prot · H80986 · 2021-03-02 00:00:00 — Jag tror nämligen att vi har kommit dithän där de flesta – inte minst de som arbetar i transportsektorn – inser att den våg av liberala idéer som svepte över och 00-talet, när allt skulle släppas fritt för marknaden, inte minst i transportsektorn ledde till extrem press på låga löner och låga kostnader, sänkta krav och social dumpning. Det är mot detta vi har arbetat systematiskt inom svensk socialdemokrati och fackföreningsrörelse, och den här regeringen har tagit flera ytterligare initiativ för att skapa bättre kontrollverksamhet och framför allt bättre villkor och ordning och reda i den svenska yrkestrafiken. Interpellationsdebatten var härmed avslutad. Kammaren beslutade på förslag av tredje vice talmannen att ajournera sammanträdet till . § 14 Svar på interpellation 2020/21:426 om tågpersonal som hotas och utsätts för våld 54 Infrastrukturminister (S): har frågat mig vilka åtgärder jag och regeringen avser att vidta för att öka tryggheten på bussar och tåg. Trygghet för såväl anställda som resenärer i kollektivtrafiken är viktigt för att öka attraktiviteten och möjliggöra ett ökat resande med kollektiva färdmedel. Vad gäller säkerheten och tryggheten för resenärer och anställda ombord på tågen är detta i första hand ett tydligt utpekat ansvar för järnvägsföretagen i deras egenskap av transportörer och arbetsgivare. För att stärka tryggheten i samhället och på våra kollektiva färdmedel tillsattes en utredning för att se över regelverket för ordningsvakter. Syftet med utredningen är att åstadkomma en reglering som gör att ordningsvakter kan användas på ett mer ändamålsenligt sätt än . Utredningen ska bland annat se över var ordningsvakter ska tjänstgöra och om ordningsvakter ska tilldelas ytterligare uppgifter i ordningshållningen. Utredningen ska redovisas . På initiativ av regeringen och för att ytterligare förbättra möjligheterna att använda kamerabevakning, bland annat i brottsbekämpande och ordningshållande syfte, ändrades också kamerabevakningslagen så att det inte längre behövs tillstånd från för att kamerabevaka i bland annat kollektivtrafiken. Enligt de nya reglerna får kameror sättas upp tillståndsfritt i färdmedel som används i kollektivtrafik samt på stations‑, terminal- och hållplatsområden. inrättades även Nationella rådet för järnvägs- och kollektivtrafikskydd, som bedriver samverkan i säkerhetsfrågor på nationell nivå. I rådet medverkar myndigheter som , och , men även företrädare för branschen. och Tågföretagen, Kommuner och Regioner, Svensk Kollektivtrafik och Jernhusen är några exempel på deltagare. Inom ramen för det nationella rådet bedrivs ett viktigt utvecklingsarbete i bland annat säkerhets‑ och skyddsfrågor. Mot denna bakgrund vill jag understryka att trygghet för såväl anställda som resenärer i kollektivtrafiken är en fortsatt viktig fråga för regeringen. 55 (SD): Tack för svaret, statsrådet ! Att färdas i kollektivtrafiken ska vara tryggt, och man ska kunna göra det lugnt och stillsamt utan att något händer. Kollektivtrafiken ska också vara en trygg arbetsplats för tågvärdar, spårvagnsförare och bussförare. Men det har blivit en samhällsutveckling där man ständigt attackerar eller ifrågasätter tågvärdar när de ska biljetter och sådana saker. Jag reser själv väldigt mycket med tåg, och jag ser dessa incidenter – det är nästan lite för lite att kalla dem för det – där man går till angrepp mot tågvärden, som ställer en högst relevant fråga om man har biljett eller inte. Ska man resa med de kollektiva färdmedlen ska man ju betala sin biljett; det är en självklarhet. Det ska man göra för att göra rätt för sig, naturligtvis, men det har också att göra med respekt för andra resenärer, som betalar. Det gör trots allt merparten. tog upp situationen för tågvärdarna i samband med att frågan om tågen skulle stanna i Kumla eller inte kom upp. Situationen där hade eskalerat, och det var hotfullt för personalen. Jag träffade representanter för SJ , och än så länge stannar man i Kumla. Men det är alltjämt ett bekymmer. Artikeln i sätter ljuset på hur de människor som arbetar inom kollektivtrafiken och ska göra resan behaglig för oss andra upplever detta problem. Jag ber om ursäkt för språket, fru talman – jag citerar direkt ur texten: ”– En kollega fick ett slag och började blöda näsblod, en annan fick glasögonen sönderslagna. Många av oss som jobbar vill inte ens gå och kolla biljetter av rädsla att bli attackerad. De hotar, hånar, spottar och har en jävla attityd, säger tågvärden.” Vidare står det: ”Personalen är instruerad att backa och inte gå in i konfliktsituationen. Tågvärden som pratat med väljer därför ibland att inte alls gå ut och kontrollera biljetterna när det är stökigt. Risken att bli attackerad är för stor. – Jag går direkt in och låser in mig i hytten, säger den anonyma tågvärden.” Detta beskriver hur de människor som har till uppgift att serva resenärerna på tågen upplever sin arbetssituation och de hot de har i sin vardag. Detta är ett allvarligt samhällsproblem som också har utvecklats på många andra områden. Detta ligger egentligen inte på statsrådets bord eftersom justitiefrågorna ligger på ett annat departement. Men det drabbar likväl kollektivtrafiken och dess utövare. När det gäller resenärerna väljer människor till slut bort det kollektiva färdmedlet för att de inte känner sig trygga ombord. När det blir så som det står i artikeln, att tågvärden går och låser in sig i hytten, är ju resenärerna själva med dem som är hotfulla där ute. De har inget stöd från tågpersonalen, som antingen sitter och kör tåget eller är inlåst i en hytt någonstans. Till slut blir det alltså så att den vanliga, hederliga resenären undviker kollektivtrafiken för att situationen blir för allvarlig. Jag funderar lite på vad statsrådet tänker göra för att förbättra situationen inom kollektivtrafiken. 56 Infrastrukturminister (S): Fru talman och ! Man kan naturligtvis se detta som en justitiefråga, och ska man agera för att förhindra att våldsverkare kommer in på tågen. Här har också arbetsgivaren ett starkt intresse och engagemang. Jag vill dock passa på att ta upp ett annat perspektiv på frågan. Jag var huvudskyddsombud och arbetade i industrin med skyddsfrågor. I har vi en tradition där fackliga organisationer jobbar ihop med arbetsgivare för att identifiera risker i arbetsmiljön. Det är ett omfattande skyddsarbete, där man gör skyddsronder, identifierar och säkrar så att personal ska känna sig trygg. Jag tror att en viktig del i att öka säkerheten är att begränsa möjligheten till ensamarbete, att se till att arbetsgivarna tar sitt ansvar för att man ska vara trygg i arbetet och ser till att man har rätt och adekvat skyddsutrustning och utbildning för uppdraget. Jag har träffat företrädare för , till exempel, som har vittnat om hur de ibland har haft ganska tuffa diskussioner när de velat ställa krav. Jag är socialdemokrat och ser att vi ibland behöver stärka de fackliga rättigheterna. väljer ju att försämra förutsättningarna, dra ned på resurserna för regionala skyddsombud, dra ned på arbetsmiljöarbetet och bidra till minskade anslag till det förebyggande arbetet. Hur ser på eget ansvar, när ni nedmonterar fackliga organisationer och parternas möjligheter att förbättra tryggheten? Jag tror att detta är ett viktigt perspektiv. Det andra är naturligtvis att säkerställa att järnvägsföretagen, i det här fallet, tar sitt ansvar och ser till att bemanningen är sådan att man kan känna sig trygg och att det finns adekvata skyddsåtgärder. Sedan har jag i svaret redovisat hur vi nu går vidare med ordningsvakter och deras möjligheter men också andra, mer rättsliga, insatser man kan göra för att beivra brottslighet. För det är detta det handlar om, oavsett om det är på ett tåg eller på torget eller om någon går ut med järnrör på stan och vill slå medmänniskor. Jag tror nämligen att det är viktigt att i detta sammanhang inse att arbetsgivaren har en skyldighet att se till att personalen kan känna sig trygg. Det är också detta som är utgångspunkten när man kan gå in och begära skyddsstopp eller stoppa verksamheter om det råder otrygghet. Sedan ska naturligtvis företagen ihop med polis och andra ha täta kontakter och möjlighet att tillkalla hjälp när så behövs, men det måste vara en självklar utgångspunkt att den personal som arbetar med att se till att och jag kan åka tåg tryggt och säkert också själva ska känna sig trygga och säkra. Det tycker jag är ett krav vi ska ställa på SJ, MTR och andra operatörer. Men det borde också vara ett krav att vi från svensk sida, från riksdag och regering, stöder den tradition som finns att fackliga organisationer tillsammans med arbetsgivare systematiskt arbetar med arbetsmiljön och med skyddsinsatser. Grundfrågan tillbaka till blir därför: Vill ni nu stärka möjligheterna för regionala skyddsombud, för skyddsronder och för bra och tryggt säkerhetsarbete med fackliga organisationer och arbetsgivare ihop? Det är ju där man verkligen kan identifiera de risker som finns i arbetsmiljön, både på tågen och i det övriga samhället. 57 (SD): Jag tackar statsrådet för svaret. Vi tycker inte att de regionala skyddsombuden ska vara politiskt knutna, och vi vet ju att det förekommer inom fackföreningsrörelsen. Vi vill ha opartiska inspektörer som sköter den biten så att det inte har någon koppling till politik eller till något parti, vare sig till socialdemokrater eller till sverigedemokrater. Det ska vara helt fristående. Det om det. Om man tittar på hur det ser ut för dem som jobbar inom kollektivtrafiken – tågvärdar, bussförare, spårvagnsförare – och jämför med ett genomsnitt för övriga förvärvsyrken ser man att för tågvärdar och tågmästare är av anmälda arbetsolyckor med sjukfrånvaro orsakade av hot eller våld på arbetsplatsen. För buss- och spårvagnsförare är motsvarande siffra . I genomsnitt för förvärvsarbetande i alla yrken är siffran . Det är en dramatisk skillnad, vill jag påstå. De som jobbar inom kollektivtrafiken som tågvärdar eller bussförare är hårt exponerade. Jag har själv kört buss , på spårvägen i . Det var inte lika dramatiskt då. Man kunde få ombord någon överförfriskad herre på fredags- eller , och de var ganska enkla att leda av. Jag var själv aldrig utsatt för några hot, men det fanns förare som var det. Det var lite lugnare då, om vi backar tillbaka . Som det har utvecklats nu – och det är ett samhällsproblem som vi har – tar man sig rätten att utöva våld eller hot mot en annan människa när man tycker sig ha rätt att göra så. Man vill inte följa de gängse regler som är uppsatta, som att man ska betala för sig när man åker med buss eller spårvagn. Man anser sig kunna göra som man vill, och blir man tillrättavisad går man till angrepp. Så kan vi inte ha det. Det här är ett samhällsbekymmer som har en tendens att öka. Vi kan åka till i stället, den ort som jag själv åker tåg ifrån. Resecentrum i har utvecklats till ett tillhåll . gjorde polisen ett tillslag, och då var det narkotikahandel där. En person togs dessutom för narkotikamissbruk. Där har det blivit så att vanligt folk, om vi nu ska uttrycka oss så, väljer att inte åka med buss därför att situationen är som den är på resecentrum. blev en civil polis – han var alltså inte uniformerad men i tjänst – svårt misshandlad. Statsrådet har säkerligen sett om det på tv; det har varit många reportage om det. Han blev nedslagen, svårt misshandlad och medvetslös på resecentrum i . Det är den situation vi har, och den är inte acceptabel. Sedan är det klart att arbetsgivaren ska göra vad den kan för att skydda och underlätta för sin personal. Det går dock inte att hänga som en helikopter över allting och för att skydda personalen. Det måste också vara så att samhället tar tag i de här problemen och ser till att lagföra dem som inte kan sköta sig. Om man ständigt och jämt kan göra som man vill och hota folk utan att någon bryr sig tar man ju det till intäkt för att det är fritt fram, och då eskalerar det beteendet. Till slut kommer det inte att vara någon som vill jobba inom kollektivtrafiken, vare sig som tågvärd eller som bussförare. Vad gör vi då? 58 Infrastrukturminister (S): Jag tycker att det är talande när försöker fly undan frågan om de regionala skyddsombuden och säger att de inte ska vara politiskt utsedda. Det säger är att ni inte vill att medlemmarna ska utse sina skyddsombud. Ni underkänner tågvärdars, bussförares och andras möjlighet att själva utse sina representanter som ska se till deras skydd på deras arbetsplatser. Ni tycker hellre att myndigheter, arbetsgivare eller någon annan ska utse dessa representanter. Min fråga tillbaka till är: Varför tilltror inte en bussförare, en tågvärd eller någon annan i kollektivtrafiken rätten eller möjligheten att utse sina skyddsombud? Varför ska se till att någon annan utser dem? I grunden handlar det om möjligheten att på sin arbetsplats ha sina representanter som talar om vad som behöver skyddas. I detta sammanhang är det en viktig fråga, för det är en speciell arbetssituation man har när man jobbar i kollektivtrafiken. Någon som inte har den erfarenheten kan inte göra rätt bedömningar, utan det är bra att ha den erfarenheten. Däri ligger poängen. Men det vill inte . vill inte att medlemmarna i en facklig organisation ska utse sina regionala skyddsombud. Sedan är det allvarligt när folk tar sig rätten att utöva våld. Jag delar den uppfattningen, vare sig man går ut med järnrör på stan eller hotar på annat sätt. Då måste samhället agera starkt med fler poliser, med ökade möjligheter att beivra brott och med ökade övervakningsmöjligheter. Det har också skett . Vi har ökat möjligheterna till övervakning, både individuell övervakning med kameror och övervakning i stationsområden. Jernhusen och andra aktörer inom kollektivtrafikbranschen har också utvecklat bättre möjligheter att säkra stationer så att man ska kunna känna sig trygg – med trygghetsvärdar, med belysning, med arkitektur och med utformning. Jag tror att det är viktigt att vi systematiskt fortsätter att arbeta med modeller som gör att man känner sig trygg. Men jag tycker ändå att det är talande när inte anser att de som själva arbetar inom kollektivtrafiken ska få utse sina representanter för att se till att säkra skyddet så att man inte behöver hotas i sin arbetsmiljö utan kan ha skyddsronder och skyddsombud som ser till medlemmarnas bästa. 59 (SD): Jag tackar statsrådet för svaret. blev det här en debatt om fackets vara eller inte vara. Det är inte det som det handlar om. Facket kan inte göra särskilt mycket när det gäller att beivra brott. Det är det samhället som ska göra, med stöd av den lagstiftning som det fattas beslut om här inne. Det är polisen som ska vidta åtgärder, och domstolarna ska utfärda domar till dem som begår brott. Det är där vi måste sätta in resurserna. Sedan kan ett skyddsombud naturligtvis ha synpunkter, men det är inte det som löser kruxet med de människor som tar sig friheten att hota och misshandla andra människor. Facket har inget lagligt stöd i det arbetet. Vi tycker att det är bättre att exempelvis gör detta, med inspektörer som har lagstiftning i ryggen och kan komma åt arbetsmiljöproblemen. Men det löser inte knuten med tågvärdar och bussförare som råkar illa ut under sitt arbete. Det är samhället som ska gå in med åtgärder för att stävja detta, för det är ju brott vi pratar om. Att hota eller misshandla någon är ett brott, och det är lagstiftningen som ska ta hand om det. Då har man egentligen bara en myndighet som kan ta tag i problemet. Det hände trots allt, fast det är länge , att vi fick följa med bussar på fredags- och lördagskvällar för att trygga transporten upp till . Den linjen var ökänd när det gällde bråk och stök på bussarna. Vi fick alltså åka med för att hålla nere bråket och se till att alla satt ned i bussen så att det var ordning. Men vi kan ju inte ha poliser i varje buss – det funkar inte – utan lagstiftningen måste nå dem som begår brott och låsa in dem. 60 Infrastrukturminister (S): Det är en viktig fråga som väcker. Men det är också talande med frånvaron av svar från i den här frågan – att inte tilltro bussförare, tågvärdar eller andra att utse sina representanter för att tala om hur skyddet ska utvecklas på arbetsplatsen. Det är i allra högsta grad en arbetsmiljöfråga. Det är i allra högsta grad en fråga som handlar om vilken bemanning vi har i kollektivtrafiken och hur man ska känna sig trygg när man jobbar om det dras ned på personalen och man kanske är ensam på tåget i stället för att ha en kollega för att arbetsgivaren vill pressa kostnaderna. Det är klart att det här är viktiga frågor där parterna i brukar komma överens men det också finns målkonflikter. Det är viktigt att medlemmarna genom sina till exempel skyddsombud kan agera med lagligt stöd genom skyddsstopp och skyddslagstiftning. Sedan kommer myndigheterna att inspektera, och man kan driva det rättsligt, men det är en viktig del i hur vi faktiskt säkrar en trygg arbetsmiljö för dem som jobbar inte bara i kollektivtrafiken utan i hela samhället. Jag tycker att det är sorgligt att inte ser det utan underkänner busschaufförers, tågvärdars, konduktörers och andras rätt att utse sina representanter. Jag tror att det är värdefullt om man själv har arbetat på tåget eller i bussen och faktiskt kan ha med sig de erfarenheterna vid bedömningen av vilka insatser som ska göras så att de som jobbar känner sig trygga. Till det kommer naturligtvis allt det vi har diskuterat: skyddsutrustningen, kameraövervakning, beredskap för polisen att agera, arbetsgivarens ansvar eller för den delen hur man utformar stationer. Där arbetar det nationella rådet som jag refererade till. Där pågår ett utredningsarbete, men vi måste också inse att det i grunden också handlar om att man känner sig trygg om man har en kollega som finns på plats. Då är skyddsombuden en viktig del, och där står helt svarslösa. Interpellationsdebatten var härmed avslutad. § 15 Svar på interpellation 2020/21:433 om sprejskydd i tunga fordons stänkskärmar 61 Infrastrukturminister (S): har frågat mig om regeringen avser att vidta åtgärder för ett nationellt undantag från kravet på sprejskydd i stänkskärmar på tunga fordon. Låt mig först klargöra att säkerheten på våra vägar är ett prioriterat område för regeringen. Att tunga transporter utförs på ett säkert sätt är centralt, och regeringen har vidtagit flera insatser på området. För att nämna några har regeringen infört ett beställaransvar vid upphandling av transporter, och är det krav på att tunga fordon ska ha vinterdäck på samtliga axlar vid vinterväglag. Yrkestrafiken är dessutom en del av EU:s inre marknad och lyder därmed under ett regelverk som är gemensamt inom EU. är aktivt i EU-arbetet på transportområdet, inte minst för att säkerställa att reglerna också är anpassade efter de förhållanden som råder i . När det kommer till just kraven på sprejskydd i stänkskärmarna, som riskerar att vålla problem , finns det ett bra på plats. Regelverket möjliggör därför redan att sprejskydd inte behöver användas om det hindrar användningen av fordonet. Det har dock visat sig att de svenska föreskrifterna behöver förtydligas, vilket Transportstyrelsen tillsammans med besiktningsorganen nu gemensamt arbetar med. 62 (SD): Tack för svaret, statsrådet ! Vi kanske pratar i gåtor , för alla kanske inte vet vad sprejskydd är för någonting. Det är en yta i stänkskydden bak på lastbilar som ska fånga vattendimman som uppstår runt fordonet när hjulen roterar och vägbanan är våt. Tanken är god, alltså att man har någonting som gör att vattnet kan gå rakt ned i stället för att spridas ut åt sidorna och skapa vattendimma som kan minska sikten för andra trafikanter. Så långt är jag med på resonemanget, men problemet är att i vårt klimat uppe i fångar den här ytan som sitter inne i stänkskyddet, och som oftast består av någonting som man kan likna vid mattan som man har i entréer och som ser ut som gräsmatta, på så vis att stråna fungerar som armering. När snöslasket åker upp där byggs det på. Inför den här debatten skickade jag ut en fråga på Facebook – jag har rätt många inom åkerinäringen som följer mig – och bad dem att visa bilder på hur det ser ut efter ett par mils körning på vägarna. Den här vintern har det ju varit snö ända nere i , och jag har fått mängder av bilder och filmer. Man har fått loss klumpar som väger . Var och en förstår vad som händer när en sådan klump lossnar från ett tungt fordon och far ut i mötande vägbana. Jag fick också en bild från en lastbilsförare som möter ett ekipage där en sådan där klump lossnar. Den slår sönder nederdelen av fronten på lastbilen. Man förstår vilka krafter det handlar om. Hade det varit en personbil vet man inte hur det hade gått om den hade blivit träffad. Är chaufförerna vårdslösa när det här händer? Nej, de stannar och slår undan klumparna så fort det finns möjlighet. har vi situationen att har plockat bort många rastplatser, så det finns ingenstans att stanna och göra rent. Och det räcker med att köra någon mil så har det byggts upp en jättelik klump igen. Den utgör en fara för andra trafikanter. Hur är det då om man inte har det här sprejskyddet? Jo, det kan byggas upp klumpar då med, men det blir inte de här jättelika isklumparna som väger uppemot , utan det som samlas rasar av allteftersom när fordonet rör sig. Men på fordon med sprejskydd fungerar stråna som armering och håller slasket kvar tills det blir så tungt att hela stänkskyddet lossnar och ger sig iväg vid sidan av. Om man blir stoppad i en flygande inspektion eller vid besiktning får man anmärkning om sprejskyddet saknas. Den här frågan har kommit upp, och har begärt ett undantag för sprejskydden i stänkskärmarna och ett förtydligande av föreskrifterna. Det är bra, för med vårt klimat här uppe i och den situation vi har på vintervägarna skapar det här större problem för säkerheten än om man låter det vara. Det har kommit ett förslag på undantag, och jag kan inte göra annat än att småle lite grann, för återigen förstår man inte vad problemet består i. Jag ska utveckla det i mitt nästa anförande. 63 Infrastrukturminister (S): Jag tror att de flesta som följer debatten inser att det inte är några djupa ideologiska konflikter i frågan om sprejskydd utan att det handlar om att se till att vi hittar en rimlig ordning för att kunna säkra en säkerhet på våra vägar och se till att det inte kan bildas isklumpar som kan skada medtrafikanter. Problemet har uppmärksammats, och Transportstyrelsen har uppdragit åt en arbetsgrupp under den nybildade att titta på det. I finns med. Finns det då, som jag har blivit informerad om, förutsättningar att göra individuella undantag prövar man den möjligheten. Det är oklart om det går att göra generella undantag. Jag förutsätter att de som dagligdags arbetar med detta, från , Transportstyrelsen och för den delen även Swedac och en del andra besiktningsorgan, så skyndsamt som möjligt hittar en bra lösning på detta. 64 (SD): Tack för svaret, statsrådet! Sprejskydden fungerar så länge det är en regnvåt väg vi pratar om. Då begränsar de vattendimman som annars uppstår runt ett tungt fordon. Men problemet uppstår i vårt vinterklimat. Här är det alldeles uppenbart att man i inte har riktig koll på vad en svensk vinterväg innebär för den här typen av konstruktioner. borde ha varit mycket tydligare när föreskrifterna antogs. Man borde ha sagt att det inte fungerar. Framför allt ska fordonsägaren inte beläggas med anmärkning ifall sprejskyddet saknas. Det är näst intill omöjligt att få det att stanna kvar på fordonet i det klimat vi har . Det här ger givetvis upphov till enorma kostnader för åkerierna. Men andra trafikanter utsätts också för fara när ett sådant sjok på ger sig i väg.