prot · H80995 · 2021-03-17 00:00:00 — Det går inte att vänta med att utreda fler viktiga områden för att skapa trygghet i bostadsområdena. Det behövs en bättre områdesplanering av de bostadsområden som vi ser är otrygga. Det behövs en nationell handlingsplan så att kommunerna kan få bra och effektiva verktyg för att motverka otrygghet. Och i framtida bostadsområden ska det inte åter byggas in otrygga områden på det sätt vi har sett i de utsatta områdena runt omkring i . Jag beklagar att utredningen inte är större än så, och jag hoppas att kan ta med sig detta och försöka påverka regeringen i frågan eftersom vi inte kan vänta med utredningarna. 95 (S) replik: Jag vill ändå lyfta fram att det görs en hel del ekonomiska satsningar på att skapa förutsättningar för ökad trygghet med hjälp av renoveringsstöd och platsutveckling. Det finns en omfattande politik på området. Jag delar uppfattningen att vi behöver titta på hur vi kan jobba med platsutveckling med mer än just det som är på väg fram nu med BID-samverkan. 96 MOMODOU (V) replik: Jag tänkte prata om . Den socialdemokratiska regeringen säger att inträde för fler på bostadsmarknaden är en central och prioriterad utmaning och att man vill bryta den växande boendesegrationen. Det är bra. Regeringen har tillsatt utredningen socialt hållbar bostadsförsörjning för att bättre utreda förutsättningarna för en socialt hållbar bostadsförsörjning, vilket jag också tycker är bra. Men utredningen fokuserar på att utreda frågor som inte redan har utretts. Med det menar jag att har tagit fram sitt betänkande En gemensam angelägenhet, och där spelar bostadspolitiken en viktig roll. I uppdraget har ingått att föreslå åtgärder som kan utjämna skillnader i uppväxtförhållanden, utbildning och arbetsvillkor i bostadsområden. I problembeskrivningen lyfter de upp en stor brist på billiga hyreslägenheter i ett flertal kommuner, främst i storstadsregionerna, och hur den bristen påverkar arbetsmarknaden, möjligheten till utbildning och så vidare. Kommissionen har också lagt fram förslag på åtgärder, nämligen att staten måste ta ett större finansiellt ansvar, att nivån på investeringsstödet för hyresbostäder och studentbostäder ska höjas och att det ska erbjudas ett statligt topplån för byggaktörer. Det här är förslag som har lagt fram och diskuterat. Om det nu finns så pass bra förslag från , vad tänker Socialdemokraterna göra med förslagen? Håller man med om att dessa förslag behövs? Kommer man att stödja förslagen? 97 (S) replik: Jag tackar Momodou för frågorna. Jag ger samma svar som i förra replikskiftet, nämligen att jag inte kan svara på vad regeringen tänker göra med utredningarna. Däremot kan jag som företrädare för det socialdemokratiska partiet säga att vi ser positivt på de förslag som har kommit från och att vi jobbar vidare med dem inom ramen för det samarbete vi har under den här mandatperioden. Om det skulle vara så att vi får möjlighet att fortsätta att styra nästa mandatperiod, oavsett hur en sådan regeringssamverkan skulle se ut, är det inte otänkbart utan snarare sannolikt att det kommer mer reformer på området för att skapa ett mer jämlikt och tryggare . 98 MOMODOU (V) replik: Förstår jag rätt när jag säger att Socialdemokraterna kommer att genomföra de förslag som har lagt fram, det vill säga att staten tar ett större finansiellt ansvar, att nivån på investeringsstödet för hyresbostäder och studentbostäder höjs rejält – att man investerar på riktigt – men framför allt att förslaget om statligt topplån genomförs? Det är en fråga som jag ställde till just bostadsministern, och bostadsministern kunde inte ge mig ett svar. Därför skulle det vara bra om kunde förtydliga för allmänheten, för alla väljare, för svenska folket, om de förslag som har lagts fram av kommer att genomföras efter nästa val. 99 (S) replik: Momodou är mycket väl medveten om att beslut om partiers politik fattas i deras högsta beslutande organ, inte av en enskild ledamot i kammaren. Jag har ingen spåkula, och jag vet inte vilka beslut som kommer att fattas på vår partikongress. Hur Momodou väljer att tolka mig kan jag inte styra, men vad jag sa och vad jag menade är att vi tycker att många av de förslag som finns i betänkande är bra. Jag har ingen spåkula som kan ge svar på frågan vilka förslag som vi kan tänkas gå vidare med. Ledamoten får vänta tills partikongressen har fattat sina beslut om Socialdemokraternas politik framöver. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) betänkande 2020/21:CU11 100 (S): debatterar även ett motionsbetänkande från allmänna motionstiden rörande fastighetsrätt. Jag vill inledningsvis yrka bifall till reservation 12 av S, V och MP och i övrigt till förslaget i betänkandet CU11. Senast vi debatterade fastighetsrätt kretsade mycket av diskussionen kring Lantmäteriets verksamhet, effektivitet, kvalitet och rättssäkerhet. Det är inte så konstigt. Lantmäteriet är en nyckelspelare för en fungerande fastighetsrätt. Glädjande nog kan vi konstatera att kompetensförsörjningen, inte minst genom vidareutbildning inom den egna verksamheten, har fungerat väl. kan vi också glädjande nog se att handläggningstiden har effektiviserats när det gäller samhällsservice och infrastruktur. Betänkandet tar också upp flera andra frågor. Till exempel föreslås ett tillkännagivande till regeringen som också berör Lantmäteriets verksamhet. Det handlar om att tillgängliggöra geodata för myndigheter och allmänhet. Vi socialdemokrater reserverar oss mot tillkännagivandet, men det är inte för att vi har någon avvikande uppfattning om de samhällsnyttor som kommer av att tillgängliggöra öppna geodata för myndigheter och allmänhet. Tvärtom välkomnar vi det uppdrag som Lantmäteriet redan har från regeringen att samordna geodataområdet nationellt. Och, fru talman, bygger i detta nu genom Lantmäteriets försorg en infrastruktur för att tillgängliggöra geodata. Lantmäteriet har en drivande roll när det gäller att prioritera, initiera och leda arbetet med att bygga upp och förvalta infrastrukturen. Det gäller bland annat att ge råd och stöd till informationsansvariga organisationer – de som enligt lagen och förordningen om geografisk miljöinformation är skyldiga att göra sin information tillgänglig. Lantmäteriet driver numera Geodataportalen, där öppna geodata görs tillgängliga. Dessutom förvaltar man den samverkansplattform som kallas Geodatasamverkan. Inom ramen för Geodatasamverkan kan avtal tecknas för att få tillgång till avgiftsbelagda geodata från Lantmäteriet, och geologiska undersökning, SGU. Infrastrukturen för geodata ska göra det så enkelt som möjligt för så många som möjligt att hitta och använda geodata. Infrastrukturen innebär ett gemensamt sätt att organisera, bygga upp och förvalta, tillgängliggöra och underlätta användningen av geodata. Den bygger på ett brett samarbete som omfattar fler organisationer och fler datamängder och tjänster än de som omfattas av EU-direktivet Inspire. Samordningsansvaret innebär att Lantmäteriet utvecklar och förvaltar den nationella infrastrukturen för geodata tillsammans med kommuner, länsstyrelser, andra myndigheter och organisationer. Ambitionen i tillkännagivandet är tydligt inriktad på att tillgängliggöra de geodata som är avgiftsfinansierade inom ramen för geodatasamverkan. Därför, fru talman, vill jag ånyo poängtera att vi socialdemokrater ser de samhällsvinster som finns i att göra mer geodata tillgängliga som öppna och för användaren kostnadsfria. Som jag redovisat pågår också redan ett intensivt arbete med att digitalisera hela samhällsbyggnadsprocessen. Men då frågan om att kostnadsfritt tillgängliggöra geodata som är avgiftsfinansierade oundvikligen kommer att landa som en kostnadspost i statsbudgeten anser vi att frågan måste hanteras inom ramen för en sammanhållen budgetprocess. Det finns således inget behov av ett tillkännagivande. 101 (M): Jag nämnde i inledningen av mitt förra anförande, om betänkandet CU9 Bostadspolitik, att många av de betänkanden vi behandlar i civilutskottet handlar om bostadspolitik i olika former. Det här är naturligtvis också en sådan pusselbit. Betänkandet CU11 Fastighetsrätt handlar i någon mån också om bostadspolitik, för utan en fungerande fastighetsrätt är det helt enkelt svårt att bygga något. Det vi kan konstatera är att handläggningstiden för en lantmäteriförrättning i genomsnitt uppgår till en bra bit . Det är naturligtvis en helt oacceptabel ordning, men så har det sett ut . Vad är konsekvensen av detta? Jo, den yttersta konsekvensen är att det i många fall är väldigt svårt för markägare att utnyttja sin äganderätt, att få till stånd en fastighetsdelning, att påbörja en nybyggnation eller vad det nu kan vara som kräver någon typ av lantmäteriförrättning. Men det är naturligtvis ett problem också i större samhällsbyggnadsprocesser. Det lägger hämsko på stora delar av samhällsutvecklingen. Därför, fru talman, yrkar jag bifall till reservation nummer 13. Den handlar om att det är dags att vi gör en rejäl översyn av Lantmäteriet och dess funktionssätt därför att Lantmäteriet av helt enkelt inte fungerar. Vi har 39 kommunala lantmäterimyndigheter men också en centralmyndighet som har ansvar för helheten i detta, och som det ser ut fungerar det inte. En av de pusselbitar som vi tror är viktiga är att öppna upp för andra aktörer att vara med och bistå i arbetet i lantmäteriförrättningsprocessen. Vi har en lång rad konsultföretag som är specialiserade på den här typen av verksamhet, men på grund av det regelverk vi har kan de inte delta i själva förrättningsprocessen. Det bidrar naturligtvis till att lägga hämsko på detta. En annan fråga är hur man från politikens sida prioriterar detta, det vill säga vilka medel man skjuter till för att det ska kunna ske. Där kan jag konstatera att i sin budget lägger 20 miljoner mer på Lantmäteriet än januaripartierna tillsammans gör. Därutöver föreslår vi ett tillkännagivande. Jag vill yrka bifall till utskottets förslag också i övrigt, men vi föreslår ett tillkännagivande om att regeringen mer skyndsamt måste tillgängliggöra geodata. Det har gått skrev en debattartikel, som också publicerades på regeringens hemsida, där han betonade vikten av att skyndsamt tillgängliggöra geodata. Det arbetet har gått alldeles för långsamt, och därför är det bra att nu talar om för regeringen att det måste prioriteras med större intensitet än . Med det, fru talman, yrkar jag alltså bifall till reservation nummer 13 – för tids vinnande endast till den, men vi står naturligtvis bakom också våra övriga reservationer – och i övrigt till förslaget i betänkandet. 102 (SD): Ja, vi debatterar fastighetsrätt. Jag vill börja med att ställa mig bakom utskottet i fråga om att tillgängliggöra geodata. Lantmäteriet behöver samordna myndigheters och kommuners geodata, alltså data om kartor, fastigheter, befolkning och annat underlag. Lantmäteriet behöver tillgängliggöra detta för att samordna och skapa effektivitet kring de geodata som samlas in. De behövs för att snabba upp byggprocessen och minska kostnaderna och för att ska vara i framkant när det gäller digitaliseringen. Det är viktigt också eftersom många företag bygger upp sina system på dessa geodata, något som kan få väldigt positiva ekonomiska effekter med en väldigt liten insats i statsbudgeten. Jag är glad att utskottet har ställt sig bakom möjligheten till fri tillgång till geodata som ett långsiktigt mål i det tillkännagivande vi riktar till regeringen. Lantmäteriet med flera lämnade 2020 en rapport om att tillgängliggöra geodata kostnadsfritt. Man menade att det skulle bli en budgetär kostnad på . hade redan i sin riksdagsbudget ett tillskott på för att påbörja tillgängliggörandet av geodata. Stora samhällsekonomiska värden skulle möjliggöras genom fri tillgång till geodata. I rapporten pratas om samhällsekonomiska värden på . Det handlar alltså om en väldigt liten insats som ger en väldigt stor ekonomisk effekt. Vi är från utskottets sida angelägna om att regeringen prioriterar ytterligare tillgängliggörande av geodata för myndigheter och för allmänheten. Regeringen bör återkomma med en lämplig finansieringslösning för tillgängliggörandet. Vi är därför glada att utskottet faktiskt ställer sig bakom detta, vilket inte skett tidigare. Den andra punkt jag tänkte ta upp i mitt anförande gäller tomträtten. Den behandlas också i den för tids vinnande enda reservation i betänkandet som yrkar bifall till, reservation 2. Tomträttssystemet är ett väldigt bra system eftersom det innebär att man som fastighetsägare eller bostadsrättsköpare inte behöver gå in med pengar för markkostnaden. Man behöver inte heller gå in med insatsen, vilket möjliggör för fler familjer och personer att skaffa sig en bostad. Det är i grunden ett bra system, som möjliggör för fler att få tillgång till bostäder. Dock är systemet väldigt oförutsägbart. Det innebär kraftigt förhöjda kostnader när markvärdet stiger. Systemet är otryggt och blir därmed också oattraktivt för människor att gå in i just eftersom det är lite oförutsägbart och kan leda till väldigt höga kostnader för hushållsekonomin. Detta system tillkom 1907, för , och reformerades 1953, när man såg ett behov av att göra förändringar i ett system som var fördelaktigt och bra och där man såg positiva effekter för samhället. Frågan är varför Socialdemokraterna och regeringen är så obenägna att i modern tid reformera systemet igen för att möjliggöra för fler familjer att kliva in i ett tomträttssystem som gör att de får möjlighet till en egen bostad. Varför anpassar vi inte systemet efter dagens förutsättningar? Med anledning av detta, fru talman, yrkar jag återigen bifall till reservation 2, som innebär att man ska se över tomträttssystemet för att möjliggöra för fler att använda sig av systemet med tryggare förutsättningar. 103 (C): Kartläggning och fastighetsbildning hör med sina till de äldsta verksamheterna i staten. började den organisation som blev Lantmäteriet byggas upp för att rita kartor och ge kungen underlag för att anlägga städer, hamnar, näringsverksamhet och transporter. Men blev uppgiften också att kartlägga människors egendomar så att de kunde beskattas. I den delen är det ganska lite som har hänt. Staten har genom Lantmäteriet full kontroll på fastighetsbildningen, och kartorna finns kvar även om de nu digitaliserats, är mer sofistikerade och hänger samman med annan statistik. Det hör till i den här debatten att man är kritisk till Lantmäteriet för dess långsamma handläggning och för att det finns alltför få alternativa sätt att bilda och ombilda fastigheter. Så har det dock varit länge och kommer kanske att förbli om vi inte bestämmer oss för att förändra det. Det arbete som utförts med att ta fram den digitala infrastruktur för geodata som ska göra dem tillgängliga för alla som kan ha användning för dem är ett första steg. Nästa är att finna en finansieringsmodell som gör att man slipper betala direkt vid användandet. För är det betydelsefullt att små kommuner, byggföretag, andra aktörer och enskilda inte missgynnas av en hög kostnad och därför avstår från att använda sig av geodata. Ansvaret ska vara solidariskt, och det staten inte vill bekosta måste finansieras med en modell där många är med och delar på kostnaderna. Det är mycket positivt och inte alls obehövligt att en majoritet i utskottet riktar ett tillkännagivande till regeringen om att den ska snabba på med finansieringslösningar och också ta fram en standardisering av geodata. I övrigt har en del kritik att framföra, som vi också delar med andra. Det handlar just om långa handläggningstider för förhållandevis enkla ärenden, som omfördelning av andelstal i vägsamfälligheter. Detta kan tyckas som en obetydlig sak, men det kan hindra utvecklingen på en ort när andelstal är inaktuella . har 12 600 medlemmar. Exempelvis i är detta något som samfällighetsföreningen kan ordna själv genom ett enkelt förfarande. Som framgått har Lantmäteriet nu själva föreslagit detsamma som , nämligen att ett andelstal ska kunna ändras om två tredjedelar av andelsägarna ställer sig bakom. Det finns ett tillkännagivande , och egentligen ska vi inte behöva yrka bifall till det, vilket vi inte heller gör . Vidare är det olyckligt att det fortfarande finns juridiska otydligheter när det gäller hur samfälligheter ska agera för att reglera laddplatser för elfordon. Enligt Lantmäteriet kräver laddutrustning ofta en ny förrättning, vilket kostar stora summor. Det handlar också om stora investeringar, vilket kräver enighet i samfälligheten. Onödiga och osäkra regelhinder är det sista vi behöver i omställningen av fordonsflottan. Vi yrkar därför bifall till reservation 7, som gäller detta. När vi talar om Lantmäteriet är det, som jag inledde med, viktigt att framhålla dess centrala och viktiga roll när det gäller att hålla reda på grunderna för vår äganderätt – förfogandet över mark- och vattentillgångar. När det allmänna behöver ta mark i anspråk för att dra fram gemensam infrastruktur är det viktigt att man upplever att ersättningarna är rimliga och att man som markägare också kan ta del av de samhällsvinster som kommer sig av en ny väg, en kraftledning eller en mobilmast. Här har vi och en glädjande samsyn och en gemensam reservation. Detsamma gäller jordförvärvslagen, som lyfts upp som ett hinder då den hindrar juridiska personer från att köpa mark från enskilda markägare. känner en väldigt stor oro över att en ändring i jordförvärvslagen skulle leda till svårigheter för exempelvis unga att hävda sig gentemot bolag vid köp av fastigheter. Vi ser inte ett behov av förändringar av delar av jordförvärvslagen som skulle göra det möjligt för juridiska personer såsom större bolag att köpa mark. Det är inte nu heller läge att hålla inne med kritiken mot långa handläggningstider hos Lantmäteriet. Digitaliseringen erbjuder många möjligheter att förenkla och snabba på, genom att lantmätaren inte behöver vara på plats och genom att förrättningssammanträden kan vara digitala eller lösas på andra sätt. Vi ser också möjligheter för Lantmäteriet att överlåta det praktiska arbetet med fastighetsbildning till utomstående. Kunskapen och kompetensen är, som nämnde, stor hos de konsultföretag som sysslar med bostadsbyggande och infrastruktur. Den borde kunna nyttjas bättre. Närhetsprincipen borde gälla, och i kommunerna finns kompetensen och ibland även resurserna. har 39 kommuner egna lantmäterimyndigheter som genomför avstyckningar, fastighetsreglering, sammanslagning och klyvning av fastigheter – i stort sett alla de uppgifter man annars vänder sig till Lantmäteriet i med. förespråkar att fler kommuner än ska tillåtas inrätta egna lantmäterier och även samverka kring lantmäteritjänsterna över kommungränserna. För är äganderätten helt grundläggande. Varje gång någon förespråkar nya och utvidgade riksintressen protesterar vi. Detsamma gäller när någon utan ersättning hindras från att bruka sin skogs- eller ängsmark, och vår hållning när det gäller strandskyddet går ju ut på att man ska kunna bebygga sin fastighet även om den skulle finnas vid en bäck eller en mindre sjö. Fastighetsbildningen ska vara rättvis och korrekt, och det står inte i motsatsförhållande till att det ska gå snabbt och effektivt och göras i nära dialog med de människor som berörs. 104 MOMODOU (V): Ett av kommunernas viktigaste verktyg för ett offensivt bostadsbyggande är markpolitiken, och markpolitiken behandlas just i det här betänkandet, Fastighetsrätt. En förutsättning för att genomföra viktiga samhällsbyggnadsåtgärder är att kommunen också äger exploaterbar mark. I kommuner som blir beroende av enskilda markägares goda vilja för att planlägga och därefter bygga riskerar bostadsbyggandet att bli ojämnt, oberäkneligt och otillräckligt. Kommunernas möjlighet att förvärva attraktiv byggmark har dock minskat efter att 2010 ställde sig bakom den borgerliga regeringens förslag om att avskaffa förköpslagen. Förköpslagen gav en kommun förköpsrätt vid försäljning av vissa typer av fastigheter. Lagen var ett viktigt redskap för kommunernas fysiska planering och tätbebyggelseutveckling och ett stöd för fler exploateringsavtal. har haft i uppdrag att se över kommunernas möjligheter att säkerställa att befintliga byggrätter tas i anspråk. Bakgrunden till uppdraget är det stora behovet av att snabbt få fram bostäder. Vi kan inte bygga bostäder utan mark. Och mängden mark är begränsad. Så är det i varje kommun och i varje land. Det är väldigt viktigt att vi använder den mark som vi har på ett bra och effektivt sätt. Det finns försörjningskrav när det gäller bostäder. Alla som behöver någonstans att bo ska få en bostad att bo i – en rimlig bostad som man har råd med. Utan mark kommer detta inte att vara möjligt. Vi kan prata hur mycket vi vill om bostadspolitik och om att bygga bostäder, men har vi ingen mark att bygga på kommer det inte att hända något. Därför är markpolitiken väldigt viktig för bostadspolitiken. överlämnade sitt betänkande Ett snabbare bostadsbyggande. Utredningens analyser visar att problemen med dröjsmål och byggrätter oftast avser privatägd mark, eftersom kommunerna har skarpare verktyg för att snabbt få fram bostäder på egen mark. Utredningen anser därför att kommunerna i större utsträckning bör bedriva en strategisk och långsiktig markpolitik med syfte att förvärva egen mark. Bland annat föreslår utredningen att ska få i uppdrag av regeringen att utreda frågan om införandet av en förköpslag som ska underlätta bostadsbyggande och tätortsutveckling i kommunerna. Utgångspunkten för uppdrag bör vara att utreda en ny, modern förköpslag som också kommer till rätta med de problem som fanns i den tidigare förköpslagen. har i betänkandet En gemensam angelägenhet ställt sig bakom förslag om att utreda ett införande av en moderniserad förköpsrätt. Enligt min mening bör regeringen ge eller en särskild utredare ett sådant uppdrag och därefter återkomma till med förslag till en ny förköpslag. Jag står bakom samtliga reservationer men yrkar bifall endast till reservation 10 i betänkandet. 105 (KD): Ett planarbete i kommunen från idé till verklighet tar enligt min mening som Lantmäteriet tar på sig att göra avstyckningar. Lägg därtill överklagandetiden, som är en möjlighet för den som önskar förhala en byggnation. Man kan fråga sig om det är rimligt att vi tillåter så långa ledtider. När olika delar i samhället samverkar – eller inte samverkar – tar det . Allt kan vi inte påverka. En del är dock vårt ansvar, en del är ansvar, en del är rättsväsendets ansvar, en del är kommunernas ansvar och en del är faktiskt den enskilde medborgarens ansvar. Var och en måste fundera på hur man kan hjälpa till att minska sträckan och tiden från idé till färdigt hus. Något vi faktiskt kan påverka är Lantmäteriet. Dess verksamhet måste användas så effektivt och ändamålsenligt som möjligt. För ett stort antal verksamheter och för hela samhällsbyggnadsprocessen är Lantmäteriets insatser av avgörande betydelse. Bostadsbyggande kräver bildande av nya fastigheter, och byggande av järnvägar kräver markupplåtelser med stöd av fastighetsbildningslagen, ledningsrättslagen och anläggningslagen. Näringsliv gör affärer där fastighetsreglering och avstyckning är avgörande för etablering av nya företag och utveckling av företag. Vi måste låta Lantmäteriet ta hand om sådant som måste göras där och låta andra aktörer ta hand om de andra delarna. Enligt min uppfattning skulle många aktörer – konsulter, byggföretag eller fastighetsägarna själva – kunna utföra en del av det som Lantmäteriet gör, till exempel mätningsdelen i en förrättning, vilket dagens regelsystem förhindrar. Vi måste ta detta på allvar och reformera Lantmäteriets arbete om vi vill att ledtiderna från idé till färdigt hus ska minska. Digitaliseringen är, vill jag hävda, i många stycken ännu i sin linda i . Vi har byggt motorvägar för digitalisering, och vi har kapacitet i form av produkter, men vi har ännu inte börjat använda digitaliseringen fullt ut.