prot · H80997 · 2021-03-19 00:00:00 — Detta, fru ålderspresident, är i grunden en fråga om solidaritet och medmänsklighet. Jag vet inte om det är obekanta begrepp för . När jag honom i talarstolen verkar det så. Interpellationsdebatten var härmed avslutad. § 13 Svar på interpellation 2020/21:493 om kortare straff för brottslingar som förlorar jobbet 45 Justitie- och migrationsminister (S): har frågat mig om jag anser att det är rättvist att våldtäktsmän kan få kortare fängelsestraff om de på grund av brottet riskerar att förlora jobbet, eller om jag är beredd att vidta åtgärder för att avskaffa 29 kap. 5 § 7 . Han har också frågat mig om jag anser att det finns några andra billighetsskäl i 29 kap. 5 § som skulle behöva avskaffas. Han har slutligen frågat mig om jag är beredd att vidta åtgärder för att revidera 29 kap. 5 § . Utgångspunkten för påföljdsbestämningen är hur allvarlig eller klandervärd den brottslighet som den tilltalade döms för är. Straff ska alltså bestämmas inom ramen för den tillämpliga straffskalan efter brottets eller den samlade brottslighetens straffvärde. Vid bedömningen av straffvärdet ska beaktas den skada, kränkning eller fara som gärningen inneburit, vad den tilltalade insett eller borde ha insett om detta samt de avsikter eller motiv som han eller hon haft. Vissa försvårande och förmildrande omständigheter som kan höja eller sänka straffvärdet anges uttryckligen i lagtexten. Vissa omständigheter påverkar inte hur allvarligt själva brottet är men kan ändå få genomslag när straffet bestäms. Återfall i brott kan i viss utsträckning medföra ett högre straff än vad straffvärdet motsvarar. Omständigheter hänförliga till den tilltalades person eller handlande efter brottet, så kallade billighetshänsyn, kan i stället medföra strafflindring. Bestämmelsen om strafflindring, som tar upp, innehåller flera omständigheter som domstolen i skälig omfattning ska beakta. De tre första punkterna innefattar omständigheter som gärningsmannen inte har kontroll över, till exempel att den tilltalade till följd av brottet drabbats av allvarlig kroppsskada. De två omständigheter som därefter räknas upp grundar sig på att gärningsmannen genom någon form av frivilligt handlande efter brottet gett uttryck för ett avståndstagande från den brottsliga handlingen och därigenom framstår som mindre klandervärd. Innehållet i de tre därpå följande punkterna tar sikte på det som kallas sanktionskumulation, det vill säga de fall då den tilltalade utöver straffet också drabbas av andra sanktioner till följd av den brottsliga gärningen, till exempel avskedande eller uppsägning. Vidare finns en allmänt hållen punkt som ger domstolen möjlighet att beakta även andra omständigheter än de uppräknade. Bestämmelsen om strafflindring ska enligt förarbetena tillämpas med viss restriktivitet. Det krävs således att billighetsskälen är av viss tyngd för att strafflindring ska medges. Ett avskedande eller en uppsägning ska enligt bestämmelsen förorsaka den tilltalade men för att kunna leda till strafflindring. Om ett antagande om avskedande eller uppsägning visat sig felaktigt kan domstolen under vissa förutsättningar undanröja påföljden och döma till ny påföljd för brottet. pågår inget arbete som syftar till att avskaffa någon av omständigheterna i 29 kap. 5 § . I sammanhanget kan noteras att 2019 avslog ett motionsyrkande av om att reducera möjligheterna att beakta omständigheter enligt bestämmelsen med motiveringen att regleringen är väl avvägd. Jag vill betona att regeringen bedriver ett mycket aktivt arbete på det straffrättsliga området. Exempelvis har på regeringens initiativ straffskalorna skärpts för en rad brott, bland annat grov våldtäkt, grovt rån, grov misshandel, grov utpressning, grovt olaga tvång, grovt olaga hot och grovt vapenbrott. Vidare har regeringen reformerat sexualbrottslagstiftningen, och har den strängaste lagstiftningen vi någonsin haft. Men det behövs ytterligare åtgärder för att stärka lagstiftningen när det gäller sexualbrotten. Regeringen har därför gett en särskild utredare i uppdrag att bland annat se över straffskalorna för sexualbrotten och lämna förslag på de förändringar som kan behövas för att dessa i tillräcklig mån ska spegla brottens allvar. 46 (KD): behöver en rättspolitik som sätter människors trygghet och rättvisan i fokus. En man dömdes i tingsrätten för att ha våldtagit en kvinna under en massagebehandling vid ett svenskt spa, men eftersom han förlorat jobbet på grund av brottet och förmodligen inte kan jobba som massör igen valde hovrätten att sänka straffet . Dagens Juridik har rapporterat om fallet som tydliggör en uppenbar och allvarlig brist inom svensk straffrätt. I 29 kap. 5 § nämns en rad omständigheter, så kallade billighetsskäl, som gör att domstolen har rätt att döma till ett lindrigare straff än vad som annars är föreskrivet för brottet. Det är alltså en av punkterna i den här bestämmelsen som gör att kriminella här i landet kan få kortare straff, eller en lindrigare påföljd, om de blir av med jobbet på grund av sin egen brottslighet. Frågan är om det är rimligt. Ska vi verkligen behöva ha det så? är nu ett av länderna med värst våldtäktsstatistik, enligt . Jag är väl medveten om att våldtäktsstatistiken av flera skäl inte kan jämföras rakt av, men har de anmälda våldtäkterna i ökat , enligt . I flera av våra förorter är varannan kvinna otrygg när hon rör sig i sitt eget bostadsområde. Jag känner själv flera tjejer som berättat hur de går med nycklarna mellan knogarna och mobilen fastklistrad vid örat av rädsla för att utsättas för brott. Våldtäktsmännen och andra brottslingar får däremot sänkta straff om de förlorar jobbet på grund av övergrepp som de själva har begått. Var finns brottsofferperspektivet i detta? Och hur står det till med rättvisan i ? Det är mot denna bakgrund som jag har frågat justitieminister om han anser att det är rättvist att våldtäktsmän kan få kortare fängelsestraff om de på grund av sitt brott riskerar att förlora jobbet. Av ministerns svar att döma verkar regeringen dessvärre anse att det här är rättvist. Jag hör i alla fall inte att regeringen är beredd att göra något åt orättvisorna i 29 kap. 5 § . Det tycker jag är djupt beklagligt. 47 Justitie- och migrationsminister (S): Man kan alltid diskutera straffrättssystemets utformning. Det finns strafflindringskunder och det finns också ett stort antal straffskärpningskunder. Men det viktiga är själva utgångspunkten för straffrätten, det vill säga att påföljden står i proportion till brottets allvar. Det ska man alltid ha som utgångspunkt, och det är det som domstolar alltid väger in i de enskilda fallen. Det är det man har att utgå från. Jag kan inte gå in i enskilda ärenden, men jag kan konstatera att står bakom hur straffrätten är utformad på den här punkten. har ju behandlat en motion av , och den motionen föll. Jag har inget annat att utgå från än att man anser att den här regleringen som vi har är väl avvägd. Sedan handlar det här naturligtvis om hur straffrätten kring sexualbrotten ser ut totalt sett. Jag kan då konstatera att nu har en sexualbrottslagstiftning som är strängare än . Jag blir lite besviken på när han säger att vi ligger väldigt illa till och jämför våldtäktsstatistik med övriga länder. Han säger att vi skulle ha värst våldtäktsstatistik och så vidare. Det där har man gått igenom på de seriösa nyhetssajterna för att bedöma vad det är som påverkar statistiken i . En viktig del i detta är att vi har en mycket bredare lagstiftning i . Vi har kriminalisering av våldtäkt inom äktenskapet. Det är det inte alla länder som har – vi fick det inte – och jämför du då med länder som inte har den kriminaliseringen får du en mycket högre statistik här. Efter samtyckeslagens genomförande har vi också en bredare definition av våldtäkt, och därmed blir det också fler som faller inom den ramen, vilket påverkar statistiken för vår del. Jag har sett att bland annat har gått igenom det här och jämfört, och vi ligger ungefär vid EU-genomsnittet, skulle jag vilja säga, när det gäller sexualbrottsstatistiken. För oss är det här en viktig fråga att fortsätta arbeta med. Jag drev igenom samtyckeslagstiftningen 2018 av lång, lång diskussion. Alliansregeringen utredde den här frågan men vågade inte gå vidare med den utan lade ett förslag som ni var på väg fram med i papperskorgen. Jag plockade upp den frågan igen och såg till att få en samtyckeslagstiftning på plats som bara den har lett till att antalet fällande domar för våldtäkt har ökat , vilket en utvärdering har visat. Antalet åtal ökade och antalet fällande domar ökade efter den reformen. Den är jag väldigt stolt över. Den är nog vår viktigaste straffrättsliga reform som vi gjorde under förra mandatperioden därför att den talar ett tydligt språk om att sex bygger på frivillighet. Är det inte frivilligt handlar det om ett övergrepp som du kan bli dömd för, och då är det rejäla straffskalor som du i så fall möter. Vi skärpte också straffet för grov våldtäkt, vi införde ett oaktsamhetsbrott, vi införde bättre stöd i form av målsägandebiträden för den som utsatts för sexualbrott och mycket annat. Sedan är jag beredd att gå vidare i straffrätten när det gäller sexualbrotten. Jag har bett en utredare att titta på frågan om sexuellt ofredande och straffskalorna som sådana. Jag anser att det finns skäl att också höja straffet för våldtäkt av normalgraden, som det heter på juristsvenska, det vill säga det som inte är den grova våldtäkten utan våldtäkten där under och den som vi pratar om här. Jag är beredd att också skärpa straffen i den delen. Jag kommer att få ett betänkande , och så får vi se vad utredaren har kommit fram till. 48 (KD): Min första fråga i interpellationen är inte särskilt svår att besvara. Den handlar om rättvisa. Antingen är det rättvist att våldtäktsmän och andra brottslingar kan få kortare straff om de riskerar att förlora jobbet eller så är det orättvist. Om det är orättvist borde regeringen också vara beredd att förändra . En rättspolitik som fokuserar mer på brottslingen än på att säkerställa att straffen som utdöms i våra domstolar är rättvisa och faktiskt ger brottsoffret upprättelse är ärligt talat inte mycket till rättspolitik. Rättvisa handlar ju i grunden om att respektera andra människor och deras rättigheter – rättigheter som följer av alla människors lika värde. Den som väljer att begå brott i stället för att behandla sina medmänniskor med respekt, den som stjäl, slår eller våldtar, den som förtrycker och på så vis är beredd att sätta sig själv över andra skapar en moralisk skuld i förhållande till brottsoffer och samhälle som måste betalas tillbaka för att rättvisans vågskål ska väga jämnt. I och med straffet upprättas brottsoffret, och det är också genom att avtjäna ett rättvist straff som brottslingen sonar sin skuld. På så vis kan brottslingen förtjäna en andra chans – en chans att ångra sig, en chans att bättra sig. Men det är först när skulden betalas tillbaka genom ett rättvist straff som rättvisa skipas. Självklart ska det finnas både förmildrande och försvårande omständigheter. Ett rättvist billighetsskäl kan exempelvis vara om gärningsmannen frivilligt angett sig eller försökt att begränsa skadan av sitt brott. Varje omständighet som säger får användas i våra domstolar måste dock påverka straffet på ett sätt som är rättvist. finns det en massa omoraliska straffrabatter och orättvisa billighetsskäl som ger brottslingar kortare straff och som inte går att motivera. Om en rånare spränger sig in i en bank och skadas i samband med sprängningen, om ett gäng överfaller en ung man och någon i gänget själv skadas eller om ett brottsoffer av någon anledning har dröjt med sin anmälan kan detta kan leda eller kortare fängelsestraff. Det är inte rättvist i förhållande till brottsoffret, och det är därför som det behövs en utredning för att revidera 29 kap. 5 §. Jag menar att justitieministern borde vara beredd att stödja i detta. 49 Justitie- och migrationsminister (S): Jag menar nog att reglerna är väl avvägda här, och det har också majoritet menat. Det är därför som det här förslaget har fallit i . Det viktiga är, tycker jag, att om man vill få upp straffskalorna och se till att fler gärningsmän blir dömda ska man gå på minimistraffet kring varje brott, vilket vi nu har gjort. Vi har skärpt minimistraffet för så gott som alla de grova våldsbrotten: grov misshandel, grovt rån, grovt olaga hot och grovt tvång. Det gjorde vi den förra mandatperioden. Grovt vapenbrott skärpte vi straffet för. Grov våldtäkt skärpte vi också minimistraffet för från fyra till fängelse, som jag nämnde tidigare. Det är så man får upp straffskalorna. Då får man effekt. Har det här betytt någonting på riktigt? Ja, det har det faktiskt. dömde svenska domstolar ut sammanlagt över 10 000 fängelseår. Man talar om den samlade straffmassan. Svenska domstolar dömde alltså sammanlagt ut över 10 000 fängelseår 2019, vilket var en ökning med på bara . Svenska domstolar dömer alltså ut både fler och längre fängelsestraff än vad de gjorde tidigare. En ökning på är en mycket kraftig ökning. Jag ser det också i kriminalvården, fru ålderspresident. Vi har 1 000 fler frihetsberövade än vad vi hade . Vi har 100 procents beläggning på både häkten och anstalter, och vi arbetar nu med att bygga ut häkten och anstalter. Bilden man försöker sätta av att straffskärpningarna inte får någon effekt eller inte betyder någonting är därför fel. Det ser vi mycket, mycket konkret både när det gäller domstolsstatistiken och kriminalvården. Jag kan väl säga att där har inte precis underlättat för regeringen. Under de här sex åren har det funnits ett enda tillfälle då har haft något riktigt inflytande. Det var när ni , när vi hade en övergångsregering, lyckade trumfa igenom en budget här i enligt eget huvud. Då sänkte ni skatten med 20 miljarder, men det värsta var att ni underfinansierade Kriminalvården med nästan . Det första jag fick göra när jag kom tillbaka som justitieministern var därför att hälla in ytterligare en halv miljard till Kriminalvården för att man skulle kunna lösa sin uppgift. Min poäng är alltså att det inte duger att stå här och kräva hårdare straff stup i kvarten för att sedan, när det verkligen betyder någonting och man får besluta om det här, skära ned på Kriminalvården som ju just ska lösa den uppgift som hårdare straff leder till. Det duger inte. Här har inte visat något ansvarstagande över huvud taget. Som jag sa i mitt tidigare inlägg gjorde inte det när det gäller sexualbrotten heller. Den tidigare alliansregering som satt i utredde ju samtyckeslagstiftningen och fick 2010 ett betänkande som man sedan inte vågade gå vidare med utan kastade i papperskorgen. Tack vare ett utskottsinitiativ som jag tog när jag var ordförande i justitieutskottet under våra oppositionsår lyckades vi starta en sådan process igen. Sedan kunde vi driva igenom samtyckeslagstiftningen , en av våra viktigaste straffrättsliga reformer som bara den alltså har lett till att antalet våldtäktsdomar nu har ökat i förhållande till hur det var tidigare. Det är jag faktiskt väldigt stolt och glad över. Vi kommer att fortsätta med detta, och vi kommer att behöva skärpa lagstiftningen ytterligare för att bekämpa den här typen av brott. 50 (KD): Tack, justitieminister , för debatten! Jag konstaterar att i kan våldtäktsmän och andra kriminella få kortare straff om de på grund av brottet blir av med jobbet. Det tycker är rättvist. Han är inte beredd att göra någonting åt detta. Men det är inte rättvist. Det saknar brottsofferperspektiv och är inte moraliskt försvarbart. För att rättvisa ska kunna skipas i våra domstolar behöver straffen i stället stå i proportion till brottets allvar och kränkningen av brottsoffret. Frågor som justitieminister behöver ställa sig är därför: Blir en våldtäkt mot en kvinna mindre allvarlig för att våldtäktsmannen förlorar jobbet eller behöver byta bransch? Blir ett förnedringsrån mot en ung kille mindre allvarligt för att rånaren själv skadar sig i samband med brottet? Blir våld i hemmet mindre allvarligt för att mamman som misshandlats dröjer med sin anmälan? Det entydiga svaret på dessa frågor borde förstås vara nej. Därför ska inte heller den sortens omständigheter kunna resultera i kortare straff för gärningsmannen. Vi behöver säkerställa att rättvisa straff kan utdömas i våra domstolar. Det är bra att regeringen har höjt minimistraffen för sexualbrotten, men i stället för att gömma sig bakom riksdagsmajoriteten är justitieminister välkommen att opinionsbilda för förändring tillsammans med . Det verkar dock som att det krävs en ny regering för att vi ska få en svensk straffrättsreform som prioriterar människors trygghet och syftar till rättvisa. 51 Justitie- och migrationsminister (S): Förra gången vi hade en borgerlig regering kastade man samtyckeslagstiftningen i papperskorgen. Den ville man inte gå vidare med. Det var tack vare ett utskottsinitiativ som vi socialdemokrater tog under våra oppositionsår som vi lyckades återstarta den processen och få en ordning så att vi nu har den strängaste sexualbrottslagstiftningen . Jag återkommer till frågan som inte svarar på, nämligen varför ni blockerade alla reformer på det här området under alla era åtta regeringsår. Den frågan har vi inte fått något svar på. Vi får väl återkomma till den under en senare debatt. I den här diskussionen vill jag framhålla att om man ska få en effekt på riktigt är det inte straffskärpningsgrunderna och strafflindringsgrunderna man ska gå på, utan då är det minimistraffen för de enskilda brotten som är viktiga. Vi har skärpt minimistraffen för så gott som alla de grova våldsbrotten, de grova vapenbrotten, de allvarliga narkotikabrotten och även för sexualbrottet grov våldtäkt. Jag är beredd att gå fram med ytterligare straffskärpningar just när det gäller minimistraffen för att komma åt annan brottslighet. Jag nämnde straffskärpning för våldtäkt, men det gäller också rån, som ju har diskuterat. Det finns en sittande utredning som ser över straffrätten i den delen. Det handlar bland annat om att kunna häkta fler som begår de allvarliga brotten så att de inte kommer ut på gatorna igen. Det viktiga är att om straffnivåerna ska höjas måste man gå på minimistraffen, men då måste man också se till att det finns polisiära möjligheter att utreda brotten. Där har vi också gjort stora satsningar. Men kom inte och säg att våra straffskärpningar inte har fått effekt. Det har de fått. Domstolarna dömer till längre fängelsestraff och till hårdare fängelsestraff än tidigare, och det syns i kriminalvården. Interpellationsdebatten var härmed avslutad. § 14 Svar på interpellation 2020/21:536 om avtal för allhjulsdrivna lastbilar 52 Försvarsminister (S): har frågat mig om jag anser att det är försvarbart att inköpsavtalet med avseende allhjulsdrivna lastbilar förlängdes 2018 trots kraftiga förseningar och skenande kostnader, bland annat för anpassningar av de utländskt tillverkade fordonen. Han har också frågat varför detta avtal ska fortlöpa när vi står inför de samhällsutmaningar vi gör, då endast har köpt ett antal hundra fordon medan har köpt ett mindre antal. Vidare har han frågat mig om jag anser, mot bakgrund av att de svenska tillverkarna, inte minst under coronakrisen, visat hur snabbt de kunnat bistå samhället med kompetens, fordon, förare och omställning av produktion till skyddsmateriel, att fördelarna med det så kallade fortfarande överväger och kommer att leda till ytterligare förlängningar av avtalet. Slutligen har han frågat om jag är beredd att säga upp det rådande avtalet och göra en ny upphandling som även tar hänsyn till behovet av försörjningstrygghet. Jag vill inledningsvis påminna om de grundläggande förhållanden som gäller i fråga om förvaltningens självständighet. Ingen myndighet, inte heller eller en kommun, får bestämma hur en förvaltningsmyndighet ska besluta i ett ärende som rör myndighetsutövning mot enskild eller som rör tillämpning av lag. Det är i samverkan med sin norska motsvarighet som ansvarar för upphandlingen och den kommersiella relationen med leverantören. Ett statsråd är således förhindrad att ingripa i upphandlingen. Den anskaffning som frågar om inleddes . Efter bemyndigande av regeringen ingick avtal med sin norska motsvarighet om att upphandla utveckling och produktion av en fordonsflotta allhjulsdrivna lastbilar. Efter upphandling i konkurrens tilldelades den tyska fordonstillverkaren , , kontraktet. har beställt 330 fordon och 24 släp för stridsvagnstransport, varav 221 fordon är levererade. Totalt har fyra avrop gjorts från ramavtalet. Det första avropet drabbades av förseningar, men senare avrop följer leveranstidsplanerna. Enligt fungerar ramavtalet väl och tillgodoser Försvarsmaktens nuvarande behov av militäranpassade allhjulsdrivna lastbilar. Jag noterar i detta sammanhang att avtalet har varit av stor betydelse för anskaffningen av de bärare som behövs för det nya medelräckviddiga luftvärnssystemet 103 Patriot. Vidare är lastbilen ett möjligt alternativ som bärare till artillerisystemet . Avtalet med RMMV löper till utgången av 2023. Med utgångspunkt i den fastställda investeringsplanen kommer Försvarsmakten och inför detta att analysera vilka typer av fordon, till vilka krigsförband som fordon behövs och i vilken ordning fordon ska upphandlas. Ett eventuellt avslutande av avtalet är en fråga för . Vad jag förstår kan de verksamhetsmässiga, upphandlingsrättsliga och diplomatiska konsekvenserna av att avsluta ett giltigt ramavtal och avbryta lagda beställningar med det tyska företaget och därmed samarbetsavtalet med inte överblickas. En omedelbar risk torde vara att den svenska staten blir ersättningsskyldig för företagets upparbetade kostnader och förlorade intäkter. Jag kan slutligen konstatera att de svenska lastbilstillverkarna och , genom både tidigare och pågående beställningar, är betydelsefulla leverantörer till det svenska försvaret. har beställt över 370 lastbilar från företagen. Försvarsbeslutet , som innebär en fortsatt utveckling av det nationella försvaret och en förstärkning av Försvarsmaktens krigsorganisation, kommer även att kräva omfattande tillväxt i Försvarsmaktens transportresurser, underhållstjänst och andra stödfunktioner. 53 (KD): Bakgrunden till denna interpellationsdebatt är avtalet för allhjulsdrivna lastbilar. Låt oss först konstatera att historiskt har och levererat tusentals fordon till Försvarsmakten. Vi kan lära oss mycket av historien och inte göra om misstagen. Vi ska inte sticka under stol med att avtalet skrevs –2014, men det skulle vara intressant att få höra hur tänkte när han förlängde avtalet. Det visade sig ju att mellan 2 ½ och av fordonen levererades, men från början var det sagt att det skulle röra sig om 2 000–4 000 fordon. Jag är säker på att försvarsministern har besökt regementena, och då har han sett att fordonen inte fungerar särskilt bra. Vi kan titta på exemplet med en lastbil. Svenska folket vet att man ska kunna sätta ett släp efter lastbilen. Men vad händer? Jo, lastbilen och släpet blir så klumpigt att man knappt kommer igenom en svensk rondell, och man kan inte vända inne på kasernområdet. Det är inte tillfredsställande. Det norska samarbetet lyftes fram. Men hur är det egentligen, försvarsministern? Har betalat något för att man bröt avtalet och inte gick vidare med ? Det kan vara intressant för kammaren att få höra. Varför ska hålla fast vid ett avtal när det inte fungerar som det var tänkt? Vi ska nu öka försörjningstryggheten och tänka på totalförsvaret. Vi vet att logistiken är blodomloppet i ekonomin, och det gäller i fredstid, kris, höjd beredskap och krig. Vi vet vidare att varor, läkemedel och livsmedel måste nå invånarna. Ytterst sett handlar det om överlevnad. och är djupt engagerade i arbetet med förstärkt försörjningsberedskap, men de får alltså inte leverera i det här fallet. Varifrån kommer egentligen tanken att ge monopol till en leverantör? Det är ju inte ett modernt sätt att arbeta på.