prot · H809133 · 2021-06-03 00:00:00 — Från att ha varit något konstigt spännande kan det leda till någonting som är väldigt förtryckande och direkt kriminellt. , som pågår till och med , fokuserar på den så kallade ökade instrumentaliseringen av intimiteten som sker i vårt samhälle, vilket man inte minst måste ha moraliska synpunkter på. Men det är lite svårt att ha politiska synpunkter på detta. Människor får ju göra vad de vill i ett fritt land, men man måste ändå hävda att det finns problem med detta. På samma sätt är det med normaliseringen av sexualitet som en kommodifiering, något som man utför utan någon större relation. Det är ungefär som när vi pratar om pornografi. Jag ser allt elände som finns där, men man måste ju acceptera en frihetsgrad. Någonstans finns det dock en gräns, en knivsegg, där man måste säga att här går det för långt. Där är projektet om sugardejting väldigt värdefullt. Det kommer förhoppningsvis att bidra till att vi får en klarare syn och skrapa undan all naivitet som finns runt detta. Detta var lite om hedersrelaterat våld och förtryck, prostitution, utsatta kvinnor och de ideella organisationerna. Jag vill också lyfta fram frågan om äldres utsatthet. Under den eländiga pandemin har vi hört hur inte minst äldre kan ha farit mycket illa av partnervåld. Man kan understryka att det kan vara åt båda håll, eftersom den fysiska styrkan och övertaget hos mannen kan upphöra på ålderns höst. Detta tar vi liberaler upp i reservation nummer 1. För tids vinnande, fru talman, yrkar Liberalerna och jag bifall till reservation nummer 1 men står självklart bakom alla våra reservationer. 105 (MP): De män som slår och mördar måste möta samhällets samlade kraft, och de kvinnor som faller offer för våld måste möta samhällets fulla stöd. Det har gjorts mycket på det här området, men betydligt mer måste komma till för att möta detta enorma samhällsproblem. Ett problem som finns är att män, som det oftast är, som dömts till kontaktförbud alldeles för enkelt kan bryta mot det utan att det får vidare konsekvenser. Så ska det inte vara. Regelverket måste skärpas här. Den som bryter mot ett kontaktförbud ska få fotboja. Flera frågor som rör stöd till brottsoffer ligger också på andra utskott utanför det här betänkandet men är ändå värda att ta upp i det här sammanhanget. En sådan fråga är boendesituationen. Alla de kvinnor som är i en relation där det förekommer våld, och som inte kan lämna den på grund av att de inte har en sådan bostadssituation att de kan ta sig vidare, är ett problem som vi måste rikta mycket större fokus på. Det är ingen enkel sak att lösa i bostadsbristens , men det är otroligt viktigt att göra mer på både nationell och nivå för att komma åt problemet. Ingen ska vara kvar i ett förhållande om man inte vill, särskilt när det förekommer våld, på grund av att bostadssituationen inte går att lösa. Finansieringen av kvinnojourer är en annan oerhört central fråga. Under den öppna hearing som vi hade i utskottet var det flera organisationer som lyfte detta. Det är någonting som vi måste lösa. Det är inte rimligt att de organisationer som jobbar med de här oerhört viktiga frågorna inte får en rimlig framförhållning och kan planera sin verksamhet. Man måste ha långsiktighet och framförhållning i ekonomin. Det är något som jag hoppas att vi över partigränserna kan enas om framöver. Jag ska slutligen säga något om personer i prostitution, som borde ges brottsofferstatus. Den som köper sex av 15–18-åringar borde regelmässigt ha gjort sig skyldig till våldtäkt mot barn. Med detta vill jag yrka bifall till reservationerna 25 och 27, som har så kallad falsk majoritet. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) § 12 Kompletterande regler för uppehållstillstånd vid gymnasiestudier betänkande 2020/21:SfU27 Kompletterande regler för uppehållstillstånd vid gymnasiestudier (prop. 20/21:182) Kompletterande regler för uppehållstillstånd vid gymnasiestudier 106 (S): Vi ska nu debattera regeringens proposition om kompletterande regler för uppehållstillstånd vid gymnasiestudier. Det är viktigt när vi nu ska fatta beslut i detta ärende att sätta in regeringens förslag i rätt sammanhang, inte minst mot bakgrund av att migrationsfrågor och frågor om uppehållstillstånd upplevs som mycket kontroversiella och med stor sprängkraft. Det kan därför vara bra att försöka tona ned det höga tonläget i debatten och fundera över vad det är vi faktiskt ska besluta om. har hela vårt samhälle kämpat för att stoppa smittspridningen och det sjukdomslidande pandemin orsakat och för att vidta åtgärder som mildrar pandemins effekter på företag och enskilda individer. har detta inneburit att regeringen har lagt fram förslag som sedan röstat igenom – förslag som omfattar totalt . Bland dessa förslag finns bland annat korttidspermittering och sänkta arbetsgivaravgifter. Bara för någon vecka sedan behandlade vi arbetsgivaravgifter när det gäller forskning och utveckling, första anställningen och ungdomar. Kompletterande regler för uppehållstillstånd vid gymnasiestudier Här finns också omställningsstöd och omsättningsstöd till företag, statligt sjuklöneansvaret , ökat stöd till idrott och kultur, hyresstöd, ersättning för karensavdraget, ersättning till riskgrupper, förstärkt a‑kassa och fler utbildningsplatser. Jag skulle kunna fortsätta till. Det här är några av alla de åtgärder regeringen har vidtagit för att försöka lindra effekterna av pandemin, också med perspektivet hur enskilda och företag drabbas av arbetslöshet och konkurser. Vi ska givetvis använda styrkan i svensk ekonomi för att stärka välfärden med fler anställda, ta en ledande roll i klimatomställningen, göra insatser för att bekämpa arbetslösheten och se till att ungdomar får en bra start i arbetslivet efter genomförd utbildning. Den proposition vi nu debatterar och ska fatta beslut om handlar om att kompensera för de negativa effekter pandemin har haft för en viss grupp. Det regeringen föreslår är att den grupp som har fått uppehållstillstånd för att genomgå en utbildning som ska leda till arbete och permanent uppehållstillstånd ska få en chans till bättre förutsättningar än de som råder under pandemin. När kammaren ursprungligen fattade beslut om denna lagstiftning hade olika partier olika åsikter, men jag tror och hoppas att ingen då önskade att dessa ungdomar skulle misslyckas med att få ett jobb och därför åka ut ur landet. Detta förslag frångår inte tankarna i lagstiftningen, utan det handlar enbart om att anpassa villkoren till situationen. Det innebär i huvudsak att de personer som berörs får på sig att skaffa jobb i stället som står i lagstiftningen. Det är ingen dramatisk förändring, men den kan ge de berörda en bättre chans att fullfölja det som var tanken. debatterar vi inte om gymnasielagen är bra, om den borde eller inte borde ha införts eller om den träffar eller inte träffar rätt grupp. Det regeringens förslag och debatten handlar om är precis som på många andra områden hur vi kan vidta åtgärder för att mildra pandemins effekter. Förutom förslaget om förlängd tid finns ytterligare två förslag i propositionen för att mildra effekterna. Det handlar om att studiemedel på halvtid ska kunna räknas in och att en yrkesintroduktionsanställning också ska kunna ligga till grund för beslut om permanent uppehållstillstånd. Jag hoppas att man från andra partier kan se förbi det faktum att vi behandlar en lagstiftning som har varit och är kontroversiell och ser att det handlar om en tidsbegränsad åtgärd som syftar till att ge unga människor en möjlighet att ta den chans som erbjöds dem genom den lagstiftning om uppehållstillstånd på grund av gymnasiestudier som kammaren fattade beslut om. Jag yrkar bifall till reservation nummer 1 och därmed till regeringens proposition. 107 (V): Sedan pandemin drabbade har breda politiska samarbeten ingåtts för att människor i vårt samhälle ska drabbas så lite som möjligt. Vår samhällsgemenenskap har behövt visa uthållighet och styrka i att skapa trygghet för dem av oss som behöver det, oavsett om det gäller att få omvårdnad i det akuta insjuknandet, att hindra smittspridning eller att hantera de många ekonomiska och strukturella konsekvenser pandemin leder till. Kompletterande regler för uppehållstillstånd vid gymnasiestudier Som alla kriser slår coronakrisen hårdast mot dem som redan är utsatta, alltså dem med små eller inga marginaler. Bland dessa finns de som är nyanlända till och då i synnerhet de barn och unga som kommit till utan föräldrar för att söka skydd undan krig och förföljelse. Vi kommer i kammaren kanske återigen höra riksdagsledamöter kalla barn och unga som sökt asyl i utan föräldrar för vuxna män utan asylskäl. Att en lögn upprepas ofta gör den inte sann. Men tyvärr får den fäste, och vi hör den allt oftare. Jag vill därför återigen vända mig mycket skarpt mot denna beskrivning. De ensamkommande kom till som barn och sökte skydd här undan krig, förföljelse och förtryck. När migrationspolitiken stramades åt lovade statsministern att barnen skulle undantas. Men så blev det inte. Det löftet bröts. ändrade sin praxis, med följden att 18-årsdagen betydde utvisning för många i gruppen. Andra barn och unga drabbas av rättsosäkra åldersbedömningar. Vissa var rena gissningar av en handläggare, och andra var så kallade medicinska åldersbedömningar med metoder som är starkt ifrågasatta från vetenskapligt håll. En dom från Migrationsöverdomstolen slog fast att en stor del av dem som var egentligen skulle bedömas som alternativt skyddsbehövande och få uppehållstillstånd, men de långa handläggningstiderna gjorde att många hann fylla innan asylbeslutet togs. Därmed var cirkeln sluten, fru talman. Genom denna Kafkalika situation har barn fråntagits sin asylrätt. Att de nu är vuxna gör inte denna orättvisa mindre allvarlig. Det finns ett politiskt ansvar i detta som väger tungt och som man inte kan komma undan genom att nu ständigt upprepa lögner om den grupp som har utsatts för orättvisan. En del av de unga som behandlats på detta helt orimliga sätt har i sin desperation återigen tvingats fly – vidare ut i för att där försöka få det skydd de söker. Bakom sig har de lämnat förtvivlade fosterfamiljer, klasskompisar och lagkamrater. Om det verkligen var så att dessa barn och unga inte hade asylskäl skulle de väl också nekas skydd i till exempel dit många flytt vidare? Men nej, fru talman, så har det ju inte varit. Det är mycket svårt att hitta ordentliga siffror på detta, men jag har kontakt med en person som försöker sammanställa en överblick över hur många av dem som flytt vidare till som har beviljats uppehållstillstånd där. har min kontakt gått igenom minst 60 bekräftade, identifierade ärenden, där unga ensamkommande har lämnat för att söka skydd i . Av dessa har fått flyktingstatus och tioåriga uppehållstillstånd. Övriga har fått fyraåriga uppehållstillstånd på en grund som kan liknas vid det som är alternativt skyddsbehövande här. Dessa 60 fall är bara de man ser när man skrapar på ytan. Det finns många fler. Det finns naturligtvis flera skäl till skillnaden i bedömning mellan och , varav den viktigaste är att inte bedömer att det finns möjlighet till internflykt inom . Kompletterande regler för uppehållstillstånd vid gymnasiestudier Men hur kan man inte, fru talman, se detta som ett oerhört misslyckande? Att minst 60 unga, som var barn när de kom till , inte fick sin asylrätt tillgodosedd? Att de var tvungna att fly vidare från ? Att ett annat europeiskt land ger dem den skyddsstatus de borde ha fått för länge sedan? Och hur kan man, i ljuset av detta, anse att den svenska lagstiftningen bör stramas åt ytterligare? Av alla dessa skäl hade allra helst sett en helhetslösning med permanenta uppehållstillstånd för de ensamkommande. Det hade varit det bästa, enklaste och mest realistiska både för de barn och unga som drabbats av de orimliga turer jag nu nämnt och för hela vårt samhälle. Detta borde även partier som ständigt pratar om skuggsamhället begripa. Tyvärr blev det inte en sådan helhetslösning som hade önskat. I stället skulle en del av de unga få en ny möjlighet genom den nya gymnasielagen. Men lagen var så dåligt konstruerad att det var uppenbart att ovisshet och oro skulle kvarstå och att det dessutom fanns stor risk för utnyttjande och utsatthet i lagens spår. såg bristerna och försökte åtgärda dem. Regeringen var inte intresserad, och står vi här med konsekvenserna. Pandemin har drabbat de ensamkommande som har klarat av att ta sig igenom gymnasielagens lilla nålsöga – återigen. Det är distansstudier, praktikplatser som uteblir och arbetsgivare som tvingats skära ned. Efter avklarade gymnasiestudier har man på sig att skaffa jobb, ett jobb som dessutom ska ha en ”varaktighet” . Även i vanliga fall är det extremt svårt. Trygga jobb är tyvärr inte vardag för unga på svensk arbetsmarknad. I dessa tider, när pandemin har slagit till, är det ännu svårare. Även andra nyanlända drabbas dubbelt upp när de genom arbetslöshet eller korttidsarbete inte längre lever upp till försörjningskraven. Regering och riksdag har ett ansvar för att se till att även nyanlända med tillfälliga tillstånd inte drabbas orimligt av pandemins konsekvenser. Det var därför mycket bra att regeringen lade fram förslag om att det skulle räcka med anställning för att uppfylla kraven. Tyvärr röstades förslaget ned, framför allt för att valde att inte ta ansvar för den lagstiftning som man själv varit med och infört. har regeringen föreslagit att den som fullföljt sin utbildning ska få tolv i stället på sig att etablera sig på arbetsmarknaden och kvalificera sig för ett permanent uppehållstillstånd. Det föreslås också att studiemedel för halvtidsstudier ska kunna beaktas när man bedömer om försörjningskravet är uppfyllt och att även yrkesintroduktionsanställning ska kunna ligga till grund för permanenta uppehållstillstånd. Det verkar som att dessa viktiga ändringar inte bli av. Det är sorgligt och ärligt talat upprörande att nu konstatera att återigen sviker de unga som de har sagt sig värna. verkar mena att regeringens förslag inte omfattar tillräckligt många i gruppen, att vissa riskerar att falla utanför, att man inte vill fortsätta att lappa och laga och att man i stället för tillfälliga lösningar vill se en humanitär grund som kan omfatta fler. Visst är det ett problem att många redan nu fallit utanför. har upprepade gånger frågat migrationsministern vad regeringen tänker göra för att inte fler nya grupper ska hamna utanför. Det behöver lösas. Kompletterande regler för uppehållstillstånd vid gymnasiestudier argumentation är faktiskt obegriplig. Vi vet ju alla att den humanitära grund som föreslås fortsatt är oerhört snäv. Den kommer också att lämna stora grupper av dessa unga utanför. Om vill att så få unga som möjligt ska falla utanför borde man stödja både det förslag som rör anpassning till pandemins konsekvenser och möjligheten till en bred humanitär grund. Men väljer alltså att alla – alla! – nyanlända med tillstånd enligt tillfälliga begränsningslagen eller den nya gymnasielagen ska utsättas för pandemins grymma konsekvenser. Mer cynisk än så kan man knappast bli. Och mer slösaktig med samhällets resurser kan man knappast vara. Dessa unga har investerat sin tid och kraft i att leva upp till kraven och bli en del av . har investerat i dem, deras utbildning och livsmöjligheter. Med sin kursändring, även om den är passiv, sällar sig till det gäng som tydligen har som högsta prioritet att utvisa unga som är färdiga undersköterskor, rörmokare och lagerarbetare. Vi ser ett akut behov av att åtgärda några av bristerna i det lapptäcke av lagar som drabbar människor hårt. Den majoritet som stod bakom nya gymnasielagen måste ta ansvar för att skapa trygghet så att nyanlända i allmänhet och ensamkommande i synnerhet inte återigen hamnar i kläm. Vår samhällsgemenskap, fru talman, ska även vara på deras sida. Med detta yrkar jag bifall till reservation 2. 108 (MP): Världen, och förändras, på gott och ont. När jag började fanns fortfarande. När jag började mellanstadiet var ännu inte med i EU, eller EG som det hette då. När jag började gymnasiet hade inte terrorattacken mot inträffat, och inte förrän jag hade gått ut och flyttat till utvidgades EU med de gamla staterna i . Vissa saker har onekligen blivit bättre. På andra håll har det tyvärr blivit sämre. Under hela har vi sett konflikter och krig runt om i världen. var det ett förödande krig på , och omkring 150 000 människor omkom. Samhällen förstördes, och många tvingades fly. Det märktes förstås inte bara på , utan de flyende kom också till . Vi som gick i skolan i såg det, liksom man förstås gjorde på väldigt många andra håll i . Det har fortsatt att vara konflikter runt om, även efter att det till slut lyckligtvis blev fred på , med efterföljande flyktingströmmar. I har det pågått sedan den arabiska våren inte blev vad vi hoppades på. Det har varit blodigt krig . , , och är andra exempel, och i har kriget pågått . kommer det internationella samfundet att lämna landet, och det är få bedömare som tror att det kommer att föra något positivt med sig. Snarare tyder det allra mesta på att ett redan dåligt läge kommer att bli ännu sämre. kom allt fler ensamkommande barn till , och blev det väldigt många. Allra flest var det 2015, då omkring 36 000 ensamkommande barn ansökte om asyl i . Kompletterande regler för uppehållstillstånd vid gymnasiestudier Vi vet alla vad som hände under den tiden. president fick betalt av EU för att hålla gränsen till EU stängd. länder inskränkte möjligheterna för dem som kom på olika sätt. var inte något undantag i det avseendet. Det var som regeringen meddelade att skulle ned på EU:s miniminivå i migrationspolitiken, vilket var en enorm omsvängning. Det hade tidigare under denna höst gjorts andra förändringar. Det var en blocköverskridande överenskommelse som sex av åtta partier i stod bakom. Men det som skedde var oerhört mycket mer långtgående än så. Detta fick många följder, och gymnasielagen var en av dem. För oss i var det oerhört viktigt att de som hade kommit hit som barn denna höst skulle få den prövning som de hade rätt till och att de skulle prövas utifrån den ålder de hade när de kom hit. Eftersom blev oerhört belastat – man började också prioritera ärenden som gällde – ökade handläggningstiderna. Barnen hann fylla , och alltså bli vuxna, eller skrevs upp i ålder. Därmed fick de också en svårare prövning än vad de annars hade fått. Gymnasielagen var inte en perfekt konstruktion. Men utifrån det läge som rådde var den det bästa möjliga att få till. Från sida hade vi helst från början haft en lösning där de hade kunnat få permanent uppehållstillstånd. har det blivit en annan mer utdragen process. Men gymnasielagen kom på plats, och de 7 000 som omfattas av den har fortfarande möjlighet att stanna i . Men sedan kom coronapandemin över världen. Inget land någonstans i världen var förberett på den. Coronapandemin har förstås diskuterats mycket, och det kommer att fortsätta. Men det är nog ingen överdrift att säga att den ställde det mesta på ända och har fått oss att agera på helt annorlunda sätt än vad vi har gjort tidigare. Det har getts många miljarder i stöd till företag och extrastöd till kommuner och regioner. Det har lättats på reglerna i a-kassan och i andra system. Evenemang, stora som små, har ställts in eller skjutits upp. Det har också gjorts stora inskränkningar i våra fri- och rättigheter, med demonstrationsförbud som ett exempel, för att hålla smittan borta. Detta har skett i , och andra länder har vidtagit ännu mer drakoniska åtgärder för att hindra smittan. Därför var det fullt naturligt att justera och lätta på kraven i gymnasielagen – att öka tiden som man har på sig för att få ett jobb och att minska kravet på hur länge man måste ha detta jobb. Det är en liten förändring jämfört med väldigt många andra åtgärder som har vidtagits under denna pandemi. Det var också en förändring som när den presenterades såg ut att ha majoritet i , eftersom hade efterfrågat exakt dessa förändringar . Men vände plötsligt när förslaget kom från regeringen. sa man nej. Och det som var naturligt var nu att lappa och laga, och, fru talman, man ville inte laga ett system som inte fungerade. pratar om att ta fram kraften i varje människa. Ni har säkert sett de stora affischerna i tidningar och på webben. har ni chansen, ! De som kom som ensamkommande kan få lättade krav med detta förslag om ni röstar på det. Ta fram kraften i varje människa! Kompletterande regler för uppehållstillstånd vid gymnasiestudier Det är nu då vi ser det som en del blir irriterade över men som de flesta av oss nog blir glada när vi ser. Det är studenter på gator och torg som går runt och blåser i visselpipor, lätt salongsberusade trots att det inte ens är lunchtid. I bästa fall skiner solen. Och även om det är restriktioner är det av glädje, stolthet och fest när de som går ut gymnasiet firar att de är klara med skolan och att vuxenlivet väntar. De flesta av oss minns nog med glädje när vi själva tog studenten. Kanske var det den härligaste tiden i livet. Framtiden var spännande och oviss. Kanske kan man också känna lite vemod över att tiden går så fort. Det finns en osäkerhet i också. Man kanske inte kom in på den utbildning man ville komma in på. Man kanske inte vet om man får jobb. Man kanske vill flytta men inte får en bostad. Man kanske vill bo kvar men har kompisar som flyttar till andra ställen. Det är problem som de allra flesta unga vuxna har. Men för vissa som tar studenten nu är osäkerheten betydligt värre än så. De måste få jobb, annars väntar ett helt annat liv och en helt annan tillvaro. De som omfattas av gymnasielagen och tar studenten nu måste få ett jobb och ha det bestående som arbetsmarknaden är enormt osäker, inte minst i de sektorer där unga vanligtvis får jobb. Jag vill vädja. Jag vet att partier sällan ändrar sig inför omröstningen i kammaren när vi har kommit så här långt. Men konstigare saker har hänt och kommer att hända här i världen. Jag vill yrka bifall till propositionen och underlätta för de unga som inte vill något hellre än att bygga sina liv i och bidra till vårt gemensamma samhälle. , det hänger på er! 109 (M): Hjälpbehovet i världen är enormt. Man kan nästan känna hopplöshet bara inför tanken. Men det får vi inte göra. Vi måste fortsätta arbeta för en tryggare värld där färre behöver fly och lämna hem och familj. Vi som har lyckan och turen att bo i länder fria från krig ska naturligtvis göra vad vi kan för att hjälpa människor som är på flykt. Och eftersom behovet i världen är enormt tycker jag att det är vår skyldighet att hjälpa dem som har störst behov, dem som behöver skydd för sina liv. Människor som har kommit hit för att stanna, som har behov av skydd, ska också få en verklig chans och mötas av förväntningar om att bli en del av vårt samhälle på riktigt. Men de som får nej, efter en prövning av och oftast även av domstol, ska också lämna landet. Ett nej ska vara ett nej. I fungerar inte detta , och det har inte heller fungerat på . Ett ja är inte ett ja på riktigt. Barn fastnar i föräldrars utanförskap. De får inte tillräckliga kunskaper och förvägras sedan den gemenskap som ett arbete för med sig. Många känner hopplöshet, och alldeles för många dras in i kriminalitet – ibland med det egna och andras liv som insats. Men ett nej är inte heller ett nej. Bara hälften av dem som borde lämna landet gör det frivilligt. Många blir en del av ett växande skuggsamhälle – också det präglat av hopplöshet. Det är en dyster bild jag målar upp. Men jag är övertygad om att vi faktiskt kan vända utvecklingen – att människor som har kommit hit ska kunna få en mycket bättre start, ska kunna rustas med kunskaper och färdigheter och på riktigt vara med och bygga starkt igen. Kompletterande regler för uppehållstillstånd vid gymnasiestudier