prot · H809119 · 2021-05-05 00:00:00 — Buggning får även användas vid misstanke om spioneri, människohandel eller våldtäkt där ett fängelsestraff förväntas. Hemlig dataavläsning började gälla och innebär att polisen i hemlighet kan avläsa uppgifter i någons dator, Ipad eller mobil. Minimistraffet är fängelse, och åtgärden ska vara av synnerlig vikt för utredningen för att polisen ska få använda detta. Det är många olika tvångsmedel att hålla reda på. Vi moderater har fler förslag gällande sänkta gränser för att få använda hemliga tvångsmedel. De brottsbekämpande myndigheterna har särskilda möjligheter att använda hemliga tvångsmedel i samband med utredningar som rör en viss typ av systemhotande brottslighet. Denna möjlighet bör även omfatta grova brott som begås inom ramen för gängkriminalitet. Vi vill också sänka kraven för att få hämta in uppgifter från teleoperatörer om vilka mobiler som funnits i ett visst geografiskt område, för att förebygga, förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet. krävs som huvudregel att det rör sig om ett brott med ett minimistraff om fängelse . Detta krav vill vi sänka till fängelse, för vi tycker att polisen ska få de verktyg de behöver för att kunna utreda grov brottslighet. De rättssäkerhetskrav som finns ska även gälla de nya villkor som vi föreslår. Till exempel ska tillstånd att använda hemliga tvångsmedel normalt prövas av domstol. Vi vill att polisen ska få kraftigt förstärkta möjligheter att avlyssna och övervaka gängmedlemmar, som jag sa. Vi vill att gränsen för att använda hemliga tvångsmedel ska sänkas, även för hemlig rumsavlyssning, och att åklagare ska kunna fatta interimistiska beslut om detta. Vi vill också att platskravet vid hemlig dataavläsning ska knytas till en person och inte till en plats. Vi föreslår att det ska vara möjligt att sätta in hemlig avlyssning av elektronisk kommunikation, hemlig dataavläsning och hemlig kameraövervakning mot aktiva gängmedlemmar innan de begår brott, för att hindra dem från att begå grova våldsbrott. En sådan möjlighet finns i den så kallade preventivlagen. Den begränsar sig dock i huvudsak till terrorist- och spioneribrott och gäller mycket sällan gängkriminalitet. Det pågår en utredning gällande utökade möjligheter att använda hemliga tvångsmedel, som nämnde, och det är i och för sig bra. Det som är dåligt är att den preventiva avlyssningen inte utreds. Det är en stor brist. Uppdraget ska redovisas . Sedan kommer det att ta ytterligare tid innan regeringen presenterar förslag om förändringar. Eller så kanske regeringen inte alls vill göra lättnader i hur hemliga tvångsmedel ska användas. Det vet vi inte. Därför är det bra att vi får igenom ett tillkännagivande i betänkandet, men det räcker inte. Därför har vi moderater tagit ett utskottsinitiativ i justitieutskottet om åtgärder för att förbättra polisens effektivitet. Anledningen är att 2020 blev ett mörkt rekordår för gängkriminaliteten, från en redan mycket hög nivå. Skjutningar i gängmiljö blev vardagsbrott i . I snitt mördades nästan en person i dessa skjutningar. Sprängningarna ligger kvar på fortsatt höga nivåer. Dessa grova våldsbrott drabbar inte bara gängkriminella utan även oskyldiga människor. Gängen blir mer och mer aggressiva, och de bryr sig inte om de skjuter ihjäl en tolvåring eller en mamma som har sitt spädbarn i famnen. besökte rikspolischefen justitieutskott. Han informerade om vad han anser är nödvändigt för att bekämpa den grova gängkriminaliteten. menade att det är viktigt att hemliga tvångsmedel kan användas i preventivt syfte, alltså förebyggande, utan konkret misstanke mot aktiva gängmedlemmar, för att förhindra allvarliga våldsbrott. Det gäller alltså aktiva gängmedlemmar, inte vem som helst. Den franska och den holländska polisen har detta verktyg och har lyckats knäcka det krypterade kommunikationssystemet Encrochat. Där undrar jag om , när han pratade om DDR, menade att han likställer den franska och den holländska polisen med DDR? Det vore att gå lite väl långt. I pågår flera stora gängrättegångar som bygger på uppgifter från Encrochat. Rättegångarna handlar om mycket grov brottslighet: mord, mordförsök, grov utpressning med mera. Vi vill ge också den svenska polisen de nödvändiga verktygen för att bekämpa den grova gängkriminaliteten. Det är nödvändigt att svensk polis får motsvarande verktyg som den franska och holländska polisen har. Man kan ju undra varför svensk polis ska ha sämre verktyg än andra länder, särskilt med tanke på hur allvarlig gängbrottsligheten är i . Syftet är naturligtvis att bekämpa den grova gängkriminaliteten, inte att avlyssna laglydiga människor. Tillstånd ska bara ges om det finns en tydlig misstanke om att den som tvångsmedlen ska riktas mot är aktiv gängmedlem – aktiv gängmedlem, alltså inte vem som helst och inte DDR som pratade om. Tillstånd i preventivt syfte ska alltid uppväga det intrång eller men som åtgärden innebär. ska utöva tillsyn över användandet. I justitieutskottet pågår arbete med detta utskottsinitiativ som förhoppningsvis kommer att resultera i att regeringen återkommer med förslag om att hemliga tvångsmedel ska kunna användas utan konkret misstanke när det gäller aktiva gängmedlemmar. Jag säger det igen: aktiva gängmedlemmar, inte vem som helst och inte DDR som pratade om. Här har jag en fråga till Socialdemokraterna och . Ni säger ofta att ni vill krossa gängkriminaliteten, men ändå vill ni inte ge den svenska polisen det verktyg som den behöver. Varför vill ni inte det? Litar ni inte på rikspolischefen när han säger att polisen behöver det här verktyget? är jag glad över att vi får ett tillkännagivande om utvärdering gällande rätten till målsägandebiträde. Den som utsatts för exempelvis grov kvinnofridskränkning, sexualbrott eller misshandel har rätt att få ett målsägandebiträde. ändrades reglerna gällande detta i allmän domstol, vilket innebar att förordnandet gäller till dess att tiden för att överklaga tingsrättens dom har löpt ut. Anledningen var att Socialdemokraterna och helt enkelt tyckte att det kostade för mycket pengar. Ett målsägandebiträde kan förordnas även i hovrätten om det anses finnas behov av det, men det sker inte automatiskt utan ska prövas i varje enskilt fall. Från flera olika håll har det lyfts fram att denna ändring inneburit stora nackdelar för brottsoffret då man blivit nekad att få ha kvar målsägandebiträdet i hovrättsprocessen. När målsägandebiträde inte finns är tanken att åklagarna ska gå in och företräda målsäganden. Men detta blir faktiskt helt fel. Målsägandebiträdets uppgift är att även stötta målsäganden, något som inte är åklagarens uppgift. En stor nackdel som lyfts fram gäller behovet av att få information från hovrätten. Det kan till exempel gälla om hovrätten beslutar att släppa den åtalade från häktet. Detta är information som är mycket viktig för brottsoffret att få för att kunna sätta sig i säkerhet innan förövaren står utanför dörren och knackar på – förmodligen på ett fruktansvärt dåligt humör eftersom han kanske suttit häktad i månader. Då kan man tänka sig vad han har i åtanke när han helt plötsligt står utanför brottsoffrets dörr och brottsoffret över huvud taget inte är beredd. När brottsoffret inte längre har målsägandebiträde i hovrätten är det ingen som ansvarar för denna typ av information, och då finns stor risk att brottsoffret utsätts för nya våldsbrott. Med tanke på den senaste tidens grova våldsbrott mot kvinnor är det mycket viktigt att brottsoffren får det stöd de behöver. Vi moderater vill i vår motion ha en utvärdering av hur den här lagändringen har fallit ut och vilka konsekvenser det blivit. Socialdemokraterna och reserverar sig mot en utvärdering. De skriver att de utgår från att regeringen noga följer frågan och vid behov vidtar de åtgärder som behövs. Tydligen har Socialdemokraterna och missat alla varningsklockor som ringt från både åklagare, målsägandebiträden och brottsoffer. För varningsklockor har ringt. Därmed har regeringen inte följt den här frågan eller helt enkelt inte brytt sig om den. Socialdemokraterna och brukar ju skryta om att de står på brottsoffrens sida, men här är det tydligt att de inte gör det. De vill inte ens gå med på en utvärdering av lagen. Varför vill ni inte ens utvärdera en fråga som lyfts upp som ett problem för brottsoffer? 19 (SD): Vi debatterar ett betänkande från justitieutskottet om processrättsliga frågor. Det vi kan notera är att vi i betänkandet har ganska många tillkännagivanden, närmare bestämt 15. Initialt kanske jag därför ska passa på att yrka bifall till utskottets förslag till beslut. Jag vill särskilt lyfta fram punkten 4, som berör tillståndsplikten för kommuner och regioner när det gäller kamerabevakning. Det har nämnts tidigare i debatten här att Socialdemokraterna vill gå framåt med en hel del förslag när det gäller just kamerabevakning men att man inte vill se någon form av DDR-samhälle. Det kan vara kul och intressant att då blicka tillbaka på hur den här debatten har låtit . Innan vi fick den nya kamerabevakningslagen 2018 ville göra det enklare för polis och brottsbekämpande myndigheter att använda sig av kamerabevakning utan den så kallade tillståndsplikten. Då fanns det ett motiverat motstånd från den rödgröna regeringen mot att göra det enklare för brottsbekämpande myndigheter att använda kamerabevakning. Som exempel kan nämnas att det tog för polisen i att få upp kamerabevakning på pendeltågsstationer och andra brottsutsatta områden i kommunen. Det var såklart ett orimligt förhållande men ändå något som regeringen då var tillfreds med, tills det bildades en ganska bred majoritet i justitieutskottet som riktade tillkännagivanden till regeringen om att vidta åtgärder för att detta skulle kunna förenklas. låter det som om den rödgröna regeringen har hittat den rätta balanspunkten, men historiskt sett vet vi att den balanspunkten alltid har processats fram av . Det är klart att vi är glada över den utvecklingen, men vi ser fortsatt ett behov av att andra aktörer är mer proaktiva i sitt brottsförebyggande arbete och eventuellt också behjälpliga i efterhand när brott har inträffat genom utökad kamerabevakning. Därför är tillkännagivandet om tillståndsplikten för kommuner och regioner viktigt. Vi tror att det är viktigt att fler aktörer i samhället får ett breddat och kanske tyngre uppdrag att arbeta brottsförebyggande. Det pågår utredningar om huruvida kommuner ska ha lagstadgad skyldighet att arbeta med frågor om brottsförebyggande. Där skulle exempelvis tillståndsplikten för kamerabevakning vara en del där kommunerna kan ta ett större ansvar för att trygga fler platser – inte minst i miljöer kring skolor, där man inte får kamerabevaka men där det kanske sker mycket skadegörelse och liknande, och även andra delar i kommunen. Det finns andra viktiga frågor som jag vill ta upp i debatten, inte minst en problematik som vi har debatterat flitigt här i kammaren: gängbrottsligheten, dess utbredning och dess makt över samhällen. Detta är något som har förvärrats som den rödgröna regeringen har suttit vid makten och gjort det år vi just lämnat bakom oss, 2020, till ett rekordår för dödsskjutningar, skjutningar och andra typer av kriminalitet mellan olika kriminella grupperingar. Den här utveckling är, vilket vi påtalat från sida, en direkt konsekvens av att vi har haft en naiv inställning till vad segregation kan tillföra till vårt land. Många andra partier i denna församling har ju sagt att invandring endast är en vinst för samhället, medan vi har pekat på att en okontrollerad invandring och en naiv inställning till invandring är huvudorsaker till att vi har en utbredd segregation kring våra storstadsområden. Situationen har länge behövt starkare muskler, inte minst när det kommer till processrättsliga frågor. har historiskt varit ensamma om att exempelvis påpeka att anonyma vittnesmål i domstol är en huvudnyckel för att bryta den tystnadskultur som råder. Det är alltså extremt få av de mord som sker inom gängrelaterade miljöer som upp, utan de läggs på hög. Det finns inga skyldiga gärningsmän som sitter inne för morden, och det är ett jättestort problem. Polisen har uppgifter om att det finns personer i anslutning till morden som kan ha sett och hört någonting – den kunskapen finns – men det är ingen som vill prata med polisen. Det beror på att man går in med sitt liv, kanske med sin familjs liv, som insats om man väljer att ställa upp som vittne mot den organiserade brottsligheten. Vi tycker att det är ett orimligt förhållande att ställa krav på att samhället ska ställa upp för rättsväsendet när man gör det med sitt liv som insats. Anonyma vittnesmål i domstolar har varit en fråga där det historiskt har funnits ett motiverat motstånd från den rödgröna regeringen tills att det gjordes ett tillkännagivande från på vårkanten 2018. Det blev sedan en del av det som regeringen sedan utredde. Man hänvisar i reservationen i betänkandet till justitieutskottets förslag till beslut om att en utredning pågår om möjligheten att tillåta anonyma vittnen. I den här kammaren har vi haft många debatter, och jag har utredningen har pågått ställt frågor. Från regeringens sida har man varmt talat för ett kronvittnessystem, som finns med i samma utredning. Där är man beredd att gå vidare, men man utelämnar möjligheten att vittna anonymt i sin berättelse av vad man avser att gå vidare med. Det är för att det finns ett motiverat motstånd från rödgröna partier, och för den delen vissa liberala partier, om att införa möjligheten att komma åt de komplicerade morden i gängrelaterad miljö. Det kunde vara klädsamt att i betänkandet faktiskt berätta vad man tycker i sakfrågan och inte hänvisa till att man inte vill föregripa en pågående utredning. Vi vet att förslaget sannolikt inte kommer att finna stöd i en rödgrön regering när utredningens förslag presenteras för . Jag anser att det är en allvarlig brist att den rödgröna regeringen historiskt sett har varit emot allt som varit nödvändigt tills det finns en överväldigande majoritet i för förslaget, och då kan man tänka sig att gå vidare med det i någon form. Det är inte vad jag skulle kalla ett bra ledarskap för att komma till rätta med morgondagens problem att ta upp gårdagens lösningar. Anonyma vittnesmål i domstolar kommer att vara en av huvudförklaringarna till hur vi bryter ned den organiserade brottsligheten där få mord upp. Jag yrkar bifall till utskottets förslag till beslut. 20 (C): Processrätten är ett av de områden som vi borde ägna mer uppmärksamhet om vi verkligen ska lyckas bygga upp den trygga rättsstat som vi vill ha och som invånare förtjänar. Hela rättsapparaten måste vara under ständig utveckling, och samtliga rättsvårdande myndigheter måste ha så goda förutsättningar som möjligt att göra ett bra jobb. Den goda rättsstaten, en rättsstat som de flesta litar på, måste balansera viktiga värden mot varandra. Å ena sidan måste rättssäkerheten och den enskildes integritet säkras. Å andra sidan måste de verktyg som rättsvårdande myndigheter har till sitt förfogande vara så vassa att de blir effektiva medel för att få skyldiga brottslingar dömda. Alla människor måste kunna känna att rättsväsendet är för dem, att polisen är där för oss när vi behöver den och att den som begår brottsliga handlingar mot oss med största säkerhet åker fast. I betänkandet vi nu debatterar finns en hel del intressanta idéer, och det är inte otänkbart att många av dem kommer att vara viktiga pusselbitar i framtidens processrätt. Icke desto mindre krävs ett gediget och strukturerat analysarbete för att åstadkomma en effektivare och bättre processrätt. Det duger helt enkelt inte att utan någon större plan ösa på med en massa förslag utan att veta vilka effekter de kommer att få. De problem som måste lösas behöver ägnas mer grundlig analys än gissningar och skott från höften. Arbetet i justitieutskottet är ofta präglat av stor professionalism och faktiskt också en hel del politiskt ledarskap från många partier som klarar av att lägga prestigen åt sidan och samarbeta för bästa. Men en vanlig och kanske något olycklig princip är att ställningstaganden ibland baseras just på möjligheten att få till tillkännagivanden, och på så vis trycka till regeringen, snarare än att se ett motionsbetänkande, som det som vi just nu debatterar, som en grund för en sammanhållen policyutveckling, något som bidrar till att skapa ett bättre regelverk genom rättvisa, träffsäkra och proportionerliga lagar. Detta är ett ansvar som vilar på oss alla, men det tyngsta ansvaret måste bäras av dem som faktiskt gör anspråk på att styra landet. På flera punkter har vi i detta betänkande från utskottet så kallade falska majoriteter, det vill säga att majoriteten i utskottet inte speglar majoriteten i kammaren. Det är inte ansvar att säkra majoriteten åt något håll. Vi har, förutom för punkterna 69 och 42 i januariavtalet, inget strukturerat samarbete med någon på rättsområdet. Ändå betvingar vi lockelsen att skaffa billiga politiska poänger genom att kliva med på tillkännagivanden bara för att tvåla till regeringen. Kvantitet är inte nödvändigtvis samma sak som kvalitet. Med det sagt vill jag betona den återkommande kritik som jag har mot regeringen på rättsområdet, nämligen att det saknas en sammanhållen idé om vad regeringen egentligen vill med rättspolitiken. Rättspolitiken blir ett mischmasch av en mängd olika idéer som ligger spridda över rättsstaten. Bland dem finns goda tankar, men för att dessa goda tankar ska kunna omsättas i brottsbekämpande förmåga krävs mer. På bland annat initiativ har utökade möjligheter till kameraövervakning införts för att kunna bekämpa brott mot till exempel lantbruksföretagare. Vi får oroande indikationer på att detta ändå inte har kommit att fungera fullt ut – detta i en verklighet där djurhållande företag i allt större utsträckning utsätts för allvarliga hot. Säkerhetspolisen talar nu om ekofascism, alltså högerextrem djurrättsaktivism. Därför yrkar jag bifall till min reservation 7 om att den nya lagens effekter måste utvärderas. En delmängd som inte har berörts i tillräckligt stor utsträckning i detta års processrättsbetänkande är åtgärder som träffar ett av vårt allra största samhällsproblem, nämligen våld i nära relationer. har under detta år väckt en stor motion på just det ämnet, och glädjande nog har vi känt ett starkt stöd från många partier på många av punkterna. Men, fru talman, detta är bara en början. Vårt analys- och utvecklingsarbete på området fortsätter, och kommer vi tillbaka med en ännu större motion på området våld i nära relationer. Den motionen kommer att innehålla ett stort antal hemställanspunkter med skarpa förslag på området våld i nära relationer. 21 (V): Jag fick det här röda armbandet med en kvinnosymbol från kvinnojour och Kvinnojouren . Kvinnojourernas roll har aldrig varit viktigare än . Mäns våld mot kvinnor genomsyrar hela samhället, från att tjejer lär sig att titta över axeln när de kliver av bussen , att väja om en man kommer bestämt gående mot dem på gatan, till mer allvarliga fall, nämligen att kvinnor blir slagna, våldtagna, köpta och mördade . Mäns våld mot kvinnor är den brottslighet som år ser likadan ut. Det dör 16 kvinnor för att män väljer att mörda kvinnor. Gängskjutningar, kriminella nätverk och mc-kriminalitet är kriminalitet som förändras och ser olika ut. Men mäns våld mot kvinnor ser likadant ut år . Det finns ingen ursäkt. Men kanske är det för att mäns våld är ett våld som kan utföras av alla män som frågan är så svår att debattera. Kriminalitet vill man gärna skylla på någon annan, något främmande långt bort. Men mäns våld är inte främmande. Det är mitt ibland oss. Det är män från alla samhällsklasser, alla grupper, högutbildade och lågutbildade, storstadsbor och landsbygdsbor. Gemensamt är att det är män som slår kvinnor. Det vi debatterar är processrätten – hur det ska funka i domstol, vilka metoder polisen ska få använda, hur vittnen ska skyddas. Det är stora och viktiga frågor, men det är också lagstiftning som inträder när brottet redan har begåtts. av mäns våld mot kvinnor blir inte ens polisanmält. anmäldes 25 765 fall av mäns våld mot kvinnor. Förstå hur stort mörkertalet är! Normaliseringsprocessen för kvinnor som lever i mäns våldsgrepp är brutal. Blåmärken viftas bort med att det inte ens kom blod. Sår går det att sätta plåster på. Män är duktiga på att slå där det inte syns. Kvinnor är duktiga på att sminka över blåtiror. Det tar ofta innan polisen kommer in i bilden, och när polisanmälan är gjord kommer den stora utmaningen. Polisen arbetar prioriterat mot mäns våld genom satsningen på särskilt utsatta brottsoffer. Polisen har utvecklat arbetsmetoder och anställt 350 nya personer. Det är bra, men det behövs så mycket mer. fungerar inte så bra som den borde. Det är en problematik som både Nationellt centrum för kvinnofrid och Unizon lyfter fram. Det saknas kunskap och tydliga riktlinjer. I går skrev ett stort antal socialarbetare en debattartikel i och vädjade om att få använda sin kompetens utan kommunens besparingskrav på . Ungefär hälften av kommuner saknar skyddat boende i den egna kommunen. Kvinnojourerna behöver kontinuerlig och tillräcklig finansiering för att kunna bedriva ett fungerande arbete på lång sikt. Privatisering av kvinnojourer hotar hela den ideella stödverksamhet och den kunskap som byggts upp. Den farligaste perioden är när kvinnan – ofta med barn – ska lämna mannen, när det gemensamma hemmet ska delas upp, när hon ska gå. finns det ingen upparbetad hjälpinsats när kvinnan bokstavligen ska lämna det gemensamma hemmet. Och varför är det hon som ska lämna det? Det borde rimligen vara mannen. Det behövs en översyn av vårdnadslagstiftningen med fokus på skyddet för kvinnor och barn som är utsatta för mäns våld. Domstol ska inte kunna besluta om gemensam vårdnad mot en förälders vilja i de fall där en förälder har utsatt den andra föräldern eller barnet för våld eller övergrepp. Gemensam vårdnad och umgänge är kanaler som våldsutövaren använder för att fortsätta utöva våld mot kvinnan. Inte ens i de fall då pappan har dödat mamman blir han automatiskt av med vårdnaden. Processrättsligt är det därför viktigt att se hur inspelade förhör kan användas som bevisning i rättegångar, för kvinnor hotas till tystnad och till att ta tillbaka sin anmälan. Det är bra att vi i har samlats kring att minimistraffet för grov kvinnofridskränkning ska höjas, bland annat för att kunna inhämta medicinska journaler och rättsintyg, och att alla partier vill se över hur meddelanden mellan närstående ska kunna användas som bevisning. Vittnen måste skyddas mer och bättre. kan en kvinna som vittnar om vad mannen har gjort mot henne riskera sitt liv eller sina barns liv. Vittnesskyddet måste stärkas, rätten till målsägande vid förhandling i hovrätten likaså. Det röda armbandet jag bär vittnar om vilken utsatthet kvinnor ständigt lever i. Kvinnor behöver ständigt skyddas från mäns våld, via kvinnojourer och via processrättsliga ändringar. Mäns våld måste stoppas. Jag kommer inte att yrka på något . Men jag konstaterar att det finns en majoritet bestående av S, MP, V och C som gärna funderar lite längre, som gärna vill utreda och analysera politiska förslag, som gärna inväntar en utredning innan man sätter ned foten. Sedan finns det partier som gör tvärtom. Jag instämmer fullständigt i vad från sa i sitt anförande. Jag tvålar också väldigt gärna till regeringen när det behövs. Men inte jämt. Inte i varje fråga. Lagstiftning är för viktigt för att alltid göra snabba politiska poänger. 22 (KD): ska vara ett tryggt land att leva i, oavsett om man bor på landsbygden, i en stad eller i en förort. En av statens viktigaste uppgifter är att genom ett väl fungerande rättsväsen ge medborgarna trygghet. Brott kränker människors liv, frihet, hälsa och rätt till sin egendom. Därför kan vi aldrig tolerera brottslighet. Men det finns inget enkelt svar på hur vi skapar ett tryggare samhälle.