prot · H90912 · 2021-09-29 00:00:00 — Det är en förutsättning för att arbetstagare ska våga larma om missförhållanden och en grundläggande del av ett fritt och demokratiskt samhälle. En sådan skyddslagstiftning ska vara enkel och lätt att förstå för dem som lagen är avsedd att skydda. kan konstatera att regeringens förslag till ny lag om skydd för personer som rapporterar om missförhållanden, som innebär en implementering av visselblåsardirektivet i svensk rätt, varken är enkelt eller lätt att förstå. I likhet med flera remissinstanser kan vi dessutom konstatera att regeringens lagförslag i flera avseenden innebär en försämring jämfört med den nuvarande lagen om särskilt skydd mot repressalier för arbetstagare som slår larm om allvarliga missförhållanden. Implementeringen av sådana här direktiv innebär , och då särskilt på arbetslivets område, att juridiska konstruktioner får företräde framför praktisk tillämpning. Detta gäller även i det aktuella fallet. Regeringen har i propositionen heller inte ansträngt sig för att avhjälpa detta. hade hellre sett en mer begriplig, tillgänglig och användarvänlig lagstiftning som underlättar för arbetstagare att slå larm om missförhållanden. Det allra bästa sättet att uppnå detta vore att utvidga det grundlagsfästa meddelarskydd och efterforskningsförbud som gäller myndigheter och offentliga organ till fler områden i privat verksamhet. För att minimera risken för att den nya lagstiftningen på grund av dess komplexitet leder till att färre väljer att larma om missförhållanden anser jag att införandet av den nya lagen bör kompletteras med en bred utbildningsinsats. Jag anser att regeringen bör ge lämplig myndighet i uppdrag att, i samråd med partsorganisationerna på arbetsmarknaden, koordinera en bred utbildningsinsats när det gäller de rättigheter som följer av den nya lagen och i det sammanhanget även vara tydlig med att lagen inte inskränker några av de rättigheter som följer av grundlag eller annan lag. Jag beklagar verkligen att utskottet inte ser det angelägna i att få till denna form av bred utbildningsinsats. Ytterligare en åtgärd som jag anser att regeringen bör vidta är att skyndsamt göra en konsekvensanalys när det gäller gränsdragningen för vilka verksamheter som ska vara skyldiga att ha interna rapporteringskanaler och förfaranden för rapportering och uppföljning. Enligt min mening har regeringen inte i tillräcklig grad beaktat konsekvenserna av att så många anställda inte omfattas av visselblåsarskyddet i direktivet. Skyldigheten att ha interna rapporteringskanaler och förfaranden för rapportering och uppföljning ska gälla för verksamhetsutövare som vid ingången av kalenderåret hade 50 eller fler arbetstagare. Flera remissinstanser har synpunkter på det förslaget. Statskontoret ser till exempel en risk att de myndigheter som har färre än 50 anställda helt väljer att bortse från direktivet och dess innebörd. framhåller exempelvis att alla arbetsgivare borde ta ställning till hur och vart eventuella visselblåsare kan rapportera internt, även om man inte har dessa särskilda rapporteringskanaler. delar remissinstansernas farhågor. I sammanhanget kan nämnas att endast har 9 000 företag med fler än 50 anställda men 1,2 miljoner företag med färre än 50 anställda. En majoritet av landets företag kommer alltså inte att omfattas av skyldigheten att ha interna rapporteringskanaler. Det innebär att anställda på företag med färre än 50 anställda kommer att ha sämre möjligheter att rapportera missförhållandena på det sätt den nya lagstiftningen föreskriver. har nio punkter i sin reservation, och jag lovar att inte redogöra för alla. Men jag vill lyfta fram en till viktig punkt. Regeringen föreslår att en verksamhetsutövare inte ska få vidta repressalier på grund av att någon vänder sig till sin arbetstagarorganisation, det vill säga går till sitt fack, för samråd i fråga om rapportering. Verksamhetsutövaren ska inte heller få hindra eller försöka hindra ett sådant samråd. Det är helt rätt – jag och de fackliga remissinstanserna delar den uppfattningen. Men såväl vi som och Akavia invänder mot att ansvarsfriheten inte ska omfatta en medlem som åsidosätter en tystnadsplikt vid samrådet med sin arbetstagarorganisation. För de flesta är det naturligt att lufta oron över missförhållanden med just sin fackliga organisation. Det är mycket viktigt att slå vakt om detta och ge det ett nödvändigt skydd när det kopplas till visselblåsarfunktioner, som den här lagen handlar om. Det är både troligt och rimligt att det i samband med sådana samråd kan dryftas känsliga uppgifter. Det bör inte bli ett hinder för kontakt med den fackliga organisationen inför ett beslut om huruvida det är lämpligt att gå vidare med rapportering. Den som samråder med en arbetstagarorganisation bör alltså åtnjuta ansvarsfrihet vid åsidosättande av tystnadsplikt. Jag yrkar bifall till reservation nummer 2 i betänkande AU3. 89 (L): Det är välkommet att visselblåsardirektivet nu genomförs i svensk lag och att vi genom det tar ytterligare steg för att säkerställa att det finns ett starkt skydd för visselblåsare som larmar om missförhållanden. Det är också välkommet att skyddet utvecklas till att gälla fler än anställda. Fungerande rutiner för att en organisations ledning ska kunna få kännedom om eventuella missförhållanden och möjlighet att åtgärda dessa är viktigt. Det finns goda exempel på när visselblåsare larmat och det lett till viktiga förändringar. Ett sådant är lex , lagstiftningen inom som innebär en skyldighet för anställda att anmäla om patienter far illa. Den kom till tack vare att visselblåsaren , som var undersköterska på ett äldreboende, larmade om missförhållanden. Visselblåsning handlar inte bara om när människor far illa. Det kan även vara viktigt för att avslöja omfattande korruption. I bakgrunden till att lagt fram visselblåsardirektivet finns till exempel den omfattande penningtvätt som avslöjades av visselblåsaren , som var anställd på . Det fallet visar även på att det är viktigt att det finns skydd som gör att den som larmat internt men inte fått gehör ska kunna välja att gå vidare och larma externt. Vissa arbetsgivare arbetar strukturerat med kanaler för visselblåsare där man kan rapportera missförhållanden, andra gör det inte. har en större incident lett till att stora organisationer på frivillig basis inrättat kanaler för visselblåsare. Detta skedde till exempel efter den stora muthärvan i , som , då konsult på , var med och avslöjade som visselblåsare. Det är välkommet att lagen nu tydliggör organisationers ansvar för att ha fungerande kanaler. Penningtvätt, muthärvor och missförhållanden som drabbar patienter är alla tydliga exempel där det är av allmänintresse att informationen kommer till ledningen och där det också är av allmänintresse att gå vidare och larma externt om ledningen inte agerar. Det finns dock andra missförhållanden där det inte är lika lätt att som enskild uppfatta ett allmänintresse. Det krävdes till exempel ett omfattande internationellt upprop under namnet metoo för att kvinnor inom olika sektorer skulle våga stiga fram och berätta om sexuella trakasserier och övergrepp som de utsatts för på sina arbetsplatser. För den enskilde som utsätts för sexuella trakasserier eller mobbning kan det vara svårt att bedöma om detta är av allmänintresse, eftersom det är någonting som upplevs som svårt att prata om och man inte vet om det bara är man själv som är drabbad eller om det finns fler. Det kan även vara svårt att lyfta fram problemet till ledningen eller till ett skyddsombud med tanke på frågans känsliga karaktär. Därför är det mycket viktigt att denna aspekt tas väl om hand och uppmärksammas i tillämpningen av lagstiftningen. Det är också viktigt att klargöra att sexuella trakasserier och liknande missförhållanden är just missförhållanden och att det finns ett allmänt intresse av att de kommer fram. Därmed ska de omfattas av 1 kap. 2 § i den nya lagen om skydd för personer som rapporterar om missförhållanden. För att tydliggöra detta, herr ålderspresident, har vi i Liberalerna lämnat en motivreservation i betänkandet, reservation nummer 1, som vi också yrkar bifall till. 90 (S): debatterar vi arbetsmarknadsutskottets betänkande 3 Genomförande av visselblåsardirektivet. Jag vill, herr ålderspresident, börja med att yrka bifall till förslaget i betänkandet och avslag på samtliga reservationer. Det kan tyckas att det borde vara en självklarhet att man inte ska straffas för att man påpekar allvarliga missförhållanden på en arbetsplats. Alla arbetstagare ska ha rätt att larma om missförhållanden. Det är viktigt för den enskilde arbetstagaren, men också en avgörande del för ett fritt och demokratiskt samhälle. Ingen ska känna rädsla för att hamna i frysboxen på arbetsplatsen eller rent av bli uppsagd för att man slår larm om missförhållanden på sin arbetsplats. Vi vill inte ha arbetsplatser där tystnad och undergivenhet premieras. Arbetstagare har ett lagstadgat skydd mot repressalier från sin arbetsgivare vid larm om allvarliga missförhållanden. Vi fattade i den här kammaren beslut om den visselblåsarlag som trädde i kraft . går vi vidare i genomförandet av EU:s visselblåsardirektiv, vilket innebär att skyddet förstärks och blir tydligare. Det ska bli lättare och tryggare att visselblåsa. Den lag om rapportering av missförhållanden som vi föreslår ska gälla i all privat och offentlig verksamhet och ska ersätta dagens visselblåsarlag. Fler ska omfattas av lagstiftningen. Förutom anställda gäller den här lagen även arbetssökande, egenföretagare, volontärer, praktikanter med flera. Det ska bli tydligare hur man går till väga för att visselblåsa och hur uppgifterna tas om hand. Det är, herr ålderspresident, som jag har sagt i flera tidigare debatter i denna kammare: En äkta demokrati vilar på trygga medborgare. Att se och uppleva allvarliga missförhållanden men vara rädd för att avslöja dem för att man kan bli straffad är inte en arbetsmarknadsmodell som skapar trygga individer – tvärtom. I enlighet med den nuvarande regeringens vilja att stärka den svenska modellen, med starka parter på arbetsmarknaden och trygga individer på jobbet, är denna lagstiftning ännu ett steg på vägen mot att skapa ett bättre samhälle för alla. Det gläder mig verkligen att vi har en bred politisk majoritet för att genomföra denna proposition i . 91 (M): Vi debatterar alltså regeringens förslag till lag om skydd för personer som rapporterar om missförhållanden och lag om ändringar i offentlighets- och sekretesslagen. Regeringens förslag innebär bland annat att fler personer omfattas av skyddet för visselblåsare, att det införs krav på vissa verksamhetsutövare att inrätta interna rapporteringskanaler, att det införs en ordning för hur rapporter om missförhållanden ska tas om hand och att uppgifter om visselblåsares identitet ska omfattas av sekretess. Genom detta förslag genomförs och rådets direktiv om skydd för personer som rapporterar om överträdelser av unionsrätten, det så kallade visselblåsardirektivet. Förslaget innebär att den gällande lagen om särskilt skydd mot repressalier för arbetstagare som slår larm om allvarliga missförhållanden ersätts av en ny lag. Lagförslaget föreslås träda i kraft , alltså . Den nuvarande regleringen för personer som rapporterar information gällande missförhållanden innebär enligt regeringsformen att var och en tillförsäkras vissa grundläggande fri- och rättigheter i förhållande till det allmänna. En av de viktigaste är yttrandefriheten, som omfattar alla enskilda, det vill säga även anställda. För offentligt anställda innebär detta även ett skydd gentemot arbetsgivaren. En myndighet kan i regel inte ingripa mot en anställd vid myndigheten för att denne genom att utnyttja sin yttrandefrihet har förorsakat störningar i verksamheten eller skadat myndighetens anseende och allmänhetens förtroende för myndigheten. Personer som rapporterar om missförhållanden har även genom internationella åtaganden ett visst skydd mot repressalier. har inkorporerats i svensk rätt och gäller som svensk lag. Arbetstagare som rapporterar om missförhållanden har genom arbetsrätten skydd både mot att skiljas från anställningen och mot ingripanden under pågående anställning. Det arbetsrättsliga skyddet utgörs av både lagar och rättsgrundsatser som har utvecklats i rättspraxis. När det gäller propositionen innehåller visselblåsardirektivet detaljerade villkor om skydd för rapporterande personer. Villkoren motsvaras inte av vad som gäller enligt den svenska grundlagen eller enligt den arbetsrättsliga regleringen. Vidare ska skyddet enligt direktivet gälla för en omfattande personkrets. Det skydd som finns i visselblåsarlagen och anställningsskyddslagen är begränsat till just arbetstagare. Grundlagsskyddet gäller för var och en men ger med vissa undantag inte något skydd mot repressalier eller efterforskningsåtgärder inom den privata sektorn. Inte heller här kan således det svenska skyddet sägas motsvara det skydd som visselblåsardirektivet kräver. Det behövs därför nya bestämmelser som säkerställer det skydd för rapporterande och andra personer som ska finnas enligt visselblåsardirektivet. Direktivet genomförs generellt, det vill säga inte endast inom de områden och vid de överträdelser som anges i visselblåsardirektivet. Därför föreslås alltså en ny lag med bestämmelser om skydd för personer som i ett arbetsrelaterat sammanhang har fått del av eller inhämtat information om missförhållanden och sedan rapporterar den. Skyddet föreslås även gälla för andra än rapporterande personer, till exempel personer som bistår den rapporterande personen och juridiska personer som den rapporterande personen äger, arbetar för eller på annat sätt har en koppling till. Avslutningsvis, herr ålderspresident, yrkar bifall till propositionen. 92 (SD): Lagom för demokratins hundraårsjubileum, jubileet för allmän och lika rösträtt, säger vi också med bred majoritet ja till att stärka skyddet för så kallade visselblåsare. Vi fortsätter därmed arbetet mot en rättvisare vardag. yrkar bifall till utskottets förslag i betänkandet och välkomnar det stärkta skyddet. Visselblåsardirektivet har sitt ursprung i och kommer att ersätta den nu gällande lagen om skydd mot repressalier för arbetstagare som slår larm om missförhållanden. Den nya lagen innehåller positiva förändringar som att visselblåsares identitet ska skyddas genom tystnadsplikt och sekretess och att inte bara anställda ska omfattas utan även arbetssökande, egenföretagare, volontärer, praktikanter, personer som ingår i ett företags ledning och aktieägare som är verksamma i bolaget. Det är bra. När det gäller lagens förhållande till annan reglering föreslås att lagen ska upplysa om att den inte inskränker skydd som gäller enligt annan lag eller förordning eller på annan grund. Det föreslås vidare att det ska tas in en upplysningsbestämmelse om rätten för var och en att i grundlagsskyddade medier meddela och offentliggöra uppgifter i vilket ämne som helst. Det är ett bra förtydligande. Låt mig nu ge en kort historiebeskrivning. När den svenska lagen skulle införas och behandlas ansåg att lagen borde utökas med utgångspunkt i vad vi tyckte saknades och behövde förtydligas och föreslog följande:  Den arbetstagare som överväger att slå larm behöver få bättre vägledning om förhållandet mellan den föreslagna lagen och annan reglering.  Det behövs klarare regler och direktiv för var gränsen går för visselblåsare och anställning med tystnadsplikt.  Skyddet för visselblåsarens identitet i såväl offentlig som privat verksamhet bör utökas.  Det källskydd som garanteras den som lämnar meddelanden till medier ska vara vägledande för skydd för visselblåsares identitet.  En lagstadgad absolut sekretess vid anmälan av till exempel brister i arbetsmiljö och överträdelser råder inom finanssektorn medan motsvarande inte gäller inom andra områden, och regeringen bör därför återkomma med förslag om ett utökat skydd för samtliga visselblåsares identitet. Detta är just vad som ligger på bordet . De förbättringar som föreslog avslogs dessvärre den gången, och även då styrdes vårt land av inga mindre än just Socialdemokraterna – precis som är fallet även . Vi har alltså på grund av vårt lands styrande politiker förlorat åratal av ett bättre och tydligare skydd för visselblåsare. Men får vi äntligen möjlighet att stärka upp lagen. Återigen visar att vi är vägledande i politiken. Även om vi anser att vår nation är fullt kapabel att själv hantera en tillfredsställande lagstiftning är vi som vanligt ödmjuka inför att våra förslag ändå genomförs och till slut blir verklighet. Detta utan att lägga vikt vid vem som ser till att de genomförs, vilket just i detta fall, herr ålderspresident, råkar vara kolossen EU. 93 (KD): Jag måste få säga att det är första gången jag har nöjet att närvara när just denna ålderspresident tjänstgör i kammaren. Det här trodde ingen när vi började vår resa i partiet. Det känns väldigt roligt! Det har ingenting med dagens ärende att göra, men jag ville ändå säga något som är lite personligt. Jag vill börja med att yrka bifall till propositionen. Det är jätteviktigt att oegentligheter av olika slag uppmärksammas . Inte sällan är det anställda eller personer nära en verksamhet som har störst möjlighet att upptäcka oegentligheter av olika slag. vet vi var och en hur svårt det kan vara att vara den som pekar på problem, inte minst när det handlar om oegentligheter. Risken finns att man ses som osolidarisk i gruppen, i företaget eller var man nu är – alltså som någon man egentligen inte riktigt kan lita på. Då är det desto viktigare att det finns ett rejält lagligt stöd så att man både vågar och kan göra rätt. Med dagens föreslagna beslut ökar vi markant skyddet för så kallade visselblåsare. Det är bra, men det är också nödvändigt. En stor skillnad är att den nya föreslagna lagen i mycket större omfattning än den nuvarande kommer att innefatta både offentliga och privata verksamheter. Vi tycker att det är fullt rimligt att man så långt det är möjligt jämställer både offentlig och privat verksamhet. Vidare tycker att regeringen har landat rätt när det gäller de olika avvägningar som gjorts. Det är fullt rimligt att frågor rörande till exempel rikets säkerhet eller terrorism behandlas i särskild ordning. Så långt har jag väl sagt som alla andra. Men jag tror ändå att det är bra att göra ett litet tillägg som inte ingår i lagen men som vi måste vara uppmärksamma på. Tyvärr är verkligheten inte alltid rosenröd. Det är inte alltid enkelt, svart och vitt och så vidare. kommer det att hända att någon någonstans använder visselblåsarlagen på ett sätt som bara är ämnat att skada företaget man jobbar på. Jag tror att det är viktigt att våra kontrollmyndigheter är noga med att följa upp de olika saker som händer så att enskilda företag inte råkar oerhört illa ut. Det här kommer att vara på marginalen – jag inser det, eller jag hoppas det i alla fall. Men det är ändå en viktig aspekt att ha med sig att det inte är alltid som alla är snälla, goda och rara. finns det de som vill riktigt illa, och då måste vi vara uppmärksamma och kunna stå emot. Med detta yrkar jag som sagt bifall till propositionen. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under § 12.) betänkande 2021/22:AU4 94 (S): Vi behandlar arbetsmarknadsutskottets betänkande AU4 . Jag vill börja med att yrka bifall till vår reservation och avslag på utskottets förslag till tillkännagivande. Ett enigt utskott ställer sig bakom ett förslag till tillkännagivande vid /20 om att göra en översyn av uppdrag så att återgår till sitt grunduppdrag när det gäller personer med fysiska och intellektuella funktionsnedsättningar. Med anledning av detta har regeringen vidtagit flera åtgärder. beslutades om en förordningsändring gällande särskilda insatser för personer med funktionsnedsättning som medför nedsatt arbetsförmåga. Förändringen innebär ett förtydligande om målgruppen för de särskilda insatserna, och särskilt för skyddat arbete. Förändringen innebär också ett förtydligande av vad som gäller vid skyddat arbete. För att anvisas till ett skyddat arbete ska en persons arbetsförmåga vara så nedsatt till följd av en funktionsnedsättning att personen inte kan få något annat arbete, och hans eller hennes behov ska inte kunna tillgodoses på annat sätt. Förordningen trädde i kraft och bygger på en överenskommelse mellan regeringspartierna, och Liberalerna. I ägaranvisningen som antogs vid årsstämman gjordes en revidering av uppdraget med ett förtydligande av bland annat anpassning av förutsättningar hos personer med funktionshinder som medför nedsatt arbetsförmåga. Regeringen anger att bolaget bör söka affärsmöjligheter inom ett flertal branscher för att få en bred tillgång till arbetsuppgifter som är anpassade efter olika människors behov. Regeringen har också lämnat flera uppdrag till Arbetsförmedlingen i regleringsbrevet . Bland annat ska man se över definitionen av och målnivån för prioriterade grupper. Detta ska redovisas . Ett annat uppdrag är att man ska se över kunskaper i svenska och förekomsten av funktionsnedsättning som medför nedsatt arbetsförmåga. Detta ska redovisas . inledde Europeiska kommissionen en granskning av det statliga stödet till skyddad sysselsättning i . Kommissionen gjorde då bedömningen att den svenska staten gett stöd som var oförenligt med den inre marknaden. Med anledning av kommissionens granskning införde regeringen genom förordningen (2018:1528) om statlig ersättning till regler om hur bland annat merkostnadsersättningen ska beräknas och om statens kontroll och återkrav vid eventuell överkompensation. Med detta som bakgrund är det orimligt att ställa sig bakom utskottets förslag. 95 (MP): Att det finns personer som vill arbeta men som står utanför arbetsmarknaden på grund av en funktionsnedsättning som medför nedsatt arbetsförmåga trots att de skulle kunna arbeta med rätt stöd och anpassning är en enorm outnyttjad resurs och en förlust för hela samhället. Därför är uppdrag i den aktiva arbetsmarknadspolitiken mycket viktigt. position att fungera som en ingång till arbetsmarknaden för personer som annars riskerar att stå utanför arbete är unik; det tror jag att vi alla är överens om. Jag välkomnar därför utskottets engagemang i att värna uppdrag och delar uppfattningen att tydligt ska vara till för personer som på grund av funktionsnedsättning står långt ifrån arbetsmarknaden. Det är också anledningen till att ställde sig bakom utskottets förslag vid /20 om att regeringen skulle göra en översyn av uppdrag så att återgår till sitt grunduppdrag när det gäller personer med fysiska och intellektuella funktionsnedsättningar. har regeringen gjort flera förändringar i styrningen och uppföljningen av . Dessutom har Arbetsförmedlingen fått fyra särskilda uppdrag i sitt regleringsbrev utifrån tillkännagivandet. Det handlar om att se över definitionen och målnivån för prioriterade grupper, att analysera processen och tillämpningen avseende förekomsten av funktionsnedsättning som medför nedsatt arbetsförmåga och att följa upp anvisningarna till skyddat arbete hos . Slutligen har Arbetsförmedlingen ett uppdrag som rör insatser för personer som utöver nedsatt arbetsförmåga till följd av funktionsnedsättning även har bristande kunskaper i svenska språket. Inget av dessa uppdrag har ännu återrapporterats, utan det ska göras respektive . Som vi skriver i vår reservation finns det därför goda skäl att avvakta med ett ytterligare tillkännagivande till dess att regeringen har återrapporterat det förra uppdraget i dess helhet. Att undvika osund konkurrens är naturligtvis viktigt. Här är det viktigt att hålla i minnet att inte är vilket bolag som helst utan ett statligt bolag som har ett särskilt samhällsuppdrag. Det är regeringen som anger det antal lönetimmar som ska nå per kalenderår för anställningsformerna skyddat arbete och lönebidrag för utveckling i anställning.