prot · H80987 · 2021-03-03 00:00:00 — Det är ofta infrastruktur från 50‑, som är i stort behov av både nyinvesteringar, där vi bygger nytt, och reinvesteringar utöver det befintliga. Systemet är också satt under en ständigt ökad press på grund av klimatförändringarna. Sakkunniga bedömare uppskattar investeringsbehovet i det svenska va-nätet till runt 20 miljarder . projekterar vi för 16 miljarder, men vi bygger bara för 11 miljarder. Vi kan alltså räkna med ungefär en fördubbling i investeringar i de svenska va-näten om vi ska klara av att möta behoven, klimatanpassa och klara miljömålen. hävdar jag inte att någon här i kammaren skulle vara onykter på något vis, men det här är ett investeringsbehov som borde får fler av oss att nyktra till lite och också inse vilken stor politisk vilja som kommer att krävas, detta för en infrastruktur som liksom inte ligger och därmed inte heller ligger särskilt högt upp i det allmänna medvetandet. Ändå är den helt avgörande för att vårt moderna samhälle ska fungera. vill se över möjligheterna att fondera medel inom va-kollektivet för reinvesteringar, men också öppna upp för möjligheten att ta in privata investeringar från till exempel långsiktiga finansiärer som pensionsfonder – som faktiskt är riktigt sugna på att kunna investera långsiktigt i den här typen av projekt. Den möjligheten finns dock inte . Vi vill också se över möjligheterna att samverka för att kunna samla de ekonomiska musklerna och den kompetens som krävs för att klara av de här projekten, inte bara för att bibehålla standarden utan också för att höja den. På vill vi också, om det är nödvändigt, se över möjligheterna till en form av allmän eller regional vattenavgift. Rent vatten och en fungerande vattenrening, mina vänner, är nämligen inte en resurs som vi kan räkna med, utan det är någonting som vi kommer att behöva investera i. Det handlar självklart inte heller bara om att klara vattenreningen som den sett ut . Vi vet att vi måste höja standarden för att kunna rena ut läkemedel, hormonstörande ämnen och mikroskräp. Även om det är så att de stora påfrestningarna på till exempel kommer från andra utsläppskällor kommer vi att behöva göra vår del om vi ska klara miljömålen. Det räcker inte med att peka på någon annan, utan vi måste både sätta en förväntan på våra grannar och klara vårt eget beting. Det jag har talat om , fru talman, handlar bara om att klara av vårt eget beting. Till detta måste vi inse att va inte bara handlar om att rena ut och lagra bort utan faktiskt också om att återanvända gödningsmedel, mullämnen och annat. Om ni inte har tagit intryck av det än kan jag säga att en glosa som jag är säker på att vi alla i den här salen kommer att nämna i talarstolen under nästa mandatperiod är ”cirkulärt va”, alltså möjligheten att se på det här som en del i ett cirkulärt system där vi inte bara klarar av att återanvända en enda resurs – rent vatten – utan faktiskt också alla de resurser som flödar i va-systemen . vill jag också nämna något om de tickande miljöbomber som vi har i det svenska samhället: gamla miljösynder från 1900‑, 1800- och ibland till och med 1700-talet. är de små till omfattningen. Det kan handla om gamla , båtuppläggningsplatser eller varv där man först har använt blyhaltig tjära och sedan giftig bottenfärg, något som man fortsatt med in . Detta är små tickande miljöbomber, men när man lägger samman alla innebär de ett stort hot för våra sjöar och vattendrag. Det kan också handla om riktiga miljöskulder som gifttunnor i , stridsmedel i Blekingedjupet eller krom från garveriet i , där jag själv kommer från. Just garveriet i och är ett exempel på att det går att ta tag i de här gamla miljöskulderna och göra så gott vi kan för att plocka bort det som är farligt, försöka lagra det på ett bättre sätt och hantera de tickande miljöbomber som finns innan de detonerar och blir nya miljöskador. Det är viktigt att vi tar både de stora projekten och de små och försöker att reda upp dem. Det kan ibland verka övermäktigt att reda upp de stora, som det blir en större vinst när vi gör det. Men vi måste kunna klara av båda delarna. 192 (KD): överlämnades Miljömålsberedningens betänkande Havet och människan till dåvarande klimat- och miljöminister . I sammanfattningen till betänkandet skriver vi: ”Miljömålsberedningens ambition har varit att strategin inte ska förstärka målkonflikter utan att snarare integrera och harmonisera målen för olika verksamheter.” Jag hoppas innerligen att den intentionen följer utredningen på den fortsatta resan fram till proposition och beslut och inte bara i det betänkandet utan allt inom detta viktiga område som vi nu debatterar. I vårt arbete i Miljömålsberedningen har stort fokus, av självklara skäl, legat på och de utmaningar som finns där. vill att går i täten för ett gemensamt ansvarstagande för miljö. är ett världsunikt bräckvattenhav med ett särskilt ekosystem. Oregelbundna variationer i saltvatteninflödet medför instabila villkor för arterna som finns där, och den långsamma vattenomsättningen gör att gifter och andra kemikalier inte rinner ut ur innanhavet i någon större omfattning utan stannar kvar och anrikas där. Dessa omständigheter gör att det är motiverat att ta särskilda hänsyn till miljö och djurliv. För att hantera miljöutmaningarna är det nödvändigt med ett nära samarbete mellan kuststaterna. Dessa bör solidariskt finansiera sådana kostnadseffektiva miljöåtgärder som gynnar gemensamma miljö. Det är mycket viktigt att EU:s ramdirektiv för vatten genomförs i alla och att tydligt involveras i detta arbete. Alla berörda länder bör också intensifiera arbetet med att identifiera och sanera källor till dioxin, kadmium och PCB. Dessa gifter skadar allvarligt djurliv. Där fick vi då höra hur de investeringar som har gjorts bland annat med hjälp av Nordiska investeringsbanken för att rena floden , som har sitt utlopp vid , har gjort stor skillnad, vilket kunde märkas i vattnen utanför . Det är, fru talman, enligt vårt sätt att se helt korrekta satsningar. Självklart ska vi sopa rent framför egen dörr, men om vi ska nå målen måste vi ta de största utsläppen först. Då är ett samarbete runt helt avgörande eftersom vi fortfarande ser många skulder inte minst sedan kommunismens tid i . Trots att utsläppen av fosfor och kväve till nådde sitt maximum omkring 1980 fortsätter innanhavet att plågas av övergödningsproblem. De återkommande algblomningarna är ett av tecknen på att inte mår bra. av botten betraktas som död i den bemärkelsen att bara bakterier överlever där. av havsbotten lider av allvarlig syrebrist. Den främsta orsaken är övergödning från avlopp och jordbruk, och den största delen av föroreningarna i kommer via floderna. Inom avrinningsområde lever 90 miljoner människor. Det är viktigt att investeringar i avlopp och utvecklingen av jordbruket kring innanhavet sker med stor hänsyn till miljön. Vi föreslår därför bland annat att ett system med överlåtbara utsläppsrätter för kväve och fosfor bör prövas i . Det behövs även ett fortsatt arbete för att minska övergödningen av vattendrag och hav genom ett mera hållbart brukande, bland annat via insatser som Greppa näringen. Hållbara gödningsmetoder behöver utvecklas, inte bara utifrån miljösynpunkt utan även ur självförsörjningssynpunkt. Utefter de svenska kusterna finns många förlista vrak. Flera av dessa läcker olja, vilket skadar miljön. Flera vrak har också kemiska stridsmedel ombord, vilka utgör ett arbetsmiljöhot mot yrkesfiskarna. Sedan hör vi ofta från denna talarstol om andra exempel. Det kan vara gifttunnorna i , som ingen vill kännas vid. För de flesta vrak eller dumpade gifter som utgör potentiella miljöhot är det svårt att identifiera vem som är ansvarig ägare. Det finns ingen myndighet i som har det övergripande ansvaret för läckande vrak. I en departementsskrivelse har man föreslagit lagändringar för att tydliggöra ansvaret, men ännu har de inte resulterat i ny lagstiftning. Det är angeläget att sjölagen ändras så att ansvaret för läckande vrak tydliggörs. utfärdade regeringen en förordning om vrak med kompletterande bestämmelser till sjölagen. Det är positivt men inte tillräckligt eftersom förordningen inte berör äldre vrak utan tydlig ägare. vill att avloppsreningsverk ska utrustas med avancerade reningsmetoder som klarar av att reducera läkemedelsrester och andra föroreningar som reningsverken inte är kapabla att rena med nuvarande processer. Detta kan exempelvis göras genom pilotprojekt runt om i landet. fick i uppdrag att i nära dialog med flera myndigheter utreda förutsättningarna för användning av avancerad rening i syfte att avskilja läkemedelsrester från avloppsvatten för att skydda vattenmiljön. konstaterar i rapporten att det finns ett behov av att införa avancerad rening av läkemedelsrester i avloppsvatten. Sådan rening skulle dessutom medföra rening av andra oönskade ämnen. Dyra krav ställs på enskilda avloppsägare trots att det finns betydligt mer kostnadseffektiva åtgärder som kan göras. Men det är för staten ”gratis” att höja kraven på enskilda eftersom dessa får stå för kostnaden själva. För att nå miljömålen vore det betydligt billigare om skattebetalarna gemensamt finansierade kostnadseffektiva åtgärder, exempelvis strukturkalkning av . En uppgradering av enskilda avlopp kostar 10 000–per kilo minskat fosforutsläpp. På många håll där kommunerna med stöd av Havs- och vattenmyndigheten kräver att nya avloppsanläggningar installeras är det tveksamt om det över huvud taget blir någon miljönytta eftersom fosforn stannar i marken innan den når vattendraget. Kostnadseffektiviteten för åtgärder i kommunala avloppsreningsverk ligger per kilo fosfor. Stor kostnadseffektivitet finns för investeringar som förebygger så kallade bräddningar, vilket innebär att reningsverket släpper förbi vattnet utan att rena det. Att investera i nya avlopp kostar 150 000–för den enskilde. För som helhet styr reglerna om enskilda avlopp investeringar på . Det är därför demokratiskt rimligt att dessa regler blir föremål för politisk prövning utifrån olika mål. handlar det om enskilda kommunala tjänstemän som gör tolkningar av en allmänt hållen lag samt i föreskrifter och allmänna råd på myndighetsnivå. Och är det verksamhetsutövaren som är skyldig att visa att miljöskyddskraven uppfylls. Det vore rimligt om det när det gäller ett enskilt privat hushåll är det offentliga som har bevisbördan för att hushållet orsakar en negativ miljöpåverkan. I det dagliga livet tänker sig nog inte medborgaren att den privata bostaden utgör en verksamhet. anser därför att det ska införas ett skaderekvisit i va- och miljölagstiftningen, vilket innebär att kommuner och statliga myndigheter måste kunna påvisa att det sker en otillåten miljöpåverkan innan man kräver att den enskilda fastighetsägaren ska genomföra en dyr investering. Det finns dessutom nu en dom från mark- och miljödomstolen i gällande enskilda avlopp där det framgår att mer ingripande åtgärder än vad som behövs inte får tillgripas. Vidare framgår det att för att ett föreläggande eller ett förbud enligt denna paragraf ska kunna ges krävs att en skada eller olägenhet har konstaterats. Man menar alltså att det ligger på kommunen att påvisa skada eller olägenhet. Den omvända bevisbördan som vi önskar är således på god väg tack vare domstolen även om regeringen tydligt stretar emot vad gäller förtydligande i lagen. Många ej godkända enskilda avlopp ägs av äldre personer eller andra med små ekonomiska resurser. Investeringen för att installera ett godkänt avlopp kan vara orimligt betungande eller omöjlig att genomföra för dessa fastighetsägare. Vi föreslår därför att statliga lånegarantier till dessa fastighetsägare ska subventioneras. Det är den enskildes avgift för lånegarantin som ska kunna sättas ned. Jag började med haven och vill avsluta där, fru talman. Det brukar ofta talas om nedskräpningen i haven och att den absolut största delen kommer från floder i och . Vi har därför valt att ansluta oss till en reservation från om att regeringen ska verka i FN för ett dekret om att få stopp på den nedskräpningen av de tyngst belastade floderna i och . Jag vill med anledning av detta yrka bifall till reservation nummer 11. Som har sagts måste vi ta de största utsläppskällorna först. Det är de som gör störst verkan. 193 (L): Inledningsvis vill jag yrka bifall till Liberalernas reservation 7 om enskilda avlopp. Självfallet står vi bakom alla våra reservationer. Jag kommer främst att tala om enskilda avlopp, och i slutet kommer jag att beröra och de viktiga havsmiljöfrågorna. Frågan om enskilda avlopp engagerar många boende. Det är ett område där det behövs mer kunskap i form av nationell rådgivning och ökad tydlighet om lösningar. Varför behövs mer kunskap och nationell rådgivning? Det är grundläggande för vilka lösningar som finns och som kan skapas. Kunskapen påverkar också framtiden. Fastighetsägare behöver tillgång till kunskap. Men beslutsfattare behöver också tillgång till mer kunskap, inte minst om de senaste rönen, till exempel om markretention. En utredning redovisades i betänkandet Vägar till hållbara vattentjänster. Den bereds just nu i . Enligt det betänkande som vi nu debatterar avser regeringen att återkomma med en proposition. Den skulle ha kommit i går. Utskottet besvarar Liberalernas förslag om enskilda avlopp med att man ”välkomnar eventuella förändringar som kan bidra till att förtydliga regelverket för enskilda avlopp och som gör det enklare för fastighetsägare att göra rätt”. Utskottets majoritet säger att man i avvaktan på den kommande propositionen lämnar motionen utan åtgärder. Jag hade gärna välkomnat att fler som har varit uppe i debatten också hade röstat på och ställt sig bakom Liberalernas förslag i betänkandet. Fastigheter på landsbygden och glesbygden har egna avloppslösningar. Det är problematiskt att försörja med kommunalt vatten och avlopp när det handlar om glesa lokaliseringar och långa avstånd. Därför behövs de enskilda avloppen. mest tätbebyggda kommun, , har 5 819 invånare per kvadratkilometer. Om hela skulle ha samma befolkningstäthet som skulle ha 2,4 miljarder invånare. har den lägsta befolkningstätheten. Där bor 0,2 invånare per kvadratkilometer. Det säger sig självt att när ser så olika ut ställs det stora krav på de lösningar vi skapar för fastighetsägarna på olika håll i . Det är dyrt att dra fram kommunalt va. Ändå har många fastighetsägare ordnat alldeles utomordentliga lösningar utifrån omständigheterna. Om lösningen med små avlopp och enskilda avlopp fungerar, varför ska den bytas till anslutning? Det är en fråga som engagerar väldigt många fastighetsägare. Dessutom är det, som många har varit inne på i debatten, svårt att finansiera anslutning om fastighetsvärdena är låga, oavsett om det kanske gör att värdet ökar lite. Många upplever också att det är svårt att få lån för att göra investeringen. Lokala lösningar ska självfallet vara välfungerande och tillräckliga för att omhänderta avloppsvattnet lokalt på ett korrekt sätt som begränsar utsläppen av näringsämnen i den lokala vattenmiljön. De krav som ställs på små avlopp måste vara rimliga i förhållande till nyttan för hälsan och miljön. Förutsättningarna och de problem som avloppen för med sig skiljer sig åt för olika fastigheter. Kraven får inte leda till orimliga kostnader i förhållande till nyttan. Många fastighetsägare kan känna stor oro för vilka skyldigheter de har, även när fastighetsägarna gör sitt yttersta för att anlägga lösningar som ska uppfylla alla krav. De vill ju ha goda lösningar. Det handlar om deras egen livsmiljö. finns det de som känner att de har kommit i kläm i vårt system. Det är fastighetsägare som inte vet hur de ska kunna påverka sin situation. Det är ju fastighetsägaren som får stå för konsekvenserna av myndighetsbesluten. Krav såväl som tekniska möjligheter förändras . Det är fastighetsägaren som ska visa att anläggningen är rätt placerad, att den renar tillräckligt, att den inte stör vattentäkter, att den sköts och underhålls på rätt sätt och att den fungerar som avsett under driften. Av framgår dock att det inte går att ställa obegränsade krav på den fastighetsägare som har ett enskilt avlopp, vilket fastighetsägare kan uppleva. Även innan kommunen ställer krav på utredning ska proportionalitetsregeln beaktas. Fastighetsägaren har ansvaret för sitt avlopp, men måste kostnaderna vara rimliga i förhållande till nyttan. Statens roll bör vara att underlätta för enskilda fastighetsägare, ofta ägare av småhus och fritidsfastigheter, att göra rätt. Det behövs nationell rådgivning som den som avser att vidta åtgärder för sitt avlopp ska kunna vända sig till och få råd. Rådgivning gör det enklare för fastighetsägare att göra rätt. Man kan också studera hur andra länder, inte minst grannlandet , har hanterat samma utmaningar. När det gäller lösningarna och konsekvenserna bör man beakta de särskilda förutsättningarna för boende och företag på landsbygden och i glesbygd. Det är ju klart att utmaningarna i en tätbebyggd kommun som är av en annan art, vilket också tidigare talare har varit inne på. Där är det tätheten och nyproduktionen som ökar belastningen på systemet. Men för att människor ska kunna bo i hela landet, även i landsbygd och glesbygd, måste våra system och beslut beakta deras verklighet. Jag väntar med stort intresse på svaret på den skriftliga fråga som jag har ställt till miljö- och klimatminister om just enskilda avlopp. Jag hade hoppats att det skulle ha kommit fram till den här debatten. Men det finns all anledning att återkomma. Frågan berör väldigt många människor. Jag ska avsluta med att tala om stora miljöproblem. Döda havsbottnar saknar syre, vilket innebär att miljön blir obeboelig för havets djur. Övergödningen i skapar stora algblomningar. Det ger stora mängder alger som sjunker till havsbotten när de dör och förbrukar syre under nedbrytningsprocessen. Våra insatser för att skapa förutsättningar för ett renare är alldeles nödvändiga. Det kräver också politiskt engagemang och politiska beslut. Liberalerna vill gärna fokusera på forskning inriktad på att hitta lösningar för att syresätta döda havsbottnar. Det arbetet behöver fortsätta och göras tillsammans med andra inom EU, för att vi ska få ett renare . 194 (S): Inledningsvis har jag ett meddelande om att miljö- och jordbruksutskottets förste vice ordförande från inte är här för att delta i denna debatt. Det beror på läget i samhället och på att hon vill minimera resandet. En god minnesregel är att vi överlever utan mat, i utan skydd mot naturens krafter, i tre minuter utan syre och i utan vatten. talar vi här i kammaren om vårt vatten då vi behandlar miljö- och jordbruksutskottets betänkande 11 om vattenvård. Det är viktigt att vi värnar luft, mark och vatten som en helhet, eftersom föroreningarna förr eller senare hamnar i vattnets kretslopp. Av 16 miljökvalitetsmål handlar hälften på ett eller annat sätt om vårt vatten. Även här i påminns vi tyvärr emellanåt om skörheten i kretsloppen då gifter hittas i vårt vatten eller när vi ställs inför risken för torka och vattenbrist. Bättre miljö, renare vatten och hav och en ambitiös klimatomställning som alla i hela landet kan vara med på är en självklarhet för oss socialdemokrater. Vi socialdemokrater vill att våra hav och sjöar ska från försurning. Vi vill att gifter och plast inte ska spridas i havet. Vi vill se att vårt rena dricksvatten får ett ökat skydd. Vi vill se fortsatta kraftfulla åtgärder mot övergödning och bottendöd. Vi vill ta fram nya metoder för att minska läkemedelsresterna i avloppsvatten. Det är därför bra att vår socialdemokratiskt ledda regering inför ökade anslagen för åtgärder för havs- och vattenmiljö med , vilket beräknas öka med . Det är därför bra att återskapandet av våtmarker och återvätning av dikade torvmarker fortgår. Detta bidrar till många stora positiva effekter när det gäller både klimatet, biologisk mångfald, minskad övergödning, balanserade vattenflöden och tillskott till vårt grundvatten. Regeringen ökade därför inför satsningarna på åtgärder för värdefull natur med , och detta beräknas öka med och 2023. Uppgradering av våra avloppsreningsverk så att de kan ta hand om läkemedel och andra svårnedbrytbara ämnen är bra. Satsningen på avancerad rening förstärks med ytterligare och . Miljögifter från förorenade områden kan spridas vidare i hav och vatten och utgöra ett hot mot vårt dricksvatten. Längs finns också hundratals vrak som innehåller miljöfarliga ämnen, varav ett trettiotal utgör en akut miljöfara och riskerar att läcka. Förorenade områden och miljöfarliga vrak riskerar att hota människors hälsa, den biologiska mångfalden samt havs- och vattenmiljön. Förorenade områden och sediment ska saneras och de mest akut miljöfarliga vraken hanteras. Den socialdemokratiskt ledda regeringen gör därför en satsning på 2021 för att öka takten i arbetet med sanering av de mest förorenade miljöskulderna på land, i hav och i vatten. Det här är bra. och fyrpartiuppgörelsen mellan Socialdemokraterna, innehåller också flera punkter som berör vatten på ett eller annat sätt. Det handlar om kemikalier, grön teknik och cirkulär ekonomi. punkt om hur spridningen av mikroplaster ska förhindras bör även nämnas. Detta ska bland annat ske genom förbud mot mikroplaster i fler produkter och minimerande av onödiga plastartiklar. Flera förslag och resultat har redan redovisats, och arbetet fortgår. Detta arbete engagerar också fler och fler, och fler universitet och myndigheter är, som man brukar säga, på bollen. Det är därför även bra att regeringen i den forskningspolitiska propositionen aviserade ett uppdrag till Formas att genomföra ett 10-årigt nationellt forskningsprogram om hav och vatten. Här satsas bland annat . Det är grundläggande och av stor vikt att det finns korrekta och tillförlitliga data och kunskap för att kunna vidta relevanta och effektiva åtgärder. Vi vet nämligen att om bestämmelser och regler ska ändras med effekt behövs vetenskapliga underlag, tilltro till upprättade processer, samråd med andra medlemsländer och ofta beslut i EU. Det är en praxis och en ordning som har gagnat oss och som vi i fortsättningen ska värna. Angående vårt vatten och EU vet vi att vatten är gränsöverskridande, och gemensamma utmaningar löser vi bäst tillsammans. Som socialdemokrat vill jag att EU ska ta en ledarroll i världen med en ambitiös klimat- och miljöpolitik, vilket även gäller vårt vatten. Här kan och ska ta ledarrollen inom EU. Vi har länge tagit friska vatten och hav för givet. Jag och vi socialdemokrater jobbar hårt för friska vatten och hav, för våra barn och barnbarn. Vi vill se stabila kretslopp för vatten och en stabil dricksvattenkedja från grundvatten till tappkran även . Vi klarar oss, fru talman, i utan vatten, utan mat men bara i utan hopp. Det finns hopp. Avslutningsvis vill jag yrka bifall till utskottets förslag i betänkandet och avslag på samtliga reservationer. 195 (M) replik: Tack, , för ett intressant anförande! Jag tror inte att missade en enda positiv punkt som kan tas upp när det gäller vatten. Jag tror att alla kan skriva under på att vi vill ha en fantastisk havsmiljö och rent dricksvatten, och det har vi andra också talat om i talarstolen. Men något som undviker att svara på är hur man ska göra. återkommer till en budget, och den handlar om 105 miljoner ytterligare jämfört med . Med detta skulle man göra allt. Men jag skulle vilja uppmärksamma på att det som står i budgetpropositionen om dessa pengar handlar om att de ska gå till att korrigera de nya moderna miljövillkoren för vattenkraft. skakar på huvudet, fru talman, men jag har papperet från budgetpropositionen här och kan visa det för . Vi är överens om att vi bör öka takten i saneringsarbetet. Därför tycker jag ändå att vi bör ställa frågan. Något som har nämnts i debatten är nämligen gifttunnor fyllda med kvicksilver – 23 000 gifttunnor, varav man har bärgat 3 600.