prot · H809106 · 2021-04-13 00:00:00 — Är man från regeringens sida beredd att göra förändringar för att få till stånd ett mer effektivt bistånd? Kommer regeringen att ta fram gemensamma målformuleringar på strateginivå? Kommer regeringen att se till att det finns möjlighet att samfinansiera och samrapportera insatser inom både humanitärt stöd och utvecklingssamarbete? 88 Statsrådet (MP): Vi gör precis detta som efterfrågar. Jag tycker att man ska vara noga och titta på vilken tidsperiod det är som har tittat på under den granskning som man har gjort. Det är ju tillbaka som den granskningen gäller, även om det var ganska som den presenterades. Det är inte , eller förrförra året eller ens förra mandatperioden, som de har tittat på när de har tagit fram sina rekommendationer. Att regeringen i sin skrivelse inte går till mötes just när det gäller de här rekommendationerna är för att vi anser att vi redan jobbar på det sätt som rekommenderar att vi ska göra – såklart med fortsatt respekt för respektive instruments särart och respektive instruments principer, och jag hoppas att vi i den här kammaren är överens om vikten av att respektera dessa, alltså de humanitära principerna och principen om opartiskhet vad gäller humanitärt stöd. ligger här i framkant, och det finns kanske egentligen ingen anledning att fortsatt utveckla exakt de åtgärder som har vidtagits . Här finns nexusfrågorna och resiliensfrågorna. De kommer in i våra bilaterala strategier. Vi har stärkt personalkapaciteten, och jag känner på mig att precis som jag tycker att tio nya tjänster ändå är ganska bra. Vi vill ju trots allt att biståndet används effektivt och först och främst hamnar hos de allra mest fattiga och utsatta innan vi låter dem hamna i vår egen byråkrati, även om den är extremt viktig för att vi ska veta att vi gör rätt saker på rätt sätt. Nej, det humanitära är inte heller en sådan liten del av biståndet, men jag tror också att det är viktigt att vi funderar igenom hur stor del av biståndet som vi tycker att det humanitära stödet ska vara. Med bara humanitärt stöd löser vi inte några grundorsaker till konflikt, svält eller till att flickor och kvinnor inte får tillgång till sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter, vare sig de lever i en konfliktmiljö eller inte. Vi vet att man inte kan ta någon springnota på klimatförändringarna, på krig och konflikter eller på minskat demokratiskt utrymme. Det här är saker som kostar, och det kommer att kosta på. De parallella, ömsesidigt stärkande kriser som världen har kommer att kosta världen. Vi kan antingen välja att investera i dem långsiktigt och här och försöka göra vad vi kan för att mota konflikter och främja fred och frihet, eller så kommer vi att få ta kostnaden när konflikten och katastrofen är ett faktum. Då blir det väldigt mycket dyrare. Den här omläggningen av biståndet som också vill göra, där vi drar ned på det långsiktiga utvecklingssamarbetet och ökar på det humanitära, kommer att vara kostnadsdrivande, för humanitärt bistånd är inte effektivt bistånd. Det lindrar nöd och räddar liv här och , men det bygger inte en bättre värld . Det humanitära biståndet är helt uppbyggt på ettåriga appeller, men i det långsiktiga utvecklingssamarbetet kan vi driva fleråriga engagemang och fleråriga partnerskap där vi steg för steg skapar förutsättningar för människor att ta sig själva ur fattigdom och förtryck. Det måste vi fortsätta med, och vi ska ha höga ambitioner. Världen är i kris, och det är inte tid att backa undan. Det är tid att kliva fram och vara engagerade för en bättre värld genom ett långsiktigt utvecklingssamarbete och genom humanitärt bistånd. Jag ger helt rätt i att ska vi lyckas i de svåraste kontexterna där de fattigaste människorna bor är det genom just samverkan och synergier mellan det långsiktiga och det humanitära – och koppla gärna på det fredsbyggande där. Lyckas vi bättre med det kommer vi också att lyckas bättre med utvecklingen i världen. 89 (M): Jag misstror som sagt inte statsrådets engagemang, men jag måste dessvärre konstatera att statsrådet trots allt inte verkar tycka att bristande samordning, något som faktiskt konstaterar finns, är ett så pass stort problem att man måste presentera nya förslag. Som statsråd för internationellt utvecklingssamarbete är Per i regeringen ansvarig för ett av statsbudgetens största utgiftsområden och en budget för bistånd som är extremt stor internationellt sett. I regeringens budget prioriterar man att lägga nästan dubbelt så mycket pengar på internationellt bistånd som på polisen. har biståndsbudget tredubblats. till andel av bni lade nästan så mycket på bistånd som genomsnittet i Dac-länderna 2019. Tittar man på genomsnittligt årligt bidrag till FN-systemet åren 2015–2017 var svenska skattebetalare den femte största givaren i världen. Varje land väljer givetvis självt hur man prioriterar, men det är trots allt intressant att jämföra oss med andra. Exempelvis lägger mer pengar på bistånd än , trots att är en så stor ekonomi som . prioriterar annorlunda och vill minska biståndet, men, fru talman, det här är ju ingen budgetdebatt utan en debatt som syftar till att lyfta fram förslag som kan göra biståndet mer effektivt. Förutsättningarna ser inte alltid ut som de regler som finns i olika system för att kalla en insats för humanitärt bistånd eller inte. Samverkan, gemensamma strategier, gemensamma mål och sambudgetering för de båda biståndsformerna handlar inte enbart om att göra biståndet mer effektivt. Det handlar också ytterst om allmänhetens förtroende för biståndet. 90 Statsrådet (MP): Jag har i mina tidigare svar försökt förklara att sedan gjorde sin granskning, sedan den period för vilken granskade just synergierna mellan det långsiktiga och humanitära biståndet, har regeringen vidtagit flera åtgärder. Det hade vi gjort innan presenterade sin granskning. Att därefter presentera samma åtgärder en gång till är inte särskilt effektivt. Vi har sedan den period som granskade ökat personalkapaciteten och ökat vår kompetens kring nexusfrågorna. Vi har skrivit in just den typen av synergier i flera av våra bilaterala biståndsstrategier. Vi har också legat på FN:s fonder och program och att utveckla policyer, kunskap och kompetens i fråga om att jobba i just de miljöer där de synergierna behöver öka. Regeringen har alltså levererat på de brister som fanns , kanske till och med hade ansvar för biståndet i . Det är glädjande att höra i klartext från att ambition är att sänka det svenska biståndet. De vill sänka volymerna i svenskt bistånd. Men minskade volymer är inte detsamma som effektivitet, . Det är inte samma sak som biståndseffektivitet. Att dessutom, som vill, styra biståndet med icke-biståndspolitiska principer, såsom återtagande av asylsökande som får avslag här i , är inte heller biståndspolitiskt effektivt. Det minskar varken fattigdom eller förtryck någonstans i världen. Jag är glad för de här interpellationerna, för möjligheten att debattera biståndet och för den ömsesidiga förståelsen av roll i världen och det globala engagemanget. Men jag tror inte att det just nu är tider att backa undan. är det tider att kliva fram. ska vi vara stolta över vårt enprocentsmål, stolta över vårt bistånd, stolta över den roll vi spelar i FN, i och i multilaterala forum för att driva på utveckling, fred och frihet. Interpellationsdebatten var härmed avslutad. § 21 Svar på interpellation 2020/21:545 om korruption inom biståndet 91 Statsrådet (MP): har frågat mig vilka initiativ jag kommer att vidta för att stärka arbetet mot korruption inom biståndet. har tidigare ställt liknande frågor till min företrädare som har förklarat hur antikorruptionsarbetet har stärkts. verkar i de svåraste miljöerna där biståndet behövs mest, men där korruptionen ofta är utbredd. Antikorruption är en högt prioriterad fråga för regeringen, och en stor mängd aktiviteter genomförs. Regeringen har arbetat brett med att bemöta korruption både som utvecklingshinder och som risk. Regeringen har genom mål om minskad korruption i strategierna för det internationella utvecklingssamarbetet stärkt Sidas arbete. Majoriteten av de antagna strategierna inkluderar mål om antikorruption, ett arbete som kommer att drivas vidare framgent. Tack vare ett ökat förvaltningsanslag har Sida även utökat antalet controllers i verksamheten, både i fält och här hemma i , samt rekryterat fler anställda med antikorruption som specialitet. Regeringen har också stärkt kopplingen mellan demokrati och antikorruption. Det uppdrag om demokrati som Sida fick inkluderade förstärkning av antikorruptionsarbetet. Även skrivningen om antikorruption i strategin om MR, demokrati och rättsstatens principer stärktes. Utöver det utgör antikorruption en prioritering under demokratisatsningen där målet är att främja framväxten av effektiva och oberoende institutioner, inklusive frånvaro av just korruption. Regeringen fortsätter även att verka mot korruption och oegentligheter gentemot de multilaterala organisationerna. Avslutningsvis vill jag poängtera att det är avgörande att arbeta mot korruption för att de mest sårbara och utsatta människorna ska kunna lämna fattigdom och förtryck. 92 (M): Tack, statsrådet, för svaret! Bakgrunden till den här interpellationen är korruptionens extremt negativa inverkan på utveckling och människors välstånd. Regeringen visar sällan intresse för att tänka nytt i biståndspolitiken, men inom ett område har regeringen trots allt gjort en välkommen positionsförflyttning. Det gäller hur och svenskt bistånd ska förhålla sig till de länder där den demokratiska utvecklingen går åt fel håll. Jag citerar nu direkt från regeringens budget för biståndet: ”Mot bakgrund av den negativa demokratiska utvecklingen i många länder, ser regeringen över hur ökade krav kan ställas på de länder som mottar svenskt bistånd att leva upp till rättsstatens principer och mänskliga rättigheter. Som utgångspunkt ska stödet till staten minska vid en negativ utveckling vad gäller mänskliga rättigheter och demokrati.” Det är viktigt att svenskt bistånd kommer med krav och att tydligt signalerar att man kommer att avsluta eller förändra biståndet om kraven inte uppfylls. När ett land utvecklas i helt fel riktning vad gäller demokrati och mänskliga rättigheter kan inte svenskt bistånd fortsätta som om ingenting har hänt. Det som regeringen beskriver i sin budget, som jag precis citerade, kallas ibland mer-för-mer- eller mindre-för-mindre-principen. Att regeringen har aviserat att man ska arbeta efter den principen är välkommet. Statsrådet får gärna svara på hur arbetet går med att ställa om biståndet efter denna nya inriktning. Det är såklart bra, även om det borde vara självklart, att regeringen har med mål om minskad korruption i en så kallad majoritet av strategierna för biståndet. Det väcker dock frågan varför mål om minskad korruption inte finns med i samtliga strategier. Den här interpellationen handlar inte enbart om skattepengar som på grund av korruption hamnar i fel fickor. Låt mig bara säga det uppenbara: När korruption innebär att biståndspengar, alltså skattebetalarnas pengar, hamnar fel är det allvarligt nog och någonting som regeringen måste ta på största allvar. De pengar vi lägger på bistånd ska gå till rätt saker. Där ska vi ha kontroll. Där ska vi ha inflytande. De pengar vi lägger på bistånd ska inte försvinna i korruption. Eftersom korruptionsskandalerna har varit så många vittnar det om att kontrollen inte har varit tillräcklig. Det är givetvis inte acceptabelt, och regeringen är ytterst ansvarig. Men den här interpellationen handlar främst om korruptionens extremt negativa inverkan på utveckling och välstånd. Därför önskar jag fråga statsrådet om han ser vikten av att samma princip som gäller för utvecklingen i fråga om demokrati och mänskliga rättigheter, alltså mer-för-mer- eller mindre-för-mindre-principen, bör gälla också för graden av korruption i ett land. Om korruptionen inte minskar kommer alltså svenskt bistånd att minska. Det skulle innebära att tar korruptionens extremt negativa inverkan på allvar. 93 HANS (M): Jag är väldigt uppmuntrad av den debatt som jag har hört mellan och ansvarigt statsråd. Därför är jag också glad att har presenterat denna triptyk av interpellationer som i grunden påverkar och handlar om olika aspekter av svenskt bistånd. De har varit illustrativa. De visar nämligen att det finns skillnader. Det finns ett förenande engagemang, men det finns också skillnader i hur vi vill bedriva politiken. För att påminna om vad som har sagts tidigare i debatten: Ansvarigt statsråd har påpekat att vill dra ned på biståndsresurser. Men helig vrede borde fylla ett ansvarigt statsråd om biståndspengar försvinner genom korruption. Det innebär ju också att pengar tas från biståndet. Nivån i kronor räknat kan vara densamma. Men varje bortkorrumperad krona är en bortslösad biståndskrona. Med samma anklagande finger som ett statsråd kan peka mot och säga ”Ni vill dra ned biståndet” borde man peka mot varje regim som inte gör det de ska göra för biståndspengarna. Jag tycker kanske inte att jag alltid märker ett sådant engagemang eller en sådan kritik. Det är lättare att kritisera ett parti som vill göra reformer på biståndsområdet än regimer som inte vill reformera sina länder. Ett exempel som jag tror att biståndsministern ofta kommer att få höra i debatten är . Ackumulerat – samlat – har svenska skattebetalare fått gå in med minst 50 miljarder. Det finns de som hävdar att det har varit 60 miljarder, men låt oss för enkelhetens skull säga 50 miljarder. Det är, fru talman, ungefär finansiering av svenskt polisväsen. Finns det någon, inklusive Per , som tror att allt detta har gått till precis det som det ska, fru talman? Eller finns korruption inblandad också i utbetalningarna av dessa 50 miljarder? Det är den ena delen. Den andra delen, som berör i sin utmärkta interpellation, är att korruption snedvrider strukturer. En svårighet i att bygga upp dessa länder är att medborgarnas tilltro och tillit till sina stater urgrävs av korruptionen. Detta skapar sedan svårigheter att hitta resurser. Viljan att bistå med skatt och en del annat sjunker när man inte vet att man får något tillbaka. Dessutom behöver man pengarna för att betala för läkarvård eller skola eller för att sticka till någon annan eftersom systemet i landet bygger på korruption. Av detta skäl, fru talman, är frågor så centrala. Det är bara genom nolltolerans mot korruption som man kan bygga ett bistånd som långsiktigt fungerar i de mottagande ländernas intresse. 94 Statsrådet (MP): Så här långt är jag och interpellanten överens. Korruption är ett av de största hindren i världen mot utveckling. Fattiga människor drabbas värst när de inte får den service och de möjligheter som de har rätt till, när samhällets ekonomi saboteras, när pengar hamnar i fel fickor och när människors förtroende för systemet minskar. Möjligheterna till ett positivt samhällskontrakt utarmas. De fattigaste länderna i världen är präglade av en utbredd korruption. Om svenskt bistånd ska göra skillnad måste vi vara just där, och vi måste arbeta mot korruption i allt vi gör. Att verka i svåra kontexter med mycket korruption innebär en risk, men om vi ska nå ut till de allra fattigaste – de som behöver biståndet allra mest – måste vi ta den risken. Svenskt bistånd når ut till de allra fattigaste. Återigen: Enligt OECD-Dacs senaste utvärdering av svenskt bistånd är vårt bistånd ett av de mest effektiva i världen när det handlar om att nå ut till de mest utsatta. Om jag förstår rätt vill hon ha en biståndspolitisk princip om att vi inte ska vara och verka med biståndet i miljöer där det finns korruption. Men jag kan upplysa om att vi då inte skulle ha något bistånd till de allra fattigaste människorna som lever på den här planeten tillsammans med oss. Humanitärt stöd, som vill öka anslagen till, skulle vi inte kunna ha alls. I de konfliktmiljöer där det humanitära stödet är avgörande för människors överlevnad är korruptionen också utbredd. Den finns också där. Ökad korruption eller upptäckten av fler korruptionsfall i biståndet i ett partnerland betyder inte med nödvändighet att biståndet till det partnerlandet eller i det partnerlandet ska upphöra. Det kan tvärtom betyda att vi måste öka stödet till civilsamhället och till fria och oberoende medier så att de i sin granskande roll kan upptäcka och bryta mönstren av korruption. De sammanställningar som har gjorts av upptäckta fall av korruption visar att det motsvarar ungefär av det samlade biståndet. Internationellt bistånd verkar ju i många länder där korruption är vanligt, och att korruptionsfall upptäcks och utreds är viktigt och bra. När vi upptäcker sådana fall betyder det att de system som vi sätter på plats för att spåra, upptäcka och rapportera fungerar. Det betyder att antikorruptionsarbetet också fungerar i sin granskande funktion. Korruptionsbekämpning är fattigdomsbekämpning. Det är en av de viktigaste insatser vi kan göra för att skapa transparens och öppenhet och skapa förtroende mellan människor och mellan människor och institutioner samt bygga samhällen som står pall, som har motståndskraft och som är resilienta mot konflikter, förtryck och klimatförändringar. Därför ska vi alltid ha ett antikorruptionsarbete med oss. Regeringen lyfter systematiskt in detta i våra bilaterala biståndsstrategier liksom i våra organisationsstrategier för de multilaterala organisationer där vi är stora givare. Vi har det centralt i styrningen av biståndets myndigheter. Jag vill upprepa: Antikorruptionsarbete är fattigdomsbekämpning. Det gläder mig att är helt eniga med regeringen om vikten av detta. Jag kan lova att det här är en central del av vårt biståndspolitiska arbete. Vi bär det med oss i vårt arbete . 95 (M): Statsrådet missade att svara på frågan varför mål om minskad korruption inte är inkluderat i samtliga av de beslutade strategierna. Bakgrunden till den här interpellationen är som sagt korruptionens negativa inverkan på utveckling och människors välstånd. Siffror från och visar att det finns ett samband mellan det som kallas healthy life years och control of corruption. Det finns också ett tydligt samband mellan ett lands tillväxt och bnp och graden av korruption. På en presentation som hölls för utrikesutskottet presenterades siffror, också från , som visade att det till och med finns ett tydligt samband mellan hur nöjd man som medborgare är med livet och graden av korruption i landet. Även Sida hänvisar på sin hemsida till ny forskning som visar att korruptionen har mer allvarliga och långtgående konsekvenser än vad man trott. Korruption hämmar ekonomisk tillväxt och hejdar fattiga länders utveckling och fattigdomsbekämpning. Det leder i sin tur till försvagad tillit bland medborgare, till att demokratin urholkas och till att den negativa spiralen riskerar att fortsätta nedåt. Jag har tidigare bett att titta närmare på korruptionen inom biståndet, och då har man bland annat hänvisat till boken . En av slutsatserna som kan dras av boken är att i länder där korruptionen är hög och där regeringens politik inte är särskilt inriktad på fattigdomsbekämpning riskerar biståndet att hålla denna regering under armarna och ge utrymme att fortsätta en icke utvecklingsfrämjande politik. Bistånd där det förekommer utbredd korruption kan således ha en negativ effekt för det resultat man vill uppnå med biståndet. Att motverka korruption är därför helt centralt för att biståndet ska kunna göra det som det är avsett för, det vill säga bidra till utveckling. Om statsrådet inser korruptionens extremt negativa inverkan på utveckling borde han vara beredd att låta principen som man har aviserat att man ska arbeta efter vad gäller utvecklingen av mänskliga rättigheter och demokrati också gälla utvecklingen av graden av korruption i de länder där ger bistånd. Låt mig säga det uppenbara: Gör vi som vi alltid har gjort blir det också som det alltid har blivit. Vad jag efterfrågar i denna interpellationsdebatt är inte enbart olika biståndsprojekt vars tematiska inriktning är att minska korruptionen, utan jag undrar också om statsrådet är beredd att använda samma princip som man har aviserat att man ska använda för demokrati och mänskliga rättigheter. 96 HANS (M): Medan vi alla funderar på viktiga avslutande fråga vill jag understryka något som statsrådet sa, nämligen att korruptionsbekämpning är fattigdomsbekämpning. Det är därför det är så centralt. Det gäller både vardagskorruptionen i ett land och den stora korruptionen, som utstrålas av regimer som bygger på förtryck och utsugning. Därför, fru talman, kan jag lova att vi från sida under de 17–18 månader som är kvar av den här regeringens tid kommer att följa regeringens arbete när det gäller att slå ned på alla former av korruption och visa att man inte tillåter det. Det handlar nämligen ytterst om fattigdomsbekämpning och om att skapa förutsättningar för länders befolkningar att lyfta sig ur fattigdom och förtryck. Vi hade i utrikesutskottet för någon dag sedan besök av professor från . Han konstaterade några saker, som jag vill påminna om – jag tror inte att de kommer som någon överraskning för statsrådet, utan han delar nog detta: Korruption har starka negativa effekter på i princip alla mått vi har på mänsklig välfärd. En summering av mänsklig ofärd i världen pekar ut korruption som en av de viktigaste faktorerna. Korruptionen undergräver både mellanmänsklig och institutionell tillit, det vill säga det sociala kitt som håller ihop ett samhälle. Det är därför det här är så intimt förknippat. Vill man, som de internationalister vi är i , hjälpa och bistå människor att lämna fattigdom och förtryck är det centralt att göra detta. Därför är vårt resultatgarantilöfte till regeringen att vi kommer att följa antikorruptionsarbetet. Jag vill än en gång tacka statsrådet för de här första interpellationsdebatterna. Han är från , fru talman. Det ligger nära . Därför kan vi avsluta med: På gensyn! 97 Statsrådet (MP): Jag måste säga att jag i linje med demokratiska principer är väldigt glad över att vi har en opposition som ser som sin roll att granska, noga följa och ställa regeringen till svars. Den typen av demokratiska principer har vi alldeles för lite av i världen . Det ligger i allas vårt intresse att främja dem och jobba på många håll i världen för att just det här parlamentariska samspelet ska fungera bättre. Det är en annan del i kittet, förtroendet i samhällskontraktet, som vi ska anstränga oss för att bygga med det långsiktiga utvecklingssamarbetet. Men då måste vi också våga investera i biståndet. Både och har beskrivit vilken svulst på samhällskroppen korruption är och vilket hinder för utveckling det är, både i det stora och i det lilla. Jag har hållit med och beskrivit hur jag från mitt håll ser på korruptionen som utvecklingshinder. Det vi inte riktigt verkar vara överens om är huruvida korruption är en anledning för oss att upphöra med bistånd i en kontext eller tvärtom kanske till och med en anledning att öka våra insatser för att öka förutsättningarna för att stärka de grupper, människoorganisationer och medier som upptäcker korruption och ställer sina makthavare till svars. Ska vi bygga det här parlamentariska samspelet, ska vi bygga miljöer där opposition kan vara och verka utan risk för sina liv och där journalister kan vara och verka utan risk för sina liv, ställa makthavare till svars och synliggöra och blotta korruptionen, då behöver vi också ett närvarande bistånd. Jag hoppas att vi kan bli överens om att det är viktigt. Stödet till de grupperna i , i , i och i är viktigt långsiktigt bistånd. Vi tar upp demokratifrågor, inklusive korruption, med de regeringsrepresentanter som vi träffar när vi reser med anledning av biståndet. Det är självklart. Ofta möter jag när jag träffar regeringsrepresentanter i partnerländer en besvikelse över att vi inte kanaliserar vårt bistånd via dem, via deras myndigheter och deras statsbudget. De efterfrågar mer direkt stöd.