prot · H80972 · 2021-01-28 00:00:00 — Frågan är viktig. Jag tror att vi kommer att se en utveckling där myndigheterna i sitt digitaliseringsarbete nu blir mycket effektivare. En sådan myndighet som från en dålig position tar snabba steg framåt är . Vid sammanslagningen till en central polismyndighet i hade man rent generellt dåliga it-system och dåligt tekniskt stöd. Man fick börja att räta upp det och har kommit ganska långt i arbetet med systemen. I dialog med verksamheterna bygger man nu digitala stöd som underlättar verksamheten. När apparna kommer vidare kommer polisen att kunna effektivisera sitt arbete och har också redan gjort det. Det kommer att visa sig att de har helt andra möjligheter att snabba på sitt arbete . Det kommer att finnas en förväntan på att allt detta också kommer att fungera mellan myndigheter. Men det är inte alltid lika lätt. Man måste fundera på behörighet mellan olika myndigheter. Vad har man rätt att göra? Det tror jag att myndigheterna själva måste gå igenom lite noggrannare och komma med förslag till oss. Vad är gränssnitt? Vad får man göra ? Är det möjligt att dela viss information? Finns det regelverk som juridiskt förhindrar det? Vad skulle behöva göras? Jag utesluter inte att myndigheterna kommer tillbaka till oss och säger att de ser möjligheter på vissa områden att snabbare utbyta information, men först måste man i så fall vrida och vända på ett visst regelverk eller en viss förordning för att komma vidare. Jag är öppen för sådana diskussioner framöver. Kontrollverksamhet är en väldigt tung verksamhet, och hjälper till med den i hamnmiljö. Där sker nu ett stort organiserat arbete. Man ska se över hela kontrollverksamheten hos olika myndigheter. Jag ser fram emot att utredaren kommer att lämna förslag om det. Jag vet inte vilka förslag som kommer, men en fråga man utreder handlar om informationsutbyte mellan myndigheterna, det vill säga ökad samverkan. Man ska också fundera över vilket ansvar som ska ligga på vilken plats och hos vilken myndighet. Finns det anledning att ändra det på något sätt? Utredningen kommer snart att läggas fram. Jag ser fram emot att få detta ytterligare belyst av den utredning som har jobbat med kontrollverksamheten. Jag utesluter inte att vi kan behöva göra ändringar. Å andra sidan förväntar jag mig att myndigheterna så långt det går själva funderar igenom hur de ska samverka och lösa upp de eventuella knutar som finns. är det dock omöjligt, och man kan behöva göra ändringar i regelverk. Jag ser fram emot att också få ta del av sådana idéer framöver. 113 (M): Jag håller med om att digitalisering är viktig. Men kan det finnas en risk att man inte vill lösa upp knutarna? Det kanske behöver komma initiativ från riksdag och regering. Hamnar är inte ett direkt verksamhetsområde, men visst har en viss verksamhet där, till exempel lastsäkring. Kustbevakare har som max rätt att hindra att en lastbärare med dålig lastsäkring lastas på en färja. Det blir en tillrättavisning och lite skäll, men det blir egentligen inga fler konsekvenser än att de får stanna i land. När en lastbärare däremot ankommer hamnen får kustbevakarna bara kontrollera farligt gods eller slumpmässigt leta efter eventuellt dolt stöldgods. Här finns det alltså inga som helst befogenheter. Man kan som max kanske uppmana förarna att åtgärda detta eller ringa polisen. Vore det inte effektivare brottsbekämpning om man då också kunde ha någon form av konsekvens? Du har inte tillräckligt bra lastsäkring – alltså får du inte köra vidare på våra vägar. Möjligen skulle man till och med kunna bötfälla på plats, kanske i båda fallen. Jag håller med om det som ministern sa initialt om att man ska ta till vara de olika myndigheternas specialkompetens. Men jag tycker också att vi måste skapa möjligheter att vara smidiga och effektiva och inte byråkratiska. Vore det inte fiffigt så säg, herr minister, att på ett effektivt sätt kunna förbättra säkerheten både till sjöss och på vägarna? 114 Statsrådet (S): Jag ska svara både ja och nej. Ja – jag tror att det är klokt att titta över var gränsdragningar finns mellan olika myndigheter och kanske i viss mån ge ökade befogenheter, så att man blir effektivare i handläggningen. Jag pekar på utredningen, som kommer med sina förslag . Då får vi se om utredaren har hittat skärningspunkterna där man behöver antingen ge nya befogenheter eller skifta befogenheter mellan myndigheterna i kontrollverksamheten. Jag ser fram emot det. Jag vet inte vad de kommer fram till, så jag kan inte kommentera det. Varför säger jag då lite provokativt även nej? Jo, därför att är en unik myndighet med specifik kompetens. Det finns en risk att man vill använda till allt möjligt annat. Som ansvarig minister har jag också ansvar för att bevara och bevaka att den kan fullfölja det uppdrag som ingen annan myndighet klarar av att utföra, det vill säga verka till sjöss på det sätt den gör. Ja, jag tror att man kan hitta gränsdragningar där det går att göra justeringar. Jag ser fram emot utredningen. Men jag vill värna kärnuppdraget till , så att vi inte försöker lösa polisens problem med . gör vi en historisk satsning på polisen. Jag har stora förväntningar på att även kontrollverksamheten på väg ska utvecklas av polisen. Där kan vi vara självkritiska allihop, tror jag. Polisen har inte haft tillräckligt mycket kontroll på vägar av farligt gods, cabotagetrafik och annat. Vi har haft ett för slappt regelverk i och . Man har konkurrerat ut seriösa åkare i och flaggat ut till andra länder. Folk har kommit hit utan att följa regelverket. De har inte betalat de skatter och avgifter man ska. Därmed har de också äventyrat hälsa och miljö på vägarna i . För oss är det viktigt att få ordning och reda på vägarna. Därför ser jag fram emot den utredning som kommer om kontrollverksamheten. är en unik resurs som måste få tid och kraft att verka inom sitt huvuduppdrag. Det är den balansgången jag tror att vi ska påminna oss om. Bara för att finns i närheten av land ska vi inte låta dem ta över allt fler landuppgifter. Jag tror att det är viktigt att bevara deras unika kompetens och fokusområde. 115 (M): Jag håller med ministern – det är klart att ska fokusera på sitt unika uppdrag. Men man behöver också kunna bedriva en effektiv brottsbekämpning. Om man ändå är där, har öppnat lastbilen och ser problemet borde man få åtgärda det i stället för att man ska lyfta telefonen, ringa till polisen, stå i telefonkö och vänta och vänta. Sedan kanske polisen inte ens har möjlighet att komma. Det ser inte så bra ut, speciellt inte med tanke på anseende utåt, gentemot andra länder, när andra åkare – som ministern också var inne på – kanske har konkurrerat ut svenska åkare och det sedan egentligen inte händer något mer än att det blir lite blaha blaha. Jag tycker inte att det är okej. Den utredning för att stärka kontrollen av yrkestrafiken som ministern hänvisar till är bra. Jag välkomnar också den när den kommer . Märk , herr minister, att jag från min sida inte gnäller på att det tar . Men då hoppas jag att ministern tar med sig det här med att man ska kunna hindra och bötfälla, kanske redan på plats, både när transporter kommer till hamnar i och när de lämnar hamnar. Jag tror att vi faktiskt skulle kunna få mycket säkrare transporter både till sjöss och på våra vägar då. Jag hoppas också att ministern kan tänka sig att göra några smärre förändringar av kustbevakningslagen . Jag hoppas att ministern kan ta initiativ till att öka effektiviteten och motverka byråkratin mellan myndigheter, så att vi kan få en effektivare brottsbekämpning i hela . 116 Statsrådet (S): Jag tackar för en viktig interpellation. Jag vill börja där interpellanten slutade. Jag tror verkligen på att en effektiv samverkan mellan olika myndigheter är vägen framåt. Vi har sett det. När vi får samverkan mellan olika myndigheter fungerar det smidigt och genomtänkt. Då får vi mycket bättre resultat av verksamheten. Vi får effektivitet och kan utnyttja respektive myndigheters unika specialiteter och befogenheter. Det blir väldigt slagkraftigt när man till exempel ska bekämpa brott eller säkra tryggheten och säkerheten på väg och till sjöss. Vi har stärkt regelverket när det gäller möjligheten till klampning och möjligheten att sätta avgifter för dem som bryter mot reglerna. ställer vi krav på dubbdäck. Vi har också hårdare krav när det gäller upphandlingsfrågor, så att man inte kan dumpa och bli av med sitt ansvar på vägarna. Det är ett stort arbete som görs för ordning och reda på vägarna. Jag ser fram emot utredningens förslag, för jag tror att det finns mer att göra vad gäller både informationsutbyte och rätt gränsdragning avseende befogenheter och samverkan. Jag ser fram emot att efter att utredningen kommit kanske få diskutera frågan igen. Då hoppas jag att vi har fått flera kloka idéer om hur vi kan ta verksamheten vidare. Jag är verkligen öppen för att göra förändringar framöver. Interpellationsdebatten var härmed avslutad. § 14 Svar på interpellation 2020/21:295 om genomströmningstider för jaktbrottsärenden 117 Statsrådet (S): har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att minska genomströmningstiden för jaktbrottsärenden hos polis och åklagare. Han har också frågat om jag anser att det, givet den situation som råder med brist på både poliser och åklagare, görs en rimlig prioritering av rättsväsendets resurser. Som jag har framfört är det viktigt att brottsutredningar bedrivs så skyndsamt och effektivt som möjligt. Regeringens politik, med de genomförda och fortsatt aviserade resursförstärkningarna till , syftar till att förbättra myndighetens förutsättningar att utreda och förebygga brott. Vi ser också att medelgenomströmningstiden inom polisen för ärenden som redovisas till åklagare gällande jaktbrott var kortare 2020 än 2019. Det är positivt. har gjort en översyn av hur hanteringen av grova jaktbrott kan förbättras och effektiviseras. I detta arbete har även , länsstyrelserna och varit delaktiga. Resultatet av metodutvecklingsarbetet kommer att sammanfattas i form av en handbok som bedöms vara klar . har också en samverkansgrupp för frågor om jaktbrott bildats i regi, där bland annat deltar. Regeringen genomför en historisk utbyggnad av . Målet är att det ska vara 10 000 fler polisanställda 2024 än 2016. Vi har nått halvvägs dit. De tillskott som myndigheten fått i tidigare budgetpropositioner säkerställer den fortsatta utbyggnaden . Anslaget är högre än 2020. föreslås ytterligare tillskott på . Hur stora resurser som ska avsättas till utredningar av jaktbrott är en fråga för och att bedöma. Det beror bland annat på hur inflödet av ärenden ser ut. Myndigheterna behöver i sin interna resursfördelning se till att de har förmåga att uppfylla sina lagstadgade uppgifter, där utredningar av jaktbrott ingår. Att ärendena tillförs resurser är också en förutsättning för att de ska kunna utredas inom rimlig tid. 118 (M): Varför har jag ställt den här interpellationen? Jag har gjort det på grund av att detta är en viktig rättssäkerhetsfråga i en rättsstat. Det står stipulerat från oss i statsmakten att en förundersökning ska bedrivas skyndsamt. Varför är då det viktigt? Jo, naturligtvis för att den som blir utpekad för ett brott – i det här fallet handlar det om misstänkta jaktbrott – ska ha rätt att få sin sak prövad skyndsamt och bli antingen dömd eller frikänd. Tyvärr är det så, herr talman, att genomströmningstiderna ökat väldigt kraftigt . var det en genomströmningstid , och var det . De längsta ärendena som har pågått har passerat . Vad får det då för konsekvenser för den enskilda? Jag har träffat ett antal personer som har blivit utpekade, bland annat en grupp med jägare i . När man hör deras berättelser blir man inte stolt över det svenska rättsväsendet. Det är berättelser om hur det kommer in ett stort antal poliser och griper personen. Man har presskonferenser och pekar mer eller mindre ut dessa män. I varje fall känner de sig utpekade. I ett av fallen dör fadern i en hjärtattack. Det är fruktansvärt gripande. Sedan går det inte . Det går inte en månad. Det går inte ett kvartal. Det går inte . Det går inte . Men lägger man ned målet i . Man kan inte ens föreställa sig hur det känns att vara utpekad på en liten ort som för att man har varit misstänkt i en illegal vargjakt. Tidningen har frågat företrädare för rättsväsendet: Hur kunde det ta så ? En åklagare säger: Jag kan bara beklaga att polisen lade det här ärendet åt sidan. Konsekvenserna för dessa jaktintresserade personer är att de inte har fått jaga. De har blivit fråntagna vapnen. De har blivit utpekade i lokalmedierna som att de har bedrivit en illegal vargjakt, och läggs ärendet ned. Jag kan tycka att detta måste regeringen och ansvarigt statsråd råda bot på. Även jägare måste få känna rättssäkerhet. I ett i riksmedierna uppmärksammat fall har de personer som varit misstänkta vädjat om och om igen på alla möjliga sätt och vis. De har via sina försvarsadvokater sagt: Ställ oss inför rätta. Låt oss bevisa vår oskuld. kommer det ärendet upp snart i domstol, så får vi se hur det går. Uppenbarligen är det någonting som skaver i den här frågan. Jag hade önskat att regeringen hade agerat mer kraftfullt i de här frågorna så att även jägare kan få känna en rättssäkerhet. Min fråga till statsrådet är: Vilka åtgärder avser statsrådet att vidta för att minska genomströmningstiden för jaktbrottsärenden hos polis och åklagare? 119 (M): Tack, , som har ställt en viktig fråga i interpellationen! Att förundersökningar ska ske skyndsamt är, precis som sa, oerhört viktigt. Det handlar om att vi får ha vår rättsstat och får leva i en demokrati. har vi firat vår demokrati kanske lite extra mycket. Det känns himla bra att man som kvinna kan få stå här och få rösta. Det tackar vi alla som har gått före oss för. Jag undrar vad de som kommer efter oss ska tacka oss för. Jag tror inte att någon kommer att tacka oss för att genomströmningstiden har gått 2014 2020 innan ett jaktbrott avgörs. Människor ute på landsbygden är ofta bosatta i små byar. Alla känner alla, och de blir utpekade för någonting som de kanske inte har gjort. De mår dåligt, och de får inte jaga. Jag gillar också att jaga. Att de inte får jaga är kanske inte det absolut värsta i detta. Det värsta är utpekandet. I dagens läge med sociala medier hjälper inte det till, utan det spär på. Uthängningen spinner på olika grupperingar. Det ställer människor mot människor, och det görs påståenden om människor som inte har någon möjlighet att kunna försvara sig. Därför är det oerhört viktigt att människor får komma till rättegång och till ett avgörande så att de får reda på vad som var rätt och fel. Varför har genomströmningstiden ökat med en stor andel? Det undrar jag. 120 Statsrådet (S): Tack för interpellantens fråga! Först vill jag säga det självklara. Det är absolut inte bra med långa genomströmningstider. Det är inte bra för att utreda brott. Vi vet att det är mycket större chans att de brott som utreds tidigt och snabbt leder till fällande dom. Det vet vi för alla brottskategorier. Ju snabbare utredningsarbetet sker, desto större chans är det att det leder till ett framgångsrikt resultat i form av fällande dom i de fall det finns några misstankar. Det är också påfrestande för den misstänkte att det är långa tidsperioder. Jag vill börja med att säga det. Där är vi helt överens. Jag förstår att interpellationen inte handlar om ett enskilt ärende. Men vi är ganska nära enskilda ärenden, eftersom det lyfts fram och exemplifieras. Jag vill inledningsvis i interpellationsdebatten säga att jag inte vill uppfattas som att jag kommenterar eller hanterar enskilda ärenden. Det är ganska viktigt. Om det ser ut som att jag svarar på enskilda ärenden eller verksamheter är vi inne i ett paradigmskifte där jag som statsråd recenserar eller har uppfattningar om hur rättssystemet fungerar och vilka åtgärder som myndigheterna väljer att vidta. Det kan bli en överprövning av mig av myndigheternas beslut eller verksamhet. Det vore olämpligt. Vi kritiserar andra länder för att politiken träder in och har uppfattningar om hur det oberoende rättsväsendet ska hantera sina frågor. Jag vill övergripande säga det. Vad kan vi göra från politikens sida och från regeringen? Jag tror att en av förklaringarna, inte bara på det här området när det gäller jaktbrott utan när det gäller många typer av brott där man har haft långa ledtider, har handlat om att polisen har haft för lite resurser, om jag ska vara riktigt ärlig. De har varit dåligt bemannade och har tvingats fram och tillbaka för att göra olika bedömningar av vad som varit mest akut och viktigt att göra just . De har fått lägga annat åt sidan och då prioritera andra typer av brott. Det har hänt i stor utsträckning . Det är också anledningen till att jag uppfattar att det finns en bred samstämmighet i att fortsätta att låta växa. Fram till nu har det varit många civilanställda som har anställts. växer det också på den polisiära sidan framöver. Det är en förutsättning att har resurser att kunna jobba med de brott den hanterar och att den kan göra det skyndsamt för att inte få långa genomströmningstider. Jag tror att också har upptäckt att det finns en potential att hantera de här frågorna på ett bättre sätt. Det är också det utvecklingsarbete som jag har frågat om och fått svar på. Det bedrivs nu ett arbete med att förbättra och effektivisera handläggningen av grova jaktbrott. Min bild är att myndigheten och andra myndigheter i samverkan nu diskuterar hur man ska hantera de här frågorna för att inte få så långa handläggningstider som det har varit tidigare. Det är samma sak med den metodhandbok som man jobbar med. Den kommer säkert att vara ett verktyg för att effektivisera det polisiära arbetet men också för att ha en bättre samverkan så att alla parter vet vad som förväntas av respektive myndighet. Jag följer gärna detta . Jag kan konstatera att minskade genomströmningstiderna när det gäller . Jag hoppas och tror att det är ett brott mot den historiska utvecklingen och att vi har sett ett skifte. Vi kommer därmed att se kortare tider framöver, och detta var första året på en mer positiv utveckling. 121 (M): Vi ska naturligtvis inte diskutera enskildheter, även om det passar bra att exemplifiera med personer som har råkat ut för detta. Jag har låtit titta på hur effektiv myndigheten är. Som en del av en rättssäkerhet måste det handla om att när statsmakten, ordningsmakten, till exempel anhåller och häktar någon måste man ha en rimlig tro på att man ska kunna få den personen fälld. Annars borde man inte initiera ärendet. Här skaver det ordentligt. var det 14 misstänkta personer. Det var noll lagförda. var det 24 misstänkta personer. Det blev 6 lagförda. var det 17 personer. Det var 3 som blev lagförda. misstänktes 21 personer. Det blev 2 lagförda. Undersökningen från visar ett katastrofalt resultat. Antingen är det ett stort antal personer som blir utsatta och misstänkta helt i onödan eller så var polisväsendet så undermåligt i sina utredningar att man inte kunde lagföra tillräckligt många. Vad svaret är har naturligtvis varken jag eller statsrådet någon aning om. Men konsekvenserna av de långa handläggningstiderna är alltså att de här personerna som bor på landsorten och som älskar jakt – de kanske till och med lever sitt liv genom jakten – blir fråntagna sina vapen. De blir fråntagna sitt fritidsintresse, och de blir oskyldigt utpekade av grannar och av medierna. Det är till och med så – om det är rätt citerat – att någon åklagare har uttalat sig så här: Jag kunde inte bevisa att personen sköt vargen. Jag tycker att det är ovärdigt en rättsstat. I en rättsstat är alla personer oskyldiga tills man har blivit dömd. När rättsväsendet går in och gör ett sådant stort integritetsingripande att man anhåller och häktar någon måste man väl rimligtvis ha lite mer på fötterna än att man misstänker 14 personer och lagför noll eller att man misstänker 21 personer och lagför 2? Det är alltså 19 personer som inte blir lagförda. Både jag och statsrådet vet att när en åklagare och rättsväsendet ingriper ska man ha väldigt torrt på fötterna. Man ska kunna göra en bedömning att personen verkligen blir lagförd. Jag skulle därför vilja fråga statsrådet hur han ser på den generella bilden att väldigt många personer blir misstänkta men väldigt få blir lagförda. 122 (M): Jag tar vid där slutade. Det finns många som är misstänkta men få lagförda. Kan det vara så att polisen inte har de kompetenser som behövs för att kunna utreda jaktbrott av den här kalibern mer effektivt? Kan det vara så att man försöker kasta ut nätet brett, och så tar det väldigt ? Precis som ministern var inne på initialt går det naturligtvis bättre att klara upp brott om man gör det så fort som möjligt efter att brottet har skett. Jag undrar i allt detta över alla dessa människor som får lida och som måste utstå och leva under pressen att vara misstänkt för någonting så grovt som ett jaktbrott – till och med ett grovt jaktbrott. Att leva under den pressen handlar inte bara om att själv må dåligt utan också om det som jag var inne på tidigare – att utstå spott och spe från både dem som man bor nära och dem som bor runt om i hela och ibland också från andra länder, som gärna lägger sig i sådana här . Ingen av oss vill nog att någon ska behöva leva under den pressen . Jag undrar om ministern avser att vidta några åtgärder för att minska genomströmningstiden för jaktbrottsärendena. 123 Statsrådet (S): Först vill jag säga att det är ganska anmärkningsvärd statistik som lyfter fram i interpellationsdebatten. Det har flera olika förklaringar. En förklaring är att det här historiskt sett är ganska svårutredda brott i oavsett vilken period i tiden vi talar om. Det är inte bara , då polisen har varit tillbakatryckt. De här brotten sker i miljöer ute i skogen där det är få vittnen på plats. Det kan finnas en tystnadskultur bland dem som begår den här typen av brott som gör att man inte vill tala om varandra. Hemliga tvångsmedel används i större utsträckning än tidigare, och man försöker på det sättet knyta människor till brott. Det är någonting som har utvecklats. Men när polisen i så hög grad har varit för lite resurssatt har det inneburit en kamp om utredningsresurserna, och då har det ofta varit så att våldsbrott har gått före jaktbrott och grova jaktbrott. Och det kanske är fullt rimligt; om det har skett en våldtäkt eller ett mord kanske det är rimligt att det utreds snabbare av polisen. Det måste myndigheten göra en bedömning av. växer polisen, och det är min bedömning att det är den viktigaste insats jag kan göra från mitt håll: att se till att det finns resurser på polisen för att utreda grova brott generellt, och där ingår också grova jaktbrott. Jag tror att det är viktigt också för rättssäkerheten att en del av de brott som begås på det här området beivras. Det är inte bra att vi har en lagstiftning som aldrig blir använd därför att det är svårt för polisen att bevisa brott. Jag tror att det är viktigt med båda delarna: Vi måste ha snabbare processer så att man inte som utpekad drabbas av det. Och på samma sätt måste lagen också upprätthållas, för om ingen blir fälld finns det en risk att förtroendet för rättssystemet urholkas. Noas Utvecklingscentrum Nord har haft i uppdrag att jobba med utvecklings- och effektivitetsfrågor kring detta för att effektivisera hanteringen av den här typen av brott. Detta ska sammanfattas i en handbok som ska bli klar . ger vi resurser, de jobbar med effektiviteten och handboken och jag hoppas att 2020 var då det vände och då tiderna hos polisen började minska. Jag hoppas också att det kan fortsätta. Men även jag blir bekymrad när jag ser statistiken, för det är väldigt långa genomströmningstider. Det är inte bra vare sig för de misstänkta eller för polisen när de ska göra sitt jobb på ett effektivt sätt.