen skulle komma fram till skulle genomföras skyndsamt. Mycket av det som diskuterades och föreslogs i Se barnet!, som utredningens slutprodukt senare kom att döpas till, är tyvärr lite urvattnat och till viss del även förvanskat. Diskussionerna om vikten av barnets behov av båda sina föräldrar och om att föräldrar som förstår barnets behov av den andra föräldern ska premieras har i princip helt försvunnit på vägen. Utredningen föreslog en skrivning, men regeringen gjorde om denna och plötsligt är tolkningen inte lika självklar. Det är tråkigt, kan jag tycka, framför allt för de barn som eventuellt skulle drabbas om tolkningen inte längre blir så som utredningen faktiskt hade tänkt. Hur det kommer att fungera i praktiken återstår dock att se. Jag vill också komma in på de tre tillkännagivanden som föreslås. Det ena handlar om utbildning av dem som arbetar med familjerättsliga frågor, alltså framför allt socialtjänsterna runt om i . Det andra handlar om att socialnämnden ska ha möjlighet att hämta uppgifter utan vårdnadshavarens samtycke. Det tredje handlar om att vårdnadsutredningar ska kvalitetssäkras och då helst bli enhetliga och evidensbaserade, som det heter. Ett stärkt barnrätts-perspektiv i vårdnads-tvister Varje kommun har själv möjlighet att sätta upp hur man ska göra detta. Det behövs bättre riktlinjer. Jag själv ligger bakom partiets familjerättskonferenser, som vi har hållit fram till det att pandemin bröt ut. Sedan har det tyvärr inte blivit några fler familjerättskonferenser; det får vi återuppta när pandemin klingar av.