prot · H80987 · 2021-03-03 00:00:00 — Det handlar om Natos roll och Natos agerande, och det hade varit intressant och välkommet om utrikesministern hade framhållit just Natos stora betydelse. Svaret från Nato på den allvarliga utveckling vi ser i detta område är av central betydelse. Det handlar om stora resursförstärkningar som har ökat försvarsförmågan på land, i luften och till sjöss. Detta tillsammans med fler övningar och en ny kommandostruktur för bidrar till ökad säkerhet, inte minst för . Ändå är inte med i Nato. Socialdemokratin håller vårt land utanför de västliga demokratiernas försvarsallians. Låt mig göra klart att det varken gynnar vårt land eller det viktiga samarbete som krävs när det gäller Arktisregionen. 171 Utrikesminister (S) replik: Jag delar inte syn. Vi tror att det nära samarbete som har med Nato, som är ett av de allra närmaste, inte minst när det gäller komplicerade övningar, som bland andra tar initiativ till tillsammans med Nato, gör att vi kan både behålla en militär alliansfrihet som tjänar oss väl och ha ett nära samarbete med Nato. Detta är, som jag ser det, den bästa situationen för i det här läget. Det finns ingen anledning att ändra på denna politik. 172 (V) replik: För att generationer av människor framöver ska kunna leva och verka i den arktiska regionen krävs att vi har en klimatpolitik som på bred front hanterar klimatkrisen. Klimatförändringarna drabbar hårdare än vad de drabbar någon annan region i världen. Temperaturhöjningarna, förlusten av biologisk mångfald, isarna som smälter och så vidare är än så länge bara toppen på isberget av de konsekvenser som vi kommer att få se av krisen och dess effekter. När nu skriver ihop en arktisk strategi, vilket för all del är bra, är det tydligt att det är den internationella samverkan och säkerhetsfrågorna som sätts i första rummet. Men låt oss ha helt klart för oss att vi utan ett fungerande klimat och en fungerande natur och miljö heller inte kommer att ha något annat. Det kommer inte att finnas något att försvara, och i ett värsta scenario kan det bli ett område där människan varken kan eller vill vara. Två sidor får klimat och biologisk mångfald i strategin. Det duger helt enkelt inte. En vänsterpartistisk strategi för hade satt klimatet i första rummet och tydligare knutit samman lösningarna för med övergripande klimatpolitik. Det är inte främst utsläppen i den arktiska regionen som driver på uppvärmningen. Utsläppen finns där också, men framför allt finns de i de rika delarna av världen. i vår kommer utrikesministrarna inom att träffas. Förhoppningsvis kan man skriva under en gemensam klimatdeklaration, vilket inte lyckades senast i . Strategi för den arktiska regionen Min fråga till utrikesministern är: När statsrådet senare i vår träffar sina kollegor från de andra arktiska länderna, hur kommer statsrådet att agera för att säkerställa att klimatet hamnar högst upp på den politiska agendan? 173 Utrikesminister (S) replik: Jag håller inte med om att vi inte sätter klimatet och miljön på samma höga prioriteringsnivå som säkerhetspolitiken. Däremot är det väldigt naivt att tro att man kan ha en viktig Arktisskrivelse utan att ägna mycket tid åt just säkerhetspolitiken, eftersom det säkerhetspolitiska läget är så försämrat och vi, i detta läge, vill försöka behålla som ett lågspänningsområde. Detta är en förutsättning för att vi ska kunna ta oss an klimatfrågorna. Klimatförändringarna har en grundläggande inverkan på , och de arktiska länderna har ett särskilt ansvar både för att se till att man bevarar möjligheterna för människor att leva där liksom den biologiska mångfalden och för att se till att miljön i inte förstör miljön runt om i hela världen, så som vi under denna vinter har sett ganska betydande exempel på. Jag tänker på de temperaturförändringar som har skett med anledning av uppvärmningen av . 174 (V) replik: När det gäller att miljön i inte förstör miljön runt om, som jag tror att ministern sa på ett ungefär, vill jag hävda att det är precis tvärtom. Det är ju vårt liv och vårt sätt att organisera samhället i stort som gör att vi har en temperaturhöjning i , till exempel. Det är ju den samlade klimatkrisen som gör att vi har en kris också i . Detta är inget problem som vi kommer att lösa regionalt, utan detta är något som vi bara kan lösa med samhällsförändringar och genom att nå, eller åtminstone försöka nå, mål. har varit ett hinder , men är det inte bara som kämpar för att bevara sina intressen i denna region. , som vi har pratat om, hämtar hem en stor del av sin bnp från den arktiska regionen, och har också ett starkt och omfattande skogsbruk, gruvnäring och även energiproduktion i den arktiska regionen. När regeringen lägger fram den arktiska strategin öppnar man även upp för nya former av exploatering. Man tar inte avstånd från fortsatt oljeexploatering, och man öppnar också upp för ytterligare exploatering, med gruvdrift på djuphavsbotten. Man säger inte nej och stopp. Det är inte rimligt att tro att vi ska kunna ta upp mer av dessa ämnen och bruka dem. Vi har redan tagit upp och konsumerat väl över vad jorden och naturen klarar av. Avslutningsvis skulle jag vilja fråga ministern varför regeringen i strategin inte tydligare sätter stopp för utvinning av olja och varför man fortsätter att hålla öppet för gruvor i djuphaven när riskerna är så stora. 175 Utrikesminister (S) replik: Det förvånar mig mycket att inte alls verkar ha noterat att det är en ny amerikansk administration, att och har utsett till särskilt klimatsändebud, som sitter i det nationella säkerhetsrådet, och att man därmed har visat ett otroligt stort och ökat intresse, inte minst för . Diskussioner om själva ministerdeklarationen pågår redan. Vi har också fått väldigt stor uppskattning från många andra länder för att vi har så stor miljö- och klimatdel i vår Arktisstrategi. Strategi för den arktiska regionen När det gäller frågan om gruvdriften anser regeringen att utvinning av från djuphavet, inklusive , inte ska ske innan effekterna på den miljön, den biologiska mångfalden och mänskliga aktiviteter har blivit tillräckligt vetenskapligt beskrivna. Här följer vi språkbruket i strategi om biomångfald, som kom , och slutsatserna från . 176 (C) replik: Jag har i mitt tidigare anförande, liksom kollegorna gjorde i utrikesdebatten , redogjort för syn på de säkerhetspolitiska aspekterna här, där vi har en del skillnader jämfört med regeringen. Jag fick också en del klarhet i den fråga som kom upp i ett tidigare replikskifte, och jag skulle därför vilja ägna detta replikskifte åt just miljöaspekterna av Arktisstrategin. Min fråga till utrikesministern är: Varför tar man med resonemangen om grön infrastruktur? Om jag ska vara riktigt ärlig, fru talman, är min farhåga att man har slängt in ett värdeord som man inte riktigt vet eller har reflekterat över vad det betyder och vad det ska innebära i sammanhanget. Enligt min och mening är det rimliga sättet att se på saken att vi har landområden i och i den övriga arktiska regionen där vi ska balansera de boendes rätt att utnyttja naturresurserna på ett hållbart sätt med urfolks rättigheter och med vikten av att värna en ofta sårbar miljö. När det gäller de resurserna och framför allt olje- och gasutvinningen i de områdena borde göra allt vi kan för att hålla emot där. Det finns ingenting i resonemanget om grön infrastruktur i som stärker det, utan snarare urholkas det. Det bygger i grunden på resonemanget att vi har exploaterade områden där vi ska värna och upprätta korridorer och på något vis arbeta för att naturvärdena ska finnas med lite vid sidan om. Det kan vara rimligt att ha detta angreppssätt i andra delar av och i andra delar av världen. Men då måste man också klara av att definiera detta. Jag kan säga att regeringens arbete för att försöka definiera de regionala handlingsplanerna för grön infrastruktur i de delar av som ligger i – i och – inte imponerar. Det finns inte en klar och tydlig definition. Det är inte definierat vem som ska göra vad. Och kartmaterialet stämmer inte med verkligheten. Detta vill jag ha svar på från utrikesministern. 177 Utrikesminister (S) replik: Regeringen framhåller i strategin för den arktiska regionen att känsliga områden och områden med stora natur- och kulturvärden ska ges ett adekvat skydd. Exploateringen bör ske på ett sådant sätt att förluster av biologisk mångfald minimeras och kompenseras. Nätverk av skyddade områden som binds ihop av grön infrastruktur bör skapas. Det är viktigt med grön infrastruktur för rennäringen. Strategi för den arktiska regionen I deltar bland annat i expertgrupper för marint områdesskydd och skydd för flora och fauna i . 178 (C) replik: I det första ledet av utrikesministerns replik finns det en ganska rimlig syn. Där beskrivs i princip det som vi vill se. Där tror jag att vi har en hyfsad samsyn. Men då kvarstår frågan: Varför ska man plocka in dessa resonemang? Vi kan kolla på just rennäringen i och kolla på de län där regeringen har gett i uppdrag att upprätta handlingsplaner. Det är inte så att de bidrar till att skydda naturvärden för dem som utnyttjar marken, oavsett om det är inom rennäring, lantbruk, skogsbruk eller annat. De leder bara till en ökad otydlighet. Detta är i och för sig en fråga utanför Arktisstrategin. Men det kan vara värt att ha med sig den. Inte ens när det gäller vårt eget arbete med en grön infrastruktur i klarar man av att reda ut definitionen av vad den innebär, framför allt vad den i praktiken innebär för den som använder den. Därmed kvarstår min fråga: Varför är detta viktigt att betona i Arktisstrategin? Jag har redogjort för varför jag tror att det finns en fara med att öppna upp detta, alltså att man urholkar det första ledet som var viktigt, att faktiskt se till att på alla sätt värna de miljöerna och de ekosystemen. Där vet vi att vi kommer att ha en svår kamp att vinna. Vi vet att det finns stora politiska och ekonomiska intressen som driver på för att plocka upp olja och gas som borde vara kvar i backen och under havet. Vi vet att det finns många krafter som inte på ett hållbart sätt vill värna de redan sårbara ekosystem som stressas av klimatförändringarna. Varför ska detta plockas in, och kan vi i så fall definiera vad det innebär för de miljöerna och för utanför ? Där tror jag att man är svaret skyldig, eftersom man har lagt in dessa resonemang i Arktisstrategin. Jag har inte klarat av att få ett riktigt gott svar av mina kollegor i på detta. De verkar mest förvånade över att frågan kommer upp. Det gör mig faktiskt lite bekymrad och en aning besviken. 179 Utrikesminister (S) replik: Inför Arktisstrategin har vi konsulterat myndigheter, civilsamhället och inte minst de samiska organisationerna. De har angett att de tycker att det är väldigt viktigt med grön infrastruktur. Hur kan man då få ett regelverk som innebär att negativa effekter förhindras, till exempel när naturresurserna utvinns, och hur ska man hitta sätt för att kunna vara pådrivande i det internationella samarbetet för att minimera de negativa konsekvenserna och riskerna när naturresurserna i regionen utnyttjas? Den fråga som jag gissar ligger bakom handlar också om behovet av de ökade områdesskydden i . Vi stöder ambitionen att skydda av världshavet till 2030. Detta togs upp här tidigare. Men mandatet för olika former av skydd är delat mellan flera olika organisationer. Detta arbete behöver ske i olika organisationer, så att man kan uppnå syftet med skyddet. Detta känns som väldigt tekniska områden, och jag tror att vi kommer att behöva fortsätta att diskutera detta. Det handlar om en balans mellan behovet av skyddet och behovet av den gröna infrastrukturen. 180 (L) replik: Strategi för den arktiska regionen Jag delar mycket av det som sas i utrikesminister redogörelse för regeringens Arktisstrategi. Det som jag oroar mig något för är statsrådets återgivande av mötet med utrikesminister och samtalet kring . Det låter bra. Men uppfattar statsrådet verkligen att det går att lita på utrikesminister ord vad gäller ? Finns det inte risk att vi faller i samma fälla som ett antal ledare före oss, till exempel ? Vi applicerar vårt sätt att agera på . Vi förstår inte den ryska regimens narrativ. Den ryska regimen har alltid en egen agenda. Dialog sysslar med endast när det gynnar ryska intressen. För är världen ett nollsummespel – någon vinner och någon annan förlorar. Min fråga till statsrådet är: Kan vi lita på ord om dialog i fråga om ? 181 Utrikesminister (S) replik: Man kan gå omkring och vara ständigt misstänksam mot allt som alla säger, inte minst från personer som kommer från auktoritära system. Men det skulle vara ett helt omöjligt sätt att bedriva någon som helst utrikespolitik om vi bara kunde samarbeta med dem som vi litar på till och som vi tror har goda intentioner på alla områden till . Det är därför som har en tvåspårspolitik när det gäller . Å ena sidan handlar det om att vara väldigt tydlig när det gäller till exempel brott mot folkrätten, mänskliga rättigheter och så vidare som leder till sanktioner – i folkrättens fall till exempel när det gäller annekteringen av och i MR-fall till exempel när det gäller sanktionerna rörande Navalnyj, som blev helt färdiga . Å andra sidan handlar det om att ha en politik där man kan ha dialog och samarbete på områden när man har gemensamma intressen, och är ett sådant område där vi har gemensamma intressen av till exempel forskningssamarbete, miljösamarbete och inte minst mellanfolkligt samarbete. Vi har skolor i de arktiska länen i och som har utbyte med skolor i de arktiska delarna av . Jag tror att det är bara positivt att man kan ha en dialog där det är av intresse för båda parter. 182 (L) replik: Jag tackar för statsrådets svar på frågan. Naturligtvis är det inte möjligt att gå runt och vara misstänksam 24:7. Jag tror dock att när det gäller just relationen med , och framför allt den ryska regimen, bör man ha ett ganska stort mått av misstänksamhet. Det är det problem som vi har och som många andra har när vi relaterar till . Vi applicerar vårt sätt att se på världen – vårt narrativ. Vi tror att har samma narrativ och samma syn på omvärlden. Det har inte – inte den ryska regimen. Det ryska folket har det absolut. Strategi för den arktiska regionen Det är här jag återigen kommer in på syn att den storpolitiska arenan inte är ett vinn-vinnsystem utan ett nollsummespel där någon vinner och någon annan förlorar. Det har vi sett på många olika arenor runt om i världen, inte minst det . Jag instämmer alltså i mycket av det utrikesministern säger, men jag vill bara inskärpa att ett visst mått av misstänksamhet är nödvändigt i relationen med . Jag tycker att den mindre positiva delen av den så kallade dialogen hade borde tas som exempel på vad som kan hända om man inte använder sig av den typen av misstänksamhet. 183 Utrikesminister (S) replik: Jag tror inte att behöver vara det minsta orolig för att jag eller någon annan utrikesminister tror att har samma narrativ som vi, som EU eller som något av EU:s medlemsländer. Så naiva är vi inte. Jag behöver knappt ens stå här och säga det. Det min analys bygger på är hur agerar i , och där kan jag konstatera att vi kan ha ett konstruktivt samarbete inom områden som exempelvis klimat, hälsa och mellanfolkliga kontakter. Där har vi ett konstruktivt tilltal sinsemellan, och jag tror att det är väldigt bra att vi kan ha det. behöver inte heller vara orolig för att jag skulle ha någon annan syn än att har ett annat narrativ. Första gången jag var på en officiell delegation i var 1984, och har jag varit där ett stort antal gånger. Det finns ingen som helst risk att det svenska narrativet och det ryska narrativet i stort är samma. 184 (V): är en unik del av vår planet, med ett känsligt natur- och djurliv som har utvecklats över under is och i ett kallt klimat. är hem åt drygt 4 miljoner människor, varav många tillhör olika urfolk som har levt i i årtusenden – däribland det svenska urfolket samerna. är hoten mot allvarligare än . På få andra ställen på jorden har klimatförändringarna varit så omfattande och fått så dramatiska konsekvenser för såväl växtliv och djur som människor. I klimatförändringarnas spår uppstår nya utmaningar. När isen smälter möjliggörs utvinning av de naturresurser som finns, och nya transportleder öppnas upp genom både och . Det innebär nya hot mot miljön och att risken för säkerhetspolitiska spänningar i regionen ökar. Framtida verksamhet i ska och måste bygga på försiktighetsprincipen och på respekt för människor, natur och planetens gränser. och ligger i , och är att betrakta som en del av . Klimatförändringar, miljöhot och säkerhetspolitiska konflikter i kommer därför att ha en direkt påverkan på vårt land. Trots det har debatten om varit i stort sett frånvarande i fram till . Det är i grunden bra att regeringen presenterar en Arktisstrategi och att den – efter mycket om och men och efter krav från bland annat – kommer till . Det tycker jag är en grundbult i en demokratisk förankring av en sådan här strategi. är det påtagligt att regeringen saknar konkret politik på ett större plan. Om regeringen nu menar allvar med att bekämpa klimatförändringen och minska de militära spänningarna i regionen krävs mer än bara ord. För är det självklart att den svenska Arktisstrategin i första hand behöver fokusera på klimat och sociala förhållanden, vilket inkluderar ursprungsbefolkningarnas rättigheter. måste arbeta för ett hållbart nyttjande av resurser, minskade militära spänningar och ett ökat internationellt utbyte. Strategi för den arktiska regionen Jag får säga att detta har varit en intressant debatt att lyssna på. Jag tycker att det har funnits tydliga skillnader mellan rödgröna partier och borgerliga partier. Rödgröna partier har lyft klimatet först och sedan pratat om vilka säkerhetspolitiska konsekvenser det får, medan borgerliga partier har börjat i den säkerhetspolitiska dimensionen och sedan pratat om klimatet. finns det en bred samsyn från många partier om att klimatfrågan behöver lyftas upp; vi ser till exempel att stoppade uranbrytning , och då var det , och regeringen som gjorde upp. Jag går över till säkerhetspolitiken, fru talman. Trots att stora delar av inte ligger inom något lands territorialgränser görs flera anspråk på stora delar av området. Det gäller , och det gäller – men det gäller också , och . Även stormakten har visat intresse, vilket har varit uppe i debatten, för både naturtillgångar och transportvägar, trots att landet helt saknar arktiskt territorium. Flera av de inblandade länderna är medlemmar i , och det har gjort att militäralliansen har blivit en aktör i regionen. är dock det land som har varit tydligast i sina anspråk genom att placera en rysk flagga på havsbottnen exakt på . har också rustat upp flera gamla militärbaser på karga och obebodda öar i . Det upptrissade säkerhetspolitiska läget mellan och riskerar att få förödande konsekvenser. Vi vill alla att ska vara ett lågspänningsområde, men vi måste prata klarspråk om att det nu sker en upptrappning i . Den naturliga lösningen på detta är ju att motverka det, och jag tycker att det har som har sagts i debatten om det ryska perspektivet – till exempel av och utrikesministern – är intressant och riktigt. Jag tror att hade haft nytta av karta över just för att peka på hur det ryska tänket är. Man känner sig hotad av andra. Vi vet också att man historiskt kan dra paralleller ända tillbaka till Kubakrisen. blev faktiskt en del av Kubakrisen när ett amerikanskt plan mitt under krisen lyckades flyga in över ryskt territorium i de norra delarna av . Det får säkerhetspolitiska konsekvenser. Den naturliga lösningen på detta måste vara nedrustning, ökat samarbete och utbyte – inte militär kapprustning. menar att det är av yttersta vikt att vidhålla ett nära samarbete mellan samtliga länder som ingår i , och då är inkluderat. Det samarbete som sker inom en rad forum är bra. Ländernas geografiska anspråk också upp militärt, och militariseringen av märks även i vårt eget land – inte minst genom alla dessa internationella militärövningar i norra . Det har varit återkommande övningar, till exempel Cold Response, som arrangeras inom ramen för Partnerskap för fred. Vi har även Loyal Arrow, som genomfördes och var den största flygövningen i historia. Strategi för den arktiska regionen deltog i en av de allra största Natoövningarna, nämligen Trident Juncture. Övningen ägde till största delen rum i men även delvis i och hade över 50 000 deltagare från mer än 30 länder. Det är klart att detta passar in i det ryska narrativet att det finns en hotbild från andra länder. Om vi inte förstår det och inte ens försöker anta det perspektivet kommer vi inte heller att förstå det ryska agerandet. anser att inte ska delta i Natoledda övningar, då det urholkar den militära alliansfriheten. Natoövningar som äger rum på svensk mark, i vårt luftrum och på vårt territorialvatten måste upphöra, och vi i menar att Nato inte ska tillåtas öva eller testa vapensystem inom gränser. Det leder till en ökad hotbild mot då fler länder gör sig redo att strida i . har därför återkommande krävt att ska riva upp samförståndsavtalet om värdlandsstöd med Nato. används just stora delar av som övnings- och testområde, både för svensk och för utländsk militär. Enligt en har antalet utländska militärer ökat med på mindre än . Jag ser med oro på hur görs om till ett militärt övningsfält. En ökad verksamhet, oavsett om den sker med Nato, Pesco eller i andra konstellationer, riskerar att få negativa konsekvenser för såväl människor och miljö som viktiga näringsverksamheter i området. Det är av försvarspolitiska skäl även tveksamt hur försvarsförmåga stärks genom att andra länder, som inte har ett kallt klimat, ges möjlighet att testa och öva i vårt kalla klimat. Övningsfälten i norr, som kallas Neat och inkluderar både och det som heter Test Range i , utgör största militära övningsområde på land. Detta har utvecklats till en viktig arena för Natos tester av bombflygplan, drönare, missiler och andra vapentyper. Det är en utveckling som vi från har motsatt oss . Vi tycker att man faktiskt behöver avveckla området snarare än utveckla det. Ska man ta upp en tydlig konsekvens går det nämligen så långt att , som ockuperar och återkommande bryter mot mänskliga rättigheter, tillåts testa sina vapensystem på svensk mark. Bland annat har man testat drönare i som senare har använts för att bomba civila mål i . ska inte bidra till övergrepp. är det atombomberna fälldes över och , men kärnvapen är fortfarande en viktig del av många länders försvarsdoktrin. har ett förflutet av aktivt arbete för nedrustning i allmänhet och kärnvapennedrustning i synnerhet. Genom historia av militär alliansfrihet har vi varit en unik röst för tydlig global kärnvapennedrustning. Som självständig och militärt alliansfri stat bör tillhöra de länder som ratificerar FN:s konvention om kärnvapenförbud, men så är det tyvärr inte . Överenskommelser om kärnvapenfria zoner är ett av de allra mest effektiva verktygen mot kärnvapen och mot kärnvapenspridning. Om länder kan förvissa sig om att andra stater inte håller på att skaffa sig kärnvapen dämpar det viljan att skaffa egna. är stora delar av världen kärnvapenfria zoner, framför allt på södra halvklotet. Flera av de stater som visar ett allt större intresse för har kärnvapen. Den spända relationen mellan och Nato riskerar att bidra till ökad tilltro till kärnvapnens avskräckande förmåga, med upprustning och terrorbalans som följd. Att och tillsammans innehar av alla kärnvapen och fortsätter att modernisera sina stridsspetsar skapar osäkerhet i vår omvärld. Strategi för den arktiska regionen Kärnvapen har befunnit sig i genom de kärnvapenbestyckade ubåtar som flera stater innehar. Därför tycker vi att bör ta initiativ till en kärnvapenfri zon i . hanteras gränstvister inom ramen för havsrätten, Unclos, efter att de fem arktiska stater som har havsgräns enats i Ilulissatdeklarationen.