prot · H809137 · 2021-06-09 00:00:00 — Frågan är hur vi hjälper dessa och framför allt hur långt de svenska skattebetalarnas ansvar och unionens befogenheter sträcker sig. Det är vad detta handlar om. Det resonemang som regeringen för är ungefär som följande: Alla samhällsproblem kopplade till social- eller arbetsmarknadspolitik är betjänta av ingripanden på EU-nivå. Om något är bra för samhället i teorin är det också bra att EU tar någon form av ansvar. Sammanfattat är det så regeringen ser på frågan. Det är en rejäl förskjutning från vad som är den traditionella svenska inställningen, där regeringsföreträdare i alla fall gjorde något slags läpparnas bekännelse om vikten av subsidiaritet och budgetrestriktivitet. Verksamheten i Europeiska unionen Vi håller naturligtvis inte med regeringen i den här inställningen. Vi tycker att den sociala pelaren är en bro för mycket. Den hotar balansen mellan medlemsstaterna och EU:s befogenheter och därmed unionens sammanhållning och framtid. Vi vet att just kompetensfördelningen och budgeten var avgörande frågor när valde att lämna unionen, men det är en läxa som många verkar ha svårt att lära sig. Antalet initiativ som nämns i meddelandet om handlingsplaner för implementering av den sociala pelaren är alldeles för stort för att ta upp i ett anförande, men jag kan nämna några av rubrikerna: arbetsmarknadspolitik, minimilöner, social trygghet, barnomsorg, arbetslöshetsförmåner, pension, hälso- och sjukvård, bostäder och sist, men inte minst, väsentliga tjänster, vilket inkluderar vatten, sanitet, energi, transporter, finansiella tjänster, digital kommunikation med mera. Det finns alltså få begränsningar. För att genomföra visionen planerar kommissionen ett antal rättsakter och ännu fler handlingsplaner och strategier. Syftet med de senare är naturligtvis att kratta manegen för ytterligare rättsakter och finansiering. Man märker att de mjukare metoderna inte leder dit man vill. Kostnaden är svår att beräkna. Kommissionen har inte redovisat någon samlad budget, men det huvudsakliga instrumentet är Europeiska socialfonden, som just nu uppgår till . Vi kan nog räkna med att det bara är en början. Jag vill också påpeka att , alltså innan coronafonden har tagits i bruk, pratar talman om att fonden ska bli permanent. Vi ser alla vartåt detta barkar, men av någon anledning är det bara vårt parti som vågar sätta ned foten och säga nej. Rättsstatens principer återkommer som ett mantra när regeringen söker stöd för sina positioner i . Och det är absolut inget fel med det – i och för sig. Vissa medlemsstater har utan tvivel problem vad gäller rättsstatlighet, vilket till stor del, tror jag, är ett arv från järnridåns dagar där korruption, nepotism och avsaknad av respekt för mänskliga rättigheter var regel snarare än undantag. Regeringen begår dock ett antal misstag i hur man hanterar frågan. För det första målar man upp problemet som en rent partipolitisk fråga. För det andra försäkrar man sig inte om att EU:s egna institutioner faktiskt föregår med gott exempel. pekar alltid ut två länder när rättsstatens principer kommer upp på dagordningen, nämligen och . Det finns definitivt brister vad gäller rättsstatlighet i dessa länder. Det är jag helt enig om. Men det man inte nämner är ett par andra relevanta fakta. Låt mig ge exempel. Om man använder The Economists demokratiindex, alltså andra institutioner som mäter demokrati och rättsstatlighet, är dessa två länder inte de värsta syndarna i unionen utan det är och . Båda de länderna leds av liberala partier, vilket också är anledningen till att de systematiskt undslipper kritiken från både kommissionen och . Vidare var rättstatligheten i och knappast bättre när dessa länder leddes av vänsterpartier för inte så jättelänge sedan. De problem som finns sitter mer eller mindre i väggarna i institutionerna, och de kommer inte att bli bättre när väl de nuvarande regeringarna i de två länderna lämnar sina poster. Det kommer ju att hända . Verksamheten i Europeiska unionen Den socialdemokratiska sidan i är knappast fri från fläckar. De har sina egna stjärnskott, som tidigare vice premiärministern , som har pekats ut av landets egen polis som en maffialedare, flerfaldigt dömd ekobrottsling, som satt kvar till för inte så länge sedan. Ytterligare ett problem i hur frågan hanteras är kommissionens egen syn på fördraget och vilka befogenheter som det delegerar till unionen. Det finns en hel del man kan säga om detta, till exempel att Lissabonfördraget uttryckligen stadgar att EU inte ska ta upp egna lån, vilket man ändå gör så fort man tycker att det behövs. Så finns det finanspolitiska ramverket, stabilitets- och tillväxtpakten, vilket sätter gränser för medlemsstaternas, eurostaternas, statsskulder. Detta är något man i en tyst överenskommelse har ignorerat med kommissionens goda minne. De excessive deficit procedures som har inletts har inte lett någonstans. Det kanske mest flagranta övertrampet av unionens egna regler är naturligtvis förslaget om lagstadgade minimilöner som just nu förhandlas av rådet. Artikel 153 i fördraget förbjuder uttryckligen unionen att lagstifta om löner. Regeringens ståndpunkt är också att ett lagförslag som skapar rättigheter för enskilda på politikområdet inte är förenligt med fördraget. Där är vi självklart helt eniga. Det är omöjligt att läsa fördraget på något annat sätt. Men fakta är ändå fakta. Ett förslag ligger på bordet. Kommissionen har kommit överens om att de anser att förslaget är i enlighet med EU‑rätten. Det kommer kanske att röstas igenom i rådet. Om det röstas igenom i rådet kommer det definitivt att gå igenom i parlamentet. Om lagstiftningsakten antas kan vi nästan räkna med att Court of of Union kommer att upprätthålla bestämmelserna. Domstolen kommer att godkänna rättsakten – om den antas. Har kommissionen, den institution som kallar sig fördragets väktare, någon som helst trovärdighet när den pratar om rättsstatlighet, när man på område efter område ignorerar sitt eget regelverk? Jag låter den frågan hänga i luften. 137 (C): EU är viktigaste utrikespolitiska arena. EU är vår hemmaplan för fred och utveckling. Det här är ett betänkande från som vi nu behandlar utifrån regeringens skrivelse. Ett antal av utskott har varit med och yttrat sig över utvecklingen så som den har beskrivits av regeringen. 2020 var året då brexit hände. har väl framför allt präglats av covid-19 och blivit covid-19-pandemins år. Men båda har visat på behovet av samarbete och hur alternativet icke-samarbete ser ut. Det må vara vaccinfrågor, varuflöden eller annat. 2020 har också varit som har visat nationalismens faror med stängda gränser för varor, tjänster och människor. Är det så vi vill ha det, fru talman? svar är: Nej, så är inte EU tänkt, och så vill vi inte se EU utvecklas. EU är dock den struktur som fanns på plats och som trots utmaningarna kunde användas för att lösa knutar och kriser så att vi faktiskt kunde hjälpa varandra framåt och hjälpa oss alla att få vaccin – vaccin som är godkända så att människor inte ska behöva tveka inför dem. Verksamheten i Europeiska unionen 2020 var också som siktade framåt. Klimathotet är globalt och känner inga gränser. Det går inte att stoppa med aldrig så höga murar, som någon kanske tänker sig, och det är inget som kan hänvisas till andra länder. Det gäller oss alla. Det är globalt. EU är en avgörande kraft för resultat. EU har visat det tidigare, och EU måste visa det på nytt. Andra ser och förväntar sig att EU ska göra skillnad för att få till en grön och hållbar återstart efter pandemin men också ta lead i en global klimatomställning. Här är det viktigt att varje medlemsstat faktiskt tar sitt ansvar. Nånannanismen, som är ett vanligt fenomen, ska inte gälla här. Det är inte en väg framåt. Visst, vi har olika förutsättningar, men det är viktigt att vi alla utifrån våra förutsättningar gör ambitiösa insatser. Vi kan inte gömma oss bakom andra, för om det blir utvecklingen kommer det att bidra till att undergräva EU:s trovärdighet och leda till att vi går bakåt i stället för framåt. vill se en ambitiös EU-politik på klimatområdet. Vi vill att regeringen ska verka för att EU ska minska utsläppen av växthusgaser med till 2030. Jag yrkar därför bifall till reservation 29 under punkt 9. EU är som jag sa både hemmaplan och vår viktigaste utrikespolitiska arena. 2020 var också året då budgeten antogs och återstartsfonden formades – kompromisser i båda fallen och inte som vi ville, men så är vi ju vana att ha det. Här är det viktigt att grunden för EU – demokrati, mänskliga rättigheter och en fungerande rättsstat – har tydliggjorts. Vi vill inte se att vi är med och finansierar att EU:s värden undermineras, vare sig av eller försök till destabilisering eller av enskilda länders arbete för att i nationalkonservativ riktning slå mot de liberala värden som EU bygger på. Det må vara eller eller något annat land. Vi har sett inskränkningar under pandemin i flera länder. Det är viktigt att vi är uppmärksamma på dem och ser till att de inte lever kvar, för då bidrar vi till att ge legitimitet till och och andra länders agerande. Demokratilåset är viktigt och måste användas. Det är självklart för oss att kommissionens årliga oberoende rapport måste leda till resultat. EU:s utrikes- och säkerhetspolitik är viktig för . Vi vill se en stärkt roll för EU, för våra värden, och vi vill se att den blir trovärdig. Det här året, 2020, var inte det bästa året. Det har redan sagts. Att det tog sådan tid innan EU kunde samla sig från att bara fördöma med ord till att också agera i handling efter det förfuskade valet i och övergrepp mot den egna befolkningen var illa. Det var inte en höjdpunkt för EU:s utrikespolitik och inte heller för säkerhetspolitiken. Det här har lett oss till slutsatser på flera plan, tror jag, och i flera partier. Från vår sida är vi glada att utskottet har kunnat samla sig för att markera i den här delen, för vi vet att andra har sett och lärt och försöker hävda att det är skillnad på EU:s ord och EU:s handling och att man inte behöver bry sig så mycket om ord när man ser att handling inte gäller. Det må vara eller eller andra. Verksamheten i Europeiska unionen Vi har sett kemvapenattacker även på EU-mark. För vår del är det solklart att det måste mötas med klarspråk och handling. I det sammanhanget är det också viktigt att markera vikten av att EU för trovärdighetens skull återuppbygger en nära relation med , med och . Jag noterar i den rapport om utvecklingen i och EU som kom i min mejl att bilden av och är alltför rosig bland invånarna i många länder. Man har lyckats bidra till att skapa och sätta en annan verklighetsbild än den som till exempel vi här i ser, och det måste leda till agerande. Avslutningsvis vill jag understryka värdet av att vi har Magnitskijsanktioner som ska breddas när det gäller frågan om systematisk korruption och penningtvätt. Även nationellt vill vi se det. Här kan jag bara påminna om att vi har länder som är mindre än som har gått före och som visar att man kan göra skillnad också med nationella sanktioner. De är modiga, kanske modigare än . Vi vill inte att de ska vara ensamma. Vi vill bygga gemensamma möjligheter med dem. Det handlar också om det östliga partnerskapet. Det är oerhört viktigt för oss i att vi tar det vidare. Vi är beredda att titta på hur vi ska förhålla oss till efter vad som har hänt. Ska det suspenderas? Men det är lika viktigt att vi är väldigt tydliga med medlemskapsperspektivet när det gäller och andra länder och att gå vidare med Nordmakedonien och . Om vi inte gör det visar vi att vi inte är en pålitlig kraft för demokrati och mänskliga rättigheter i vårt nära grannskap, och det är en säkerhets- och utrikespolitisk risk för och för EU. 138 (V): var av pandemi. De direkta och indirekta konsekvenserna av pandemin har slagit hårt mot , mot och mot världen. Allt tyder på att dessa konsekvenser kommer att bli långdragna och öka ojämlikheten och klyftorna globalt. Vi ser redan nu hur fattigdomen ökar, allra allvarligast bland flickor och kvinnor och i andra förtryckta grupper. Dessvärre sker en utveckling inom som inte antas lösa dessa problem utan snarare kommer att förvärra dem. De konservativa och nationalistiska länderna blir allt fler och allt aggressivare i sin förtryckande politik och retorik. Även EU drivs med i sådana strömningar, med mer fokus på att skydda EU:s yttre gräns än på att arbeta för jämlikhet. Många människor i världen befinner sig på flykt från förtryck, fattigdom, krig och förföljelse. Kriget i har skördat många liv, och var över 13 miljoner människor på flykt, enligt . De flesta av flyktingarna är kvar i eller befinner sig i något av grannländerna. Ungefär 1 miljon har flytt till EU-länder. Just nu befinner sig cirka 4 miljoner flyktingar i , och där är situationen för dessa människor väldigt svår. anser att det är de som är på flykt som ska skyddas, tillsammans med asylrätten och rättsstaten – inte EU:s yttre gräns. Vi bör gemensamt ta ansvar genom att skapa en human flyktingpolitik med lagliga vägar in i . Verksamheten i Europeiska unionen har aldrig varit så rikt och så ojämlikt. Ojämlikheten mellan dem som har och dem som inte har breder ut sig såväl inom länder som mellan länder i . EU:s svar på finanskrisen var ännu mer av den högerpolitik som hade skapat krisen. Banker räddades, medan kostnaden fick bäras av oss andra. Den växande ojämlikheten har skapat en grogrund för de nationalister och rasister som vill inskränka vår demokrati. Med högerns hjälp tar de makten i genom en retorik och en politik som sparkar nedåt. vill se ett nytt europeiskt samarbete som sätter människor och klimat före marknadsintressen. En verklig motkraft mot de nyliberala och rasistiska krafterna i kommer från vänster. Vi lever i en allvarlig tid, men det finns också mycket hopp. driver, tillsammans med andra vänsterpartier i , på för ett samarbete för social rättvisa, jämställdhet och en kraftfull miljö- och klimatpolitik. På det utrikespolitiska området vill vi se en mer självständig svensk röst i debatten, som inte alltid väntar in vad , eller har sagt innan man uttalar sig. En självständig röst kan också ha större påverkan på vår omvärld. vet att jämlika samhällen ger större frihet och mer möjligheter till alla människor. Samhällen som är mer jämlika är också bättre på att lösa samhällsutmaningar som patriarkatet, klimatförändringen, rasismen eller en otillräcklig välfärd i pandemins spår. Att vara EU-kritiker är en förutsättning för att förändra dagens EU. EU:s gräns- och kustbevakningsbyrå Frontex har anklagats för att ha stoppat båtar från till för att hindra eventuella asylsökande att nå EU. Detta skulle vara olagligt enligt internationell rätt. Frontex har fått kritik från bland annat för att i sin årsrapport inte ha redovisat eventuell våldsanvändning genom så kallade pushbacks till havs. Frontex har gått från att vara en väldigt liten myndighet vid sidan om EU-samarbetet till att bli EU:s största myndighet, utan fungerade styrning. Budgeten har ökat explosionsartat, och ska Frontex få permanent egen personal. Planen är att styrkan som uppgår till 6 500 personer ska öka till 10 000 om . Frontex är en myndighet som inte styrs av utan i stället av en managing board med representanter från medlemsstater och kommissionen. har kritiken mot Frontex varit massiv. EU:s revisionsrätt, som granskar EU:s budget och styrning, har sågat myndigheten vid fotknölarna. har vägrat att bevilja Frontex ansvarsfrihet. Men än så länge är det tyst från den , trots att den ansvariga kommissionären är socialdemokraten – eller kanske just därför. Mot bakgrund av de allvarliga anklagelser som riktats mot Frontex och den bristande trovärdigheten i Frontex egna utredningar anser jag att bör verka för att EU ska tillsätta en oberoende utredning av huruvida Frontex har brutit mot internationell rätt. Tills vidare bör pausa sitt deltagande i Frontex till dess att man har fått ordning på sitt hus. Efter pandemins utbrott blev 2020 mycket av en jakt för att få fram vaccin. Ett intensivt och imponerande arbete ledde till att vaccin kunde testas, godkännas och tas fram på mindre än . Den största anledningen till att vaccinet kunde utvecklas så snabbt var offentliga subventioner, tillsammans med att regeringar ingick avtal med läkemedelsföretag om att köpa ett visst antal doser, vilket garanterade företagens vinster. Mäktiga ledare inom EU, såsom Macron och , gick ut och sa att vaccinet skulle bli en global kollektiv nyttighet som alla världen över skulle ha rätt till. Verksamheten i Europeiska unionen Tyvärr lever de politiska besluten inom EU inte upp till dessa ambitioner. Covax är det enda internationella åtagande som EU stöder för att distribuera vaccin globalt. Det säger sig fokusera på att fördela vaccin rättvist, men i huvudsak är det genom höginkomstländernas donationer som vaccin nu kan distribueras till låg- och medelinkomstländer. har Covax varit gravt underfinansierat även om EU i förhållande till andra har ställt upp. Det är svårt att påstå att Covax har inneburit att vaccin har fördelats rättvist. Den rikaste delen av världen har kommit en bra bit i vaccineringen, spelar och anordnar andra arrangemang, och har beställt doser som vida överstiger behoven. stöder och förslag inom WHO, , att lyfta patentet för vaccin mot covid-19 under pandemin för att fler än några få läkemedelsföretag ska ha möjlighet att producera vaccin. EU, och har stretat emot att patentet skulle upphävas, innan den amerikanska administrationen svängde och även EU öppnade för att byta fot. debatteras frågan i . Regeringen har än så länge varit motvalls och även på EU-nivå tillhört dem som varit det i högst grad. Regeringen bör i stället verka för att EU ska rösta för ett upphävande av patentet på vaccin mot covid-19 inom . framgångar i vaccineringen mot covid-19 har varit världsledande när det gäller dess egen befolkning och bosättare i de palestinska områdena. Däremot har palestinierna inte åtnjutit någon av dessa framgångar. bryter därigenom mot den fjärde artikel 56 om en ockupationsmakts plikt att garantera hälsovård och medicin till den civila befolkningen inom ett ockuperat område, i detta fall . bör verka för att EU kräver att tar sitt ansvar för vaccin även till civilbefolkningen på , främst palestinier. Under Erdoğans styre har utvecklingen i tagit tydliga steg i fel riktning. Sedan det misslyckade kuppförsöket har inskränkningarna av demokratiska fri- och rättigheter ökat ytterligare. Massarresteringar och begränsningar av yttrandefriheten har varit återkommande, och tusentals människor blev arresterade och åtalade . har länge kritiserat utvecklingen i och uppmanat och EU att agera kraftigare. EU har inte vågat agera mot av rädsla för att Erdoğan ska säga upp det skamliga avtal som hindrar flyktingar från att ta sig från till . blev problemen med avtalet alltmer uppenbara. När den turkiska regimen hotade att skicka samtliga landets flyktingar till gränsen mot reagerade EU genom att till varje pris hålla människor på flykt borta från . EU:s kritik mot är fortfarande försiktig, och flyktingarna hamnar i kläm i ett stormaktsspel mellan och . Det är hög tid för EU att säga upp avtalet och tydligt agera mot förtrycket av oppositionella och inskränkningar i grundläggande fri- och rättigheter i . Verksamheten i Europeiska unionen är det uppenbart att inte uppfyller de krav på demokratiska och mänskliga rättigheter som ställs på de länder som vill bli medlemmar i . Regeringen bör därför verka för att förhandlingarna med om ett medlemskap ska frysas och att alla förmåner i förmedlemskapsprogrammet ska dras in. Med detta, fru talman, vill jag yrka bifall till reservation 32 om Frontex, men vi står givetvis bakom även våra övriga sju reservationer. 139 (KD): Låt mig inleda med att yrka bifall till reservation 24, som vi naturligtvis står bakom samtliga KD-reservationer. Det är ett både viktigt och händelserikt år som ligger bakom oss i det europeiska samarbetet, som vi diskuterar och debatterar . Att förhindra spridning av covid-19 och hantera konsekvenserna av den globala pandemin har haft högsta prioritet. I detta arbete uppvisade EU-samarbetet till en början betydande brister, som har påpekats här i debatten. Stängda gränser, begränsad rörlighet och stoppade leveranser av sjukvårdsutrustning visade på dålig samordning och oenighet. Pandemin är en extraordinär händelse, med politiska påfrestningar som i grunden prövar hållfastheten och sammanhållningen i Europeiska unionen. Lyckligtvis klarar EU påfrestningar. Samarbetet mellan medlemsländerna fungerar . Viktiga gemensamma insatser och åtgärder är på plats. Väsentliga initiativ har tagits när det gäller gemensam upphandling av vaccin och vaccinering av EU:s medborgare. måste vi nu inom Europeiska unionen dra slutsatser för framtiden, till exempel när det gäller en effektivare och mer utbyggd krisberedskap och, inte minst, förbättrade möjligheter att upprätthålla den fria rörligheten. Vid sidan av pandemibekämpningen togs viktiga initiativ för att skärpa unionens klimatarbete. Kommissionen har presenterat förslag till en klimatlag för EU, ett slags övergripande ramverk för unionens omställning till klimatneutralitet. Till detta kommer att enats om att skärpa EU:s utsläppsmål till minus till 2030, vilket naturligtvis är oerhört viktigt. nådde en överenskommelse om EU:s fleråriga budget för perioden –2027. Även den ekonomiska återhämtningsplanen som ska bidra i hanteringen av pandemins ekonomiska och sociala konsekvenser har antagits. I överenskommelsen finns den förordning som innebär att utbetalningen av EU-stöd villkoras med att medlemsländerna respekterar grundläggande principer på rättsstatsområdet. välkomnar detta, som vi poängterar att återhämtningsfonden inte får bygga på passivt mottagande av bidrag. När det gäller långtidsbudgeten har varit tydliga med att effektiviseringar, omprövningar och omprioriteringar i budgeten är nödvändiga. Även om detta nu inte tillämpas i den omfattning som vi hade önskat och hoppats kommer kraftigt höjda medlemsavgifter och EU-skatt inte att vara vägen framåt i Europasamarbetet, som vi ser det. Det är faktiskt glädjande att Europeiska unionen, även under , har levererat viktiga politiska förslag på en rad områden, och här har jag bara nämnt ett litet fåtal. Verksamheten i Europeiska unionen I grunden bygger EU-samarbetet på solidaritet, att den som har räcker ut en hjälpande hand till den som inte har. Som varma Europavänner värnar detta. Vi värnar samhörigheten och gemensamheten, och vi inser att utan god vilja och kompromisser finns det inget Europasamarbete. När EU fick 2012 framhölls att EU har omformat från en krigets till en fredens kontinent. Det finns skäl att påminna om EU:s historiska betydelse, inte minst i tider som dessa när människovärdet förringas, när islamism och antisemitism hotar det öppna samhället och när den liberala demokratin ifrågasätts. Europapolitik handlar i grunden om ideologi och värderingar. För innebär det att vi lyfter fram betydelsen av personlig frihet i kombination med socialt ansvarstagande och solidaritet med de mest utsatta, med andra ord den människosyn som utgjort fundamentet i den europeiska värdegemenskapen. Detta är centralt även i relationer och kontakter med omvärlden. Oavsett om det gäller kriget i , autokratierna i och , det makthungriga eller den globala förföljelsen av kristna har EU en möjlighet att göra skillnad. arbetar för ett EU som talar med en röst i utrikespolitiken och prioriterar mänskliga rättigheter. Därför välkomnar vi en större andel majoritetsbeslut i utrikespolitiken. Vi tror att det är viktigt och nödvändigt för framtiden. Vi står bakom en breddning av en europeisk Magnitskijlagstiftning, och vi stöder och verkar för en utvidgning av EU med länderna på västra . Det är ett starkt, effektivt och solidariskt EU-samarbete som vi behöver och som är centralt för – ett sammanhållet och nära samarbete med respekt för olikheter. 140 (L):