prot · H809109 · 2021-04-16 00:00:00 — Jag skulle vilja fråga båda de sverigedemokratiska ledamöterna ifall de precis som jag ser att det i förekommer strukturell rasism som begränsar vissa svenskars livsmöjligheter och hindrar dem från att ta del av sina rättigheter. Jag tror att ledamöterna precis som jag är mycket väl medvetna om att det sker en omfattande diskriminering och inskränkning av människors rättigheter i . Inte minst drabbas utlandsfödda kvinnor av detta. Det jag sa i podden och det jag menade i det citat som mycket riktigt har fått vingar är egentligen väldigt enkelt. Vi behöver ge plats åt fler att använda sina demokratiska rättigheter och göra sin röst hörd. Det som händer är att personer med utländsk bakgrund, annan etnicitet och annan hudfärg inte har samma möjligheter som inrikesfödda vita personer att utöva sina demokratiska rättigheter. De hatstormar som möter mina kollegor ute i landet, både lokalt, regionalt och nationellt, när de har ställt upp som politiker i liknar ingenting som jag någonsin behöver bemöta. Det är inte på lika villkor. Det mitt uttalande syftar på handlar om just detta. Om vi vill att alla ska kunna använda den allmänna och lika rösträtten som vi har i och om man på lika villkor ska kunna kandidera till den här kammarens 349 platser måste vi göra upp med den rasism och diskriminering som ledamoten mycket riktigt påpekade är olaglig men som inte desto mindre präglar vardagen för så många svenskar . Det var vad mitt poddinlägg handlade om. 110 (SD): Jag tackar för svaret. Varken jag eller har förnekat att rasism existerar i det svenska samhället. utgör dock ett av de absolut minst rasistiska länderna i hela världen. Det ser vi positivt på. Det är däremot problematiskt att vi har fått in etniska konflikter i det svenska samhället från andra regioner. Det späder snarare på och ökar rasismen i . Det finns också något annat som är tydligt. redogör för att man har sämre möjligheter om man är utländsk i , och med tanke på belysning alldeles är det inte minst så för utrikesfödda i . Återigen är detta ett uttryck för identitetspolitik. Utöver mina reaktioner på syn på makt i allmänhet blev jag också upprörd över den identitetspolitiska syn som gav uttryck för i sitt uttalande i podden. Uttalandet tyder på att är anhängare av identitetspolitik eftersom hon tydligt särskiljer på utlandsfödda kvinnor och vita inrikesfödda kvinnor. Identitetspolitikens uppfattning om att vi alla tillhör olika sociokulturella grupper, i detta fall kopplat till hudfärg, vilka vi förväntas företräda och främja utan hänsyn till andra grupptillhörigheter eller vår egen fria vilja är direkt skadlig för samhällsbygget. Att jämställdhetsminister grupperar människor utifrån hudfärg för att sedan ställa grupp mot grupp är anmärkningsvärt. I min interpellation ställde jag därför frågan om statsrådet och regeringen ser en risk för att identitetspolitik leder till splittring och om regeringen avser att vidta några åtgärder för att förhindra densamma. I sitt svar sa : ”är arbetet med att förebygga och motverka rasism och polarisering i samhället viktigt. Det skapar förutsättningar för ett solidariskt och sammanhållet .” Här är vi naturligtvis eniga. Rasism ska bekämpas. Förvisso inte genom åsiktslagstiftning men visst ska samhällets samlade kraft stå upp mot rasism. Det är just av detta skäl uttalande är problematiskt, och det av flera skäl. För det första utgör uttalandet en del av den så kallade låga förväntningarnas rasism. Det är med andra ord en föreställning om att människor, i detta fall utrikesfödda kvinnor, inte är kapabla att på egna ben ta sig an livet och lyckas utan att de, just för att de är utrikesfödda, endast kan lyckas om de får allmosor, genvägar och förfördelning av andra. Det är en ytterst sorglig och nedsättande syn på dem det berör. För det andra innebär kvotering – positiv särbehandling – av någon eller en grupp alltid att någon annan drabbas av negativ särbehandling. I detta fall gäller det vita inrikesfödda kvinnor. För det tredje riskerar det naturligtvis att snarare späda på rasism och polarisering om man från politiskt håll vidtar åtgärder för att gruppen vita inrikesfödda kvinnor ska flytta på sig för att ersättas av gruppen utrikesfödda kvinnor. Men, herr ålderspresident, om trots detta står fast vid sitt uttalande kvarstår frågan om varför hon själv inte går i bräschen, tar på sig ledartröjan och visar vägen. Om menar allvar med att vita inrikesfödda kvinnor behöver ge plats åt utrikesfödda kvinnor för att fördela makten i samhället undrar jag när vi kan räkna med att hon avgår för att i stället upplåta sin makt åt en utrikesfödd kvinna. 111 (SD): Tack, ministern, för dina svar! Jag vill återigen fråga en sak. Ministern säger att de utsätts för så mycket hat och att det är därför de inte vill ställa upp så att vi får in dem. Det lät så. Men är det verkligen så? är ändå ett riksdagsparti. Ni har uppenbarligen tusentals väljare och sympatisörer. Hur kommer det sig att ni inte bland några av dessa har hittat någon med ett annat pigment i ansiktet som ni vill anställa eller ha med i era fullmäktigegrupper? Jag förstår inte det. Jag kommer från transportbranschen. De chefer jag hade på både min förra och förrförra arbetsplats kom från . Jag har även jobbat på en hel del andra företag. Men jag har aldrig sett någon så etniskt homogent ren grupp som . Ni har en hel del att förklara för svenska folket och era väljare när ni sitter på de här höga moraliska hästarna och förklarar hur alla andra ska göra. Är detta något som bara ska gälla andra och inte er själva? Ministern har fortfarande inte lämnat någon förklaring till varför det ser ut så här. Jag tycker visserligen inte att man ska ha kvotering. Jag tycker att man ska välja den person som är mest lämpad för jobbet. Det är det mest rättvisa, och det är något som alla kan acceptera, tror jag. Så är det inom idrottsvärlden, och jag tycker att det även ska vara så inom näringslivet och offentlig sektor. Jag blev återigen väldigt förvånad när jag tittade på er sammansättning. Jag tycker faktiskt att ni borde skämmas. 112 Statsrådet (MP): Låt mig börja med att klargöra något som jag i och för sig tror egentligen är tydligt om man lyssnar på podden. Det är att jag inte förslår någon form av kvotering, och så gör heller inte regeringen. Varken jag eller regeringen har för avsikt att diskriminera någon. Regeringen kommer att fortsätta styra mot de jämställdhetspolitiska målen så att alla kvinnor och män har samma makt att forma samhället och sitt eget liv, och vi ska styra bort från diskriminering och rasism för att fler ska kunna verka på lika villkor. För, herr ålderspresident, det är olika, och de hatstormar som möter de politiker som ställer upp i allmänna val och som verkar lokalt och regionalt är brutala. De blir jämförda med avföring. De möts av antisemitiska uttryck. De möts av misogyna uttryck. De möts ständigt av hat och hot. Kvinnor möts av hat och hot som är sexualiserat. Jag är väldigt glad och tacksam över att höra att ledamöterna – åtminstone dessa två ledamöter från – verkar dela min absoluta uppfattning om att den strukturella rasismen i håller tillbaka kvinnor och dessutom utgör ett stort hot mot vår demokrati. Jag ser fram emot att framöver också kunna debattera med de sverigedemokratiska ledamöterna om hur vi ska få bukt med den strukturella rasismen och det hat och de hot som följer i svansen av vissa mer nationalistiska ideologier. hade kvinnor inte fått rösta . hade den här kammaren enbart varit avsedd för män. Så är det inte . Jag hoppas innerligt att vi mycket snart ska få möjlighet att välkomna ett annat miljöpartistiskt statsråd än mig själv och som har annan hudfärg. Vi är inte där . Jag hoppas dock att vi ska få bukt med den rasism som finns i samhället med det hat och de hot som möter kvinnliga politiker och inte minst muslimska kvinnliga politiker. Muslimska kvinnliga politiker som dessutom väljer att bära slöja möts av ett tryck som har ett enda syfte: att tysta dem, att få dem att backa tillbaka, att få dem att inte använda sina demokratiska rättigheter och att få dem att inte ta sin plats i samhället. Det gläder mig om det är så att jag åtminstone med två av den sverigedemokratiska riksdagsgruppens ledamöter nu är överens om att vi behöver göra allt som står i vår makt för att bryta med den strukturella rasismen, som håller kvinnor borta från den plats i samhället de har rätt till. 113 (SD): Jag tackar åter för svaret. Jag konstaterade att rasism återfinns, så även mot svenskar för den delen. Frågan huruvida rasism är någonting strukturellt eller inte kanske däremot kan kvarvara till en kommande debatt i stället. Jag skulle också vilja beskriva att det inte är som så att personer med utländsk bakgrund i andra partier är ensamma om att få utstå hat. Det gäller även våra företrädare och våra medlemmar med utomeuropeisk bakgrund. De om några har fått uppleva detta – från vänsterhåll. De passar inte in i den identitetspolitiska . De anses bryta mot sin grupptillhörighet när de engagerar sig i . De om några har haft det tufft i linje med vad redogör för. Jag lyfte i mitt förra anförande fram det något märkliga och underliga i att som anhängare av identitetspolitik vill att vita inrikes födda kvinnor ger plats åt utrikes födda kvinnor som hon själv, givet både ämbetet och språkrörsposten, innehar mer makt än i princip någon annan kvinna i . Om jag hade trott på identitetspolitik hade jag frågat mig om det var rasistiska strukturer i som orsakade att det inte återfanns någon utrikes född kvinna bland de åtta vita kandidaterna till språkrör i eller på alla de poster som redogjorde för. Jag vet inte vad diverse miljöpartister identifierar sig som, men det kan ändå konstateras att har avsevärt större mångfald bland såväl företrädare som väljare. Frågan som kvarstår blir då om är en del av de rasistiska strukturer och problem som pekat på tidigare i denna debatt. 114 Statsrådet (MP): När jag vill motverka det hat och de hot som drabbar politiker, framför allt politiker med utländsk bakgrund, omfattar det i allra högsta grad även sverigedemokratiska politiker. Ingen politiker i det här landet ska behöva utstå detta. Men det är också ett faktum att man har ett helt annat tryck emot sig om man är utrikes född. Är man utöver det kvinna och även och dessutom har valt att bära slöja är det ett oerhört tryck. Då är det inte lika villkor. Det jag har försökt säga i den här podden och i debatten är att vi med all kraft behöver motverka den strukturella rasismen, så att fler ska kunna ta plats. Det gäller i alla delar av samhället. infördes allmän och lika rösträtt i . behöver vi lägga vår politiska kraft – och jag min – på att garantera att alla människor i alla grupper i samhället har möjlighet att utöva sina demokratiska rättigheter fullt ut. Interpellationsdebatten var härmed avslutad. § 22 Svar på interpellation 2020/21:629 om kritiken mot islamofobi som begrepp 115 Statsrådet (MP): har frågat statsrådet om statsrådet och regeringen ser några problem med användningen av begreppet islamofobi och om man i så fall avser att vidta några åtgärder för att undvika det framöver. Frågan har överlämnats till mig. I den nationella planen mot rasism, liknande former av fientlighet och hatbrott, vilken beslutades , anger regeringen att begreppet islamofobi i planen avser ideologier, uppfattningar eller värderingar som ger uttryck för fientlighet mot muslimer. Islamofobi kan även drabba personer som uppfattas ha en muslimsk bakgrund. Islamofobi – eller någon annan form av rasism – har ingen plats i . Den ska bekämpas med samhällets fulla kraft och inom alla samhällsområden. Rasism, diskriminering eller hatbrott är skadligt både för de enskilda som utsätts och för samhället som helhet. Det leder till att människor förvägras jämlika livschanser, men riskerar också att urholka demokratin genom att människor tystnar eller förlorar tilliten till exempelvis myndigheter. Hot och ofredanden från okända personer i mataffären, långvariga och upprepade trakasserier från grannar eller hot och kränkande tillmälen som tvingat muslimska elever att låsa in sig på toaletten – Brottsförebyggande rådets rapport visar otaliga exempel på hur islamofobin tar sig uttryck och inte är avgränsad till någon särskild plats, tid eller person. För en del människor, till exempel kvinnor som bär slöja, kan islamofobin upplevas som en del av vardagen. Definitionen av islamofobi och av andra former av rasism är föremål för ständig utveckling och diskussion. Jag anser att den definition som regeringen anger i den nationella planen mot rasism är ändamålsenligt utformad för planens genomförande. Jag planerar därför inte att verka för att definitionen eller användningen av den ska förändras. 116 (SD): Ledarsidornas har i omgångar granskat och kritiserat rapporten från . Rapporten har sitt ursprung i att den dåvarande jämställdhetsministern 2019 gav Brå i uppdrag att göra en fördjupad studie om så kallade islamofobiska hatbrott, detta för att uppnå mer kunskap i hopp om att förbättra det förebyggande arbetet mot islamofobi och rasism. kritik mot rapporten är både bred och nyanserad och bygger bland annat på att Brå inte anger vilken form av hatbrott som studerats – hatbrott på individuell kognitiv nivå eller som utslag av en rasistisk rörelse på strukturerad makronivå – samt att det initialt inte framgick vilka delar av den muslimska gruppen som intervjuats. Ledarsidorna har även berört att islamofobi som begrepp inte är ett helt oproblematiskt sådant. Jag kommer att återkomma i mitt nästa anförande till Ledarsidornas kritik av begreppet, men avser först att framföra viss egen kritik. Låt oss först konstatera att vi alla motsätter oss rasism. Rasism ska bekämpas – förvisso inte genom åsiktslagstiftning, men visst ska samhällets samlade kraft stå upp mot rasism, även när muslimer drabbas. När jag brukar termen rasism åsyftar jag rasism alldeles oavsett vem som drabbas. Olika invandrargrupper kan utsättas för eller utsätta andra för rasism, så även svenskar. Tyvärr är det många som menar på att svenskar som grupp inte kan utsättas för rasism givet att vi inte utgör en minoritetsgrupp, även om vi de facto gör det i vissa områden i delar av landet. Mot den bakgrunden brukar jag ibland svenskfientlighet som term för att slippa fastna i en diskussion kring huruvida svenskar kan vara föremål för rasism eller inte. Regeringen med flera har däremot i allt större utsträckning börjat bruka olika termer beroende på vilken grupp som berörs. Afrofobi och islamofobi utgör två nya favorittermer. Detta är enligt mig beklagligt. En fobi är en ”intensiv, irrationell rädsla för bestämda företeelser, t.ex. ormar eller trånga rum”, som definierar det. Gemensamt är också att det ses som en sjukdom som kan behandlas genom till exempel beteendeterapi. Jag vill därför mena på att det går att ifrågasätta rimligheten i att bruka dessa termer när man exempelvis vill beskriva att det är islamofobiskt att någon sagt något nedlåtande till en för att den är . Lider den som sagt någonting dumt av en irrationell rädsla som kan botas med beteendeterapi? Begränsas personen i sin vardag som en konsekvens av sin fobi mot muslimer? Vi tar det ett steg längre. Kan en homosexuell ung kille som bor i ett muslimskt land där islamsk lag gäller och islamism genomsyrar samhället anses ha en irrationell rädsla för islam? Eller är det snarare rationellt att han, som riskerat att dödas för sin sexuella läggning, är rädd för orsaken? Är det irrationellt av en från , som flytt till undan islamismens framfart i sitt hemland och som fått familjemedlemmar och vänner torterade, våldtagna och mördade i islams namn, att känna rädsla inför att nu välkomnar hans förövare hit? Det anser inte jag vara irrationellt. 117 Statsrådet (MP): I den nationella planen mot rasism och liknande former av fientlighet och hatbrott anges att begreppet islamofobi i planen avser ideologier, uppfattningar eller värderingar som ger uttryck för fientlighet mot muslimer. I uppdraget till Brå att genomföra en studie om islamofobiska hatbrott anges även att islamofobi drabbar personer som uppfattas ha en muslimsk bakgrund. I och med att planens definition av rasism även omfattar strukturell rasism kan man säga att regeringen använder begreppet islamofobi även i bredare mening, det vill säga inte bara som en form av medveten fientlighet mot muslimer. I Brås rapport anges också att islamofobi är ett mångfasetterat fenomen och ett omdiskuterat begrepp. Forskare och praktiker har haft svårigheter att hitta en definition som fångar in islamofobi på ett mätbart och bra sätt. I just Brås rapport definieras både islamofobiska hatbrott och islamofobi i enlighet med de definitioner som angetts av regeringen i uppdragsformuleringen. Studien belyser utöver rena hatbrott även upplevelser av diskriminering och negativt bemötande samt de negativa föreställningar, fördomar och stereotyper som finns om muslimer. Vi ska alltid kunna kritisera religion och religiösa sedvänjor. Detta gäller i synnerhet när religionen tar sig ett politiskt uttryck. Antidemokratisk, fundamentalistisk eller våldsbejakande islamism varken ska eller kan vi acceptera i samhället. Men arbetet mot islamofobi och andra former av rasism får inte blandas ihop med det viktiga arbetet med att kraftfullt bekämpa till exempel våldsbejakande islamism. Dessa båda kamper både kan och måste föras parallellt. Brås rapport visar också bland annat att det finns en stark upplevelse bland muslimer av att den politiska och mediala diskursen bidrar till att befästa ett vi-och-dom-perspektiv, där muslimer beskrivs som en enhetlig grupp med gemensamma särdrag. Jag tycker att vi kanske ska börja där – med att inse att vi som politiker har ett stort ansvar för hur vi talar om islamism, islam och muslimer och om det hat och de brott som drabbar muslimer. Som politiker och makthavare måste vi vara glasklara: Hat och hot mot muslimer accepterar vi inte. Vi måste motverka islamofobi, enligt den definition som regeringen använder i sin plan. Att vi använder olika begrepp inom paraplyet rasism beror på att rasism mot olika personer tar sig olika uttryck. För att vi ska få bukt med den rasism som förekommer i samhället behöver vi också kunna prata om hur den ter sig beroende på vem det är som utsätts. Planen exkluderar heller inte andra uttryck för rasism än de fem som definieras. Till exempel har vi ju sett en kraftigt ökande rasism riktad mot svenskasiater. Det finns många typer av rasism. För att vi ska kunna motverka dem effektivt behöver vi förstå hur de ter sig och vilka uttryck de tar sig. Det är detta definitionerna syftar till. Sedan är det en intressant orddiskussion. Men att en definition slås fast innebär att vi bättre kan arbeta med själva företeelsen. Jag menar att det är en ändamålsenlig definition som har slagits fast i planen mot rasism. 118 (SD): Jag vill återigen tacka för svaret från . Jag tycker att det är ett nyanserat svar. Precis som säger kan man nog länge diskutera ord och deras betydelse, ursprung, tillämpning och så vidare. Jag avser att snart fortsätta göra det lite, men jag vill först nämna att jag tycker att det är positivt att höra från att islamism inte kan accepteras i det svenska samhället. När sverigedemokratiska politiker har kritiserat islamism, politisk islam, har vi ofta fått löpa gatlopp därefter som en konsekvens av diverse beskyllningar. Det är väldigt välkommet att nu höra att man även från och regeringens sida ser problem med den tilltagande islamiseringen av det svenska samhället. Men åter till den ytterst befogade kritik av begreppet islamofobi som Ledarsidornas belyst. Den definition som Brå utgått från gäller nämligen, enligt deras mejlsvar till Ledarsidorna, i första hand de juridiska ramarna avseende hatbrottsbegreppet. Ledarsidorna kommenterar på följande sätt: ”Det vill säga, utan att ha gjort en analys av islamofobi som sociologiska begrepp jämställer myndigheten detta med den juridiska definitionen för hatbrott vilket är den definition som Muslimska strävar efter.” Varför strävar då Muslimska efter detta? Jo, naturligtvis för att allt arbete med att stigmatisera, tysta och i förlängningen förbjuda kritik av islam och islamism gagnar dem. De vill ha särlagstiftningar och religiösa rabatter. De vill kunna indoktrinera barn i sina skolor som de driver här . De vill kunna få statliga bidrag för att finansiera sin segregerande verksamhet så som de gör . De vill kunna stå oemotsagda och radikalisera andra muslimer så som de gör i moskéer . De vill kunna ha inflytande över politik och förvaltningar så som de har genom trossamfund och klaner. Deras våta dröm är att leva under ett helt eget, parallellt rättssystem – deras religiösa rättssystem, som genom historien och tyvärr än orsakat och orsakar död, lidande och förtryck. Att då använda sig av deras termer, de termer som Muslimska eftersträvar att vi brukar, är att spela dem rakt i händerna. Vi vet även att regeringen inte drar sig för särlagstiftningar och åsiktslagstiftningar, givet förslagen om att förbjuda förintelseförnekande och rasistiska organisationer. Liberala , däremot, med sin långa erfarenhet av att bekämpa islamism, har förkastat begreppet och menar att islamofobi är en term skapad av islamister för att skydda dem från granskning och kritik. Detta skedde bland annat genom att den franska regeringskommittén för förebyggande av brottslighet och radikalisering konstaterade att termen islamofobi är olämplig när man talar om hat mot muslimer eftersom den förväxlar stigmatisering av troende med kritik av islam. Detta bör ses i ljuset av att regering anklagades för islamofobi av 25 islamistiska grupper sedan han vidtagit en rad åtgärder för att bekämpa islamismen i efterdyningarna av bland annat mordet på läraren . Hur kan och regeringen inte se att de med sin politik och retorik krattar manegen för islamister som Muslimska och därigenom bidrar till segregation och splittring? 119 Statsrådet (MP): Vi kan som sagt diskutera ords utformning, och som åtminstone påbörjad litteraturvetare tycker jag att det är mycket intressant. Men vi behöver också verktyg för att kunna beskriva den råa, oförtäckta rasism som drabbar muslimer i samhället. Viktigast är naturligtvis konkreta åtgärder, men eftersom ledamoten nu har lyft denna fråga i en interpellationsdebatt vill jag säga att vi behöver ord för att beskriva rasismen mot muslimer. Vi kan naturligtvis fortsätta diskutera vilket det ordet ska vara, och det får vi kanske anledning att komma tillbaka till senare, när forskningen har tagit sig an det. Men jag vill komma tillbaka till det vi faktiskt beskriver med ordet – exemplen på hur rasismen mot muslimer tar sig uttryck. När det gäller män är det ofta på arbetsplatsen de möter islamofobin, som när män med arabiskklingande namn ombeds redogöra för sina sociala värderingar i stället för sina meriter när de söker jobb. På allmän plats är det kvinnor i slöja som är särskilt utsatta. Det kan röra sig om allt från verbala övergrepp, som att kvinnor blir kallade för ”spöke” eller ”påskkärring”, till att till och med få slöjan avryckt eller få höra av främlingar att ”alla muslimer borde buras in i ett europeiskt koncentrationsläger” eller att ”alla muslimer ska brännas”. Vi behöver kalla dessa hatbrott och strukturella skillnader vid namn. Islamofobi och annan rasism har ingen plats i vårt samhälle. Mycket görs i arbetet mot rasism, men mer behöver göras. Regeringen kommer att fortsätta det arbetet med en fortsatt hög ambitionsnivå. har vi förstärkt den nationella planen mot rasism med från och med . Det är den hittills största satsning som någon regering har gjort inom detta område. Myndigheten för stöd till trossamfund har också redovisat, alldeles , sitt uppdrag som handlar om att i samverkan med bland annat höja kunskapen om säkerhet för moskéer och för muslimska församlingar och om olika aktörers utsatthet för islamofobi och hatbrott.