prot · H809127 · 2021-05-26 00:00:00 — Den utredning som ligger till grund för detta förslag har konstaterat att det finns behov av att förtydliga den särskilda företrädarens uppdrag och vad detta omfattar. Regeringen har valt att inte föreslå något sådant förtydligande, mot bakgrund av att den särskilda företrädaren inte förfogar över några tvångsmedel när det gäller att hämta barn till förhör. Jag har pratat med många barnutredare, och det har visat sig att vissa särskilda företrädare faktiskt vägrat att hämta barnet till förhör eller vara behjälpliga – trots att det är deras uppdrag. Därför behöver detta förtydligas. Vi moderater tycker att det ska finnas i lagtexten att det är den särskilda företrädaren som har det praktiska ansvaret för hämtningen. I och med att den särskilda företrädaren, precis som regeringen säger, inte har några tvångsbefogenheter blir det dock avgörande om man anser att den särskilda företrädaren har gjort vad den har kunnat, så att säga. Då ska det liksom räcka med det, att de har tagit sitt ansvar. Barn som bevittnar brott I utsätts barn för olika former av våld . Det kan handla om fysiskt våld, psykiskt våld, försummelse med mera. Våldet sker i hemmet, i skolan, på väg till skolan och på olika platser ute i samhället. Barn som utsätts för våld påverkas negativt på olika sätt både i barndomen och senare i vuxenlivet. Ofta handlar det om en misslyckad skolgång, psykisk ohälsa, missbruk och arbetslöshet. Framför allt handlar det om mycket kriminalitet. Det är mycket viktigt att samhället gör allt i sin makt för att bekämpa detta våld. Tyvärr finns det stora brister, vilket resulterar i att barn inte får det stöd de behöver. På barnahusen utreds brott mot barn. Där samverkar polis, socialtjänst, åklagarmyndighet och hälso- och sjukvård. Som jag berättat har jag jobbat på Barnahus , och det är faktiskt otroligt sorgligt att se hur många barn som far illa, som måste växa upp i våldsamma hem och som själva utsätts för våld. Vissa utredningar fastnar i huvudet, så även om det är sedan kommer jag ihåg en jättefin kvinna . Hennes sambo hade misshandlat henne hårt. Han hade tagit stryptag så hårt att vartenda blodkärl i hennes ögon hade gått sönder. Man såg alltså inte vad hon hade för färg på ögonen. Han hade slagit henne sönder och samman med ett basebollträ – det hade han gjort den gången hon var på förhör hos mig – och han hade stuckit en kniv i benet på henne. Mitt i alltihop fanns det två små barn. Jag pratade med barnens mormor som vittne. Hon hade nämligen sett vissa av misshandelstillfällena, en del skador och så vidare. Vi pratade om barnen, och hon sa att barnen – de var ungefär fem, sex, – redan hade tagit skada av detta. Ett av barnen blev jätterädd när någon pratade högt, så om någon exempelvis höjde rösten på tv sprang det barnet och gömde sig och var jätterädd och nervös. Det andra barnet var så aggressivt att han slog alla andra barn på förskolan. De hade alltså redan tagit skada. Jag tycker att det är sorgligt, för efter förhöret satt jag och pratade med den här mamman i säkert och försökte övertyga henne om att hon för barnens skull inte kunde gå tillbaka till mannen. Jag gick säkert över mina befogenheter som polis när jag försökte påverka henne, för det blir svårt att få de här barnen på rätt sida längre fram i livet. Hon sa att hon aldrig skulle gå tillbaka, men ringde hon och sa att hon tog tillbaka allting. Hon hade gått tillbaka till mannen. Det är väldigt sorgligt, måste jag säga. Jag vill tillägga att barnahusens verksamhet måste fungera väldigt bra. riktade 2020 ett tillkännagivande till regeringen om att det ska tas fram en nationell plan för barnahusens verksamhet, och jag hoppas att den kommer väldigt snabbt. Den behövs verkligen, för barnahusen är en bra verksamhet som dock fungerar väldigt olika på olika håll i landet. Det finns stora brister, enligt Barnafrid. De har gjort en utvärdering och kommit fram till att det finns stora brister över landet. Det behöver alltså åtgärdas väldigt snabbt. vill vi moderater utreda införandet av ett särskilt ombud för barn. I den utredning som ligger till grund för regeringens proposition föreslås att frågan om att införa en ny form av ombud ska utredas. Vi tycker att det är rätt, och vi delar uppfattningen att det finns en lucka vad gäller tillvaratagandet av barns rättigheter där varken den särskilda företrädaren eller kan agera. Barn som bevittnar brott I fall där barn har farit illa och bevittnat brott kan varken den särskilda företrädaren eller ansöka om vård för traumabearbetning i anslutning till brottmålsprocessen. Det är väldigt viktigt att barnen får den behandling de behöver för att komma över det trauma som de har varit med om. Vi vill att det tillsätts en utredning om ett nytt särskilt ombud för dessa barn. Detta var vad jag hade att säga . 11 (S) replik: Tack, , för ett i många stycken mycket engagerat och bra inlägg! Jag blev dock lite fundersam när du, , refererade till utskottstexten, där ni moderater har drivit fram att ni vill ha en straffhöjning. Det är inget konstigt med detta. Däremot blir jag fundersam när ni säger att det finns risk att detta brott skulle konsumeras av andra brott. Typfallet när ett brott konsumeras, om man pratar juridiska, är att någon misshandlar någon annan så att den personen dör. Då åtalas gärningsmannen inte både för misshandel och dråp eller mord utan bara för det allvarligare brottet. Det är så att säga flera brott som konstituerar ett annat brott. I detta fall är det precis tvärtom. Hela konstruktionen är att man måste ha ett grundbrott för att det ska vara fråga om bevittnandebrott. Det måste alltså finnas ett våldsbrott som någon lagförs för. Utöver det skyddar man det barn som tittar på detta. Jag tänkte, herr talman, att vi kanske kunde få möjlighet att få lite förståelse för invändning, som också är utskottstexten. 12 (M) replik: Det finns ju en mängdrabatt. Vi moderater har sagt att vi vill att dagens regler ska tas bort, för de är helt uppåt väggarna fel. Om man begår flera brott som behandlas i samma rättegång får man rabatt. Det grövsta brottet får man fullt straff för. Redan för det andra brottet får man dock 50 procents rabatt, och för det tredje brottet får man 70 procents rabatt. Om en gärningsman är åtalad för grov kvinnofridskränkning och grov barnfridskränkning i samma mål kommer han att få fullt straff för det grövsta brottet, mängdrabatt för det näst grövsta och så vidare. Men själva brottet är ju ett samlat brott. I det brottet ligger redan flera brott, men själva brottet blir grov barnfridskränkning och grov kvinnofridskränkning. 13 (S) replik: När talar är det uppenbart att har blandat ihop konsumtion med straffrabatt. Det är ju helt okej, även om jag tycker att man kan ställa högre krav när vi som lagstiftare ska besluta om dessa brott. Detta tillkännagivande gör också att vi tar utredningsresurser från ett redan hårt prövat departement, och det tycker jag är synd. Men egentligen borde dessa utredningsresurser, om jag lyssnar till , läggas på att utreda hur domstolarna hanterar samlad brottslighet för att göra en samlad straffmätning. Barn som bevittnar brott Precis som säger har vi ett system där domstolarna dömer ut fullt straff för det första brottet och sedan, enligt en schablon, dömer ut för det andra brottet. Man kan diskutera detta, och det kommer vi nog att göra när vi diskuterar straffrättsbetänkandet. Man kan ju också hamna i absurda situationer som att den som stjäl tio olika parfymflaskor får ett hårdare straff än den som begår en våldtäkt. Detta är inte en okomplicerad fråga. Jag tycker ändå att det är anmärkningsvärt. har alltmer velat flytta lagstiftningsprocessen från till . Till exempel tog i frågan om livstidsstraff för mord ett initiativ i justitieutskottet. Lagrådet blåste dock varningssignal, och det stoppades till slut. Här ser vi hur allvarligt det blir när man inte är noggrann med orden och när man, som jag menar, inte agerar på ett seriöst sätt. Man kan inte som lagstiftare blanda ihop konsumtion av brott med straffreduktion vid flerfaldig brottslighet. kanske det är många där ute som tycker att jag är en viktigpetter som står och läxar upp någon. Men det här handlar om så viktiga saker som vilket straff enskilda människor ska möta i händelse av brott, och det får man inte slarva med. 14 (M) replik: Det är inte bara de där ute som tycker att du är en viktigpetter – det kanske finns fler! Jag skojar bara lite. Det får man väl ändå göra i talarstolen? När det gäller mängdrabatten har vi sagt att vi vill att detta ska ses över och att dagens mängdrabatt ska tas bort. Det har ni i regeringen inte tagit till er. Ni har ju inte sagt att ni vill att det ska ses över. Vanliga människor där ute tycker att det är helt fel att det blir billigare ju fler brott man åtalas för i samma rättegång. Det verkar som att är mer orolig över utredningsresurser. Det är inte jag – jag är mer orolig för barn som far illa. Om det krävs utredningsresurser för att få till en bra lag för att skydda barn är jag beredd att se till att det görs en utredning. Sedan får vi se var det hela landar. Ni har också sagt att ni vill höja minimistraffet för grov kvinnofridskränkning, och detta ska ju harmoniera med det. Det ska höjas till fängelse, men här föreslår ni minimistraffet nio månaders fängelse. De ska ju följas åt, men det gör de inte med detta lagförslag. Där tycker vi olika. Utredningsresurser får man väl tillsätta. Om det landar i bra lagförslag för barn är jag inte orolig för att det ska ta för mycket resurser. vill jag säga att jag tycker att det är ganska dåligt att regeringen inte föreslår nya former av ombud som kan ta till vara barnens rättigheter, men det får vi ta nästa gång. 15 (SD): Jag vill börja med att yrka bifall till reservation 1. Vi har att debattera införandet av det så kallade barnfridsbrottet. Detta känns extra angeläget just nu med tanke på de senaste veckornas fokus på våld mot kvinnor, framför allt i nära relationer. Vi vet att denna typ av våld ofta sker framför ögonen på barn som tvingas bevittna besinningslöst våld i det egna hemmet, begånget av båda föräldrarna eller av den ena föräldern mot den andra. Barn som bevittnar brott Att se på när pappa utsätter mamma, mamma utsätter pappa, pappa utsätter pappa eller mamma utsätter mamma är ingenting som något barn någonsin ska behöva uppleva. Det är därför ett mycket välkommet förslag som kommer från regeringen, och det är mycket glädjande att det finns en stor samstämmighet kring dess införande. Dock är det ju så att få förslag, om ens något, är helt perfekta, och jag menar att det gäller även det här förslaget. En av de anledningar som regeringen själv anför till införandet av barnfridsbrottet är att den nu gällande särskilda rätten till brottsskadeersättning inte är tillräcklig. Detta är en uppfattning som delar, men vi anser till skillnad från regeringen att det är lite förhastat att upphäva den särskilda rätten till brottsskadeersättning vid införande av barnfridsbrottet. Regeringen menar att den särskilda rätten inte längre kommer att behövas. Men det bör uppmärksammas att det finns remissinstanser som är kritiska till den bedömningen, bland annat samt . De menar att den nuvarande möjligheten bör behållas som ett slags säkerhetsventil för att säkerställa och garantera att möjligheten till ersättning inte försämras. delar den uppfattningen och anser att det är en mer lämplig ordning, åtminstone till dess att det är säkerställt att den nya ordningen inte kommer att lämna några luckor. Därmed bör regeringens förslag i denna del avslås. På så vis införs barnfridsbrottet och möjligheten till skadestånd för den typen av brott, som en säkerhetsventil behålls med den särskilda brottsskadeersättningen. Slutligen är det också glädjande att det finns en utskottsmajoritet för att skärpa straffen för den här typen av brott. Även om ett skärpt straff eller ett straff över huvud taget aldrig kan uppväga helt för ett brott som har begåtts är det av yttersta vikt, menar jag, att samhället alltid ställer sig tydligt på brottsoffrens sida och faktiskt också, i det här fallet, på de allra yngsta brottsoffrens sida. När en familjemedlem utsätts för våld utsätts direkt eller indirekt också alltid barnen. Vi vet också att det hela hänger ihop, för om vi bygger starka barn behöver vi inte laga så många trasiga vuxna. 16 (C): Sommarlovet står för dörren. När jag var liten kändes det som att sommarlovet skulle vara en smärre evighet. Det var så långt och nästa skolstart att det nästan kändes overkligt. Och allt vi skulle göra, allt vi skulle bygga, allt vi skulle leka, dofterna, solen och baden var lycka. Så är det inte för alla barn. Medan de flesta upplever underbara dagar blir livet för andra ångestfyllt och oroligt av en rädsla för vad som ska hända när pappa blir arg. Det är försiktiga förväntningar, spelade förväntningar och uttryck för glädje och tacksamhet, medan mörker och ångest stängs in på insidan. Varje barn förtjänar trygghet, och det är varje vuxens ansvar att göra vårt bästa för att alla barn ska få vara trygga. Med det betänkande som vi debatterar nu löser vi inte alla problem. Faktum är att vi löser ganska lite av problemen med barn som växer upp i hem där våld är vardag. Men förhoppningsvis kan vi och till någon del göra problemet mindre, för varje liten skärv som vi kan skala av detta för många alldeles förödande samhällsproblem är mödan värd. Barn som bevittnar brott Vi vet att våld föder våld. Barn som växer upp med våld blir våldsamma i större utsträckning än andra. Det finns forskning som belägger ett tydligt samband mellan våld i uppväxten och hänfallande till våldsbejakande extremism. Varje insats som kan bryta den kedjan, varje fartgupp nedför våldets väg, kommer att göra nytta. Det kommer att rädda liv, för samma mekanismer som skapar den onda cirkeln kan verka i motsatt riktning. Jag tror inte att det finns något barn som har som högsta önskan att en förälder ska hamna i fängelse, utan snarare att föräldern ska vara den person som ger trygghet och kärlek och som inte är elak och slår. Men i vissa situationer klarar inte en förälder att vara den person som ger trygghet, utan det är ibland precis tvärtom. Där och då måste samhället kliva in. Kriminalvården har god kompetens att hjälpa människor att bryta ett våldsbenäget mönster. Och ibland, måste vi inse, handlar det om att för låta barnet vara i fred från en våldsam närstående, att barnet ska slippa leva i rädsla. Den tiden behöver, enligt och flera andra partier, ibland vara längre än vad regeringen föreslår i ett annars bra och mycket välkommet förslag. 17 (V): Vart tionde barn i har upplevt våld i hemmet och vart tjugonde barn gör det ofta. Det innebär att nästan ett barn i varje förskolegrupp och i varje klass i skolan har de här upplevelserna med sig. Det är cirka 200 000 barn som lever med våld i sin vardag i . Det handlar väldigt ofta om mäns våld mot kvinnor, pappas våld mot mamma. , äntligen, står vi inför att ge de här barnen ett straffrättsligt skydd. Det kan ta sin utgångspunkt i att vi vet mer om forskningen än vad man har gjort tidigare, men det har vuxit fram . Det är ofta värre att se ett brott än att själv vara det primära offret. Det är också så att det ger långsiktiga konsekvenser. Det kan handla om psykosociala problem som kan visa sig tidigt eller sent. De kan bryta ut när man själv får barn och de egna barndomsupplevelserna blossar upp. Men det är också en långsiktig konsekvens att bland dem som har upplevt våld i hemmet har flickorna större risk att själva bli offer framöver och pojkarna en större risk att själva använda våld som ett maktmedel. Upplevelserna av våld riskerar alltså att föra vidare ett maktmedel att använda eller underordna sig som är könsrelaterat. Och upplevelserna driver på kriminalitet. Våldet ger eko. Jag skulle vilja backa tillbaka till ett banbrytande utredningsarbete i vårt rättsväsen 1995. Då lade kvinnofridsutredningen fram sitt banbrytande betänkande. Bland det som är väldigt intressant i utredningen är en dansk stor forskarrapport utgiven av . Hon har intervjuat närmare 400 barn på ett kvinnohus i . Det visade sig att av barnen hade varit i samma rum som misshandel skedde och att hade sett eller hört det från ett angränsande rum, och då är det som fattas som inte har sett eller hört något. Av de här barnen hade dessutom drygt vart tredje barn sett eller hört modern bli hotad till livet. Barn som bevittnar brott vägrade att kalla de här barnen för enbart vittnen. Hon förstod att det var mycket bredare och djupare än så. Hon kallade dem för deltagande vittnen. Detta var 1995. , i en annan världsdel, kriminaliserade brott som bevittnas av barn. är vi äntligen framme vid en likartad lagstiftning. Den är jätteviktig av flera anledningar. Den är framför allt viktig därför att den blir normerande. Den blir normerande för barnen, som får sin verklighet bekräftad och giltiggjord. De kommer att förstå att de inte är ensamma, att det inte är deras fel, vilket många barn dessvärre upplever. Det är inte heller deras ansvar, vilket många barn också upplever, att försöka skydda mamma. Det är normerande för den våldsamme mannen – i bästa fall. blir han ansvarig inte bara för det våld mot kvinnan han gör sig skyldig till utan också för effekterna på barnet. Det är normerande för mamman och kvinnan, som inte längre har anledning att stanna för barnens skull utan i stället får tungt vägande skäl att bryta upp för både barnens och sin egen skull. Denna lagstiftning innebär också att barn äntligen får tala om dessa upplevelser. Barnen får höras inför en process eller till och med i domstolen om de är mogna nog för det. Många säger fortfarande att det kan vara skadligt att höra barn, men jag hävdar det motsatta. Att inte låta barn tala om de vill det är verkligen missriktad välmening och brist på respekt. Jag och många forskare har träffat åtskilliga barn som är upprörda över att de inte har blivit hörda och inte fått komma till tals. Det är en rätt att få vittna, och det får absolut inte fortsätta som , att vårdnadshavaren – till och med den misstänkte gärningspersonen – vägrar låta barnet komma till tals. Först nu får barnen fullt ut status som målsägande och brottsoffer. Äntligen erkänner vi barns mänskliga rättigheter. Vi åberopar ofta , så vi har haft på oss. Den blev svensk lag , och vi kan med styrka åberopa artiklarna där. Även Istanbulkonventionen är bindande för , och i artikel 26 argumenteras för bättre stöd och skydd för barnvittnen och barn som bevittnar våld. Är vi nöjda nu? Ja och nej. välkomnar till fullo detta lagförslag. Det har blivit en ganska klumpig och nästan ful paragraf med många uppräkningar, men så behöver det vara av rättssäkerhetsskäl. Vi vill särskilt nämna att här ingår ett skadegörelsebrott. Om gärningspersonen skadar eller till och med dödar ett djur är det skadegörelse, och barnets upplevelse av detta kan vara extremt viktigt att uppmärksamma. Det är kanske lite konstigt, men juridiskt är djur en sak. Vi önskar att hade gått ännu lite längre i att följa . De har en viktig komponent i sin gärningsbeskrivning. Det handlar inte bara om att barnet ser eller hör utan också om att barnet riskerar att se eller höra. Det hade vi velat få mer uppmärksammat, men vi får återkomma i senare förslag för att komplettera lagen. Jag ska också argumentera för barnombud. Den särskilda företrädaren är jätteviktig och följer rättsprocessen, nu tack och lov med två tillägg: Företrädaren ska också få vara med och kräva in skadestånd eller eventuell brottsskadeersättning. Det är en utvidgning. Barn som bevittnar brott Men barnombud borde ha vidare uppdrag än så. Det kan handla om det som någon redan har nämnt, nämligen barnets möjlighet att få traumabehandling. Det kan också handla om att barnet behöver stöd utöver mamman i en komplicerad situation, till exempel vid skolbyte eller för att komma in bra på förskolan. Sist men inte minst handlar det om stöd i vårdnadstvister. Här står vi inför en paradox då vi troligen klubbar denna lag men i värsta fall också öppnar för ökade möjligheter för gemensam vårdnad. Vi måste börja hantera den makt som det innebär när män använder våld mot kvinnor och barn för att förtrycka dem och få sin vilja igenom. Denna makt måste brytas. 18 (KD): Politiken ska stödja familjer. Familjen är den grundläggande gemenskapen i samhället, och därför ska familjebildning och familjesammanhållning underlättas och uppmuntras. Familjens integritet ska respekteras, och föräldraansvaret ska tydliggöras och uppmuntras. I de flesta fall är föräldrarna barnets bästa skydd. Tyvärr gäller det inte alla barn. Tyvärr händer det saker inom familjen som inte borde få hända. Vi ser hur misshandel och våldsbrott inträffar också i hemmet, och då drabbas barnen, ibland direkt men även indirekt när de får uppleva våld i det hem som ska vara en trygg plats för deras uppväxt. är det viktigt att samhället är vaksamt för att fånga upp tecken på att det finns problem inom en familj och agerar kraftfullt för att få stopp på våldet. Med alla verktyg måste samhället tydligt markera att detta våld är oacceptabelt. arbetar brett för att stärka det rättsliga skyddet för barn som utsätts för brott och för barn som bevittnar brott, exempelvis vid våld i nära relationer. Barn som själva utsatts för eller bevittnat våld eller sexuella övergrepp är i ett oerhört underläge, särskilt om brottet begåtts av någon närstående. Samhället måste bli bättre på att lyssna på signaler från barn som far illa och vara berett att agera. Samarbetet mellan rättsväsen, sjukvård och socialtjänst måste fungera så att det utsatta barnet inte hamnar mellan stolarna. Barnahus är ett samarbete mellan myndigheter kring barn som utsatts för brott. Polis, socialtjänst, psykolog, åklagare och läkare är samlokaliserade. Barnet får vara i en barnvänlig miljö vid förhör eller undersökningar. Polisförhören brukar hållas av en särskilt utbildad person, och åklagare, socialtjänst med flera följer förhöret så att barnet inte behöver berätta sin historia fler gånger än nödvändigt. Barnahus bör tillgängliggöras över hela landet, och vi kristdemokrater är därför glada att biföll just ett sådant förslag . Barnahus finns på många platser i landet men fungerar olika bra, inte minst när det gäller tolkningen av respektive myndighets sekretesslagstiftning. Vissa barnahus verkar ha löst sekretessfrågan på ett funktionellt sätt medan andra tolkar sekretessreglerna mer bokstavbundet. Då riskerar samarbetet mellan de olika parterna att inte fungera så som avsett. Barn som bevittnar brott En förändring av sekretesslagstiftningen behövs för att tillgodose barnens behov av hjälp och skydd. Det skulle också vara välkommet på fler områden där olika myndigheter samverkar kring barn, exempelvis då barn riskerar att hamna i kriminalitet. Det är viktigt att barns rättigheter i rättsprocesser stärks. har motionerat om en särskild företrädare för barn som utsatts för brott av en vårdnadshavare som utsatts för brott som ger fängelse i straffskalan ska också har rätt till målsägandebiträde. Rättsprocessen bör göras så lindrig som möjligt. Därför måste alla yrkesgrupper inom rättsväsendet som möter barn utbildas. Domare och åklagare som handhar mål som rör övergrepp på barn ska ha specialkompetens för det. Även då barnet inte har varit det primära offret för brottet kan barnet i allra högsta grad vara ett offer, särskilt när det gäller våld i hemmet. Det finns därför ett behov av att barn som bevittnat våld i hemmet synliggörs bättre i rättsprocessen. Vi är därför positiva till den lagändring som föreslås. Vi i har ett barnperspektiv på all vår politik. Att använda våld mot annan för att skada ett barn är en särskilt grym handling. Propositionen är därför ett välkommet steg för att motverka det våld som inom hemmets ram drabbar barn.