prot · H90946 · 2021-12-15 00:00:00 — Om valhemligheten ska hålla fullt ut mot alla andra kommer rösträtten att begränsas för alla bland oss som behöver hjälp. Om vi inte medger att de som behöver hjälp får det kan de inte använda sig av sin rösträtt. Regeringens proposition bygger på förslag från en parlamentariskt sammansatt kommitté där jag och flera härifrån KU var med. Den kommittén lade fram ytterligare några förslag som regeringen har valt att inte gå vidare med, och det har utskottets majoritet tyckt är okej utom när det gäller punkten om biträde åt väljare. Där vill utskottet att det införs en sådan bestämmelse som kommittén föreslog men att det görs först efter att en utvärdering av situationen vid det kommande valet har gjorts. Förstärkt skydd för väljare vid röstmottagning Kommitténs förslag var att det alltid ska finnas en röstmottagare med när en enskild väljare får hjälp att välja valsedlar eller göra i ordning sin röst. Den väljare som behöver hjälp kan be en röstmottagare eller någon annan person som den litar på att hjälpa till. Men kommitténs uppfattning var att en röstmottagare också skulle vara med och att det var för att säkerställa att den medföljande personen inte påverkar den som ska rösta att rösta på ett särskilt sätt. Vid behandlingen av förslaget från kommittén var det flera remissinstanser, bland annat företrädare för funktionshindersrörelsen, som inte tyckte det fanns grund för att anta att så kallad otillbörlig påverkan i det här sammanhanget faktiskt var ett problem. Man efterlyste också ytterligare analyser av hur kommitténs förslag skulle påverka personer med funktionsnedsättning och deras möjlighet att faktiskt använda sig av sin rösträtt. Regeringen valde då att inte gå vidare med förslaget. Jag har stor förståelse för det och håller med funktionshindersrörelsen med flera om att det här inte är tillräckligt belyst. Eftersom tillkännagivandet från utskottet innebär att regeringen ska återkomma efter att det gjorts en utvärdering av valet och alltså inte handlar om ett skarpt förslag att rakt av genomföra kommitténs förslag har jag valt att inte reservera mig. Jag har i stället lagt ett särskilt yttrande där jag påtalar att det är viktigt att eventuella nya förslag är till gagn för dem som berörs och att man hämtar in synpunkter från funktionshindersrörelsen. Jag förutsätter att de synpunkter som kommer fram, från direkt berörda och övriga i utvärderingen, också beaktas när man tar ställning till om ytterligare bestämmelser bör införas och hur de i så fall bör vara utformade. Med det sagt yrkar jag bifall till utskottets förslag. Jag vill också tillönska herr talmannen en god jul! 7 (M) replik: Det är inte tradition att vi i KU-debatter begär replik, men jag har en fråga jag vill ställa. Den rör just det här med biträdet bakom avskärmningarna. Det finns också en annan punkt i detta där utredningen var enig men där man inte har gått fram, och det gäller tystnadsplikten för en person som är biträde. Jag tror att vi är många som hade haft lättare att smälta att man får ta med sig någon bakom avskärmningarna och det inte finns någon övervakning av om saker och ting går rätt till om det hade funnits en tystnadsplikt med ett straffansvar. Min fråga till blir: Varför välja att lämna även den punkten, som kommittén stod bakom, när all möjlighet till kontroll över att saker och ting går rätt till bakom avskärmningarna försvinner med regeringens förslag? 8 (V) replik: Skälet till att regeringen inte gick fram med förslaget om tystnadsplikt var att man såg svårigheter i hur det skulle säkerställas att den som gick med fick rätt information, hur röstmottagaren ska avgöra och sedan leverera informationen på ett bra sätt och hur detta sedan ska kunna följas upp. Det var också sådant som bemöttes ganska mycket från remissinstanserna. Förstärkt skydd för väljare vid röstmottagning Det är väldigt tydligt i propositionen varför man inte gick vidare med det, och det var också med hänvisning till de remissinstanser som har lämnat synpunkter. Kommittén hade flera förslag som regeringen inte har gått vidare med. Det handlar framför allt om att man har fått synpunkter i den fortsatta behandlingen. KU brukar vara väldigt noga med att när det läggs en proposition ska det vara ordentligt berett. Utredning är en sak. Sedan går det vidare i remissrundor, och berörda instanser yttrar sig. Det här med tystnadsplikt har varit uppe tidigare, och då fanns det invändningar mot det. Vi hade det uppe i kommittén, och som du säger var den enig, men det har kommit fram synpunkter i remissrundan, och jag tycker att det är bra att regeringen lyssnar på remissrundorna. Annars förstår jag inte vad vi ska ha dem till. 9 (M) replik: Ett sätt att lyssna på remissrundorna är ju att utveckla förslagen och förtydliga och precisera. En sådan väg framåt hade kunnat vara att till exempel se till att det kommer rutiner på plats för att säkerställa just informationen till de personliga biträdena och att röstmottagarna har den kompetens och utbildning som krävs. Icke förty är det dessutom så att det i betänkandet finns ett krav på att ta fram ett utbildningsmaterial till just röstmottagare där just den här detaljen såklart skulle ha kunnat vara en viktig del. Jag undrar fortfarande: Varför ta bort i princip varenda säkerhetsmekanism för att säkerställa valhemligheten och det fria valet för den som får hjälp av ett biträde bakom avskärmningarna? När det gäller avvägningen som beskrev mellan möjligheten att få rösta över huvud taget och valhemligheten hade vi en balans som innebar att man skulle få möjlighet att rösta och att det skulle finnas ytterligare säkerhetsmekanismer för att den fria rösten och valhemligheten skulle kunna säkerställas. Men när de skyddsmekanismerna har plockats bort av regeringen inför att man lägger propositionen rubbas balansen. Det kan man inte bara låta gå obemärkt förbi, så jag ställer frågan igen: Varför släppa båda de här punkterna, och varför inte backa upp utskottets tillkännagivande fullt ut om att det här på något sätt måste hanteras? 10 (V) replik: Jag misstänker att ledamoten inte hörde vad jag sa. Jag har inte reserverat mig mot det här tillkännagivandet, utan jag tycker att det är viktigt att man tittar på frågan. Men då ska man också lyssna in vad funktionshindersrörelsen tycker. Vad tycker de särskilt berörda, och hur ser man på det? I en sådan utvärdering kan det också dyka upp synpunkter som man måste ta in i det fortsatta arbetet. De kan beröra flera saker, men mitt ställningstagande gäller ett förtydligande om att man också måste prata med dem som det här gäller och inte utgå från att vi från början har tänkt rätt i en utredning. Förstärkt skydd för väljare vid röstmottagning Vi har inte alla samma behov. Det är därför vi vill ha särskilda regler. Då måste man också förstås lyssna på dem som det berör. Det är det jag säger i mitt särskilda yttrande, alltså att jag tycker att det är viktigt att den här utredningen görs som utskottet har sagt att man vill ha 2022 och att man efter det får återkomma med förslag för att förstärka röstmöjligheten och rösthemligheten för den som har behov av hjälp. Det är också viktigt att den som har behov av hjälp kan få det av personer den litar på, att det sker på ett sätt som är vettigt för den det gäller och att det ser bra ut i sådana här granskningar som vi har haft i . Man kan ju tänka sig att det finns de som skulle kunna tycka att det är lite märkligt att vi i i så fall skulle införa att det ska vara en myndighetsperson med bakom skärmen. Det kanske man skulle kunna ha synpunkter på vid en valobservation. Det gäller att väga flera delar mot varandra, och det finns flera olika problem i det här sammanhanget. Jag tycker att det är bra att det görs en utredning. 11 SKÅNBERG (KD): från Liberalerna fullföljde den gamla goda seden och förstärkte sitt anförande med ett citat och ett talesätt, och jag vill inte vara sämre. Man kan återge en dikt, ett bibelord eller ett talesätt. Jag vill citera , Socialdemokraternas store partiledare. använde han en formulering ur en dikt och sa att de vackraste ord han känner i svenska språket är ”Votering är begärd och skall verkställas.” Det finaste vi har i demokratin är naturligtvis en votering. Och de finaste voteringarna vi har i vårt land är valen. Valen är oerhört centrala. Därför finns det en tröghet i sätt att göra ändringar i vallagen, som är nödvändig. Vi söker konsensus, därför att det ska vara så stabilt och legalt som möjligt och så allmänt accepterat och tryggt som det kan bli. Det är för att slå vakt om demokratin. Det finns goda förslag. är det en reservation, och ibland är det ett särskilt yttrande. De ska få gälla som goda förslag. Men till dess att allmän samsyn har nåtts är de förslag, uppkast, idéer och tankar som måhända hjälper oss i processen med att få en ännu bättre vallag, men här söker vi samsyn. Det är det viktiga. Utskottet föreslår därför att antar regeringens förslag om ändring i vallagen. föreslår vidare att tillkännager för regeringen att det bör införas bestämmelser om att en röstmottagare ska vara närvarande när en väljare får biträde vid röstningen eller med att ta sina valsedlar bakom avskärmningen, men att en utvärdering vid valen 2022 först bör genomföras. Förstärkt skydd för väljare vid röstmottagning De lagförslag som vi för fram och ger vår bekräftelse till är bland annat följande:  Valnämnderna och utlandsmyndigheterna tar över ansvaret för att lägga ut samtliga valsedlar i val- och röstningslokalerna.  ges ett uttryckligt ansvar för att inför varje val ta fram utbildningsmaterial om valet. Materialet ska tillhandahållas länsstyrelserna och valnämnderna.  Det klargörs att den som inte följer röstmottagarnas anvisningar får uppmanas att tillfälligt lämna val- eller röstningslokalen, om det är av väsentlig betydelse för att genomföra röstmottagningen.  Det förtydligas att väljaren ska välja sina valsedlar och göra i ordning sina röster i enskildhet.  Väljare som på grund av funktionsnedsättning eller liknande inte själva kan ta sina valsedlar på den avskärmade plats där valsedlarna finns utlagda ska på begäran få hjälp med detta av röstmottagarna. En sådan väljare får också anlita någon annan person som hjälper honom eller henne med detta. Jag yrkar därmed bifall till förslaget i betänkandet. Jo, jag vill säga en liten sak till. Jag önskar god jul till utskottet och kansliet, som gör ett enormt arbete som gör det möjligt för oss att fungera, och god jul till kammarens kansli och personalen här och till talmannen. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under § 13.) Arbetsmarknad och arbetsliv och Arbets-marknadspolitik och arbetslöshetsförsäk-ringen § 9 Arbetsmarknad och arbetsliv och Arbetsmarknadspolitik och arbetslöshetsförsäkringen betänkande 2021/22:AU2 Utgiftsområde 14 Arbetsmarknad och arbetsliv (prop. 2021/22:1 delvis) och betänkande 2021/22:AU6 12 (S): Jag vill börja med att berätta att skulle ha varit här för att diskutera funktionsnedsattas situation på arbetsmarknaden. Hon har tyvärr blivit sjuk. Det är därför som vi inte kommer att prata så mycket om just det . Jag vill också klargöra att vi socialdemokrater avstår från att delta i beslutet om anslagsfördelningen på utgiftsområde 14 och i stället hänvisar till Socialdemokraternas och särskilda yttrande. Detta beror på att regeringens förslag till ekonomiska ramar har avvisats av . Det förtjänar dock att nämnas att det även på det här området till absolut övervägande delen är regeringens budgetförslag som ligger till grund för politiken. Jag vill också passa på att yrka bifall till förslaget i arbetsmarknadsutskottets betänkande AU6. Arbetsmarknad och arbetsliv och Arbets-marknadspolitik och arbetslöshetsförsäk-ringen Det är människors arbete som skapar välstånd och välfärd. Jobbet ger oss i bästa fall frihet, personlig utveckling och stolthet. Vår position i arbetslivet påverkar hur vi har det också i andra delar av livet, vår hälsa, vår ekonomiska trygghet och vår status. Det är därför helt naturligt att jobben har varit och är en helt central del av vår socialdemokratiska politik. Målet har formulerats på olika sätt: arbete åt alla, full sysselsättning eller alla som kan jobba ska jobba. Det uttrycker en insikt om att alla behöver ingå i arbetsgemenskapen, både för sin egen och för vårt gemensammas skull. Men det räcker inte att ha ett arbete; det ska också vara jobb som ger tillräcklig inkomst och har anställnings- och arbetsvillkor som bidrar till trygghet, utveckling och hälsa. har utvecklingen på arbetsmarknaden, precis som i samhället i övrigt, dragit åt olika håll. Sysselsättningen är rekordhög som en stor grupp människor har varit arbetslösa och arbetsgivarna har svårt att hitta rätt kompetens. Lönerna har höjts för de allra flesta. Arbetsmiljö och arbetsinnehåll har förbättrats för stora grupper som allt fler har otrygga anställningar och alltför många blir sjuka eller slits ut av jobbet. Regeringens recept för en välfungerande arbetsmarknad är fler jobb, trygga anställningar, en god arbetsmiljö och ett arbetsliv fritt från fusk, utnyttjande och kriminalitet. Det är ett hållbart arbetsliv för både kvinnor och män och bättre möjligheter till kompetensutveckling för att kunna utvecklas i det jobb man har eller för att kunna byta bana. Det är starka parter som tar ansvar för spelreglerna och åstadkommer både konkurrenskraft och anständiga jobb. Det är ekonomisk trygghet för den som förlorar jobbet och en aktiv arbetsmarknadspolitik som både stärker den enskildes möjligheter att komma i arbete och bidrar till kompetensförsörjningen i näringslivet och i offentlig sektor. Under pandemin har Arbetsförmedlingen varit hårt ansträngd då antalet varslade och inskrivna har ökat enormt. Många i myndigheten har slitit hårt och gjort fantastiska insatser för att klara uppdraget i en väldigt utmanande tid. Arbetsförmedlingen är den aktör som bär den statliga arbetsmarknadspolitiken och som ska bidra till målen om full sysselsättning och kompetensförsörjning. Den ska finnas närvarande i hela landet, antingen med egna lokaler, i form av statens servicecenter eller i samverkan med kommuner. Myndigheten ska samverka med både kommuner och andra aktörer, såväl på strategisk som på operativ nivå, för att kunna möta lokala behov av arbetskraft och för att kunna ge rätt stöd till arbetslösa och arbetsgivare. Arbetsförmedlingen ska även i fortsättningen vara en stor och viktig myndighet med en bredd i de insatser som kan erbjudas arbetslösa och arbetsgivare. Noterbart är att högerpartierna minskar anslaget till arbetsmarknadsutbildning jämfört med regeringens budget. Det är olyckligt, eftersom allt fler arbetslösa skulle behöva just kortare yrkesutbildningar för att komma i arbete. Den mest framträdande gemensamma faktorn för den grupp som har svårast att få fäste på arbetsmarknaden är just låg utbildningsnivå. är kompetensbristen ett av de absolut största hindren för företag att växa och för kommuner och regioner att öka kvaliteten i välfärden. Det är också beklagligt att de högerkonservativa vill avskaffa extratjänsterna, som är en insats som inte minst har bidragit till att nyanlända kvinnor har fått värdefull arbetslivserfarenhet och språkträning, inte sällan i kombination med eller som förberedelse för yrkesutbildning inom vård- och omsorgssektorn. Att en insats inte direkt leder till ett osubventionerat arbete är faktiskt inte detsamma som att den har varit ineffektiv, och omvänt är en insats med hög övergång till reguljärt arbete inte nödvändigtvis en effektiv åtgärd. För många med arbetshinder är vägen till ett vanligt jobb lång, och en extratjänst kan vara ett viktigt första steg på den resan. Arbetsmarknad och arbetsliv och Arbets-marknadspolitik och arbetslöshetsförsäk-ringen När man lyssnar på företrädare från högerpartierna kan man lätt få intrycket att allt på arbetsmarknaden går käpprätt åt fel håll. Jag vill därför ägna en del av mitt anförande åt att nyansera den bilden med hjälp av lite statistik. Låt oss börja med sysselsättning kontra arbetslöshet. Arbetslöshet är ett mått på hur många som söker arbete men ännu inte har fått ett. Om målet, som för oss socialdemokrater, är att alla som kan jobba ska jobba är sysselsättning sannolikt ett bättre mått, eftersom det mäts i relation till hela den vuxna befolkningen. ligger mycket väl till vad gäller sysselsättningsgrad, både jämfört med övriga EU och i en internationell jämförelse. sysselsättningsgrad var till och med under . EU-snittet låg på 72,4. En grupp som med rätta särskilt uppmärksammats är utlandsfödda kvinnor. Vi behöver göra mer på många olika områden för att fler utlandsfödda kvinnor ska komma i arbete. Dock är det viktigt med perspektiv. Sysselsättningsgraden för utrikes födda kvinnor i var , medan den för samtliga kvinnor i EU låg på . Som jämförelse kan nämnas att sysselsättningsgraden i för hela befolkningen låg på ungefär samma nivå som den gör för utrikes födda kvinnor i – . Det är inte heller så att sticker ut särskilt påtagligt jämfört med andra länder vad gäller utrikes födda kvinnors sysselsättning. Tar det då allt för nyanlända kvinnor att komma i arbete, vilket ofta antyds i debatten? Nej, faktiskt inte alls – tvärtom. I gruppen kvinnor som var nyanlända hade fått arbete i . I den grupp som kom till vårt land 2014 var det i stället . Låt oss då titta lite på arbetslöshetsstatistiken. Senast satt i regering, , var arbetslösheten i . , med en pandemi som slagit hårt mot jobben, var inskrivna som arbetslösa på Arbetsförmedlingen. Vi kan nu ta oss an frågan om hur många som försörjs med sociala ersättningar och bidrag. Högern vill ofta göra gällande att det är någonting som ökar i omfattning, men inte heller det stämmer med verkligheten. var det ungefär 850 000 personer i den gruppen. hade den minskat med cirka 100 000 till ungefär 750 000 personer, trots en stor befolkningsökning däremellan. Högst var antalet , då det var mer än 1,1 miljoner människor. Vad vill jag då säga med det här statistikrabblandet? Att allt är bra och att vi är nöjda? Vårt mål är att alla som kan jobba ska jobba, och det målet är vi långt från. Däremot menar jag att bilden att allt går åt skogen är rent felaktig. Mycket tyder på att de reformer som regeringen genomfört , med bland annat stärkt utbildningsfokus och förstärkningar av välfärden, ger positiva resultat. Att högern alltid vill sänka ersättningar och löner för att fler ska jobba är ideologiskt betingat. I verkligheten får däremot människor jobb när efterfrågan på produkter och tjänster från näringslivet ökar, när välfärden får mer resurser och när människor kan skaffa sig den kompetens som efterfrågas av arbetsgivarna. Arbetsmarknad och arbetsliv och Arbets-marknadspolitik och arbetslöshetsförsäk-ringen För att rå på den oroväckande ökande långtidsarbetslösheten behövs mer av individuellt anpassade aktiva insatser som möter arbetsgivarnas behov tillsammans med krav på att den som står utanför arbetsmarknaden aktivt deltar för att öka sin arbetsförmåga. Plikt men också rätt – det är socialdemokratisk arbetsmarknadspolitik. 13 (M) replik: När jag hör anförande förstår jag att det faktum att har en av EU:s högsta arbetslösheter och att långtidsarbetslösheten är rekordhög egentligen är att betrakta som ett hälsotecken i Socialdemokraternas värld. Jag har egentligen många frågor, men jag får konkretisera dem till tre stycken. Jag skulle vilja gå igenom det som brukar framhäva som regeringens stora åtgärder som ska göra skillnad för den unikt höga svenska arbetslösheten. Låt mig börja med frågan om extratjänster, som är en unikt dyr och ineffektiv åtgärd som man har lagt 12 miljarder på. De som får riktiga osubventionerade jobb efter det här är , vilket gör att varje jobb som man får efter en extratjänst kostar skattebetalarna . På vilket sätt, , är detta en lyckad politik från regeringen? Sedan har vi utbildningsplikten. Endast var tionde, , av dem som omfattas av utbildningsplikten går också en reguljär utbildning. av dem som omfattas av utbildningsplikten går alltså inte någon reguljär utbildning över huvud taget. På vilket sätt är det här framgångsrikt för regeringens politik? Den tredje frågan gäller intensivåret, där mindre än 340 personer deltar. Kärnan i intensivåret, det vill säga den intensiva praktiken, omfattar mindre än 40 personer i hela . På vilket sätt är det här ett framgångstecken för din regering, ? 14 (S) replik: Jag tackar för frågorna. Det finns väldigt mycket kvar att göra i svensk arbetsmarknadspolitik. Vi har en ganska lång väg att gå innan vi kan säga att alla människor som kan jobba också har ett jobb. Men med regeringen och regering har arbetsmarknadspolitiken lagts om, från passivt mottagande av stöd till aktiva insatser med ett allt tydligare utbildningsfokus. Vi har också gjort förändringar i andra system. Etableringsprogrammet är ett arbetsmarknadspolitiskt program precis som alla andra, med samma krav och förväntningar som på andra arbetslösa. Vi har gjort om föräldraförsäkringen för att motivera fler utlandsfödda kvinnor att komma fort i arbete. Vi har vidtagit en ganska lång rad olika åtgärder. Vi har också gjort det möjligt för Arbetsförmedlingen att anvisa till utbildning. När jag ser på budgetförslag på det här området ser jag att ambitionsnivån minskar vad gäller hur många som ska gå arbetsmarknadsutbildning. Jag kan inte heller se några satsningar på vuxenutbildning, som behandlas i ett annat utgiftsområde. Det skulle ju kunna tänkas att man inte tycker att arbetslivsutbildning är en särskilt bra form utan tycker att folk ska gå på komvux i stället. Men där finns det inte heller några pengar. Det är alltså de facto ett mindre antal utbildningsplatser. Varför vill möta ett ökat kompetensbehov med mindre av arbetsmarknadsutbildning? Det tycker jag är en intressant fråga att få svar på. Arbetsmarknad och arbetsliv och Arbets-marknadspolitik och arbetslöshetsförsäk-ringen När man sjösätter nya reformer är det klart att det tar lite tid innan allting är på plats, i synnerhet när det sker under ett pandemiår. Det finns absolut förbättringspotential, bland annat vad gäller att få full fart på intensivåret. Men det är en ganska ny åtgärd. Vi kan väl utvärdera den när den har varit igång . 15 (M) replik: säger att ”det finns väldigt mycket kvar att göra”. Ja, det är väl ett understatement. är det enda land i EU där arbetslösheten har ökat , då ni tog över regeringsmakten. Det gavs ett högtidligt löfte om att skulle ha EU:s lägsta arbetslöshet 2020. Det blev tvärtom – före pandemin. Då låg vi på femte plats från botten. ligger vi på fjärde plats från botten. Jag noterar att jag inte får några som helst svar på varför av dem som omfattas av utbildningsplikten går en reguljär utbildning och varför av dem som har en extratjänst får ett jobb sedan. Om extratjänsterna är ett exempel på en lyckad åtgärd, , vad är då ett exempel på en misslyckad åtgärd? 16 (S) replik: Extratjänsterna har aldrig varit avsedda att i första hand ge en snabb väg till jobb för människor som står nära arbetsmarknaden. Extratjänsterna är ju till för en grupp som står långt ifrån arbetsmarknaden, som har svårt att få en osubventionerad anställning och som väldigt ofta har kort tidigare arbetslivserfarenhet och låg utbildningsnivå. Väldigt många som börjar extratjänster gör det i vård- och omsorgsyrken inom kommuner eller annat. De startar där sin väg mot ett reguljärt arbete – som inte behöver vara en direkt följd av en extratjänst. I stället är det kanske så att man sedan går in i en yrkesutbildning. Jag tycker att det är bra att ge möjligheter även för dem som står väldigt långt ifrån arbetsmarknaden. Vilka andra alternativ har parti för att hjälpa människor som står långt ifrån arbetsmarknaden att komma i arbete? 17 (SD) replik: ägnar nästan hela sitt anförande åt att beskriva den utsatta situationen för utrikes födda kvinnor, en situation de har hamnat i på grund av regerings politik.