prot · H80974 · 2021-02-02 00:00:00 — Det är dock en direkt ohållbar hållning för en vän av demokrati i allmänhet och yttrandefrihet i synnerhet. Tyvärr har politiker världen över under en stått passiva medan nätjättarna har tillskansat sig ett starkare grepp över det fria ordet. Givet vårt sätt att konsumera nyheter och information innebär det i praktiken att ett fåtal företag kontrollerar stora delar av infrastrukturen för information. Detta innebär att de i sin makt har möjligheten att helt censurera innehåll, personer och åsikter men också att de genom förändringar i sina algoritmer kan premiera innehåll, personer och åsikter framför andra – helt utan att någon har insyn i processen. Den som inte ser hur sådan makt enkelt kan missbrukas i samband med exempelvis val är ytterst naiv. Tyvärr verkar dock regeringen vara ytterst naiv då regeringsföreträdare som valde att stötta censureringen av president. Jag kan någonstans förstå att om man har känt ett genuint hat gentemot förre president kanske det instinktivt kändes skönt att han censurerades av nätjättarna. Den initiala känslan är dock farlig att fastna i. I stället måste man se den större bilden. Den större bilden utgörs av det faktum att ett fåtal aktörer har full kontroll över den fria åsiktsbildningen på internet. Det är något som innebär att de har möjligheten att påverka förutsättningarna för samtliga politiker och partier att kommunicera på lika villkor över sociala medier, inte minst under nästa års valrörelse. I min interpellation ställde jag frågan: Avser ministern att vidta några åtgärder för att säkerställa att nätjättarnas makt över sociala medier inte riskerar att påverka valen 2022? Jag upplever inte att riktigt svarade på den, även om hon nämnde det pågående arbetet i , som jag inte tror är tillräckligt för att hantera problematiken. Mot den bakgrunden skulle jag därför vilja upprepa frågan på nytt. Jag ser fram emot svaret. 87 Kultur- och demokratiminister (MP): Jag tycker att det är lite beklagligt. Jag har stått i den här kammaren tidigare och diskuterat den här frågan med partivänner till riksdagsledamöterna. Jag tycker att det är beklagligt att vi nu står här återigen. Man målar upp halmgubbar. Man har en svartvit syn på vilken fråga det är som vi ska hantera. Man undviker att beröra de ganska komplicerade avvägningar som behöver göras. Man kommer fram med förenklade resonemang, och det beklagar jag verkligen, för det här är en viktig diskussion som vi behöver ta. Precis som jag sa i mitt anförande och som jag sa förra gången vi diskuterade den här frågan är det uppenbart för oss alla att det finns en problematik med ett antal stora nätjättar som har fått en dominerande roll i förmedlingen av den fria åsiktsbildningen. Om det finns det ingen konflikt. Det står också klart att det finns olika typer av problem som kan uppstå utifrån nätjättarnas affärsmodeller. Detta är ingen fråga som regeringen har börjat jobba med. Det är möjligen så att nu lite yrvaket tycker att den här problematiken behöver tittas vidare på, men detta är ju en fråga och en diskussion som har pågått och ett arbete som också har pågått på EU-nivå. Precis som i alla andra tider när ny teknologi växer fram behöver vi också naturligtvis hitta en reglering som passar, som kan balansera den fria företagsamheten och värna och stötta det fria ordet. Vi ska inte ha en överreglering, men vi måste självklart värna det fria ordet. Därför har regeringen bejakat att vi nu lägger fram två förslag på EU:s bord som vi nu ska diskutera och landa rätt i. Den diskussionen välkomnar jag. Det är ingen som hävdar något annat. Jag tycker också att det är viktigt att vi använder censurbegreppet på ett korrekt sätt. framhåller ju hur viktigt det är att vi använder rätt ord i debatter. Censur handlar om att staten hindrar någon från att uttrycka sig. Censur är tydligt förbjudet i svensk grundlag. Det är en extremt viktig princip att värna, just därför att internet är fritt i västvärldens demokratier. Till skillnad från i många totalitära stater kan vi också se en mångfald av plattformar växa fram. Jag tror inte att vi ska förledas att tro att de stora, dominerande plattformar som finns är de som kommer att vara stora och dominerande , utan detta är naturligtvis en snabbt föränderlig tid där det är uppenbart att det behövs en reglering. Det regeringen driver och förfäktar, förutom yttrandefriheten, är en viktig princip för oss, och det upprör ibland andra länder i som vill gå längre där. Där står vi upp som en garant, och det ska vi fortsätta att göra. Jag tycker att det är rimligt att de allra största plattformarna tar ett större ansvar än de mindre, och det ligger sådana förslag på bordet . Det är bra. Jag tycker också att det är rimligt att plattformarna är transparenta i sina användarvillkor. Det ska naturligtvis vara tydligt om en användare plockas bort. Det har funnits sådana problem. Det håller jag med om, och det är inte bara en viss typ av ideologisk färg som drabbas av sådant. Diskussionerna om vilka olika typer av inlägg som tas bort har varit ganska många. Det har nog berört väldigt många i vårt samhälle. Det är rimligt att det kommer en ökad transparens. Det ska finnas möjlighet att överklaga. Det är också väldigt bra. Jag tycker att gång på gång förenklar resonemanget och kallar det för ett fritt åsiktstorg. Det har aldrig varit det. De stora globala jättarna bygger sin affärsmodell på att sprida det som skrivs på ett så effektivt sätt som möjligt. Det har premierat extremistiska åsikter. Det har varit lätt – för lätt – att sprida olagligt material. Det är väldigt viktigt att vi tar tag i dessa frågor , men låt oss göra det i en anständig diskussion och väga dessa komplicerade saker mot varandra. 88 (SD): Anledningen till att vi nu står här igen, som demokratiministern säger, är att det är den svenska yttrandefriheten som vi talar om. Det är inga lätta frågor. Åtminstone ser inte jag det på det viset. Frågan har aktualiserats eftersom censuren av oppositionella i många västliga demokratier har intensifierats . Jag tycker också att det är en intressant diskussion kring hur vi ser på sociala medier. Åsiktsbildningen har ju flyttat från traditionella torgmöten till sociala medieplattformar. Lagstiftningen måste naturligtvis följa med i den utvecklingen. Det är där den politiska diskursen förs, och det är där mycket av valkampanjandet bedrivs. Jag tycker inte att vi ska se Facebook eller andra sociala medieplattformar som publicister, för det innebär att man lägger över journalistikens grundläggande uppgifter på privata företag på andra sidan . Det säger sig självt att det är ett icke-demokratiskt förhållningssätt att ge inflytande, som en järnhand, över den svenska demokratin. Sedan är det en intressant diskussion som föranleds av hur vi ser på det privata företagandet. Detta är naturligtvis privata företag som opererar inom näringsfrihetens begränsningar. Men näringsfriheten är begränsad . Den är begränsad av miljölagstiftning, konkurrensregler, konsumenträtt och anti-diskrimineringslagstiftning. Allt det är exempel på begränsningar av den fria marknadsekonomin och äganderätten. Sociala medier verkar inte i någon sorts juridiskt vakuum där demokratiska principer helt plötsligt slutar att gälla. Därför går det inte heller att hävda att yttrandefriheten måste offras för näringsfriheten för att den potentiellt utgör ett hot mot företags affärsmodeller. Våra lagar ska upprätthållas överallt. Om man börjar kompromissa med denna princip går vi en väldigt farlig utveckling till mötes, för detta är ett sluttande plan, bortom allt rimligt tvivel. Ponera att vi har ett globalt oljebolag som köper av aktierna i och bestämmer sig för att kritik mot klimatförändringar utgör ett brott mot deras användarpolicy. Skulle då fortfarande ha en lika pragmatisk inställning till yttrandefriheten? Tillåt mig att betvivla det. Låtgåmentaliteten och så-länge-det-inte-drabbar-mig-taktiken är naturligtvis effektiv fram till dess att det drabbar just en själv. För mig kokar detta ned till följande: Ser man censur och politisk censur på nätet som ett problem? Är man villig att göra någonting åt det? Svar kommer vi att få i sinom tid. 89 (SD): Tack för svaret från ministern! Hade jag varit minister hade jag kanske i sammanhanget inte skrutit om att arbetet på detta område hade pågått , givet att det än så länge inte har skett någon reglering. Jag hade kanske inte talat jättehögt och skrutit om att man har arbetat så länge men åstadkommit så lite. Ministern nämner EU-förslag gällande Digital Markets Act och Act. De frågorna ligger på ett annat statsråd. Jag diskuterar gärna dem mer med honom, för jag ser stora brister i den svenska ståndpunkten och ser goda skäl att komplettera den. Men den debatten får vi ta en annan dag. Jag skulle i stället vilja återkomma till att sociala medier utgör en hörnsten i politiska partiers kommunikation och möjliggör en enkel konsumtion av politik för de breda massorna. vet vi att vi endast har möjlighet att kommunicera på dessa plattformar med nätjättarnas tillåtelse, och det finns ingenting som hindrar dem från att godtyckligt, eller med utstuderad precision, påverka informationsflödet i samband med val. Det finns ingenting som hindrar dem från att underminera vår demokrati genom att välja vilka som får komma till tals och hur väl deras budskap sprids. Givet detta finns det starka skäl att se över hur vi garanterar att dessa privata företag med kontroll över dagens primära informationsflöden inte aktivt interagerar i framtida valrörelser. Det oroar mig därför, fru talman, att det av svar att döma inte finns några svar från regeringen på hur den hotbilden kan undanröjas före valet. Jag tror att varken jag eller tror att det som är på gång i EU är på plats redan då. Denna oro är befogad, anser jag. Jag anser också att jag har goda belägg för det. Twitters vd avslöjades , strax efter censureringen av , av Project med att säga: This is going to be much bigger than just one account. Det syftade på deras nedstängning av just konto. En av ledarna för nätjättarna valde med andra ord att i ett internt möte med bolaget sätta bilden av att de har mycket kvar att göra när det kommer till att censurera meningsmotståndare. Precis som min kollega nämnde har den stora Youtubekanalen Swebbtv, som kommunicerat oppositionella åsikter, återkommande trakasserats av Youtubes ägare Google. Swebbtv har även plockats bort från plattformen, så även deras år av videomaterial. tredje största parti, Vox, har blockerats av Twitter mitt i brinnande valrörelse. Vidare har såväl jag som partikollegor till mig drabbats på olika sätt. Mitt Instagramkonto försvann helt , dagen efter att jag hade publicerat ett islamkritiskt inlägg. Jag hade aldrig blivit varnad och fick inte heller någon information om varför kontot togs bort. Det var bara borta. Min spontana reaktion var att kontot hade blivit hackat, för jag kunde inte i min vildaste fantasi tro att Facebook skulle radera ett Instagramkonto tillhörande en ledamot av riksdag utan att ens sända denne någon information över huvud taget. Det var dock precis vad som skedde. Mina sociala medier är mina primära kontaktytor i förhållande till väljarna. Hade nedstängningen av kontot skett under valrörelsen hade det kraftigt begränsat min möjlighet att nå ut, och om det hade drabbat fler än mig hade det sannolikt påverkat valresultatet. Jag utgår från att motsätter sig blockeringen av mig såväl som andra av hennes meningsmotståndare, men jag skulle ändå vilja höra statsrådet uttrycka det samt fortsatt konkretisera vilka åtgärder man avser att vidta. 90 Kultur- och demokratiminister (MP): Jag ska börja med att landa tillbaka i värdet av den digitalisering som har skett. Vi har ju en naturlig utgångspunkt i den här diskussionen, det vill säga att demokratin har gjort stora landvinningar i och med de sänkta trösklarna för yttrandefrihet som digitaliseringen har inneburit. Under hela min tid som demokratiminister har jag också pratat om de utmaningar som digitaliseringen innebär. Och jag noterar, i varje debatt och i varje debattartikel med sverigedemokrater, att de undviker att prata om de sakerna. Det kan handla om den enorma tillgänglighet som sociala medier ger och om möjligheten att sprida rent hat, rena hot och rena olagligheter. Det kan handla om hur de sociala mediejättarna har misslyckats med att tillräckligt snabbt plocka bort sådant material. Man har tagit steg framåt, men det finns fortfarande mycket kvar att göra. Ja, det är något som har engagerat sig i. Det är viktigt att stävja olagligheter på nätet. En femtedel av befolkning undviker att lägga ut saker på sociala medier av rädsla för att de ska bli utsatta. Det är ett problem. Journalister och konstnärer hotas och riskerar att skrämmas till tystnad när det gäller att granska oss makthavare. Det är ett problem. De sociala mediejättarna har redan påverkat val. Deras affärsmodeller bygger på att extrema åsikter får en stark och stor spridning. Sådant som engagerar och väcker känslor syns högre upp i ens flöde än annat. Vad är det om inte att styra den öppna debatten? Jag vill mena att det är så här. Detta är affärsjättar som har valt dessa affärsmodeller. upprepar att dessa aktörer inte är publicister, utan det är fria åsiktstorg. Men det stämmer inte. Sanningen är att dessa aktörer ligger någonstans häremellan och att vi behöver hitta en ny lagstiftning och nya metoder. Vi behöver hitta regleringar som gör att vi värnar yttrandefriheten och det fria ordet och att vi undviker godtycke – för det tror jag ingen av oss vill ha – och främjar transparens. Det finns naturligtvis också saker inom konkurrenslagstiftningen, eftersom detta är stora aktörer som har ett väldigt stort inflytande. står här och ljuger i talarstolen, eller så lyssnar de inte på vad jag säger. Att detta är en fråga som jag inte problematiserar eller som jag struntar i stämmer inte. Jag har upprepade gånger lyft att detta är en viktig fråga som vi behöver prata om. Vi behöver ta fram en reglering. Det är uppenbart att det finns många typer av problem behäftade med de globala nätjättarna, och det är något som tar på väldigt stort allvar. Jag och vi tror att den rätta vägen är att hitta en reglering på EU-nivå och att diskutera det nationellt och med våra grannländer och att landa i en reglering som kan fungera. Sedan kommer vi med all säkerhet att behöva ompröva den, precis som när det gäller annan snabb teknologisk utveckling. Den tenderar ibland att springa före lagstiftarna. Detta ska vi göra. Det blir lite svårt att ta indignation över detta på allvar när man fortsätter att använda begreppet ”censur” på ett slarvigt sätt. Det är viktigt att vi tar i de här problemen, men låt oss diskutera dem på ett lugnt och sansat sätt, undvika förenklingar och ta frågan om yttrandefrihet på allra största allvar. 91 (SD): De exempel som vi har räknat upp här är saker som faktiskt har skett. Sedan är det upp till var och en att avgöra i vilken utsträckning det är censur eller inte. Politiska valkampanjer bedrivs inte längre på traditionella torgmöten – de bedrivs på sociala medieplattformar, och då måste lagstiftningen hänga med i den utvecklingen. Naturligtvis är det ingen enkel diskussion. Det finns många olika angreppsvinklar, men vi har noterat ett annalkande problem som vi vill lyfta här i demokratins högborg i . Jag hör att regeringen har ett engagemang och att demokratiministern naturligtvis är engagerad i denna fråga. Men det verkar som om man lägger över ansvaret för den svenska yttrandefriheten på andra länders politiker. Man pratar om DSA, man pratar om EU och man pratar om . Det kan naturligtvis finnas bra inslag i DSA, men ytterst ansvarar ju riksdag för den svenska yttrandefriheten. Vi kan inte outsourca den svenska demokratin. Det måste vara en princip som alla statsråd och riksdagsledamöter ställer upp på i denna kammare. När det kommer till terrorism och hat- och hotbrott finns det naturligtvis lagstiftning för att hantera de sakerna; det är inte där problemet ligger. Uppenbara olagligheter ska naturligtvis polisanmälas och lagföras. Det råder inget snack om den saken. Där är vi helt överens. Men det ska vara uppenbara olagligheter och inte kontroversiella åsikter. Det är två skilda saker. 92 (SD): Jag tackar än en gång för svaret. Mitt fokus i hela den här interpellationsdebatten har legat på nästa års val. Det är klart att vi kan ha en bred diskussion rörande yttrandefrihet på nätet, och vi kan gå in i detalj på Act och så vidare. Vi kan dock svart på vitt se vad som har skett från nätjättarna och vad som riskerar att ske i under nästa års valrörelse, och det är ganska skrämmande. Det är just på den punkten som jag menar att kultur- och demokratiministern inte har gett ett klart besked om hur vi ska lösa problematiken. Inget av det som ministern har sagt skulle ju på något sätt kunna garantera att de sociala mediebolagen, dessa nätjättar, inte ges möjlighet att påverka nästa års val. Det är ett problem som jag tar på största allvar. Vi kan ta ytterligare ett exempel på vad som skedde i det amerikanska valet. postade ganska nära inpå valet en artikel som, med goda skäl, beskrev son på ett ganska osmickrande sätt. Twitter valde att begränsa möjligheten att sprida artikeln, trots att man inte kunde bekräfta några sakfel i den. , en respekterad tidning, fick också sitt Twitterkonto begränsat. Skulle detta eller motsvarande ske i den svenska valrörelsen vore det ytterst allvarligt. Det vore att underminera demokratin, och det är just därför jag försöker att ställa dessa frågor. Jag har respekt för som minister, och om hon hade fått sitt konto på någon plattform för sociala medier censurerat eller nedplockat hade jag varit den första att fördöma det. Jag bad själv fördöma det faktum att Facebook tog ned mitt Instagramkonto. Hon valde dock att inte göra det. Detta gör mig ärligt talat något bekymrad, fru talman, och jag hoppas att i sitt sista inlägg kan göra just detta. 93 Kultur- och demokratiminister (MP): Frågan om de stora internetplattformarnas ställning i är viktig för oss alla som värnar yttrandefrihet och demokrati, både nationellt och internationellt. Som kultur- och demokratiminister följer jag självklart det här arbetet mycket noga, även om arbetet med EU-lagstiftningen inte primärt ligger på mitt bord. Jag menar att plattformarna har ett stort ansvar som viktiga förmedlare av det fria ordet. De har skapat stora möjligheter för förtroendevalda, civilsamhället och vanliga privatpersoner att nå ut väldigt brett med sina åsikter, och det är i grunden bra för vår demokrati. innebär plattformarnas framväxt utmaningar. En del av dem kan vi möta med lagstiftning. En del av dem måste vi diskutera, och det handlar väl snarare om en etisk diskussion om hur vi ska bete oss på olika sätt på nätet gentemot varandra. Jag tror ändå att vi kan konstatera några saker. De här gigantiska sociala medieplattformarna är varken neutrala åsiktstorg eller redaktionella medier. Det finns stora problem med hat online. Det finns stora problem med illegalt innehåll som vi måste hantera, och frågorna om transparens behöver bli bättre. Det behöver finnas ett större ansvarstagande i de här frågorna. Om de sakerna tror jag att vi är relativt överens. Yttrandefriheten har en långvarig och stark ställning i . Vi ska värna den i ett nytt demokratiskt landskap. Vi måste vara noggranna, och vi måste vara öppna för olika typer av lösningar. Enkla svar om att olika företag konspirerar mot vissa åsikter tror jag inte underlättar detta arbete. lyfte fram att jag ska fördöma det som hände med hans inlägg. Jag vet att gillar att lyfta fram enskilda exempel här, men jag brukar undvika att gå in i enskilda exempel som jag inte känner till. För mig är det viktigt att de sociala medieplattformarna tar ett större ansvar och att vi hittar en väg framåt som värnar en vidsträckt yttrandefrihet. Interpellationsdebatten var härmed avslutad. § 20 Svar på interpellation 2020/21:343 om klanröstningens inverkan på demokratin 94 Kultur- och demokratiminister (MP): har frågat mig om jag avser att vidta några åtgärder för att säkerställa att klanröstning inte påverkar valen 2022. I är det en självklarhet att val ska vara fria och hemliga. Att ska utses genom fria, hemliga och direkta val följer av regeringsformen. Med fria val avses att ingen annan får bestämma vilket parti väljaren ska rösta på, med hemliga val att väljaren inte är tvungen att visa eller tala om hur han eller hon röstat och med direkta val att det är väljarna som utser de ledamöter som ska företräda dem i , utan något mellanled. I kravet på fria val ligger främst att väljaren ska kunna rösta på vilket parti han eller hon vill utan yttre påverkan. Kravet att val ska vara hemliga motiveras också främst av intresset att skydda väljaren från den påverkan som kan uppkomma om andra får kännedom om hur väljaren röstar. straffbestämmelser om otillbörligt verkande vid röstning med mera och om brott mot rösthemlighet är ett skydd för principerna om fria och hemliga val. införde regeringen också en skärpning av vallagen som stärker skyddet för valhemligheten genom att de platser där valsedlar läggs ut i val- och röstningslokaler ska vara avskärmade från insyn från andra väljare. Även om vi alltså har en ändamålsenlig lagstiftning för att se till att det inte förekommer otillbörlig påverkan i samband med allmänna val är det en viktig fråga som ständigt behöver ses över. Regeringen beslutade därför om en parlamentariskt sammansatt kommitté som har till uppgift att se över och överväga förändringar i delar av valsystemet. En av de frågor som ingår i kommitténs uppdrag är att föreslå metoder för att motverka förekomsten av så kallad familjeröstning, det vill säga att två eller flera personer ställer sig bakom valskärmen och tillsammans gör i ordning sina valkuvert eller diskuterar sina val. Kommittén lämnade ett delbetänkande, Förstärkt skydd för väljarna vid röstmottagningen, . En utgångspunkt för vår representativa demokrati är alltså att det ska stå var och en fritt att enskilt besluta vilket politiskt parti de ska stödja i allmänna val. Vi ska ha en rik idédebatt där det civila samhällets organisationer fyller en central funktion som arenor för samtal och som verktyg för att kanalisera åsikter till den partipolitiska arenan. Att väljare röstar på partier som i hög utsträckning gynnar deras intressen är en vanlig utgångspunkt i forskningen om väljarbeteende. Men ingen sammanslutning, oavsett inriktning, ska kunna tvinga sina medlemmar att rösta på det ena eller andra sättet. I samband med att demokratins genombrott i firar genomför regeringen flera insatser för att rusta demokratin för framtiden. Flera av dem handlar om att stärka människors förmåga och förutsättningar att delta självständigt. Bland annat har 14 statliga myndigheter fått i uppdrag att genomföra kunskapshöjande och folkbildande insatser. Sammanfattningsvis ska ha en rik och levande demokratisk debatt där alla ges utrymme att själva forma sin åsikt och diskutera med andra. Därför är det viktigt att vi fortsätter att utveckla demokratin, vilket regeringen också tagit flera initiativ till . Otillbörlig påverkan mot individer i samband med röstningen är helt oacceptabel och i strid med demokratins principer. 95 (SD): Jag tackar ministern för svaret. Under föregående år blossade det upp en debatt om klaners vara eller icke vara i samt om hur de eventuellt påverkar allt från gängkriminalitet till allmänna val. Det var efter att biträdande rikspolischef deltog i Ekots lördagsintervju som debatten tog fart, men allvaret i den är fortsatt aktuellt. Enligt försöker klaner infiltrera såväl myndigheter som politiken med syftet att erhålla makt som kan gagna klanen.