prot · H80964 · 2021-01-14 00:00:00 — Även därför är det lite svårt att förstå domedagsinriktning när det gäller det andra amorteringskravet, som om det skulle vara en enorm hämsko för bostadsmarknaden, hushållens ekonomi och samhällsekonomin. Det vi hade var en situation där en ökande andel hushåll i hade en hög skuldsättning i förhållande till sin inkomst. Det var en tendens som medförde risker och faror för ekonomin. Inte minst medförde det risker och faror för de hushåll som berördes. Att vara högt skuldsatt i förhållande till den inkomst man har – som ska användas till att betala av på lånen, det vill säga betala amorteringar och räntor – är en riskfaktor för ett hushåll. Jag tycker att vi har ett ansvar att se till att så få hushåll som möjligt hamnar i den ganska riskabla ekonomiska situationen. Det finns genom historien gott om exempel på att hushåll i den typen av situation kan drabbas väldigt hårt när det blir en ekonomisk nedgång eller när man inom hushållet drabbas av arbetslöshet, sjukdom, skilsmässa eller liknande. Som svar på fråga är sanningen att vi gör precis det som pratade om. Vi håller på att se över de makroekonomiska åtgärder som har vidtagits. Som jag sa i mitt interpellationssvar har vi redan gett i uppdrag till att se över den totala effekten av de makroekonomiska verktyg vi har använt, och det är en undersökning som pågår och som kommer att komma under innevarande år. slår alltså in öppna dörrar, vilket tenderar att göra ganska ofta. Dessutom har regeringen tillsatt en utredning som ska titta just på förstagångsköpares situation på bostadsmarknaden och se vilka åtgärder man kan vidta för att förbättra för den gruppen. Det är framför allt – och det ska vi komma ihåg när vi lyssnar till – på grund av de snabbt och kraftigt ökande priser vi har sett på svensk bostadsmarknad som det har blivit svårare och svårare för unga människor att ta klivet in och köpa en bostad. Med priser som stiger med 10–och med inkomster som ökar i betydligt lägre takt är det klart att det blir en högre och högre tröskel för att ta sig in på bostadsmarknaden. Även där har vi ett ansvar för att se till att vi inte bara eldar på utvecklingen mot ännu högre bostadspriser utan faktiskt försöker hålla tillbaka den. 142 (SD): Att det är det andra amorteringskravet som uteslutande skulle ha en eventuell relativ effekt på prisutvecklingen för bostäder är helt enkelt inte statistiskt signifikant. Det beror högst sannolikt i stället på ett ökat utbud av bostäder . Vad gäller den utvärdering som regeringen gett i uppdrag att göra tycker jag inte att det är särskilt trovärdigt att låta en myndighet utvärdera sig själv på det viset. Vi får väl se vad denna utvärdering landar i. Alldeles oavsett vet vi att på individnivå leder det andra amorteringskravet i bästa fall till att hushåll med god betalningsförmåga utestängs från bostadsmarknaden och förpassas till en osäker andrahandsmarknad med skyhöga hyror. Det kan handla om ensamstående. Det kan handla om ett par som är nyutexaminerade från , med ett bra kassaflöde men med en nivå på insatsen som aktiverar det andra kravet och därmed omöjliggör ett inträde på bostadsmarknaden i våra mest snabbväxande och arbetsintensiva regioner. Sedan toppnivån 2017 har bostadsbyggandet minskat i riket och med i . Detta betyder att det andra amorteringskravet i sämsta fall är direkt tillväxthämmande och leder till samhällsekonomiska välfärdsförluster. Ändå står bostadsministern här och slår sig för bröstet för en politik som fortsätter att släcka drömmar om ett eget hem. Men det som är mest anmärkningsvärt, fru talman, är att det andra kravet infördes i syfte att öka motståndskraften i kristider. befinner vi oss i kristider, och då måste man i stället avskaffa kravet för att det tvärtom har minskat hushållens motståndskraft under pandemin. Varför, Per , måste man tillfälligt avskaffa kravet när kravets syfte är att hjälpa hushåll i situationer som just denna? 143 Statsrådet (MP): Jag tycker att den sista frågeställningen är talande för hela idévärld, som ju inte stämmer med verkligheten. Om hade läst in sig på hur man försöker att arbeta för att motverka risker i ekonomin och motverka kriser hade han sett att man i goda tider försöker att bygga upp en buffert – en kapitalbuffert i bankerna och en buffert i hushållsekonomin – för att sedan stå emot störningar och kriser i samhällsekonomin. Det är precis detta som vi har gjort. Amorteringskraven har lett till att det är många färre sårbara hushåll som just , under den ekonomiskt svåra tid som vi är inne i, sitter med hög skuldsättning i relation till värdet på bostaden och i relation till de inkomster de har för att betala av på lånen. Det gör att det är många färre hushåll som hamnar i en svår ekonomisk situation om en person till exempel skulle bli av med jobbet när det är svårt för företagen att behålla sina anställda. Självklart är det en bra idé – och det är ju ett av värdena med amorteringskravet – att man när det är svåra tider och när hushållen får kärvare ekonomi kan göra ett undantag och därmed också öka hushållens ekonomiska resurser när det är dåliga tider. Det handlar alltså om att bygga upp buffertar i goda tider och släppa på kraven i dåliga tider. Jag blir väldigt förvånad – det är ju detta som är grundläggande för hela krishanteringsramverket både på EU-nivå och i . Menar att vi inte heller ska ställa krav på kapital på bankerna när det är goda tider för att det kan bli en annan situation när det är dåliga tider? Detta går helt emot idén bakom att ha ett krishanteringsramverk och att se till så att man bygger upp en stabilitet i ekonomin. Vi har klarat bostadsmarknaden i under den enormt svåra situation för ekonomin som pandemin har satt oss i. Vi har stigande bostadspriser i stället för sjunkande, som många spekulerade om. Vi har även fortsättningsvis ett mycket högt byggande – 54 000 bostäder beräknas komma ut på bostadsmarknaden . Intresset för att boka nyproduktion ökar i till skillnad från i många andra länder. Vi ser att vi har en stabilitet i svensk ekonomi och på svensk bostadsmarknad på grund av att vi har klarat av att ta de tuffa besluten. Detta klarar tydligen inte av, och det beklagar jag. Interpellationsdebatten var härmed avslutad. § 13 Svar på interpellation 2020/21:277 om ett statligt startlån för förstagångsköpare 144 Statsrådet (MP): Momodou har frågat mig hur jag ser på den kritik som riktats mot förslaget om att införa ett statligt startlån för förstagångsköpare, vilka åtgärder jag är beredd att vidta för att minska de negativa effekterna av att införa ett statligt startlån för förstagångsköpare och om jag är beredd att genomföra reformer som underlättar för fler unga att få en hyresrätt. Bakgrunden till Momodou frågor är att regeringen beslutat att ge en särskild utredare i uppdrag att lämna förslag för att underlätta för förstagångsköpare på bostadsmarknaden. Utredaren ska enligt sina direktiv bland annat redogöra för hur de förslag som lämnas kan främja en långsiktigt hållbar skuldsättning för de berörda. Utredaren ska också redogöra för vilka effekter förslagen kan innebära på bostadsmarknaden, särskilt risken för högre priser och oönskade fördelningseffekter. Den kritik och de risker som Momodou hänvisar till i sin interpellation är därmed omhändertagna i direktiven. Utredaren ska lämna sina förslag . Därefter tar regeringen ställning till förslagen. I sin interpellation ställer Momodou ett startlån till förstagångsköpare i motsats till insatser för att underlätta för unga att skaffa sig en hyresrätt. Det är en motsättning som jag inte är villig att skriva under på vare sig som en beskrivning av utmaningarna på bostadsmarknaden eller som en beskrivning av regeringens politik. Det behövs fler trygga vägar in på bostadsmarknaden, både på den hyrda och på den ägda sidan. Ett par som väntar barn och vill flytta ihop i ett ägt småhus kan vara i ett lika stort behov av stöd som en ung person som bor i andra hand och har svårt att komma in på den ordinarie bostadsmarknaden. Att tillsammans med andra skapa sitt eget boende i form av en byggemenskap kan för vissa vara alternativet till att köpa eller hyra sin bostad. Regeringen gör också riktade insatser för att öka ungas möjligheter att skaffa ett boende i form av en hyresrätt i hela landet. Ett exempel är investeringsstödet för byggande av hyresbostäder. Den som beviljas investeringsstöd måste numera erbjuda kommunen där bostäderna byggs att förmedla motsvarande en åttondedel av lägenheterna till unga eller som sociala kontrakt. Utan investeringsstödet skulle många av dessa bostäder aldrig byggas. 145 MOMODOU (V): Tack, Per för svaret! har en av världens mest skuldtyngda och skuldsatta befolkningar. Den största delen av dessa skulder är lån som har tagits för att finansiera bostadsköp. I den föregående debatten sa Per att de internationella bedömarna, bland annat IMF, säger att den svenska hushållsskuldsättningen är en finansiell risk för landets ekonomi. Det är precis det jag säger. De svenska hushållens höga skuldsättning har diskuterats här , precis som skedde i föregående debatt. Hushållens skulder som andel av disponibel inkomst är ständigt ökande och har nästan fördubblats . Detta är utan tvekan ett stort problem, och jag är ganska säker på att Per håller med mig om det. Detta medför risker för samhället i stort men framför allt för det enskilda hushållet. Den höga skuldsättningen gör hushållen extra svaga och utsatta för förändringar i räntorna. En ränteökning skulle leda till en ökad kostnad vid en ekonomisk kris, och när arbetslösheten – som – stiger varenda dag ökar dessutom sannolikheten för ett prisfall på bostadsmarknaden. Det står bland annat i tidningarna . Trots detta gav regeringen en särskild utredare i uppdrag att lämna förslag på hur ett statligt startlån för personer som ska köpa sin första bostad kan utformas. Är det verkligen statens uppgift att subventionera köp av bostad och att underlätta för en begränsad grupp unga att skuldsätta sig för resten av livet? Per sa , i föregående debatt, att han kommer ihåg 90-talets kris och hur folk tog stora lån och inte kunde betala. Överskuldsättningen blev väldigt stor, och det blev ett stort problem – det finns folk som än kämpar för att betala dessa skulder. Varför vill Per fortsätta med detta , trots det som har sagts av internationella bedömare om att det här är en stor risk och trots att har en av världens största skuldsättningar? Varför vill Per utsätta dessa ungdomar för samma risk och problem? Det kan jag inte förstå. Detta är då det redan finns oerhört många subventioner till bostadsrätter men nästan inga till hyresrätter. Vi kämpar för att få stöd eller subventioner till hyresrätter. Vi i har i vår budget lagt mer pengar när det gäller investeringsstöd är vad regeringen har gjort. Vi ser ju att bostadsbristen, hemlösheten, segregationen och trångboddheten ökar. Vi ser vad den här pandemin har gjort; folk har blivit av med sina jobb. Ändå vill Per se till att fler ska vara skuldsatta. 146 Statsrådet (MP): är tvära i den politiska debatten. I en interpellationsdebatt kan man framstå som att man vill stoppa alla från att köpa en bostad; i nästa interpellationsdebatt är man helt plötsligt den som bara ska elda på låneskulden för hushållen utan några begränsningar. Så kan det vara i politiken . Sanningen är ju inte svart eller vit utan ligger någonstans däremellan. Jag kan svara på Momodou fråga om varför vi vill utreda bättre möjligheter för unga att kunna ta sig in på bostadsmarknaden, som den här utredningen ska titta på och inte bara startlån. Det är alltså en bredare palett än så. Vi tycker att vi ska ha boenden på bostadsmarknaden som passar för varje hushålls behov. Alla har inte behov av en hyreslägenhet eller behov av att köpa en bostad, utan det finns många olika behov i många olika typer av hushåll. Vi har olika preferenser, och hushåll är olika stora. En del har barn, en del har inte barn, en del har hög inkomst och en del har låg inkomst. Vi måste helt enkelt se till att vi har en bostadsmarknad som tillgodoser de breda behov som finns. Jag har stått i den här talarstolen i kammaren under många debatter och interpellationsdebatter och försvarat att vi har satt upp hårda och strikta restriktioner för att bolånen inte ska kunna sticka iväg och för att inte elda på bostadsmarknaden och prissättningen ännu mer . Det är just för att jag inte vill se att några människor ska hamna i en svår ekonomisk situation på grund av att de inte klarar av att betala sina lån. Men jag har aldrig sagt att vi inte vill att människor ska kunna ta bolån eller att man inte ska kunna köpa ett eget hus eller en egen lägenhet. Självklart vill vi ha en fungerande bostadsmarknad, men det gäller både för det hyrda och för det ägda boendet. Vi tycker att det är viktigt att det finns en möjlighet för människor att kunna ta steget in på den köpta marknaden och inte bara på den hyrda. Den här regeringen har gjort enormt stora insatser för att öka byggandet av hyreslägenheter. Det är jag otroligt stolt över. Det investeringsstöd som regeringen har fått på plats har gjort att byggandet av hyreslägenheter i har ökat enormt kraftigt. ser vi hur byggandet i går uppåt snarare än nedåt trots att det är ekonomiskt osäkra tider. Det beror på att regeringen har en aktiv bostadspolitik och att vi faktiskt väljer att lägga ekonomiska resurser på att stödja den som bygger hyreslägenheter. Därför har vi också en ny situation på svensk bostadsmarknad där det byggs ungefär dubbelt så många hyreslägenheter som bostadsrättslägenheter. Det gör också att det blir ett bättre utbud av hyreslägenheter, men jag tycker att det ska finnas en möjlighet för unga människor att också, om de nu ser det som en bättre lösning för sin egen framtid, ta steget in på den del av bostadsmarknaden där det ägda beståndet finns. Jag tycker också att Momodou lider lite av historielöshet. Vi har inte alltid gjort politiska insatser som bara har stött hyresrätten eller byggt hyreslägenheter i , utan vi har också haft en lång tradition av att ge möjlighet även för människor med lägre inkomster att kunna få ett eget, ägt boende. Hela egnahemsrörelsen, som ju fanns i första decennier, syftade just till att ge människor möjlighet att kunna få lån för att få ett ägt boende som passade för deras villkor, deras boendesituation och deras familjesituation. Det är en historik som jag tycker att vi ska vara stolta över och minnas. Därför tycker jag inte att det är sunt att anse, som Momodou tycks göra, att det per definition är fel att hitta vägar för att sänka trösklarna för människor att även kunna ta sig in på den ägda bostadsmarknaden. Jag är som sagt stolt över att vi har gjort stora insatser för att få ut fler hyreslägenheter med rimliga hyror. Än så länge har 38 000 lägenheter fått stöd för att regeringen har varit aktiv. Det är lägenheter med lägre hyror som kommer ut tack vare regeringens politik. 147 MOMODOU (V): Ena stunden står man och säger att hushållens skuldsättning är en risk för ekonomin, och andra stunden säger man att man ska se till att fler ska ta lån. Det går inte ihop för svenska folket som sitter och lyssnar, och jag är glad att Per har förstått det. Ena stunden säger du en sak och andra stunden säger du något helt annat. har absolut inga problem med en bostadsmarknad för det hyrda och det ägda beståndet. Vi vill också ha det så, men som det ser ut nu har regeringen subventionerat det ägda beståndet betydligt mer än vad man har gjort med hyresbeståndet. Det är ett problem, och det är det vi påtalar. Man måste faktiskt skapa en balans på bostadsmarknaden, vilket vi inte har . har till exempel föreslagit att man ska inrätta ett system med statliga topplån. Vi har inte oändligt med resurser, utan vi måste använda de begränsade resurser som vi har på det mest effektiva sättet. I stället för att ge lån till enskilda, en väldigt begränsad grupp unga som skuldsätts för resten av livet, är frågan varför kan vi inte satsa på att bygga fler bostäder så att fler kan ha möjlighet att ha någonstans att bo, det vill säga i hyresrätter. Investeringsstödet är någonting som vi välkomnar, men det regeringen satsar räcker inte. Man ska bygga 64 000 lägenheter. Hur mycket har man byggt? Det är mycket färre än vad som krävs, enligt . I stället för att satsa mer för att uppnå just det här målet vill man ge lån till unga som ska skuldsättas. Det är någonting som vi vet kan skapa problem. Det är en risk inte bara för enskilda hushåll utan också för samhällsekonomin i stort. Det här har kritiserats ganska öppet. , analytiker på , har kritiserat det här förslaget. En reform som denna kommer inte att hjälpa de personer som står längst ifrån bostadsmarknaden, har man sagt. Man understryker också att förmånliga lån kan vara svåra att ta sig vidare från och att de därför riskerar att skapa oönskade inlåsningseffekter. , professor emeritus i nationalekonomi vid i , menar att regeringens förslag kommer att driva upp priserna på bostadsrätter ännu mer och att statliga startlån dessutom riskerar att leda till att ännu fler hyresrätter ombildas till bostadsrätter. Ombildningar är ett av de största problem som vi ser . Man tar hyresrätter, man tar allmännyttan, och ombildar de lägenheterna i alla kommuner, framför allt här i . Det här förslaget säger kritikerna kommer att leda till att fler hyresrätter ombildas. Är det den typen av bostadspolitik som vi vill bedriva? Är det den typen av bostadspolitik som ska avskaffa hela problematiken med trångboddhet och hemlöshet? Det är det inte, och därför måste vi använda de resurser som vi har på ett mer effektivt sätt. Det förslag som vi har lagt fram om statliga topplån och att resurser ska gå till dem som faktiskt bygger syftar till att se till att de bygger hyresrätter som är en bostadsform som är tillgänglig för alla – oavsett om man har haft möjlighet att spara pengar, oavsett om man är rik eller fattig och oavsett vad man har för bakgrund. Det är där vi ska satsa om vi vill hjälpa fler och använda resurserna på det mest effektiva sättet. 148 Statsrådet (MP): Nej, jag hävdar precis samma sak som jag har gjort i alla debatter i den här talarstolen oavsett om det är mot sverigedemokrater eller vänsterpartister jag debatterar. Mitt mål, som jag också är stolt över att vi har lyckats med, är att se till att vi har en väl fungerande bolånemarknad i och en väl fungerande finansieringsmarknad för den som behöver kunna investera i en ny bostad. Men det kräver också att bolånemarknaden inte bygger upp stora risker för framtiden, vare sig i de enskilda hushållen eller för samhällsekonomin i stort. Det handlar om att balansera de två värdena mot varandra, och det är precis det som jag har ägnat mig åt som finansmarknadsminister. Skuldsättningstakten har minskat ganska kraftigt, och vi har en mycket bättre situation på bostadsmarknaden. Till exempel bygger vi , sedan den här regeringen tillträdde, i en takt som vi inte har sett på många årtionden. Vi har också, med de åtgärder vi har gjort, lyckats få ett ökat byggande när det gäller hyreslägenheter. Enligt den senaste statistiken från byggdes det ungefär 30 000 hyreslägenheter . byggdes 15 000 bostadsrättslägenheter. Det är en omvänd situation mot hur det var innan den här regeringen tillträdde då det byggdes väldigt många och väldigt dyra bostadsrättslägenheter, vilket också ökade skuldsättningen kraftigt i hushållen. Till det kommer också byggandet av småhus som också går uppåt. Det är intressant hur både Momodou och andra bedömare redan precis när utredningen är tillsatt kan dra väldigt säkra slutsatser om vad utredningen kommer att komma fram till och vilka effekter det kommer att få. Vi är lite mer ödmjuka i regeringen och låter utredaren komma fram med sina förslag och också i utredningen redovisa vilka effekter man tror att de här förslagen kan få. Därefter tittar vi på förslagen, analyserar dem och ser om vi ställer oss bakom slutsatserna. Vi skickar också ut dem på remiss så att andra kan få dela med sig av sina synpunkter och säga om de tycker att det här är en bra idé att gå fram med eller inte. Att efter att vi tillsatt en utredning gå ut och säga att förslagen som inte ens har kommit är felaktiga tycker jag är att sätta sig på ganska höga hästar. Jag oroas lite av tonläget, som återspeglar att allt som sänker trösklarna för människor att köpa en bostad är politik som går åt fel håll medan alla åtgärder som ger människor möjlighet att hyra sin bostad är politik som går åt rätt håll. Så har vi inte agerat genom historien. Historiskt har vi ansträngt oss för att ge människor möjlighet att få det boende som passar just dem. Den traditionen vill jag hålla fast vid. Låt oss minnas egnahemsrörelsen och de otroligt viktiga insatser som gjordes från offentlig sida för att ge människor möjlighet att köpa en bostad. Vi har också en stolt tradition i av att ge lån för studier. Studielån gör det möjligt för människor som inte har en stor inkomst eller ett stort sparkapital att göra en framtidsinvestering för att få den kunskap som behövs för att få ett bra arbete och ett bra liv. Varför är det då så fel att också ha lån som går till att göra en annan stor framtidsinvestering, för att kunna köpa sig en bostad som passar de behov man har? Jag har svårt att se varför det skulle vara ideologiskt fel att ge människor möjlighet att köpa en bostad, för att till exempel kunna flytta dit arbete finns eller där man kan få en bra utbildning. Vi har i budgeten avsatt mer pengar till investeringsstödet. Det som Momodou efterfrågar har regeringen alltså redan gjort. Det har också lett till att byggandet av hyreslägenheter, som är redan har ökat, nu kan öka ännu mer. Vi har också gjort andra insatser som Momodou efterfrågar. Vi har till exempel höjt bostadsbidraget för barnfamiljer nu under pandemin, så att man klarar av att täcka sina boendekostnader när den ekonomiska situationen är kärvare. På punkt efter punkt har vi alltså en aktiv bostadspolitik. Det är jag stolt över. 149 MOMODOU (V): Vi instämmer i kritiken från och . Anledningen är enkel. Vi anser att det behövs helt andra reformer om fler unga ska komma in på bostadsmarknaden. Att underlätta för en begränsad grupp unga att skuldsätta sig för att köpa en bostadsrätt kan inte vara statens uppgift. Med obegränsade resurser hade man kunnat göra det och erbjuda alla det. Men det kan man inte. Staten har begränsade resurser, framför allt i dessa pandemitider. Staten bör i stället underlätta för fler unga att få en hyresrätt. Det är en upplåtelseform som till skillnad från bostadsrätten är tillgänglig för alla, oavsett bakgrund och oavsett om man har sparade medel eller inte. Reformer som underlättar för unga att få en hyresrätt gynnar inte bara enskilda unga personer utan även samhällsekonomin i stort. vill därför att statens resurser används för att utöka olika stöd för byggandet av hyresrätter med rimliga hyror, precis som nämndes här tidigare. Slutligen måste självklart alla ombildningar från hyresrätt till bostadsrätt stoppas. Med det här förslaget riskerar det att fortsätta. Vi vill gärna att det stoppas. Sammantaget skulle dessa reformer öka möjligheten för betydligt fler unga att få en hyresrätt, ett eget hem som inte innebär stor skuldsättning för den enskilde och ett växande skuldberg för samhället. Det är otroligt viktigt. Det är så man bedriver fungerande bostadspolitik. Det är också ansvarsfull ekonomisk politik. Det vet vi. Det är kanske Per som lider av den historielöshet som han talar om. Precis som Per sa före den här debatten innebär det här en risk för samhället och det enskilda hushållet. Varför måste vi upprepa samma misstag en gång till? 150 Statsrådet (MP): Det är precis det vi inte gör. Den utredning som vi har tillsatt tittar på olika vägar för att sänka trösklarna för unga människor och för förstagångsköpare att kunna komma in på den ägda bostadsmarknaden. Det behöver inte bara vara unga.