prot · H809103 · 2021-04-07 00:00:00 — Det fanns ju många frågor i din fråga, . Du får gärna återkomma i ditt svar om jag missar någon, för det var många relevanta frågor. Till att börja med vill jag konstatera att Liberalernas ekonomiska politik – för det här handlar såklart i grunden också mycket om finansieringen – går ut på att skapa ett stort välstånd som vi sedan kan använda när vi fördelar genom välfärden. Den stora skiljelinjen mellan Liberalerna och i dessa frågor är ju att Liberalerna har en mycket mer offensiv politik för att skapa välstånd och se till att vi har företagande och människor som arbetar och som ser till att det rullar in pengar till statskassan som vi sedan kan använda för att stärka välfärden. ekonomiska politik skapar inte välstånd och kommer därför på lite att leda till en långt mer underfinansierad äldrevård och välfärd i största allmänhet. Men, herr talman, åter till frågorna. Jag tror att det är bra att det finns privata alternativ. Jag tror att det är bra därför att vi får en mångfald. Jag har själv äldre i min närhet som har haft både privata och offentliga utförare av äldrevård, och de har upplevt både brister och styrkor. Det som har varit viktigt har varit att faktiskt kunna göra ett eget val, att ha makt över sitt eget liv och att kunna välja bort det som har varit av sämre kvalitet. Det är ju detta som är den stora vinsten. När det gäller anställningstrygghet tycker vi att det är viktigt att det finns en långsiktig finansiering. Jag tycker också att det är viktigt – detta kanske förvånar , men den som känner till Liberalernas historia blir inte förvånad – att det finns en stark facklig rörelse som kan ställa krav, att man organiserar sig och att arbetsmarknadens parter kommer överens om hur det ska funka. 18 (V) replik: Ändringar i statens budget – Stöd till äldreomsorgen med anledning av corona-viruset Tack, , för svaret! En politik för att skapa välstånd kan utformas på många olika sätt. Till exempel har man konstaterat att ökad ekonomisk ojämlikhet är sämre för ekonomisk utveckling än en ekonomisk politik för ekonomisk jämlikhet, så jag kan väl lugnt konstatera att den ekonomiska politik som företräder inte är den bästa för att skapa välstånd i ett land och inte heller för att fördela detta välstånd. Vi har debatterat budget här. Jag kan minnas när ni drev igenom 6 miljarder till dem som har det absolut bäst ställt i det här landet som ni skar ned på äldreomsorgen; detta var i budgeten . Det behövs förbättringar inom både offentlig och privatiserad äldreomsorg. Den stora skillnaden mellan den privatiserade och den offentliga äldreomsorgen är att kontinuiteten är bättre – även om den är dålig – i den offentliga. Det är många fler deltider i den privatiserade äldreomsorgen, och det är många fler med visstidsanställningar och tidsbegränsade anställningar. Det är många fler outbildade och mycket lägre bemanning, för det är så man gör vinst. Det är personalen som är den stora kostnaden inom äldreomsorgen. När man styrs av aktiebolagslagen, vilket dessa bolag gör och ska göra, är det vinsten som är målet. Men så är det ju inte i äldreomsorgen; där är det den äldres hälsa, omsorg, väl och ve som ska styra. Däri ligger en stor konflikt. Jag uppskattar att tar upp den fackliga organiseringen; den är ju väldigt viktig. Men man kan också lägga fram politiska förslag här i som ökar kontinuiteten, vilket vi har gjort . 19 (L) replik: Låt oss inte grotta ned oss i ekonomisk teori. Jag kan bara konstatera att länder som har testat marknadsekonomi och liberalism har fått ett högre välstånd än länder som har testat socialism och därför också kunnat stärka sin äldrevård och hela sin välfärd på lite . Jag tycker att har en lite märklig syn i dessa frågor. Målet för äldrevården och för hela välfärden måste ju vara den individ som till syvende och sist ska bruka välfärden. Det är ju den personens väl och ve, egenmakt, rätt att bestämma över sitt eget liv och rätt att få en god äldreomsorg som måste vara målet. Av detta skäl är det viktigt att det finns privata utförare. Man ska kunna välja och välja bort. Man ska inte bli tilldelad en eller offentlig utförare och sedan bara få laga efter läge och ha det som en politiker har bestämt, utan man ska själv få makt att bestämma och att välja och välja bort. Man ska själv kunna göra detta. Det är klart att det finns problem inom både den privata och den offentliga äldreomsorgen. Där tycker jag att politiker ska kunna ställa krav, och det kan man också göra. Man kan ställa hårdare krav från politiken på flera av de saker som tar upp. Tycker man att det viktigaste är att prioritera upp kontinuiteten kan man ställa sådana krav, och det är jag helt öppen för att man gör. Men till syvende och sist måste vi ändå koka ned detta. Vill vi ha ett system där vi lägger mer makt hos de äldre eller ett system där vi lägger mer makt hos ? Vill vi – om vi pratar ekonomi – ha ett system där människor själva driver fram välstånd eller ett system med mindre välstånd där vi också får mindre välfärd i den andra änden? Jag tror på ett system där människor själva får bestämma mer. 20 (MP): Ändringar i statens budget – Stöd till äldreomsorgen med anledning av corona-viruset Engagemanget för de äldres situation och för äldreomsorg är stort i , och det är viktigt och bra. Vi gör nu var och en mer eller mindre avbön och erkänner att det finns strukturella problem i äldreomsorgen som har ignorerats på många nivåer, av många politiker och . Det är en bra sak, eftersom det ger oss möjlighet att ta tag i de här frågorna framåt. När vi gör det, herr talman, är det viktigaste ordet långsiktighet för att skapa förutsättningar för den växande gruppen äldre, som också kommer att ha fler olika typer av sjukdomar, att få en trygghet i sitt boende och i tillgången till omsorg och vård. Det är en riktigt, riktigt stor fråga för framåt. Den kris som vi är i har blottat stora sprickor. Vi har inte klarat av att leva upp till målsättningen att skydda de äldre från pandemin. De har, som har sagts här i talarstolen, fått betala ett högt pris. De som jobbar i äldreomsorgen, både i och på vårdboenden, har slitit oerhört hårt och har lokalt också fått fatta väldigt svåra beslut . Ska vi på något sätt betala dem för det är det goda arbetsvillkor, tillgång till kollegor, tillgång till fortbildning och en trygghet i organiseringen av vården och omsorgen om de äldre som vi ska ge dem. Då tycker jag att det är tråkigt att två saker händer. Det ena är att man politiserar den här frågan i betydelsen att den andra sidan inte har gjort någonting, när det är ganska lätt att gå tillbaka till tidigare budgetar och se att regeringen och januaripartierna har tagit initiativ som bland annat handlat om att rikta resurser till fortbildning och tillgång till personal i äldreomsorgen. Det är inte helt snyggt att stå här och säga att ingenting har hänt. erkänner vi att mer behöver göras. Det andra som händer är att man snabbt kommer ned i detaljerna, och det beklagar jag, herr talman. Organisationen och Regioner har påtalat problemen med riktade statsstöd till olika verksamheter, inte minst till äldreomsorgen, för det ger dem inte de bästa förutsättningarna att planera lokalt. Därför har regeringen fokuserat på mer resurser till allmänna statsbidrag till kommuner och några delar riktade till just personal, där det finns en bred samsyn om att vi behöver göra mer. Framöver tror jag att det är viktigt att vi fortsätter att dela ut mest pengar till kommunerna från det allmänna statsbidraget, så att de lokala förutsättningarna får styra arbetet. Jag tänker ta mig friheten att återge vad min mor har skrivit. Min mamma har arbetat väldigt länge inom äldreomsorgen i , både på äldreboenden och som distriktssköterska. Hon skrev ett mejl till mig just om den här debatten. Hon var lite orolig över att debatten så mycket handlar om pengar. Det behövs pengar till äldreomsorgen, men hon var väldigt tydlig med att det inte räcker, att den här frågan inte alls bara handlar om medel utan också om organisering. En fråga som vi inte har löst är hur vi ska se till att det finns en kontinuerlig vårdkontakt för de äldre. Det är väldigt många som jobbar i de här verksamheterna och ute i kommunerna som är tveksamma till idén som finns att kommunerna ska anställa läkare i äldreomsorgen. Det är en fråga som har diskuterats länge och lokalt, och det har framkommit att man inom verksamheterna är väldigt tveksamma till den idén. Ändringar i statens budget – Stöd till äldreomsorgen med anledning av corona-viruset Regeringen har tillsatt en statlig utredning som ska penetrera frågan grundligt, ta in expertis och vända och vrida på frågan om hur vi säkrar den långsiktiga vårdkontakten. Då beklagar jag att man i det initiativ som tas för att stärka äldreomsorgen kastar sig in i frågan och säger att ett riktat statsbidrag ska lösa frågan om medicinsk vårdkontakt, i stället för att vänta på utredningen. Detta har under beredningen justerats något. Men jag tar upp detta för att visa på komplexiteten i frågan och på vikten och värdet av att låta de ordinarie processer vi har i form av både utredningssystem och budgetprocesser få ta sin tid, även när vi upplever att frågor är akuta. Jag kan också känna att frågan om äldreomsorgen är akut och att jag vill göra någonting här och . Men ibland är faktiskt rollen som politiker att låta saker få ta sin tid, och i den här frågan är det vissa delar som ska det. Den andra frågan handlar om boende för äldre. Den är oerhört stor. Vi har en stor grupp äldre som skulle behöva bo på ett annat sätt än vad de gör , och den kommer att bli större framöver. Jag är helt övertygad om att det inte finns bara en lösning för den här stora gruppen, vare sig för hur vi ska finansiera den eller hur de ska bo på bästa sätt. Detta har utretts och under olika typer av regeringar, och det är flera lösningar som inte har fungerat speciellt bra. Återigen: I det här initiativet upplever jag att man söker förenkla lösningen och stärka ett bidrag som har funnits och faktiskt inte funkat jättebra. Det behövs ett större grepp. Det finns ett antal goda utredningar som har gjorts, bland annat av en ledamot av , , som det finns ett värde i att titta på igen. Vi behöver ta tag i frågan om hur äldre ska bo och hur vi ska finansiera ett gott boende för äldre framöver. Men vi ska inte förenkla det och tro att ett initiativ i finansutskottet löser frågan, för det, herr talman, tror jag inte att det gör. Den är svårare än så. Jag ska säga några ord om ordnad budgetprocess. Det kan kanske tyckas vara det tråkigaste man kan prata om, men det är faktiskt oerhört viktigt. Vi har ett väldigt speciellt år bakom oss, där vi har arbetat inom ramarna men ändå på ett ovanligt sätt. Gemensamt och med mycket dialog mellan riksdag och regering har vi tagit fram oerhört stora satsningar som har varit ofinansierade, och det har varit rätt att göra av kris. Men efter den här krisen kommer det att finnas ett behov av att gå tillbaka till en ordnad budgetprocess. Den kanske inte ska se exakt likadan ut som den gjort tidigare. Det finns säkert skäl att se över den gemensamt mellan partierna. Ändringar i statens budget – Stöd till äldreomsorgen med anledning av corona-viruset Från sida byter vi gärna ut målet för finanser till ett balansmål som kan frigöra mer resurser att investera i välfärden och klimatomställningen, men vi vill göra det steg för steg. Att underminera den budgetprocess som vi har kommit överens om tror jag är riktigt farligt för ekonomi och för möjligheterna att på ett ordnat sätt ta tag i de utmaningar som vi står inför. Det oroar mig mycket att vi faktiskt ska slarva bort sunda statsfinanser och missa möjligheten att ta tag i stora utmaningar, som välfärden, äldreomsorgen, kriminaliteten, miljön och klimatet. För detta kommer vi att behöva en ordnad budgetprocess, där vi gemensamt hittar majoriteter. Det som sker nu är någonting annat. Det är att stegvis gå tillbaka till en politik som vi vet inte fungerar och som bland annat gav oss 90-talskrisen. Det vore verkligen beklagligt. Jag hoppas verkligen att den konsensus som finns om att vi vill värna exempelvis äldreomsorgen kan leda till ett gemensamt arbete och att vi kan hitta tillbaka till en ordnad budgetprocess i riksdag. Det är oerhört viktigt. Jag hoppas att vi kan ta ett gemensamt ansvar för detta framöver. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under § 14.) Redovisning av åtgär-der i enlighet med målsättningarna i det nationella brottsföre-byggande programmet Tillsammans mot brott § 7 Redovisning av åtgärder i enlighet med målsättningarna i det nationella brottsförebyggande programmet Tillsammans mot brott betänkande 2020/21:JuU17 Redovisning av åtgärder i enlighet med målsättningarna i det nationella brottsförebyggande programmet Tillsammans mot brott (skr. 2020/21:63) 21 (S): Jag står bakom samtliga våra reservationer och vårt särskilda yttrande men för tids yrkar jag bifall endast till reservation 11. Det är vi presenterade det brottsförebyggande programmet Tillsammans mot brott. Det var högtidligt, för det var inte vilket betänkande och program som helst. Det var då nämligen ett heltäckande brottsförebyggande program senast hade lagts fram på bord. Vi tog fram ett, och det är rödgrön vardagslunk i kampen mot kriminalitet och i viss utsträckning social avvikelse. Det är här man ofta inte orkar lägga kraften när medierna kräver snabba utspel och politikers varumärkesbyggande blir viktigare än de utmaningar som finns utanför dessa väggar. Att vi i stort sett också var eniga var givetvis också en styrka för detta program. Det var kanske en sista ryckning av samsyn och förnuft. Vi hoppas dock att vi kan komma tillbaka dit, för medborgarna förväntar sig nämligen det. Vi måste anstränga oss att hitta samsyn när det gäller de stora samhällsutmaningarna, oavsett om det handlar om miljö, bekämpning och följder av eller brott och straff. Redovisning av åtgär-der i enlighet med målsättningarna i det nationella brottsföre-byggande programmet Tillsammans mot brott Sedan vi antog programmet har mycket hänt i det politiska debattklimatet men också i sak. Det har hänt både bra och dåliga saker, och det har varit både bra och dåliga trender. Vi ser katastrofala brottsdrivande strukturer, till exempel att vår sammanhållande skola slagits sönder. Det är en av de främsta pådrivande faktorerna till den segregation som trasar sönder vårt samhälle. En gång i tiden skapade denna skola möten, kittade ihop oss och höll hög internationell klass. Här har vi tagit beslut som har varit förödande och som givetvis påverkar det vi pratar om . Vi socialdemokrater tror på det starka samhället där vi håller ihop och där skillnader mellan kön och samhällsklasser inte tillåts växa. Den nordiska samhällsmodellen har visat sig vara ett mycket starkare bygge än andra internationellt prövade modeller. Jag tror att jag även förra gången sa att kanske är den nordiska modellen den bäst fungerande modellen genom hela världshistorien för att organisera vår gemensamma tillvaro och vårt gemensamma liv. Det är ett samhälle där individens frihet kan kombineras med ett icke-korrupt rättssamhälle och där globalisering är en förutsättning för ekonomisk tillväxt som ger mat på bordet såväl som kreativitet och dynamik, som ju faktiskt också präglar vårt mångkulturella samhälle. Det är en stor vinst för rättskedjan när ett brott beivras. Men det är givetvis en ännu större samhällsvinst att ett brott inte begås, och det är det brottsförebyggande arbete handlar om. Det är pudelns kärna, och forskning och praktik visar att det är just det brottsförebyggande arbetet som är det mest effektiva för att möta utmaningarna. Därför måste vi orka prioritera detta perspektiv. Jag tycker att den skrivelse vi debatterar är ett bevis på detta. Det är inget dramatiskt och inte så utspelsvänligt, men det är väldigt svenskt. Om man vill krångla till det hela kan man säga att det är komplext. Det är inte i kammaren eller i utskotten detta arbete görs i praktiken utan i våra kommuner och regioner av tusentals välfärdsarbetare och ideella krafter . Dagens brottsförebyggande arbete bärs av människor i deras vardag. De bara gör, och det är de som är hjältarna. Det handlar om miljoner beslut i det lilla. Låt mig ta något exempel på positiva utvecklingsområden som skrivelsen lyfter fram. Det finns många, men jag väljer att ta upp den fysiska utformningen av samhället. På regeringens initiativ har det tagits beslut om något som kan uppfattas som lite apart i sammanhanget, nämligen en ny plan med nationella mål för arkitektur‑, form- och designpolitik. Vad har detta med brott att göra? Jo, genom dessa instrument kan vi skapa ett hållbart, jämlikt och mindre segregerat samhälle med omsorgsfullt gestaltade livsmiljöer. Vi har en strategi på plats som ska genomföras. I denna strategi kommer trygghet, säkerhet och brottsförebyggande aspekter att vara integrerade delar i en hållbar stadsutveckling. Det här är ett exempel, men det finns också många goda exempel i praktiken. har vi kunnat följa BID Sofielund i och deras mycket framgångsrika samverkan med olika aktörer för att få bort brottsligheten från gatorna. Jag vill verkligen lyfta fram detta projekt – och generellt, för här matchar intentioner och praktiska genomförande bra. Vi har också sett att brottsligheten har pressats tillbaka i denna stad som fick bli symbol för systemkollaps. Mätningar visar att i denna stad är man, ironiskt nog, mest lycklig, och här finns ett extremt kreativt näringsliv och fantastiska människor. När programmet antogs 2017 hade 65 skjutningar. var de 20. Skadade och dödade i samband med sprängningar var 8, 16 och 16 åren 2017–2019 medan de var 3. Sprängningarna generellt är en tredjedel så många som 2017. Det är otroligt glädjande. Vi kan delvis se samma utveckling i och på andra ställen i vårt land. Redovisning av åtgär-der i enlighet med målsättningarna i det nationella brottsföre-byggande programmet Tillsammans mot brott Med repressiva åtgärder kan vi pressa tillbaka. Hundratals av de mest brottsaktiva sitter bakom lås och bom och ska så göra. Men grunden är det brottsförebyggande arbetet. Det finns ett antal tillkännagivanden. Som vanligt sparkas en del öppna dörrar in, men det finns också kloka synpunkter som regeringen behöver ta hänsyn till. Det är trots allt vilja som gäller. Ett handlar om fler fältare utanför kontorstid. Här togs redan i höstbudgeten ett beslut om , vilket möter upp behoven och gör att det brottsförebyggande arbetet i våra underprivilegierade områden kan prioriteras högre. En kvarts miljard är inte lite pengar i dessa sammanhang. Det finns också synpunkter om nya myndigheter och fler utredningar, men som skrivelsen säger ska vi nog försöka använda de redskap som finns. Vi har ett världsunikt och fantastiskt redskap i , och de har fått utökade uppdrag på flera områden som de kommer att genomföra på ett ypperligt sätt. Vi behöver inte fler myndigheter och utredningar utan vässa de redskap vi redan har. Det är genomförandet som räknas och inget annat. Tillsammans ska vi se till att detta program inte hamnar i hyllvärmarnas förlovade rike. Vi ska se till att det utvärderas, uppdateras och följs upp. Vi kommer alltid att ha fokus på det brottsförebyggande arbetet. Det förväntas av oss, och här måste politiken leverera. 22 (M): ska vi debattera regeringens redovisning av åtgärder i enlighet med målsättningarna i det nationella brottsförebyggande programmet Tillsammans mot brott. Jag står bakom alla reservationer, men jag yrkar bifall endast till reservation nummer 6. Regeringen presenterade programmet 2017. Syftet var att skapa förutsättningar för ett strukturerat och långsiktigt brottsförebyggande arbete i hela samhället. Regeringen har redogjort för vilka åtgärder som har vidtagits och beslutats. Utifrån det som precis sa verkar det ha gått väldigt bra, men hur har det gått efter att programmet antogs? Vad är facit? Jag säger att det är icke godkänt. Nationella trygghetsundersökningar visar att brott mot enskilda personer har ökat . Det gäller till exempel misshandel, olaga hot, sexualbrott, personrån och andra brott. av befolkningen blev utsatt för något av dessa brott . blev skjutningar ett vardagsbrott i , med en skjutning . Nästan sköts en människa ihjäl, och massor av människor blev skadade. Människor reagerar knappt längre när en skjutning sker utan rycker på axlarna och tänker: Jaså, en till. av befolkning känner sig så otrygga att de undviker att gå ut i sitt eget bostadsområde. De sitter alltså kvar i sin lägenhet och vågar inte gå ut – i , ! av alla 16–19-åringar är oroliga för att bli rånade. Det är också väldigt många. har alltså ont i magen när de går ut därför att de är rädda för att de ska bli rånade. Det kan man förstå med tanke på de ökande rånen, särskilt rån med förnedringsinslag. Det är förfärligt. Redovisning av åtgär-der i enlighet med målsättningarna i det nationella brottsföre-byggande programmet Tillsammans mot brott Cirka hälften av alla människor i oroar sig i stor utsträckning över brottsligheten i samhället överlag. Människor i är rädda på många sätt och vis, många i sitt eget bostadsområde. Och många är rädda för att närstående kommer att utsättas, även jag. Jag är orolig när jag vet att mina söner ska ut och festa , och jag är orolig när min svärdotter ska ut med sina kompisar. När jag vet att de går ut och festar tycker jag att det är jobbigt. De bor inte ens hemma, men jag har en liten klump i magen – är det den här kvällen det ska hända något? Polisen har en mycket viktig roll i samhällets brottsförebyggande arbete, och det finns behov av en utredning av vad som egentligen är polisens uppdrag. Den senaste utredningen gjordes för , och en ny utredning behövs för att klargöra polisens brottsförebyggande arbete och deras roll. Ett nationellt bör inrättas som ska sprida kunskap om forskning och beprövande metoder för att förebygga brott. Kunskapscentret ska fokusera på brottsförebyggande och lämna stöd till kommunerna i arbetet med unga i riskzonen. Vi har tidigare föreslagit att ett nationellt exitprogram för gängkriminella ska införas, och det är på gång i någon form. Men egentligen är det ännu viktigare att ta fram ett nationellt program för att ungdomar i riskzonen ska hindras från att bli gängkriminella, inte ett program för dem som har varit gängkriminella och ska lämna det. Det är när man ser att en ungdom är på väg in i gängkriminalitet som man ska sätta in ett program, det som vi kallar ett no entry-program. Det är mycket bättre att stoppa dem innan de har fastnat i kriminalitet. Vårt förslag är alltså att kunskapscentret ska ta fram ett nationellt no entry-program där man samlar föräldrar och andra viktiga vuxna och myndigheter som ska samarbeta för att få unga att hoppa av den kriminella banan. Syftet är att med gemensamma krafter stoppa deras kriminella bana. Narkotikapolitiken måste vara restriktiv. Samhället måste tidigt reagera när unga människor börjar med narkotika – ju tidigare desto bättre. Det är viktigt att drogtesta även ungdomar . Sociala insatsgrupper med samarbete mellan sociala myndigheter, polisen och skolan är andra viktiga åtgärder för att stoppa en kriminell livsstil. Försäljningen av narkotika på nätet ökar. Antalet unga mellan som vårdats för psykisk störning orsakad av cannabis eller andra droger har mer än fördubblats . Vi moderater tycker att det är viktigt att fånga upp unga som mår dåligt och därför riskerar att hamna i utanförskap och kriminalitet. Därför är det viktigt att socialsekreterare, fältassistenter och andra kommunala tjänstemän finns ute på gator och torg även efter att kontoret har stängt. Fängelserna i har fått en ny grupp av unga vuxna som innebär nya utmaningar för Kriminalvården. Det rör sig om unga män från utsatta områden, som har lågt förtroende för polisen och andra myndigheter, som har börjat med en kriminell livsstil och som också har missbruksproblem, i alla fall de flesta.