prot · H80968 · 2021-01-21 00:00:00 — Jag ser därför fram emot att berätta mer om regeringens arbete framåt. 9 ACKO ANKARBERG (KD): slutsats var att vi har misslyckats med att särskilt skydda de äldre, och vidare att det finns strukturella brister i äldreomsorgen. Det är en viktig slutsats att det handlar om fel i organisation, uppbyggnad, struktur och system i stället för om enskildas eventuella misstag . Kommissionen pekar på att vi har en fragmenterad organisation och att vi har behov av högre bemanning, ökad kompetens och rimliga arbetsförhållanden. Slutligen anser kommissionen att äldreomsorgen stod oförberedd och illa när pandemin slog till och att det bottnar i strukturella brister som varit kända långt före virusutbrottet. För dessa brister bär den sittande regeringen – liksom de tidigare regeringar som har haft denna kunskap – det yttersta ansvaret, skriver man. Jag delar kommissionens uppfattning och vet att vi borde gjort mer. Vi satsade exempelvis mer än på de mest sjuka äldre. Vi satsade på bättre mat och fler läkemedelsgenomgångar, omsorgslyft och mycket mer. Men det räckte inte utifrån de utmaningar som vi såg och utifrån det glädjande faktum att vi lever men därmed också kommer att behöva mer äldreomsorg. Vi tyckte inte att det räckte. Därför tillsatte vi en bred utredning som skulle titta på äldreomsorgen. Direktiven löd: Svensk vård och omsorg står inför betydande utmaningar under de närmaste decennierna. Kommuner och landsting behöver utveckla vård- och omsorgsinsatserna på ett sätt som ger den enskilde mer inflytande, trygghet och självbestämmande över den egna tillvaron. Åtgärder behöver vidtas för att utveckla förutsättningarna för kommunernas och landstingens förebyggande insatser så att detta arbete kan bli en integrerad uppgift i all vård och omsorg om äldre. I den debattartikel som utredarna skrev i på framgår det att de i sitt arbete identifierade system- och strukturbrister, precis det som pekar på. Jag kan inte bortse från det faktum att vi kanske hade kunnat åtgärda några av bristerna om utredningen hade fått fullföljas och sedan blivit föremål för beslut av riksdag och regering. I stället fick vi utan åtgärder. Det är den situation som vi har . säger socialministern att regeringen valde att lägga ned utredningen för att man ville byta inriktning på äldreomsorgen. Jag ställer mig väldigt frågande till om regeringen verkligen menar det. I det slut-pm som utredningen gjorde – det finns i , och vi har begärt ut det därifrån – när den skulle läggas ned skrev man: För vården och omsorgen om de mest sjuka äldre gäller att insatserna oavsett utförare måste vara integrerade. Över huvud taget måste glappen mellan och landstingsdriven vård och omsorg överlappas när det gäller svårt sjuka äldre. Vidare skriver man: Det måste också finnas en samordnad organisation med kommuners äldreomsorg som möjliggör att hälso- och sjukvård vid behov kan tillhandahållas dygnet runt. Lite längre fram skriver man: Många anhöriga får ta ett stort ansvar för att hjälpa den svårt sjuka äldre att orientera sig i vårdapparaten. De anhöriga måste få ett bättre stöd än vad som sker . De mest sjuka äldre behöver kontinuitet i vård och omsorg. Jag noterar också en viktig sak lite längre fram: Ansvariga huvudmän bör vara uppmärksamma på hur ersättningssystemen påverkar förutsättningarna för ett mer personcentrerat arbetssätt. Är inte detta en äldreomsorg som regeringen vill arbeta vidare med? Är inte detta en äldreomsorg vi hade behövt utveckla och förbättra ? 10 Socialminister (S): Det finns förstås många bottnar i detta, både i den här interpellationsdebatten och – det ska vi väl vara ärliga och säga – när det gäller utredningen. Det finns förstås delar av hur den tidigare regeringen arbetade när det gällde äldreomsorgen som vi har tagit vidare. Vi har inte rullat tillbaka alla de reformer som har gjorts. Jag tror kanske inte att Acko Ankarberg riktigt menar att ingenting har hänt med äldreomsorgen , men låt mig i så fall påminna om många av de saker vi har gjort .  Vi är nu väldigt nära att kunna skydda yrkestiteln undersköterska, vilket är en utredning som det har varit väldigt viktigt att arbeta med. Jag tror att det betyder mycket för statusen i yrket, för att fler ska söka sig dit och för att vi ska få en i grunden högre kompetensnivå. Det gäller inte minst kopplat till de slutsatser som kom fram med.  Vi har möjliggjort förenklad biståndsbedömning, vilket jag tror att vi är överens om.  Vi har skapat nya boendeformer för äldre.  Vi har tagit emot en utredning som vi nu bereder och som handlar om att alla äldre som har hemtjänst ska få en fast omsorgskontakt.  Vi har säkrat rätten till arbetskläder.  Det byggs vidare på utbildning på betald arbetstid. Låt mig dock lägga ut orden lite grann när det handlar om den tidigare politiken. Jag tror nämligen att Acko Ankarberg håller med om att vi inte alltid tycker precis likadant och att det är en regerings uppdrag att se till att ha de verktyg den behöver för att förverkliga den politik den går till val på. Det var ju ändå så att det 2007, strax efter att den tidigare alliansregeringen tillträdde, påbörjades ett arbete med Fritt val-utredningen – som ju interpellanten själv ledde tillsammans med huvudsekreteraren . Den presenterade ett förslag om lagen om valfrihetssystem. före valrörelsen kom det även förslag om att LOV skulle bli obligatoriskt i äldreomsorgen i landets samtliga kommuner. Parallellt infördes rutavdrag för att man skulle kunna se till att de äldre som vill kan köpa tjänster vid sidan av omsorgen – eller tillsammans med de privata hemtjänstföretag som också verkar. Det var alltså mycket arbete som var inriktat på att fler aktörer skulle in. Det var ett nationellt systemskifte när det gällde vård och omsorg, där det i högre grad skulle möjliggöras för olika aktörer att gå in och erbjuda vård, omsorg och service. Beskrivningen av den utredning som lades ned som att den tittade specifikt på tillsvidareanställningar och rätten till heltider samt hanterade specifikt de medicinska frågorna stämmer inte med uppfattningen hos dem som då gjorde den bedömningen. Det är inte heller en bedömning jag tycker att det finns anledning att dra för stora växlar på. Vi gjorde ett skifte för att också möjliggöra nya utredningar och helt enkelt få en annan inriktning. Det handlar delvis om resurser till äldreomsorgen, men det handlar också om alla de delar jag precis beskrev – inte minst det som har kommit närmast , om att skapa en äldreomsorgslagstiftning för att öka likvärdigheten över landet. Det handlar om att se till att vi faktiskt ser över frågan om bemanning, anställningsformer och kompetensnivåer. Jag tror också att den andra delen av det stora uppdrag som handlar om den medicinska tillgången på våra särskilda boenden är väldigt avgörande och betydelsefull. Det är det vi driver just , och min uppfattning är inte att vi hade haft alla dessa svar på bordet. Det fanns förstås delar i detta som vi tog vidare, men den övergripande inriktningen hade inte svarat mot allt det som Acko Ankarberg beskriver. 11 ACKO ANKARBERG (KD): Det låter ju nu – och det kanske är det ärliga svaret – som att den nytillträdda socialdemokratiska regeringen tyckte så illa om alliansreformer som att äldre fick möjlighet att bestämma själva och rutavdrag att man valde att ta bort allting annat, bara för att det kom från alliansregeringen. Jag tycker att det var en dålig strategi. Det där behöver ju alla regeringar, både nu och framåt, fundera på. Att byta namn eller lägga ned utredningar bara för att man är nytillträdd riskerar ju faktiskt att förstöra en verksamhet genom att vi tappar fart. Den här utredningen är ett sådant exempel. Regeringen borde ha tagit till vara precis det den arbetade på. Jag läste ju i deras slut-pm om det de arbetade med och som regeringen valde att inte ens använda sig av framåt. Man skickade det i stället till arkivet. Vi hade behövt sätta igång med de här förändringarna av äldreomsorgen tidigare. Jag instämmer i det kommissionen säger om att vi är många som bär ansvaret för det. Det har gått dess, och merparten av det som socialministern har räknat upp är förslag som ännu inte är beslutade i . Jag ser fram emot beslutet att skydda yrkestiteln för undersköterskor. Däremot har vi fått förändringar när det gäller bistånd, vilket jag tycker är alldeles utmärkt, och när det gäller trygghetsboende. Inte minst kom det en åtgärd , till följd av pandemin, som ger fler chansen att få en fast anställning och även vidareutbilda sig till undersköterskor. Det är en utmärkt satsning som vi instämmer till fullo i och som vi lyfte tidigare. Det är alltså inte där problemen finns, det vill säga i det som har gjorts nu och i den äldreutredning som kommer . Problemen finns i de då det faktiskt inte hände tillräckligt. Man kan säga att det inte hände då men att det händer nu och att man är ganska nöjd, men jag tycker inte att vi borde vara nöjda. Om vi möter utredning med att säga ”Vi gör allting rätt; det har inte gjorts något fel” tycker jag att vi sviker de äldre. Vi behöver nämligen tillstå att vi inte har gjort tillräckligt. Vi behöver tillstå att det krävs förändringar. Mitt parti har drivit på för mer hälso- och sjukvårdsinsatser i äldreomsorgen, för förbättrade personalvillkor, för att ta bort delade turer och för att förbättra andra delar. Det är klart att jag känner att jag borde ha drivit det ännu hårdare, för att få stöd i kammaren och faktiskt få igenom våra förslag – och ännu mer för att få väljarnas stöd och kunna bilda regering, så att vi kan genomföra detta. Men jag tror inte att det fungerar att som socialministern stå och säga: Nej, vi har gjort allt rätt. Vi har gjort precis allt man kan. Är det inte så att man hade behövt använda den tidigare till att göra någonting på en gång? Jag förstår svårigheterna och att en nuvarande socialminister självklart inte kan uttala sig om en tidigare social- eller äldreminister. Jag förstår den problematiken. Men inse att vi har sex bortslösade år då vi borde ha tagit itu med äldreomsorgen! Det är vad jag ser framför mig. Jag ser fram emot den kommande äldreutredningen men hoppas att regeringen då inser behovet av långsiktighet, det vill säga att vi oavsett regering ska vara överens om de stora delarna i detta. Ändå tillsätter regeringen en ensamutredare. Det kanske hade behövt vara en parlamentarisk utredning för att säkra det långsiktiga när vi ska se till att åtgärda det som är strukturella brister och som gör att äldreomsorgen är fragmentiserad. Trots alla goda önskemål från både denna och tidigare regeringar har vi inte lyckats. Det är väl där kommer in, och det är också där jag hittar så mycket i den tidigare – som regeringen valde att bara skicka undan och inte ens ta del av. Jag skulle ändå vilja fråga socialministern: socialministern att man har gjort tillräckligt och inte ens hade behövt ? 12 Socialminister (S): Först säger att jag har sagt att allt har gjorts och att jag är nöjd med allt. Sedan ställs frågan om jag tycker att allt har gjorts. Jag tackar för frågan, för jag har aldrig sagt att allt har gjorts och att jag är nöjd med allt. Jag tycker dock att väldigt mycket har gjorts. Jag tycker också att Acko Ankarberg överskattar den utredning som alliansregeringen tillsatte före valet och där utredaren faktiskt var arkitekten bakom LOV-lagstiftningen. Det kan ju tänkas att en socialdemokratiskt ledd regering har vissa synpunkter på hur en alliansregering har utformat direktiven, på hur utredningen arbetar och på vilken typ av förslag som faktiskt levereras. Om jag får citera någonting ur direktiven kan jag ta upp följande: ”Genom skapandet av RUT-tjänsterna, valfrihetsreformerna och den ökade mångfalden inom både vård och omsorg har valfriheten ökat på många håll i . Fler alternativ för dem som önskar förändra sitt boende och ett vidgat utbud av service, tjänster och varor som äldre personer efterfrågar ökar ytterligare möjligheterna för äldre personer att bestämma själva. Det är viktigt att äldre personer som behöver stöd för att kunna utöva sitt självbestämmande får information och annat stöd för att kunna välja. Målet är att äldre personers självbestämmande ska medföra att de samlade resurserna för vård och omsorg används på ett sätt som är mer anpassat till den enskilda individens behov och önskemål.” Jag förstår att man tycker detta, men när vi talar om vad som är relaterat till och talar som att det här skulle ha varit svaren på det inte bara utan hela samhället har sett, nämligen att vi behöver en äldreomsorg som står och där personalen strukturellt faktiskt har en större vårdkompetens för att arbeta i äldreomsorgen, handlar det om att både mota fragmentiseringen och öka kompetensen hos undersköterskor. Det är därför vi har arbetat med att skydda den yrkestiteln. Vi har inte förlorat , utan de här åren har ju använts just för att förbereda en hel förändring, som man kan säga att det faktiskt innebär. Vad blir det för övergångstider, vad ska krävas och hur får man tillgodoräkna sig tidigare erfarenheter och så vidare? En väldigt central del är att införa förenklad biståndsbedömning, att ha fler boendeformer och att förbättra och stärka resurserna inte bara genom generella statsbidrag, äldreomsorgslyft eller särskilda äldrepengar utan också genom en omfördelning i skatteutjämningssystemet där det i större utsträckning tas hänsyn till de regioner som har en demografiskt tuffare situation. Jag håller inte med Acko Ankarberg om att denna utredning skulle ha varit svaret på frågorna. Delar av dem arbetade vi vidare med, kanske i annan form. Jag delar inte uppfattningen att det skulle vara sex förlorade år, utan tvärtom har väldigt mycket hänt när det gäller äldreomsorgen. Det handlar om att skapa en lagstiftning för ökad likvärdighet där vi tar ett grepp om bemanningsfrågor, kompetensfrågor och andra delar som jag inte förutser nu men som jag utgår från att utredaren kommer att titta på – inte alldeles ensam utan tillsammans med experter och andra företrädare. Jag utgår från att partier på ett eller annat sätt kommer att vara involverade i detta arbete. Jag vill säga att väldigt mycket har gjorts. Mycket mer kommer att behöva göras, men att säga att svaren går att söka i den utredning som alliansregeringen tillsatte tycker jag är att beskriva både den utredningen och historien fel. Jag har försökt att utveckla detta så gott jag kan – och med tre egna år på den här posten. 13 ACKO ANKARBERG (KD): Jag tror att det kom fram precis . Det handlade om att den särskilda utredaren – en opolitisk tjänsteman, tidigare på , och – var fel person. Det var detta som det handlade om. Jag tror inte att det är ett bra sätt att arbeta på om man är regering. Man måste titta på vad och vilka förslag man vill åstadkomma och inte minst använda underlagen för en utredning; vi vet att dessa är mycket nyttiga när vi ska ta fram andra förslag. Just för att kunna komma med de åtgärder och reformer vi vill komma med behöver vi underlag. Här valde regeringen aktivt att lägga underlag åt sidan. Det var goda förslag som handlade om att få en samordnad personcentrerad vård. Det handlade väldigt mycket om samordningen mellan huvudmännen. Detta valde regeringen att lägga ned och skicka iväg utan att ens ta till vara de underlag som fanns. Det måste ha inneburit att man tappade fart och tid och att man behövde starta om igen. Vi behöver nu framöver se till att vi inte har en politik som präglas av sådan kortsiktighet. Om vi menar allvar med att rätta till bristerna måste vi se till att det finns förutsättningar som innebär att detta håller . Vi måste på riktigt se till att vi får bort fragmentiseringen och att vi vågar göra de förändringar som är nödvändiga. Kanske kan den kommande äldreomsorgsutredningen hjälpa oss med det. Det finns också viktiga tankar i den utredningen om huruvida det kommer att räcka med det som ska lagregleras och om hur vi får till möjligheten att lokalt jobba med någonting. Det framgår också av pm:et från utredningen hur viktigt det är att man lokalt – inte minst personalen på arbetsplatsen – får möjlighet att utforma verksamheten. Jag lyfte fram att man påpekat att ersättningssystemen ofta motverkar precis detta. Det är väl en fråga som vi borde titta på gemensamt med kommuner och regioner – hur får vi ersättningar och lagsystem som stöder den vård vi vill ha? Utredningen hade mycket att bidra med. Vi har tappat fart – så är det. 14 Socialminister (S): Den här regeringen har ju inte rullat tillbaka alla reformer; jag vill understryka det. Vi har dock velat leda utvecklingen i en annan riktning, vilket jag inte tror är överraskande för någon. Vi har lite olika uppfattningar. Det arbete som alliansregeringen gjorde och den inriktning som man hade handlade ju inte sällan om valfrihet, om privata aktörer och om hur ruttjänster skulle utvecklas. Vi ville ha en annan inriktning på äldreomsorgspolitiken. Jag tycker att det är fel beskrivet att det är sex förlorade år. Väldigt mycket har hänt , och de har gått i den riktning som den här regeringen har velat arbeta i. Jag tror att vi i flera delar är rätt så överens om detta. Det handlar om att vi är väldigt långt fram när det gäller skyddad yrkestitel för undersköterskor. Det handlar också om förenklad biståndsbedömning, som ju var en del i utredningen som vi tog vidare därför att det var en del som vi såg som väldigt positiv. När man kommer till frågor som handlar om det som kopplar an till kritik – och, återigen, till hela den kritik som vi ser och som vi alla nu riktar – är det viktigt att vi gemensamt, Acko Ankarberg , håller i äldreomsorgsfrågorna framöver. Det kommer nämligen inte att gå vare sig eller att se till att personalen där får fasta tjänster, får heltid, slipper delade turer, får en högre status och faktiskt får möjlighet att utbilda sig till undersköterska samt möjlighet att lära sig det svenska språket om det finns brister där. Det finns mycket som inte handlar om ett klubbslag i denna kammare utan som handlar om attityder och om att olika nivåer faktiskt behöver hjälpas åt i detta. Jag tror framför allt att det handlar om att äldreomsorgen måste fortsätta att vara väldigt högt på agendan. Jag tycker mig märka hur äldreomsorgen tappar i uppmärksamhet – det räcker , och sedan står i alla fall Acko Ankarberg och jag här, som ordförande i socialutskottet respektive socialminister. Låt oss hoppas att detta bådar gott för äldreomsorgen framöver. Interpellationsdebatten var härmed avslutad. § 8 Svar på interpellation 2020/21:284 om den svenska coronastrategin 15 Socialminister (S): har frågat mig om den svenska coronastrategin, som till stor del byggt på individuellt ansvarstagande, kommer att gå i en annan, mer bestämmande riktning i och med de utökade befogenheter den nya covid-19-lagen förväntas ge. Regeringen och berörda myndigheter har sedan starten av pandemin vidtagit många åtgärder för att begränsa smittspridningen av covid-19. Precis som i de allra flesta länder har åtgärderna bestått av såväl rättsligt bindande restriktioner som råd och rekommendationer. Att enskilda personer har ett stort ansvar för att följa råd, rekommendationer och restriktioner gäller inte bara i utan i hela världen; det är avgörande för att man ska kunna trycka ned smittspridningen. Det har funnits en bred politisk enighet om den svenska strategin, och en nära dialog har förts på veckovisa möten mellan samtliga partiledare. Den politiska enigheten innebär också en tydlighet gentemot svenska folket om betydelsen av att följa råd och rekommendationer. Det breda politiska stödet för den svenska strategin var en viktig del i dess genomslag. Jag noterar också att interpellantens partikollega senast i oroade sig för att regeringen skulle frångå strategin. Den tillfälliga covid-19-lagen är ännu ett verktyg i arbetet med att hantera coronapandemin. Lagen trädde i kraft . Med stöd av lagen har regeringen beslutat om en förordning som trädde i kraft . Förordningen innebär att bindande regler har införts på handelsplatser, gym- och sportanläggningar, badhus och platser för privata sammankomster. Reglerna innebär bland annat att dessa verksamheter måste begränsa antalet besökare på ett sätt som är säkert från smittskyddssynpunkt samt vidta vissa andra smittskyddsåtgärder för att undvika trängsel. De regler som tidigare gällde enligt den så kallade förbudsförordningen om allmänna sammankomster och offentliga tillställningar har som en första åtgärd förts över till den nya förordningen. Som en förberedelse inför ett förbättrat smittläge finns behov av att ta fram nya förordningsbestämmelser avseende sådana verksamheter som utgör allmänna sammankomster och offentliga tillställningar, som tar större hänsyn till möjligheterna att bedriva verksamheterna på ett sätt som är säkert från smittskyddssynpunkt. Arbetet kommer att bedrivas löpande utifrån bedömningar av det rådande smittläget. Regeringen ser den tillfälliga covid-19-lagen som ett viktigt verktyg för att se till att de restriktioner som gäller blir mer träffsäkra än vad ordningslagen har medgivit. Om så krävs kommer regeringen att på ytterligare sätt använda sig av den tillfälliga covid-19-lagen för att reglera områden där trängsel kan uppstå och där risk för smittspridning finns. 16 (SD): Tack, ministern, för svaret! Vilket samhälle är det bästa – det samhälle där medborgarna lyder lagen därför att de är dygdiga eller det samhälle där medborgarna lyder lagen därför att de fruktar ordningsmakten? Jag tror att jag och ministern är överens om att det är den första typen av samhälle vi vill ha, och det är så traditionellt sett har fungerat . Medborgarna i har ett stort förtroende för sina myndigheter och för landets ledning – i varje fall när det råder en krissituation har även personer med andra åsikter ett stort förtroende för landets ledning. Det blir ju ett mycket trevligare samhälle, och det kostar mycket mindre. Det behövs inte en lika stor ordningsmakt och lika hårda straff om majoriteten av befolkningen faktiskt har en gemensam rättsuppfattning och en gemensam uppfattning om vad som är moraliskt rätt och riktigt och vad man ska följa. I länder längre söderut i har man inte samma förtroende för myndigheter och politiker, och där krävs det också mer ordningsmakt, hårdare straff och mer kontroll. Det är lite därför jag har ställt den här interpellationen. Jag tror inte att enskilda statsråd och generaldirektörer, efter de avslöjanden som kom , har varit superstora smittspridare. Det är inte därför jag har ställt den här interpellationen, utan jag har ställt den därför att jag tror att avslöjandena väldigt mycket skadade förtroendet för den strategi som vi har valt med ett individuellt ansvarstagande, förnuft och ett gemensamt bekämpande av pandemin. Det fick liksom ett avbräck. Jag blev själv väldigt berörd när jag hörde statsministerns tal till nationen. Det kändes verkligen som att han talade till mig. Det var ett dramatiskt, allvarsamt tal, men det var också ett ärligt tal – trodde jag då. Jag tänkte att det här var ju riktigt bra. ska vi tillsammans verkligen följa de här rekommendationerna och anmodandena. Vi ska verkligen tillsammans bekämpa pandemin. Alla svenska medborgare fick även ett sms från MSB. Där påpekades vikten av att försöka ställa in onödiga resor och att om man reste skulle man göra det isolerat och inte träffa några nya människor. Ett tag därefter uppdagades att generaldirektören på MSB efter packade väskorna och åkte till för tredje gången . Det uppdagades även att statsministern vid hela tre tillfällen var ute och rumlade runt i julhandeln och gjorde precis det som han hade sagt att vi inte skulle göra. Det statsministern hade sagt var ju: Ställ in, boka av eller skjut upp alla saker som du skulle vilja göra men som inte är nödvändiga. Att handla klockor, rakapparat och julklappar var ju verkligen någonting som vi alla hade fått höra att vi skulle undvika.