prot · H809142 · 2021-06-16 00:00:00 — Det kommer inte att bli höjda hyror i det bestånd som redan finns , utan man kommer att kunna ha en marknadsmässig och fri hyressättning i det bestånd som kommer att byggas framöver men inte i det som finns . 66 (V) replik: Jag har precis refererat vad bostadspolitiska talesperson har sagt, och det handlar om just marknadshyror. Och det slår på hela beståndet. Men det leder inte till fler bostäder. Tvärtom leder det till fattigare hyresgäster. För hyresgäster vore marknadshyror en katastrof. Sju av tio svenskar säger nej till marknadshyror. Riktlinjer för den ekonomiska politiken och Vårändrings-budget samt extra ändringsbudget – förstärkt nedsättning av arbetsgivaravgift-erna för 19–23-åringar – I min hemstad skulle hyrorna chockhöjas med . I vissa områden skulle de höjas och i andra områden . Vem har råd med det? Kan svara på det? Varför vill ni öka utsattheten på bostadsmarknaden? Varför vill ni öka bostadssegregationen? Varför vill ni öka klassklyftorna på detta sätt? Svara på det! 67 (C) replik: Vi behöver bygga fler bostäder i , och vi behöver bygga över hela landet – i städer och på landsbygden. Det behöver finnas en kombination av bostäder, både bostadsrätter och hyresrätter. Det behöver finnas bostäder för alla människor, oavsett om man är gammal eller ung, om man studerar, om man är mitt i livet och om man har familj. Bostaden ska vara en trygghet. Det förslag som föreligger om fri hyressättning rör nyproduktion av lägenheter. Jag kan inte se att det kommer att drabba någon och öka klassklyftorna i . Vi kommer snarare att få mer produktion och en bättre rotation på bostadsmarknaden, vilket behövs. Det är där det finns skillnader mellan och ingångar i detta. Det är i nyproduktion som det kommer att kunna råda en fri hyressättning. Men självklart kommer det också att kunna vara förhandlingar när det gäller det gamla beståndet. Men jag tror ändå inte att det kommer att skapa de problem som tar upp här. Detta kommer snarare att se till att det blir en bättre rörlighet på bostadsmarknaden, att fler bostäder kommer att kunna byggas och att vi kommer att få ett bättre bostadsbestånd i hela landet. 68 GULAN AVCI (L): Det har varit intressant att den senaste timmen sitta här och lyssna på kollegorna som , vissa av dem i alla fall, haft ett ganska högt tonläge, inte minst som fått ur sig ganska många formuleringar på ett bräde utan att ta några djupa andetag. Vi kunde i går se hur i en ganska svår tid tog ytterligare ett steg i att skapa mer polarisering och mer sandlåda i . Man ställde ultimatum till regeringen att svara . Det tog innan man fick ett besked om huruvida ska ha ett extraval eller inte. Men jag ser fram emot fortsättningen på den resan och hur kommer att hantera sina ultimatum framöver. Men, fru talman, det var inte det som jag hade tänkt prata om. Det som är viktigt att framhäva i denna debatt är med en pandemi som har svept in över vårt land och ställt hela samhället inför väldigt stora prövningar. Sedan pandemin svepte in är ingenting sig likt längre. Det har varit en prövande tid. Över 14 500 människor har dött bara i . Många har förlorat anhöriga och nära och kära. Många har inte heller kunnat ta farväl av dem på grund av restriktionerna. Många äldre har varit isolerade i sina hem eller på äldreboenden. Och insikten om hur utbredd den ofrivilliga ensamheten har varit är hjärtskärande. Riktlinjer för den ekonomiska politiken och Vårändrings-budget samt extra ändringsbudget – förstärkt nedsättning av arbetsgivaravgift-erna för 19–23-åringar – Unga människor har inte fått uppleva studentfester, utspring från grundskola eller gymnasium och mottagningar för att fira att man faktiskt fått en examen – högtidliga stunder som vi normalt sett är vana vid under denna del av året. Utsattheten har dock tagit sig uttryck även på många andra sätt, fru talman. Vi har sett bilder på desperata människor som har ställt sig i kö för att få matkuponger. Människor har förlorat sina jobb, och företagare har fått se sina livsverk gå upp i rök utan att kunna rädda dem. De branscher som har tagit mest stryk under pandemin är framför allt kulturen, idrotten, restaurangbranschen, besöksnäringen, hotellbranschen och taxibranschen. Det är också framför allt inom dessa branscher som människor har blivit av med sina jobb – främst unga, lågutbildade och utrikes födda. Det är tre grupper som i vanliga fall har en ganska svag förankring på arbetsmarknaden. Vi i Liberalerna har tillsammans med vårt samarbetsparti och regeringen presenterat otaliga krispaket för att rädda så många företag vi har kunnat. Det har handlat om att skydda jobben så att inte fler blir arbetslösa. Vi har stärkt välfärden, skolan, rättsväsendet, sjukvården och äldreomsorgen, och vi har vidtagit flera åtgärder för att minska den ekonomiska nedgången. Vi har stärkt de sociala skyddsnäten för att skapa trygghet och för att fler ska klara sig under den här svåra tiden. Vi har öppnat upp a-kassan för dem som inte är medlemmar så att de ska slippa känna ekonomisk otrygghet. Vi har också öppnat upp sjukförsäkringen för dem med dåliga anställningsvillkor, inte minst timanställda inom äldreomsorgen, för att de ska slippa känna ekonomisk otrygghet när de ligger hemma i sjukdom. Egentligen borde inte detta vara något som man behöver lyfta fram i debatten. Oavsett vilka partier som hade suttit i en regering under en världspandemi tror jag att alla hade agerat precis likadant. Det handlar om att se till att den ekonomiska utvecklingen inte går nedåt, för att rädda företag undan konkurser och skydda jobb så att inte fler blir arbetslösa. Jag är stolt över att mitt parti har tagit ansvar, även om vi har fått betala ett högt pris för vårt ansvarstagande. Men som jag har uttryckt även vid andra tillfällen är jag också tacksam över att det har funkat så bra i samarbetet mellan åtta partier – även om det nu märks att vi är på väg in i ett valår och att tonläget börjar ändras. Det tål att upprepas än en gång att det finns väsentliga skillnader mellan att vara ett renodlat oppositionsparti och att vara ett parti som ingår i ett samarbete. Är man i opposition kan man kliva in och ta ansvar när man behagar, men utgör man underlag för en regerings budget tar man ansvar hela vägen. Det är precis det vi i Liberalerna har gjort. Vi börjar se ljuset i tunneln. Men trots att allt fler människor blir vaccinerade och restriktionerna börjar lättas upp kommer vi inte att kunna återgå till det normala. Vi kommer att vara påverkade av pandemin , och den som tror att vi kan återgå till det normala misstar sig. Visst ser vi att ekonomin har börjat återhämta sig på vissa delar av arbetsmarknaden, men den historiskt höga arbetslösheten kan vi inte ta med en klackspark. Inte heller kan vi ta de stora problem som finns inom välfärden lättvindigt. Vi har sett hur bristerna inom äldreomsorgen har synliggjorts under pandemin och hur skolstängningar och distansundervisning har påverkat elevers kunskapsresultat och psykosociala hälsa. Vi har sett hur sjukvården går på knäna – just nu befinner sig en hel yrkeskår på randen till utbrändhet efter 16 månaders tufft arbete för att rädda människoliv. Riktlinjer för den ekonomiska politiken och Vårändrings-budget samt extra ändringsbudget – förstärkt nedsättning av arbetsgivaravgift-erna för 19–23-åringar – Ska bli ett tryggt land för alla människor att leva i måste vi en gång för alla göra upp med den kriminalitet som breder ut sig i samhället. Vi måste ta i med hårdhandskarna mot de gängkriminella som sprider skräck och förpestar livet för så många oskyldiga människor, inte minst i våra socialt utsatta områden. Det kräver dock att vi är beredda att ge rättsväsendet de verktyg som krävs och att vi inte är beroende av andra länders säkerhetstjänster för att kunna bura in skurkarna i finkan. Ska vi kunna lösa många av de samhällsproblem som har förstärkts under krisen kräver det fortsatt ett högt reformarbete, men den akuta krisen ligger i att få ned den höga arbetslösheten så att inte fler blir långtidsarbetslösa. Därför blir jag genuint provocerad när jag gång på gång hör finansminister hitta lösningen i att höja skatten för vanligt folk i stället för att se till att fler kommer i arbete. Jag är överens med finansminister om att vi behöver minska klassklyftorna och avsätta mer pengar till välfärden för att den ska fungera och finnas till för alla, men receptet kan inte vara att höja kapitalskatterna, återinföra den gamla fastighetsskatten eller ge sig på det sparkapital som hårt arbetande människor har byggt upp under ett helt yrkesliv för att skapa sig en trygg framtid. Jag kommer att dra över min anmälda talartid; jag säger det på en gång. Det enda sättet att minska klassklyftorna är att fler tillåts göra klassresor – att skolan blir den samhällsinstitution som garanterar alla barn tillgång till en bra utbildning och samma livschanser oavsett föräldrarnas bakgrund eller tjocklek på plånboken. Liberalerna kommer även i fortsättningen att sätta skolan först, för det är grunden för ett välfungerande samhälle. Det är garanten för att dagens unga blir morgondagens arbetstagare. Skolan är biljetten till en framtid och till individuell frihet. Jag är stolt över att Liberalerna har satt stopp för alla skattehöjningar under den här mandatperioden och över att vi har tvingat regeringen att sänka skatterna på inkomster för löntagare. Vi har stärkt det svenska näringslivet och skapat bättre villkor för företagandet i . Men det verkar som att Socialdemokraterna skäms för den politik de har drivit tillsammans med oss. Det får givetvis stå för dem, men Liberalerna kommer aldrig att bidra till en politik som innebär en skattechock för landets löntagare eller småföretagare, som är viktiga arbetsgivare. Liberalerna kommer aldrig att acceptera en politik som inte premierar sparande för folk som går till jobbet – som jobbar hårt, tar ansvar och sätter av en liten del av sin lön för att trygga sin pension. Inte minst är det viktigt för kvinnors ekonomiska frihet att den möjligheten finns även i fortsättningen. När vi återses kommer det att vara kvar till riksdagsvalet. Lika stolt som jag är över det samarbete jag har haft med och regeringen, lika angelägen är jag om att få till ett maktskifte. Ingen regering som har suttit vid makten i två mandatperioder orkar hålla ett högt reformtempo, inte ens Socialdemokraterna. hotar de dessutom att riva upp alla viktiga liberala reformer som mitt parti har drivit igenom under den här mandatperioden, och det hotet tar vi på allvar. Riktlinjer för den ekonomiska politiken och Vårändrings-budget samt extra ändringsbudget – förstärkt nedsättning av arbetsgivaravgift-erna för 19–23-åringar – Det handlar också om demokratin. Ingen välmående demokrati mår bra av att samma parti styr landet i långa perioder. Jag vill inte ha en återgång , då Socialdemokraterna kunde prenumerera på statsmakten. Därför kommer vi att lägga fram vårt sista budgetförslag, och sedan kommer januariavtalet att upplösas under ordnade former. Sedan går vi till val på en liberal reformagenda där vi sätter skolan först och byter spår för integrationen så att det utanförskap som drabbar framför allt invandrade personer bryts. Avslutningsvis, fru talman, vill jag tacka alla kollegor i utskottet. Jag kom in och har inte fått vara med om något fysiskt sammanträde, men förhoppningsvis blir det ändring på det . Jag hoppas att vi då kan ses under trevligare former. Jag vill också tacka alla de tjänstemän i utskottet som har tagit hand om mig på ett väldigt bra och professionellt sätt och hjälpt mig när jag har behövt det. Självklart vill jag även tacka alla talmännen, och hela presidiet, för att ni har sett till att arbetet har kunnat fortsätta i demokratins högborg och att vi inte varit tvungna att ställa in det. Trevlig sommar på er, allihop! 69 (MP): Det har varit ett annorlunda år på i princip alla sätt. Den här debatten handlar om budget och ekonomiska inriktning och om hur den har fått anpassa sig till en annorlunda tid. Det finns många åtgärder som har vidtagits. Stödåtgärderna under pandemin har kostat , och globalt sett har pandemin kostat världen . Det har debatterats här om att höja eller sänka skatten. Det har debatterats mellan januariavtalsparter och opposition. Man har debatterat om marknadshyror, företagens situation och vård. Jag kommer därför att belysa frågor som inte har tagits upp och ägna mitt anförande åt dessa – inte för att de andra inte är viktiga, men jag vill belysa frågor som inte har tagits upp. En av de viktigaste sakerna med en katastrof är att dra lärdom: Hur gör vi för att inte hamna här igen? Och om något liknande skulle inträffa igen, hur kan vi mildra effekterna? Vi ser alla med glädje och lättnad ljuset i tunneln, med ökad vaccinering och lättade restriktioner. Men skörheten i samhället går inte att vaccinera sig emot. Vi måste se på risker och brister med öppna ögon. För att minska risken för pandemier vill jag påminna om deras uppkomst och grundorsak, nämligen vårt respektlösa sätt att hantera djur och natur på. Det finns uppskattningsvis 1,7 miljoner okända virus hos däggdjur och fåglar. Upp till 827 000 av dessa tros kunna infektera människor. av de nya smittförande sjukdomar vi får kommer ursprungligen från djur. Varför händer då detta? Jo, när djur trängs ihop på ett onaturligt sätt och sätts i burar ökar risken för att virusen överförs. Det gäller både i djurindustrier och i det krympande vilda. Riktlinjer för den ekonomiska politiken och Vårändrings-budget samt extra ändringsbudget – förstärkt nedsättning av arbetsgivaravgift-erna för 19–23-åringar – Ju mer vi pressar ihop arter genom exploatering på bekostnad av deras välfärd och ekosystem, desto större risk att vi snart får återse de viruskrafter som vi så väl lärt känna . Att jobba förebyggande i politiken är tyvärr inte särskilt lönande, men det skulle spara mycket lidande och många liv. Att jobba förebyggande och se till att bevara den biologiska mångfalden, respektera djurvälfärd och säkerställa att olika arters livsmiljöer får finnas kvar är ett av de effektivaste sätten att begränsa och minska risken för pandemier . Det skulle dessutom spara oss enorma summor pengar. Jag vill också påminna om att risken för virus som kan gå från djur till människa inte bara finns på wetmarkets på andra sidan jorden, utan det är en risk också med minkfarmer och burhöns och med den djurhållning vi har även i . För mig handlar djurvälfärd och artbevarande i ärlighetens namn främst om en moralisk skyldighet som vi behöver svara upp mot. Även för dem i den här kammaren och i svensk politik som inte delar denna åsikt borde det nu stå klart att det respektlösa sätt vi hanterar djur och natur på kommer att drabba människor. Om en pandemi ändå skulle inträffa behöver vi stå rustade. Det handlar om resiliens, vårt samhälles förmåga att klara sig. Självförsörjningsgraden måste öka, både vad gäller matförsörjning och vad gäller energiförsörjning. kan man lite förenklat säga att varannan tugga vi äter i är importerad. Det kan jämföras med , som har en självförsörjningsgrad på . I en orolig värld kommer graden av självförsörjning snabbt att bli avgörande. Den civila beredskapen behöver stärkas, och civilsamhället behöver förutsättningar för att kunna bistå samhället – särskilt under kristid. Vi behöver också en aktiv politik. Det är nu vi måste gå fram med nya förslag och starka visioner som bygger på andra värdegrunder än att en exponentiellt växande ekonomi är målet och att vi har en dominanslogik som återspeglas både i det kapitalistiska ekonomiska systemet och i vårt aktiva bidrag till klimatkris och naturkris. I en globaliserad värld får kriser konsekvenser över nationsgränser. Det är därför viktigt att vi också ser bortom vårt eget relativt trygga närområde och stöttar andra länder, så kallade utvecklingsländer. Jag beklagar djupt hur konsekvent drar ner på biståndet. Oavsett vad man tycker om vårt moraliska ansvar och hur långt det sträcker sig borde det vara uppenbart att nationsgränserna är en social konstruktion som inte spelar någon roll för virus. Vi i vill inte rulla tillbaka i gamla hjulspår och fortsätta business as usual. Frågan är inte om utan när nästa kris kommer. Vi vet redan nu att klimatkrisen kommer att göra sig alltmer påmind. Artutrotningen kommer att göra våra ekosystem svagare och mer känsliga. Vi i är inte så naiva att vi tror att detta inte kommer att påverka oss och våra samhällen. Det har gjorts många bra saker från regeringens håll . Det har varit satsning på natur och gröna jobb, och över hela världen talas det om en grön giv. Riktlinjer för den ekonomiska politiken och Vårändrings-budget samt extra ändringsbudget – förstärkt nedsättning av arbetsgivaravgift-erna för 19–23-åringar – Men det är för lärdom och för omställning – en grön omställning som står för andra visioner. Där kan lycka och välbefinnande prioriteras inom naturens och planetens gränser, och vi använder ekonomi i dess rätta bemärkelse, det vill säga hushållning av begränsade resurser. Det behövs att vi prioriterar långsiktighet framför kortsiktighet. Det krävs att vi tar bort miljöskadliga subventioner, använder skatter för att uppnå våra miljömål och investerar i och underlättar investeringar i miljölösningar och miljövänliga företag. Det krävs att vi verkligen lagstiftar bort den värsta typen av exploatering av både djur och natur. Jag vill avsluta med att yrka bifall till utskottets förslag och önska alla en fin och härlig sommar. 70 AMINEH KAKABAVEH (-): diskuterar vi riktlinjerna för den ekonomiska politiken. Jag anser att behöver en helt annan inriktning än rådande nyliberal ekonomisk politik. Det svenska folkets flertal förtjänar ett jämlikare och rättvisare . Det är mot flertalet, inte mot fåtalet, som pandemin har slagit i . Äldreomsorgen har inte lyckats skydda våra äldre. Sjukvården går på knäna. Flertalet i det arbetande folket har burit landet på sina axlar, ofta utan tillräckligt smittskydd. Arbetslösheten har rusat i höjden. För fåtalet i toppskiktet går det däremot fint. Statliga understöd har delats ut till aktieägare i storföretag som och H & M. Börskurserna fortsätter uppåt. Tiondelen i toppen drabbas minst av den ökade arbetslösheten. Regeringen håller fast vid den nyliberala linjen i det finanspolitiska ramverket. Det innebär i praktiken åtstramningar, nedskärningar och utförsäljningar av välfärden. Statsbudgeten ska åter gå med överskott. Om man ska strama åt kan man inte driva någon politik för flertalet. Det blir småsmulor från regeringen åt flertalet, som åtgärder mot nedskräpning och en satsning på naturnära jobb för unga. i olika stödåtgärder har regeringen beslutat om under pandemin, mest till det privata näringslivet som i flera fall har använt pengarna till utdelningar till aktieägarna. När EU-samarbetet måste hållas under armarna med 150 miljarder till en coronafond saknas det inte heller medel. När fåtalet behöver pengar öppnar regeringen plånboken. Till grund för regeringens politik ligger förstås den nyliberala tanken att det offentligas roll i ekonomin ska begränsas, att ekonomin finns till för att privatkapitalet ska kunna göra vinster. De förändringar som majoriteten av det svenska folket vill ha, till exempel icke vinstdrivande välfärdsföretag i vård, skola och omsorg, saknar tyvärr majoritet här i . Det är faktiskt sorgligt att Socialdemokraterna så fullständigt delar den borgerliga synen på samhällets ekonomi. Som socialist avvisar jag det finanspolitiska ramverket och den nyliberala ideologin. Ekonomin finns till för folket, inte tvärtom. Den ska tjäna flertalet, inte fåtalet. Det är dags att övergå till en offensiv ekonomisk politik för arbete, trygghet och bostäder åt alla. Den ekonomiska politiken ska orienteras mot full sysselsättning av alla produktivkrafter. Statsbudgeten får gå med underskott så att målet nås. Riktlinjer för den ekonomiska politiken och Vårändrings-budget samt extra ändringsbudget – förstärkt nedsättning av arbetsgivaravgift-erna för 19–23-åringar – Arbetslösheten ska bort. Alla som vill och kan ska ha ett arbete på heltid med skälig och avtalsenlig lön. Ett program för offentliga beredskapsarbeten ska inrättas, där alla som inte kunnat hitta ett arbete på annat håll ska erbjudas fast anställning. Om regeringen under pandemin hade lagt 400 miljarder på beredskapsarbeten hade vi inte stått med nästan 10 procents arbetslöshet . Även under pandemin ser vi hur arbetslösheten drabbar kvinnor. Regeringen anger i den ekonomiska vårpropositionen att återhämtningen är tydligare bland män än bland kvinnor. Dagens politik är också ett oförlåtligt slöseri med resurser. Om kvinnor arbetade heltid i samma utsträckning som män skulle bnp öka med . Om utrikes födda kvinnor arbetade i samma utsträckning som inrikes födda kvinnor skulle de offentliga finanserna stärkas med . Rätten till arbete är också en viktig integrationsfråga. Arbetslösheten bland utrikes födda är mer än så hög som bland inrikes födda. Genomsnittet av utrikes födda har lägre ekonomisk standard än inrikes födda, vilket beskrivs i den fördelningspolitiska redogörelsen i den ekonomiska vårpropositionen. Vi har råd att sätta folk i arbete. Vi har inte längre råd att avstå från det kravet. När alla får arbete kan vi fortsätta förkortningen av arbetstiden. Målet är 30 timmars arbetsvecka. Människor ska ges mer tid att leva sina liv. Jag tolererar inte regeringens politik för uppluckrat anställningsskydd. Jag kommer att stödja en misstroendeförklaring mot regeringen om det läggs fram ett sådant förslag. Om man inte som arbetsgivare kan erbjuda en trygg och fast anställning med god, avtalsenlig lön har man ingen framtid på svensk arbetsmarknad. Bostaden är en social rättighet för flertalet, inte en handelsvara för fåtalet. Rätten till en bostad ska garanteras. Allmännyttan ska nu rustas upp, och en stor nyproduktion ska ske av allmännyttiga hyresrätter. Rätten till en bostad är också en jämställdhetsfråga och en integrationsfråga. Bostadsbristen drabbar särskilt kvinnor med invandrarbakgrund men också de kvinnor som vill lämna ett destruktivt förhållande. Rätten till en bostad är också en helt central ungdomsfråga. När vi ger våra unga rätten till en bostad hjälper vi dem att öppna dörren till deras och vår framtid. Om man inte som hyresvärd kan erbjuda en god bostad till en rimlig hyra har man ingen framtid på svensk bostadsmarknad. Jag kommer naturligtvis att rösta för en misstroendeförklaring mot regeringen om frågan väcks med anledning av att man vill införa marknadshyror. Coronakrisen har visat oss vilka som är de verkliga samhällsbärarna. Det är de som arbetar inom vård, skola och omsorg. I den ekonomiska vårpropositionen finns dock inte ett spår av avsikt från regeringens sida att permanent höja statsbidragen till kommuner och regioner för att stärka välfärden. Välfärden ska ge trygghet åt alla. Statsbidragen till kommunerna och regionerna ska nu stegvis öka så att detta mål nås. Skolan, vården och omsorgen är till för folket, flertalet, inte för storfinansen, fåtalet. Vinstintresset ska bort från välfärden. Välfärdskapitalisterna har ingen framtid på svensk marknad inom svensk välfärd. Riktlinjer för den ekonomiska politiken och Vårändrings-budget samt extra ändringsbudget – förstärkt nedsättning av arbetsgivaravgift-erna för 19–23-åringar – De sociala trygghetssystemen ska stärkas. Sjuk- och arbetslöshetsförsäkringarna ska ge trygghet i sjukdomens och motgångens stund. En god och trygg pension ska vara en självklarhet. Pensionsöverenskommelsen mellan S, MP och de borgerliga partierna ska rivas. Ett nytt pensionssystem ska utformas i flertalets intresse. har visat att den allmänna pensionens andel av slutlönen kryper till för alla som är födda . Sänkt levnadsstandard eller fattigdom väntar många efter pensioneringen, särskilt bland kvinnor. Det är skamligt att har hundratusentals fattiga pensionärer . Regeringen vill också höja pensionsåldern.