prot · H80987 · 2021-03-03 00:00:00 — Språket är helt avgörande för att det ska bli så. Ett steg på vägen är det vi ska fatta beslut om , nämligen att den som får försörjningsstöd , om det behövs, ska lära sig svenska. Liberalerna har drivit denna fråga länge, och jag yrkar bifall till utskottets förslag. Vad är alternativet? Om man inte kan svenska, hur ska man då hitta en utbildning, gå utbildningen och klara den? Hur ska man kunna söka ett jobb, få jobbet, behålla jobbet och utvecklas på sin arbetsplats? Den som får försörjningsstöd behöver få bättre chanser att slippa försörjningsstöd. Sedan ger språk naturligtvis samhörighet. Det är ett klister. Det är det som gör att vi får tillhörighet i vårt bostadsområde, vår stadsdel, och blir en del av vår stad, vårt samhälle. Språk är makt. Språk ger makt att kunna rösta och veta vad man lägger sin röst på. Det är makt att förstå information, att kunna delta i utvecklingssamtal på barnens skola, att söka vård, förstå vad man själv ska göra och berätta om vilka besvär man har. Språk gör att man kan fånga möjligheter när de kommer i ens väg, på samma villkor som alla andra i detta land. Språkplikt – deltag-ande i vuxenutbildning i svenska för invand-rare (sfi) för rätt till försörjningsstöd Det finns de som inte kan, och de ska inte heller behöva. Men alla de som kan tillgodogöra sig svenska språket ska ha den chansen. Allt annat är oacceptabelt. Oavsett var vi bor ska platsen på språkkursen finnas där så att vi kan skapa oss en framtid. Kunskaper är en avgörande väg in i samhället, och kunskaperna i just språk är sannolikt allra viktigast. Lagändringen säger för mig att vi ger dig en chans till en framtid. Vi hjälper dig med försörjning och håller dig under armarna, och ser vi till att du lär dig flyga själv. Det här landet ska tillhöra alla oss som bor här. 28 (V) replik: Ledamot efter ledamot går upp i talarstolen och säger att detta krav måste ställas. Men kravet finns redan. kan elever få avdrag om de inte deltar i undervisningen, och så vidare. Det finns redan bestämmelser och praxis som villkorar rätten till försörjningsstöd. Egentligen är det mer fråga om en symbolisk lagändring. Men det finns ett problem som flera olika remissinstanser lyfter upp, nämligen att kravet låser socialsekreterarna. Det finns tillfällen då man inte anser att språkundervisningen är prio ett, utan i stället behöver andra arbetsmarknadsinsatser göras. Språkkravet tillåter inte att socialsekreterarna kan göra en egen bedömning av de personer som söker försörjningsstöd. Varför lägger man fram ett lagkrav på sådant som redan görs och som riskerar att låsa in socialsekreterarna i att hantera personerna på ett visst sätt? På så sätt ges socialsekreterarna inte möjlighet att agera professionellt. 29 (L) replik: Jag tackar ledamoten för frågan. Jag begriper ingenting av innebörden i frågan, även om jag förstår alla orden vart och ett för sig. Hur kan någon låsas in i att lära sig språket? Det är fullständigt obegripligt. Det är tvärtom. Språk är frihet, makt och vägen till att själv kunna styra sitt liv. Ledamoten sa själv i talarstolen att man kan få undervisning om det finns en plats. Det stämmer att det finns undervisning på många ställen, men på många ställen finns inte en plats. På många ställen får man inte möjligheten. Det beror på var man bor och hur det ser ut . Jag anser att språk måste vara en rättighet för var och en av oss som bor här, för det är oerhört viktigt. Det finns säkert många människor som behöver också andra insatser. Det tror jag absolut. Men jag undrar vilken av de insatserna man kan tillgodogöra sig helt utan språket. Jag tror att språket är grundläggande för att man ska kunna bli både självförsörjande och självbestämmande och för att man verkligen ska kunna leva det liv man själv vill och forma det på egen hand. Jag ser inga hinder för andra insatser. Men språket måste vara basen. 30 (V) replik: Språk är frihet – ja, självklart! vill gärna att personer ska ha rätt till sfi från dag ett, alltså när de kommer till . Det är ett stort problem att det finns ett stort glapp mellan att man kommer till och att man får olika rättigheter. Språkplikt – deltag-ande i vuxenutbildning i svenska för invand-rare (sfi) för rätt till försörjningsstöd Jag förvånas av oviljan att se de problem som remissinstanserna lyfter upp. De remissinstanser som finns med är ändå kommuner som jobbar direkt med frågan, universitet som jobbar med forskningsfrågor när det gäller detta och ideella organisationer som möter de här personerna. Man väljer att försöka sudda bort det genom att säga att detta minsann kommer att lösa problemet. Problemet är snarare att man behöver stärka sfi-undervisningen. Man behöver utöka utbildningsplatserna och ha fler sfi-lärare. Tillgång till svenska språket behöver finnas från dag ett. 31 (L) replik: Den massiva kritik som ledamoten beskriver har jag inte sett. Det jag ser är ett som inte är jämlikt och som inte ger rättvisa och likvärdiga villkor. Det beror bland annat på att vi bor på olika ställen. På vissa ställen får man sfi; på andra får man det inte. På vissa ställen finns insatserna, och vet vad som behövs; på andra gör det inte det. De av oss som kan språket, var vi än bor, har också alltid ett försteg. Det är som att börja i . Det är inte rättvist. På vilket sätt detta förslag kan vara fel är för mig fullständigt obegripligt. Jag har nämligen aldrig träffat en människa som har sagt till mig: Jag önskar att jag vore lite sämre på det språk som talas i landet där jag bor. Jag säger alltså ja till detta förslag och nej till att saker ska vara valfria, kunna väljas bort. Jag säger nej till att människor inte ska få det stöd och den framtid som var och en måste ha rätt till i ett land som . 32 (MP): Jag börjar med att yrka bifall till utskottets förslag. För mig som ny ledamot och för är detta en viktig reform. Språk är – det har nämnts tidigare – en biljett och en nyckel till makt, framför allt egenmakt. Innan jag går in på det vill jag reflektera lite över hur vi använder språket i och jämföra med hur det används i till exempel andra nordiska länder. I har vi skolplikt, som det så vackert heter. I den här kammaren har det alltså beslutats att föräldrar i princip ska hotas med kanske inte fängelse men i alla fall böter om de inte ser till att deras barn går i skolan. Huruvida barnen lär sig något eller inte har vi väl i och för sig också synpunkter på, men det finns i alla fall inte något straff som har med det att göra. I vårt grannland har man i princip samma sak, men där heter det rätt till utbildning, alltså barnets rätt till utbildning. Man använder ord och deras innebörd på lite olika sätt. Som den halvdansk jag är gillar jag såklart den danska versionen där man pratar om rättigheterna. Det här förslaget handlar, som jag och uppfattar det, om rättigheten att lära sig språk. Med den rättigheten i handen kan man som ny medborgare i det här landet också få nycklar till och kunskaper för att stå upp för sina rättigheter. Till exempel kan en kvinna som är i en destruktiv relation söka och hitta hjälp. Föräldrar kan hjälpa sina barn i skolan och så vidare. Språk är viktigt. Jag värjer mig lite mot de, som jag tycker, ibland märkliga beskrivningarna av människor som lever på försörjningsstöd eller med hjälp av samhället. Många i min vänskapskrets har varit där, och jag vill nog säga att väldigt få av dem beskriver det som någon lättjefull tillvaro. Det är ganska populärt med utmaningar på till exempel Facebook. Man utmanar varandra att göra armhävningar, situps och så vidare. kanske ska titta på en utmaning där vi kan prova att leva på försörjningsstödskvoten. Sedan får vi se hur roligt och lätt vi bedömer att det är att se till att barnen har det de ska och att vi har alla de prylar som vi behöver för att klara oss i samhället. Men det är delvis en annan fråga. I grunden är det viktigt med språk. Språk är som sagt nyckeln till makt. Jag vill gärna se modiga medborgare som kan stå upp för och kräva sina rättigheter men också delta i samhället, i de samtal vi har här i , i samhällsdebatten och i det politiska samtalet. Jag yrkar som sagt bifall till utskottets förslag. Språkplikt – deltag-ande i vuxenutbildning i svenska för invand-rare (sfi) för rätt till försörjningsstöd Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under § 18.) Möjlighet till betyg från årskurs 4 § 13 Möjlighet till betyg från årskurs 4 betänkande 2020/21:UbU9 Möjlighet till betyg från årskurs 4 (prop. 2020/21:58) 33 (M): Läget i svensk skola är otroligt allvarligt. Pandemin förstärker en redan bekymmersam situation. Den samlade betygsstatistiken för årskurs 6 är riktigt sorglig. har så många elever haft icke godkänt redan i årskurs 6. lämnade 31 385 elever – det är över tusen klasser och mer än var fjärde elev – skolan redan i årskurs 6 med icke godkänt i något eller några ämnen. Om detta inte hämtas upp med stöd, extraundervisning eller vad som står till buds riskerar vi att få en framtid där var fjärde elev inte klarar . Därför måste stöd sättas in tidigt, mycket tidigare än vad som sker . Ett sätt att tydliggöra elevers behov av hjälp är betyg. Vi moderater anser därför att betyg borde sättas redan i årskurs 3, det år då elever börjar skriva nationella prov. Det blir en tydlig signal, till eleven men också till familjen och skolan. Möjlighet till betyg från årskurs 4 Om betyg tycker vi människor och partier olika. är det bara som vill ha betyg redan från årskurs 3. Men det som är märkligt med dagens ärende är att Socialdemokraterna, som särskilt anger likvärdighet som skolans främsta mål, skriver fram ett ärende som innebär att det blir upp till rektor att avgöra om man ska sätta betyg i årskurs 4 eller 5 eller inte. Det betyder inte att vi får en likvärdig skola utan att skillnaderna ökar. Två skolor bredvid varandra kommer att ha olika betygssystem, liksom syskon som går i olika skolor. Det vore djupt olyckligt om vi strävar efter ökad likhet i våra skolor och inte tvärtom. Med detta, fru talman, yrkar jag bifall till reservation. 34 (SD): Låt mig först och främst yrka bifall till reservation nummer 3. debatterar frågan om möjligheten att införa betyg från årskurs 4. Det bör inledningsvis sägas att förslaget mer precist avser möjlighet till betyg från årskurs 4 i , särskolan och sameskolan och från årskurs 5 i specialskolan. Beslut om att införa betyg ska även gälla efterföljande årskurs. Det finns nog få saker inom skolans område som skapat så stor debatt som just betyg. Det har handlat om betygskriterierna. Det har handlat om benämningen av betygen och om antalet betygssteg. Det har också handlat om betygens vara eller icke vara. Från sida är budskapet tydligt: Betyg är bra och ska vara en naturlig och integrerad del av den svenska skolan. Betyg bidrar till ökad kunskaps- och kvalitetsnivå i skolan. Betyg ökar också möjligheterna att tidigt upptäcka barn som är i behov av stödinsatser. Och betyg ger elever och föräldrar mycket tydligare signaler om kunskapsutvecklingen än andra typer av återkopplingar. Just därför är det bra om betyg införs . Årskurs 4 är också en rimlig tidpunkt att införa betyg. Det är första året på ett nytt stadium, mellanstadiet, och eleverna arbetar mot kunskapsmålen i årskurs 6. På så vis kan kunskapsprogressionen följas tydligt av såväl elever och föräldrar som lärare. Den utvärdering som har gjort av införandet av betyg i årskurs 6 – den genomfördes , om jag inte minns fel – ger också starkt stöd för tidigare betyg. Enligt påverkas elevernas motivation positivt av tidigare betyg i skolan. Enligt utvärderingen anser drygt hälften av lärarna att elevernas motivation höjts på grund av betygen. Hos eleverna är siffran betydligt högre. Så många som åtta av tio elever säger att de arbetar hårdare när de får betyg, något som också bekräftas av vårdnadshavarna. utvärdering visar också att införandet av tidigare betyg har lett till ett ökat fokus på elevernas kunskapsutveckling. Allt detta tyder på att införandet av tidigare betyg kan bidra till bättre resultat i den svenska skolan. Vi tycker att det är jättebra. Det är inte så att svensk skola har stora problem med alltför höga studieresultat, snarare tvärtom. Internationella studier, såsom Timms, visar att har svårt att hävda sig på avancerade nivåer. Genom att tydliggöra och synliggöra kunskapskraven från ett tidigt stadium kan vi höja motivationen att studera och därmed få bättre kunskapsprogression, även på högre kunskapsnivåer. Frågan är om regeringen, nu när man lägger fram förslag om betyg i årskurs 4, har landat rätt. Regeringen har valt en modell som innebär att det blir frivilligt att införa betyg från årskurs 4 och att det är rektorn vid varje enskild skolenhet som ska besluta om betyg ska ges. Innan beslut tas ska lärarna vid skolenheten få yttra sig. Detta innebär att det kan bli nya beslut om skolan får en ny rektor. Det kommer alltså att bli stora skillnader, inte bara i olika delar av landet utan även mellan olika skolor i en och samma kommun. Vi menar att detta är mycket olyckligt, och vi ser det som ett tecken på den ambivalenta syn på betyg som präglar regeringen i allmänhet och socialdemokratin i synnerhet. Att Socialdemokraterna nu lyckats få med det före detta skolpartiet Liberalerna på denna väg är mycket tråkigt. Möjlighet till betyg från årskurs 4 Regeringen har under hela talat om vikten av likvärdighet i skolan. bestämmer den sig för att införa tidigare betyg på ett sätt som kommer att bidra till att likvärdigheten minskar snarare än stärks. Högpresterande elever med motiverade och engagerade föräldrar med högre utbildning kommer i större utsträckning att se tidigare betyg som ett viktigt kriterium vid skolvalet. Det är inte svårt att anta att det främst är fristående skolor som kommer att se den här möjligheten som ett gyllene tillfälle att stärka sina kunskapsfokuserade profiler. Risken är stor att det är just skolor i utsatta områden med högre andel obehöriga lärare som inte kommer att införa tidigare betyg. På så vis förstärker regeringens förslag den bristande likvärdighet som den i andra sammanhang lyfter fram som problematisk. Vi tycker att detta är mycket olyckligt. vill att betyg ska införas från årskurs 4 i , särskolan och sameskolan och från årskurs 5 i specialskolan, obligatoriskt och på alla skolor i hela landet. Regering och riksdag ska inte få huka sig och flytta över ansvaret till enskilda rektorer. Vi ska agera precis som vi gjorde när vi införde betyg från årskurs 6 – betyg för alla och överallt. Allt annat är ett spel för gallerierna för att försöka dölja att man egentligen inte vill ha tidigare betyg över huvud taget. Då är det bättre att stå upp för den policyn. Regeringens förslag liknar mer en tandlös kompromiss inom januariavtalet än en insikt om betydelsen av tidigare betyg. Just därför har vi valt att reservera oss mot förslaget till förmån för obligatoriska betyg från årskurs 4. Vår reservation innehåller även ett yrkande om att betyg i samhälls- och naturorienterande ämnen ska ges i varje enskilt ämne från årskurs 4. Detta yrkande ligger i linje med vår nuvarande inställning till förekomsten av sammanfattande betyg. Om betyg ges i varje enskilt ämne blir det tydligare fokus på det specifika ämnet, i stället för att det som klumpas ihop med andra. Vi menar att detta skulle gynna kunskapsprogressionen och att det också skulle bli tydligare för eleverna vad som förväntas i varje ingående ämne inom samhälls- och naturorientering. I detta anförande instämde (SD). 35 (V): I propositionen som vi debatterar föreslås en ändring i skollagen gällande betyg från årskurs 4. Det finns mycket som behöver förändras i den svenska skolan, som skolan har ett behov av arbetsro och välförankrade och välutredda reformer. Betyg från årskurs 4 är inte en sådan reform. Det finns ingenting som talar för att betyg i tidiga åldrar har en positiv effekt på inlärningen. Tvärtom finns det bevis för att det ger upphov till stress och tidig utslagning. Såväl internationell som svensk forskning är överens om detta. Det betyder självfallet inte att kunskapsutvecklingen inte ska följas upp. För att garantera elevernas rätt till kunskap behövs en uppföljning av deras kunskapsutveckling. En tydlig och likvärdig uppföljning i tidig ålder är dock bättre än tidiga betyg. Möjlighet till betyg från årskurs 4 beslutade att införa en försöksverksamhet med betyg från årskurs 4. Vi i reserverade oss då, precis som vi kommer att göra . I samband med beslutet om försöksverksamheten beslutade regeringen också att ge i uppdrag att utvärdera resultatet. Denna utvärdering görs i detta nu av en grupp bedömningsforskare och ska vara klar , det vill säga . Vore det inte klädsamt att invänta utredningen och utvärderingen? Varför vill regeringen och alla partier, förutom , fatta dagens beslut utan att först låta utvärderingen presenteras? Jag ställer mig också frågan vad som i så fall var syftet med att ens tillsätta en utvärderingsgrupp. I lagförslaget framgår det också att rektorer kan besluta om att införa betyg från årskurs 4 efter att ha lyssnat på lärarna. Vad innebär detta i praktiken när vi har hört, redan innan beslutet ens har fattats, att ägare till vinstdrivande skolkoncerner meddelar att deras skolor ska införa betyg från årskurs 4, utan att lärarna har fått säga sitt? Var ligger likvärdigheten i detta? Det här lagförslaget visar att skolans främsta problem och kris är ett politiskt problem och en politisk kris. När en stor majoritet av landets högst uppsatta politiker så enkelt struntar i vad forskningen, professionen och remissinstanserna tycker gällande en fråga är det inte märkligt att det uppstår systemfel och att likvärdigheten fortsätter att minska. lärarkår och andra yrkesgrupper i skolan har larmat om nedskärningar, men då har socialdemokratin och borgerligheten vänt ryggen till. Samma lärarkår har startat stora upprop mot marknadsskolan och dess brutala konsekvenser för jämlikheten och likvärdigheten i svensk skola. Även där har majoriteten i riksdag låtsas som ingenting. I stället för att lyssna på professionen väljer regeringen att återigen springa Liberalernas ärenden, för vi vet alla var detta förslag kommer ifrån. Vid det tidigare beslutet om betyg från årskurs 4 var det som fick agera chef åt , och vid dagens beslut är det som är chef. Vad skolan behöver är mer resurser. Vad skolan behöver är ett slut på marknadsskolan. Vad skolan behöver är politiker som fattar beslut utifrån forskning och professionens erfarenhet. betyg är inte efterfrågade av någon inom skolväsendet och saknar dessutom, som jag sa, stöd i forskningen. När frågan behandlades senast var samtliga remissinstanser negativa till förslaget, och ser remissvaren lika tydliga ut. Ändå står vi här med den majoritet vi har. Vad gäller betyg från årskurs 6 är det också intressant att en ledamot precis stod här och gav falsk information om vad utredningen kom fram till, med tanke på att var väldigt tydligt med att man inte kunde se att det fanns några fördelar med betyg från årskurs 6. Inte heller fanns det några bevis på att det skedde en förändring i kunskapsutvecklingen hos barnen. Detta är vad som står på . Vi instämmer i remissvaren från , , Idéburna skolors riksförbund, IFAU, , , Myndigheten för delaktighet, Specialpedagogiska skolmyndigheten, , elevråd, i princip alla kommuner som har varit remissinstanser, och , det vill säga nästan alla remissinstanser i denna fråga. Möjlighet till betyg från årskurs 4 Jag yrkar därför avslag på propositionen och bifall till reservation nummer 1. experimenterar inte med barnens utbildning på det här sättet. visar ställningstagandena i denna kammare vilket parti det är som är riktiga skolparti. 36 (KD): Betyg är ett viktigt verktyg för att ge elever och föräldrar information om hur eleven når kunskapsmålen. Betygen ska bidra till att elevernas kunskaper kontinuerligt följs upp och utvärderas, att resultaten kommuniceras med föräldrarna och att stöd sätts in . Dagens ordning med betyg från höstterminen i årskurs 6 är en bra modell. Drygt hälften av lärarna i utvärderingen av betyg från årskurs 6 upplevde att elevernas motivation blev högre till följd av betygen. Bland eleverna själva uppgav att de arbetade hårdare när de visste att de skulle få betyg. Intervjuer med vårdnadshavare visade också att man upplevde att barnens motivation blev högre. En så viktig förändring som att införa betyg redan från årskurs 4 i stället för från årskurs 6 bör luta sig på vetenskap och saklig grund. Men någon sådan forskning finns inte . Det finns därför skäl att noga utvärdera införandet av betyg från årskurs 4, där detta har prövats i försöksverksamheten, utifrån hur det har påverkat kunskapsinhämtningen och i vilken mån eleverna har fått extra resurser när de har varit i riskzonen för att inte nå kunskapsmålen. Det naturliga hade varit, precis som andra har förespråkat här, att först efter en sådan utvärdering fatta ett välgrundat beslut om lämpligheten att införa detta i alla skolor. Regeringen borde alltså ha utrett detta noggrannare. är i grunden inte emot att införa betyg från årskurs 4 – jag själv var med då vi fick betyg redan i årskurs 2. Vi hade dock föredragit att man först hade utrett hur försöken med betyg i årskurs 4 har påverkat kunskapsinhämtningen och i vilken mån extra resurser verkligen har satts in för de elever som annars riskerar att inte nå kunskapsmålen. Utvärderingen av att införa betyg i årskurs 6 visade tyvärr inte att särskilt stöd hade satts in tidigare för de elever som hade behövt det för att klara kunskapsmålen i högstadiet. Däremot ökade stressen bland eleverna, särskilt hos de elever som redan klarade kunskapsmålen. Då det nu ser ut att finnas majoritet i för att stödja möjligheten till betyg från årskurs 4 är det därför av särskild vikt att regeringen löpande följer upp och utvärderar effekterna av de föreslagna förändringarna i skollagen. Dit hör exempelvis på vilket sätt barn i årskurserna 4 och 5 får stöd och specialpedagogiska insatser samt andra insatser för att uppnå målen och tillgodogöra sig undervisningen. Vi är oroliga över den bristande likvärdighet som blir följden om det kommer att bli frivilligt att börja ge betyg från årskurs 4. Det är därför angeläget att utvärdera konsekvenserna för likvärdigheten i skolan av en ordning där betyg ges i årskurs 4 i vissa skolor men inte i andra. Möjlighet till betyg från årskurs 4 En lämplig myndighet bör också få i uppdrag att utreda effekterna av att det är rektorn och inte huvudmannen som föreslås besluta om införande av betyg från årskurs 4. Det är uppfattning att regeringen bör vidta lämpliga åtgärder enligt vad jag nu har sagt. Jag vill därför yrka bifall till reservation nummer 4. Avslutningsvis konstaterar jag att detta är sista gången som jag debatterar för utbildningsutskottet. I morse klubbade kammaren att jag växlar över till utrikesutskottet. Jag kommer där att jobba särskilt med biståndsfrågor, vilket jag ser väldigt mycket fram emot. Men det är naturligtvis med saknad som jag lämnar utbildningsfrågorna, som jag också brinner för. Jag vill tacka hela utskottet för ett gott samarbete . Jobba vidare för alla elevers rätt att få den kunskap de behöver för att gå vidare i livet till studier och arbete! 37 (V) replik: Jag börjar med att önska lycka till i det fortsatta arbetet. talade väldigt väl om att man bör vänta på en utvärdering innan man fattar ett beslut om betyg från årskurs 4. Min fråga blir då: Varför gör inte det? kommer att rösta för betyg från årskurs 4 men har en reservation om att man egentligen borde ha väntat på utvärderingen. Om på riktigt ville vänta på utvärderingen hade de kunnat reservera sig och rösta för avslag på propositionen. Men det har de alltså inte gjort. Hur går detta ihop, ? 38 (KD) replik: Jag tackar ledamoten för frågan. Jag förstår att detta kan upplevas lite vankelmodigt. Men som jag sa i mitt anförande är vi i grunden inte emot att sätta betyg tidigare – om det vilar på en vetenskaplig grund.