prot · H80976 · 2021-02-04 00:00:00 — Att följa utvecklingen är en mycket passiv hållning som inte på något vis förbättrar situationen i rättssalen. För att det ska ske någonting krävs det en aktiv handling. Jag föreslår att ministern börjar med att titta bakåt för att se vad som har lett till denna utveckling. Det är den totala gränslösheten och bristen på konsekvenser. Varför uppträder åtalade respektlöst och vrålar könsord vid förhandlingar? Det gör de för att ingen säger ifrån, för att det inte får några konsekvenser och för att de under hela sin uppväxttid har lärt sig att ingen säger stopp. Det börjar redan i skolan när man slåss och stökar runt. Men det är läraren som säger ifrån som får skulden och anses ha gjort fel. Sedan hotar man , och ingenting händer. Och när man är fullfjädrad brottsling och uppträder respektlöst mot polis, åklagare och domare händer fortfarande ingenting för att det finns en ängslighet i för att inte kränka någon. Det är en oerhört farlig utveckling när myndigheterna, i detta fall representerade av rätternas ordförande, inte vågar använda de lagar som finns. Då är inte längre en rättsstat. Att hota vittnen under pågående rättegång borde straffas betydligt hårdare. Det är extremt svårt att få människor att vittna mot kriminella med stort våldskapital. 20 Justitie- och migrationsminister (S): Ja, den senare delen håller jag med om. Vi behöver skärpa straffen för övergrepp i rättssak. Som Boriana säkert vet har vi en översyn som ser över straffrätten just i den frågan. Vi kommer att få ett betänkande om det , och vi kommer att gå vidare till med sådana förslag. Det tror jag är viktigt. Med det inte sagt att Boriana Åbergs svartmålning av svenska domstolar är korrekt. Den är snarare falsk, påstår jag, och Boriana verkar vara helt faktaresistent. Här redovisar jag den incidentrapportering som finns, det vill säga vad man faktiskt har rapporterat in. Enligt den har ordningsstörningarna i domstol inte ökat. Våldet har inte ökat. Trakasserierna har inte ökat. Hoten har snarare minskat. Det är den rapportering som svenska domstolar gör, och de gör på samma sätt nu som de alltid har gjort. Dessutom: När man går ut och frågar domstolarna vad deras bild är, som TT har gjort, får man svaret att ordningen är antingen mycket god eller god. Det här verkar Boriana inte alls vilja ta till sig, utan hon fortsätter med sin retorik som utgår från att allt är oordning och kaos trots att hon inte har några som helst belägg för den bilden. Nämndemännen tar Boriana upp. Hur vanligt är det att nämndemän trakasseras? Jag skulle vilja säga att det är extremt ovanligt. Vi har naturligtvis tagit in uppgifter på det också. , alltså nio helår, rapporterades det in 19 fall av hot, 7 fall av trakasserier och 0 fall av våld mot nämndemän. Nio helår, alltså. måste nämndemän ha tjänstgjort vid hundratusentals rättegångar, och vi hade 19 fall av hot. Det är alltså extremt ovanligt att det sker. Allra sist: Det finns inga som helst olika uppfattningar om vem det är som ska bestämma i rättssalen. Det är rättens ordförande, och det är precis därför vi har gett rättens ordförande ökade befogenheter att styra upp saker och ting och säga till och även avvisa människor som inte beter sig på ett korrekt sätt i rättssalen. Den lagändringen gjorde vi så sent som för bara , då vi ytterligare stärkte rättens ordförandes ställning. Jag tror som sagt att om Boriana och fortsätter driva den här frågan på det här sättet, då snarare skadar de rättsväsendet och brottsbekämpningen. Det kan ju finnas människor som faktiskt tror på vad Boriana och säger, det vill säga att det är stor oro och kaos i domstolarna. Då kommer de att dra sig för att medverka till att klara upp brott. Sätter man den bilden, då skadar man brottsbekämpningen. Därför tycker jag att och Boriana gör bäst i att sluta med det. 21 BORIANA (M): Jag hoppas att ministern inte menar att det faktum att människor i förorter som styrs av kriminella klaner inte vågar vittna är på grund av min interpellation. Ministern vet hur svårt det är att få människor att vittna mot kriminella som besitter stort våldskapital. Att samhället inte förmår att skydda vittnen är knappast en anledning till att jag inte ska kunna ifrågasätta ordningen i rättssalarna när den fallerar. Tycker ministern att de incidenter som jag har räknat upp är acceptabla i en rättssal? Har han något svar på varför ordförande inte har agerat? När det gäller sanktioner för de kriminella som beter sig illa i rättssalen: De har inget att förlora. Det högsta straffet de kan få är i böter – föga avskräckande för någon som endast har svarta inkomster och kan dra in mångdubbelt det beloppet på sina kriminella aktiviteter . Vi moderater har föreslagit att ordningsstörande beteende ska kunna ge en månads fängelse. Hur ställer sig ministern till det? Ordningsstörningarna i rättssalen är ett problem med många bottnar. Det handlar om skyddet av vittnen, om arbetsmiljön för de inblandade och ytterst om demokratin – som hotas när den som besitter störst våldskapital tillåts diktera reglerna och trotsa lagen. Det måste råda nolltolerans mot ordningsstörningar i svenska domstolar. De som beter sig förkastligt och saknar respekt för rättsstaten och dess representanter ska få möta kännbara konsekvenser. 22 Justitie- och migrationsminister (S): Kännbara konsekvenser, säger och föreslår en månads fängelse. Tror Boriana att de här gängkriminella bryr sig om det? Det är knappast så vi kommer åt de här människorna. Det gör vi bara genom att se till att det finns starka möjligheter för rättens ordförande att ingripa när de här incidenterna inträffar – och att man också gör det. Det är precis det som vi har stärkt genom den nya lagstiftning som finns. Det är självklart att rättens ordförande ska ha både de befogenheter och de möjligheter som man behöver ha för att kunna hålla ordning i rättssalen. Men jag påstår att i de allra flesta fall finns det inga typer av ordningsstörning. Vi hade alltså 110 fall av detta , och vi hade 60 000 huvudförhandlingar. Det tycker jag säger en del om storleksordningen på det här problemet. När problemen uppstår är det klart att man måste ingripa och göra det med kraft. Det är faktiskt rättens ordförandes skyldighet att göra det och skapa en trygg miljö så att alla vågar vittna och säga vad som har hänt. Det är viktigt för att man ska kunna klara upp brott. Men Boriana har inga som helst belägg, varken i den här debatten eller i sin interpellation eller någon annanstans, för att de här problemen har ökat . Jag har här redovisat siffror som pekar på att det snarare ligger still eller på något område till och med har minskat. När Boriana kan visa på en ökning kan vi ha en ny diskussion, men om hon och fortsätter på det här sättet snarare skadar de möjligheterna att klara upp brott eftersom det skrämmer allmänheten helt i onödan. Interpellationsdebatten var härmed avslutad. § 7 Svar på interpellation 2020/21:353 om utvisningar till 23 Justitie- och migrationsminister (S): har frågat mig om jag avser att ta några initiativ för att säkerställa att landinformation och beslut hos tar de återkommande kränkningarna av grundläggande mänskliga rättigheter i i beaktande. Inledningsvis vill jag klargöra att jag inte får ingripa eller påverka ansvariga myndigheter i deras handläggning av enskilda ärenden. Jag kan alltså inte kommentera de enskilda ärenden som berörs i interpellationen. Jag vill däremot framhålla att alla personer som söker asyl i ska få en rättssäker individuell prövning. Det är uppgift att efter en sådan prövning i varje enskilt fall ta ställning till om det enligt utlänningslagen finns risk för kränkningar av mänskliga rättigheter eller något annat hinder för beslut om utvisning. Vid denna prövning gör en bedömning av situationen i det aktuella landet och de individuella skäl som den asylsökande anför. har här en omfattande utredningsskyldighet. har därför tillgång till många olika informationskällor som rör förhållanden i andra länder. En viktig källa är rätts- och landinformationssystem, Lifos, som har till uppgift att förse handläggare och beslutsfattare med landinformation som är relevant, aktuell och tillförlitlig. Det handlar bland annat om analyser och landrapporter från utlandsmyndigheter och organisationer som arbetar med mänskliga rättigheter men även om lagstiftning och nyhetsrapportering som är relevant för handläggningen av asylansökningar. funktion för land- och omvärldsanalys, som ansvarar för att samla in och analysera landinformationen, publicerar även egna rapporter. Utredningsresor görs också till länder där händelseutvecklingen är särskilt viktig att följa. Det mesta av innehållet i Lifos är tillgängligt för allmänheten via . Den asylsökande har i asylprocessen också möjlighet att själv eller genom sitt offentliga biträde tillföra relevant landinformation, både till och till migrationsdomstolarna. Eftersom fri bevisprövning gäller hos domstolarna finns inga begränsningar av vad som får åberopas av parterna. Man kan alltså åberopa den landinformation som man anser är relevant. Jag vill i sammanhanget också hänvisa till mitt svar på en fråga av interpellanten i samma ämne . Jag vidhåller den uppfattning som jag då framförde – att den ordning vi har för asylprövning i har effektiva garantier för att säkerställa en rättssäker process, inklusive principen om non-refoulement. Jag har fullt förtroende för den prövning av riskerna vid ett återvändande som och domstolarna gör och anser att det inte är lämpligt eller ändamålsenligt att regeringen detaljstyr vilken landinformation som krävs vid handläggningen av asylansökningar. Jag ser därför inte att det finns behov av något initiativ i det avseende som efterfrågas men fortsätter att noggrant följa frågan om rättssäkerheten i asylprocessen. 24 (V): Tack, ministern, för svaret på min interpellation! Jag är glad för att ministern understryker vikten av att stå upp för asylrättens grundläggande princip om non-refoulement, det vill säga att ingen som riskerar att sättas i fängelse eller förföljas för sitt politiska engagemang i hemlandet ska utvisas. Jag är dock inte helt nöjd med svaret i övrigt. har en lång tradition av att stå upp för de mänskliga rättigheterna i världen, inklusive asylrätten. Det är därför med bestörtning och förvåning som jag konstaterar att nu hotar att utvisa personer till trots att de riskerar att sättas i fängelse och förföljas. Att skicka tillbaka en person till ett land där hen riskerar att avrättas, torteras eller utsättas för andra allvarliga kränkningar av sina mänskliga rättigheter strider mot både om de mänskliga rättigheterna och . är en stenhård diktatur som systematiskt kränker en lång rad fundamentala mänskliga rättigheter såsom yttrandefriheten, föreningsfriheten och religionsfriheten. Situationen när det gäller de mänskliga rättigheterna i har under president förvärrats ytterligare. Den kinesiska regimens övergrepp och kränkningar drabbar alla delar av det kinesiska samhället, men de etniska och religiösa minoriteterna i är särskilt utsatta. Tusentals uigurer har exempelvis tvångsförflyttats till koncentrationslägerliknande omskolningsläger och slavarbete. Tortyr används systematiskt. Mindre känt är det växande förtrycket i . är nu på väg att bli ett nytt eller ett nytt Xinjiang. Den kinesiska regimens politik går ut på att utrota det mongoliska språket och de mongoliska traditionerna. De som protesterar förföljs, trakasseras och fängslas. Enligt Southern Mongolian Human Rights Information Center har mellan 8 000 och 10 000 mongolkineser gripits av polis bara . Väldigt få av dem har blivit offentligt arresterade. En person som flydde från har fått beslut om utvisning från . Han ska tillsammans med sin familj, inklusive två barn, utvisas till . Detta ska ske trots att han i aktivt kritiserat den kinesiska regimen, något som man enligt kinesisk lag inte får göra. Ett annat exempel är en man som flydde från och fick flyktingstatus via UNHCR 2021 men som sedan utvisades från till , där han fängslades. Ytterligare ett exempel är de två uiguriska flyktingar som deltog i fredliga protester utanför den kinesiska ambassaden i och som sedan utvisades. Efter att de återvänt till försvann de och har inte hörts av. Dessa fall utgör konkreta exempel, bland flera, på hur systemet brister. De kan fungera som utgångspunkt för en mer övergripande diskussion. Att utvisa någon som riskerar att sättas i fängelse eller förföljas för sitt politiska engagemang strider mot den i asylrätten grundläggande principen om non-refoulement. Därmed ska en sådan utvisning inte vara möjlig i . Den enda rimliga förklaring jag kan se till beslut är brist på tillräckligt fyllig landinformation om situationen i och i synnerhet. Om så är fallet måste detta rättas till. Ingen som riskerar fängelse eller förföljelse ska utvisas från . 25 Justitie- och migrationsminister (S): Där är och jag ense. Det är ju detta som hela asylpolitiken går ut på – om man har ett skyddsbehov ska man också få skydd. är ett av de länder som gett flest människor skydd i förhållande till olika internationella konflikter . Jag påstår också att är ett av de länder som har den mest rättssäkra processen av alla. Då är frågan vem det är som ska besluta om detta. Det är nu vi i gick över till den modell som vi har med att man överklagar till en domstol. gjordes prövningen av , och sedan gjordes den slutliga prövningen av en politiskt tillsatt utlänningsnämnd. Vi gjorde om hela systemet och såg till att det är domstolar som i slutänden beslutar om dessa överklaganden. var starka tillskyndare av en sådan ordning. Man sa att man ville få bort politiken från de enskilda ärendena. Man ville också se till att få bort politiken från hur enskilda länder skulle bedömas; det borde i stället ligga på domstolarna. Jag tycker att det fanns en poäng i detta. Det är en rimlig ordning att det är domstolar som sätter praxis i dessa för människor ofta väldigt ingripande beslut. Vi ändrade detta system. Av det följer dock också att politiken inte kan överpröva förvaltningsbeslut eller domstolsbeslut, det vill säga hur domstolarna ser på olika situationer i länder. och kan ju inte i ena andetaget säga att politiken ska bort från dessa beslut och läggas över till domstolar och sedan i nästa andetag angripa domstolarna för deras beslut och för hur de ser på olika länder. Det hänger i så fall inte ihop; då återtar politiken det ansvar som man menade att man inte skulle ha. och migrationsdomstolarna har tillgång till en bred landinformation – mer än , vill jag påstå. Dessutom har vi fri bevisprövning så att den sökande kan komma med vilken information som helst till och till domstolen och få den granskad och prövad. Jag påstår att vi i grunden, som jag sa, har en rättssäker process i – faktiskt en av de mest rättssäkra. Av det följer att jag inte kan lägga mig i enskilda ärenden och beslut, och det tycker jag inte att heller ska göra. Sedan kan jag konstatera att andelen asylsökande från som får bifall på sin asylansökan ser ut att ha ökat . var det 66 sökande från , varav 12 fick uppehållstillstånd. var det 65 sökande, varav 22 fick uppehållstillstånd – alltså ungefär en tredjedel. var det 56 sökande, varav 24 – alltså knappt hälften – fick uppehållstillstånd. Man ska naturligtvis inte dra för långtgående slutsatser av detta, för det är väldigt små tal, men det kan ju tyda på att myndigheterna och domstolarna nu bedömer att läget i har blivit allvarligare. Det kan vara ett av skälen till att beviljandegraden ser ut att öka. Varje fall bedöms dock individuellt, och det är det individuella skyddsbehovet som man ska ta hänsyn till. Det är också den sökande som har bevisbördan och som ska visa domstolen att den har ett skyddsbehov. Den landinformation som man vill hänvisa till kan man som sagt, med den fria bevisprövning vi har, ta till domstol och få granskad. 26 (V): Jag vill inte ändra på den ordning som har när det gäller asylrätten, men det är uppenbart att det finns brister i hanteringen av ett antal fall och att inte har fått tillräcklig information när det gäller de mänskliga rättigheterna i och i synnerhet inte när det gäller . Jag håller också med om att varje asylfall självklart måste bedömas från fall till fall och att vi inte ska diskutera enskilda fall i kammaren, men vi kan diskutera de övergripande principerna och grunderna för asylrätten. Ett tydligt exempel på bristande information angående visas i en artikel i där myndigheten hänvisar till som en självstyrande provins. Detta är helt missvisande – självstyre finns bara på papperet. I själva verket är det den kinesiska regimen som har total makt och kontroll. Just nu ser vi samma utveckling i som i , där behandlingen av uigurerna betecknas som folkmord av bland andra . Den kinesiska regimens politik går ut på att helt assimilera befolkningen och utrota det mongoliska språket och de mongoliska traditionerna. De som protesterar förföljs, trakasseras och fängslas. har uppdaterat sin information när det gäller situationen i , vilket lett till att uigurer inte längre utvisas. Men en liknande uppdatering angående har uppenbarligen inte skett. Det är den enda rimliga förklaring jag ser till de utvisningsbeslut som jag hänvisat till. Jag anser att bör använda sig av försiktighetsprincipen i samband med utvisningar. Om det finns minsta risk för att en person kommer att fängslas, trakasseras och förföljas på grund av sitt politiska engagemang bör personen inte utvisas. Delar inte ministern den uppfattningen? Vi har många exempel på vad som kan hända den som öppet vågar kritisera den kinesiska regimen. Den i fängslade svensk-kinesiske bokhandlaren är ett tydligt exempel på det. Det existerar ingen yttrandefrihet i . Den kinesiska lagen har reviderats och gjort ryktesspridning till ett brott med långa fängelsestraff. Allt kan vara ett rykte. Det är uppenbart att den nya lagstiftningen är genomförd för att användas mot politiskt oliktänkande och för att stärka partiets kontroll över informationsflöden. Det råder heller ingen tvekan om att den kinesiska ambassaden här i har total kontroll över vad som sägs och skrivs om i , inklusive de personer med kinesisk bakgrund som lever här, engagerar sig för mänskliga rättigheter och uttalar kritik mot den kinesiska regimen. Ambassaden kontaktar även svenska journalister för att kommentera vad de har skrivit. Även politiker som uttalar sig kritiskt får ta emot hotfulla brev och mejl från kinesiska ambassaden i . Jag är själv en av dem. Att utvisa en person som aktivt uttalar sig kritiskt mot i offentliga sammanhang innebär med stor sannolikhet att den personen hamnar i fängelse – en uppfattning som delas av en lång rad organisationer för mänskliga rättigheter världen över med koppling till . I ett öppet brev beskriver dessa organisationer även hur politiska fångar ofta utsatts för extra hård och omänsklig behandling med systematisk mental och fysisk tortyr, som de nekats grundläggande medicinsk behandling och grundläggande rättigheter. Ingen som riskerar en sådan behandling ska utvisas från . 27 Justitie- och migrationsminister (S): Vi är förstås återigen ense om den grundläggande hållningen att den som behöver skydd ska få skydd. Men problemet är ibland att kunna göra dessa bedömningar, och de ska göras individuellt, det vill säga att varje enskilt fall måste betraktas för sig. har vi ordningen att fattar beslut, som man sedan kan överklaga till en migrationsdomstol. Om man också får avslag där kan man i vissa fall överklaga till en migrationsöverdomstol. Denna ordning inrättade vi . Det var ett sätt att se till att politiken inte längre skulle bestämma detta, utan att domstolarna skulle göra det. Det tycker jag i grunden är rätt. Därför vill jag inte gå tillbaka igen till en ordning där det är politiken som ska fatta beslut om detta. Men det som jag upplever att med sina frågor far efter är att vi här i eller regeringen ska fatta beslut utifrån enskilda länder huruvida man ska få stanna eller inte. Det gör vi inte av skälet att vi tycker att det är bäst att domstolarna hanterar detta. Den som behöver skydd ska få skydd. Men det är den sökande som har bevisbördan, och så är det i alla asylärenden. För att kunna visa att man behöver skydd tillämpar vi det som vi kallar för fri bevisbörda, det vill säga att man kan hänvisa till egentligen vilken information som helst kring landet för att belägga att man behöver skydd. Det finns inga gränser för detta, utan man kan hänvisa till olika former av information. I har vi dessutom ett bra system när det gäller juridisk hjälp för alla asylsökande. Sammantaget har ett rättssäkert system, vill jag påstå. När det sedan gäller just hänvisar jag här bara till att beviljandegraden ser ut att ha ökat, från 2018 till 2019 och till 2020. Det kan vara ett tecken på att myndigheterna och domstolarna nu ser på läget i på ett annat sätt, att det har blivit allvarligare. Det är svårt att dra några långtgående slutsatser, för det kan vara så att de som har kommit till har personliga bakgrunder som gör att de i ökad utsträckning fått asyl. Men det kan ändå vara en fingervisning. Jag vill inte tillbaka till den ordning där politiken bestämmer om sådant här, utan det måste trots allt domstolarna göra. Något som också en gång drev väldigt hårt var nämligen att vi skulle ha en domstolsprocess här. Då kan man inte i ena andetaget säga detta och i nästa andetag kritisera och domstolarna för de beslut som de fattar, utan då måste man respektera politikens gränser i de enskilda fallen. Återigen: Jag kan konstatera hur läget ser ut just . Jag ser ingen anledning till att vi ska ändra några lagstiftningar i det här avseendet på grund av detta. 28 (V): Tack, ministern, för den här debatten! Jag håller naturligtvis med om att det är domstolarna som ska besluta när det gäller asylrätten. Ministern säger också att den som behöver skydd ska få skydd. Det är mot den bakgrunden som jag blir upprörd och förvånad över att det tydligen brister i hantering av fallen från , för det är tydligt att inte har fått tillräckligt bra landinformation. Detta är ändå något som man måste kunna diskutera och se till att myndigheten får en tillräckligt bra, grundläggande landinformation när det gäller de mänskliga rättigheterna i och i synnerhet. Att skicka tillbaka en person till ett land där hen riskerar att avrättas, torteras eller utsättas för allvarliga kränkningar av sina mänskliga rättigheter strider ju mot och skrivningar om de mänskliga rättigheterna och mot asylrättens grundläggande principer. Jag anser att bör använda sig av försiktighetsprincipen i samband med utvisningar. Här tror jag också att regeringen kan vara tydligare, för om det finns minsta risk för att en person kommer att fängslas, trakasseras eller förföljas på grund av sitt politiska engagemang bör personen inte utvisas. Jag hoppas att de brister som jag kan se finns inom när det gäller information om och i synnerhet kommer att rättas till. Det är helt nödvändigt om vi menar allvar med att stå upp för de mänskliga rättigheterna och garantera en rättssäker asylprocess. 29 Justitie- och migrationsminister (S): Jag kan nog ändå inte se att det finns belägg för att det finns brister i hanteringen från sida. Det är klart att det ibland kan vara väldigt svårt att göra de här bedömningarna. Men om man är missnöjd med den landinformation som har står det i så fall den sökande helt fritt att hänvisa till egen information och få den granskad och bedömd. Dessutom är det så att om man får ett avslag från kan man överklaga beslutet till domstolen. De fall som menar präglas av brister antar jag har blivit överklagade och att domstolen i så fall har bekräftat avslaget. Sedan kan man i vissa fall gå ytterligare ett steg, till Migrationsöverdomstolen. Jag vidhåller nog att den ordning vi har med domstolar, med juridisk hjälp och med fri bevisprövning i grunden är rättssäker. Jag vill påstå att det är ett av de mest rättssäkra system som finns i världen.