prot · H809101 · 2021-03-26 00:00:00 — Den andra delen är det lite lättare att se fram emot med tillförsikt. Smartare arkitektur och flexibla lösningar har lett till ett minskat behov vad gäller antalet kvadratmeter kontor per anställd. Därutöver har pandemin skyndat på utvecklingen mot mer distansarbete och hemarbete. Statsrådets företrädare på posten som bostadsminister kan knappast anklagas för att ha överöst med förslag på hur bostadsmarknaden ska reformeras, hur byggregler kan förenklas eller hur bostadsbristen ska elimineras. Den kanske mest uppmärksammade reform som genomförts är att mildra bygglovskraven för altaner. Det är i sak ett bra förslag, men som någon konstaterade kan man inte bo på en altan. Innan den förre bostadsministern fick lämna sitt uppdrag gav han dock förutseende nog i uppdrag att se över hur man kan underlätta omvandlingen av tomma lokaler till bostäder. Att få ett bättre utnyttjande av det befintliga lokalbeståndet är viktigt av flera skäl. Bland annat är det viktigt ur ett hållbarhetsperspektiv, precis som påpekats i det utredningsuppdrag som vi debatterar. Det skulle kunna innebära att nya centralt belägna bostäder skapas, och därmed motverkas också en utveckling där stadskärnorna blir alltmer öde. Detta skulle i sin tur skapa förutsättningar för kvarvarande service och handel att finnas kvar och utvecklas. presenterade sina slutsatser . Man konstaterade bland annat att såväl momsregler som hyressättning är stora hinder för konvertering. Trots det säger nu bostadsminister att hon inte tänker vidta några åtgärder i frågan. Svaret både förbryllar mig och väcker nya frågor hos mig. I utredningsdirektivet som regeringen skrev till står det att det är angeläget att det befintliga fastighetsbeståndet utnyttjas på bästa sätt och att användningen för en och samma byggnad ska kunna vara flexibel och möjliggöra återbruk, inte minst ur ett hållbarhetsperspektiv. Ska jag nu tolka statsrådets svar som att hon inte delar den bedömning regeringen gjorde om att detta är viktigt? 117 Statsrådet (MP): Det här är en väldigt intressant fråga som regeringen nära följer utvecklingen av. Det återstår nu att se – om pandemin leder till en mer permanent minskning av lokalanvändningen i samhället kan det absolut bli aktuellt att i större omfattning än vad som redan sker använda lokaler för nya ändamål, däribland bostäder. När det gäller momsfrågan är uthyrning av bostäder alltid momsbefriad, medan moms på lokalhyra kan tas ut om den som hyr lokalen bedriver momspliktig verksamhet. För fastighetsägare uppstår en möjlighet att dra av ingående moms när moms tas ut på hyran. Reglerna gör det till exempel svårare för en ideell förening att hyra lokaler, eftersom man är mindre attraktiv som hyresgäst om man inte betalar moms eller själv måste betala moms i brist på intäkter att dra av momskostnaden mot. Jag tar upp detta därför att det är en av de problematiker som lyfts fram när det gäller omvandlingen. Om vi går in lite närmare och kikar på detta problem ser vi att beskriver två olika problem med detta. Det ena handlar om att tidigare beviljade momsavdrag måste återföras när byggnadens användning förändras. Denna retroaktivitet sträcker sig bakåt, och det blir därmed sällan aktuellt att återbetala avdrag beviljade i samband med att huset byggdes. Det andra handlar om att själva momskostnaden för ombyggnaden inte blir avdragsgill, vilket den blir vid en upprustning med fortsatt användning som lokal. Detta är samma skillnad som den som nyuppför en byggnad står inför. Bygger man bostäder kommer man inte att få in momsintäkter och kan därmed inte dra av omkostnader. Om möjligheterna att gå mellan olika användningsområden ska stå i centrum måste antingen momsplikt på bostadshyror eller ett förbud mot att ta ut moms på lokalhyror införas. Det som framför allt har varit uppe i debatten är moms på bostadshyror, och eftersom det inte är önskvärt att höja hyrorna genom ett politiskt beslut måste dessa sänkas som moms införs. Det rör sig om en stor reform som dessutom behöver ha lång hållbarhet. Detta kräver noggrann beredning och kan inte behandlas separat från andra skattefrågor. Regeringen ser en rad andra verktyg som är bevisat verkningsfulla och som framstår som mer effektiva för att råda bot på bostadsbristen än den politiskt och skattemässigt ganska tungrodda inriktning som till exempel en förändring av dessa regler skulle innebära. 118 (M): När man lyssnar på bostadsministern låter det nästan som att momsreglerna är av givna. Så är det ju inte; det är vi i och regeringen som bestämmer reglerna. Det var också detta som jag uppfattade som syftet med den här utredningen – att identifiera hinder och sedan fundera på om man kan göra någonting åt dem. Jag trodde faktiskt att jag i den här debatten skulle ges möjlighet att ge beröm till regeringen. Detta är ju ett av få initiativ som har tagits för att utreda hinder som finns för att skapa nya bostäder. Jag tyckte att det var ett framsynt initiativ som förtjänade att lyftas upp. sablas det dock ned av bostadsministern själv, som hänvisar till att momsreglerna är för krångliga. Man ska säga, fru talman, att pandemin inte är orsaken till att behovet av kontorsyta minskar, men pandemin har accentuerat utvecklingen. Såväl medieenkäter bland större arbetsgivare i både och utlandet som forskning visar på samma sak. Hemarbetet tros komma att ligga på en betydligt högre nivå efter pandemin än före, och behovet av lokaler kommer att se helt annorlunda ut . Lägg därtill en ökad användning av distansmötestjänster som kan antas minska behovet av både möteslokaler och exempelvis hotellrum för affärsresenärer. Exakt hur denna utveckling kommer att se ut är svårt att sia om, men jag tror att vi beslutsfattare redan nu bör fundera på hur vi kan se över och ändra regelverk för att möjliggöra ett mer flexibelt användande. Jag vill lyfta fram detta av två skäl, fru talman. Det ena handlar om hållbarhet och det andra om stadsutveckling. Detta är två frågor som jag har uppfattat varit bärande också i syn på bostadspolitiken. Ett mer effektivt utnyttjande av kontorsyta är ju inte mer miljömässigt hållbart om man inte kan använda den effektiviserade ytan till något annat ändamål. Därtill är konvertering en lågt hängande frukt för att kunna förtäta i våra stadskärnor och ge ett större underlag till central handel och service att leva på. Under den andra halvan av var filosofin inom svensk stadsplanering att riva eller kontorisera bostadshus i centrala lägen och bygga kontorskomplex och köpcentrum. flyttades bostäderna ut till våra ytterområden. Dokumentären kom till stan av visar hur tidigare levande stadskärnor runt om i utraderades för att ersättas av den tidens stadsbyggnadsideal. Vi har en historisk chans att återbostadisera våra stadskärnor, men detta kommer att kräva politisk handlingskraft. Alternativet är inte status quo. Gör vi ingenting pekar utvecklingen i stället mot övergivna stadskärnor med tomma kontorslokaler och ytterligare butiksdöd. Det är en utveckling som vi redan ser i . Jag vill återkomma till bostadsministerns tvärvändning i synen på att undanröja hinder för att omvandla tomma lokaler till bostäder. Uppdraget skickades och återrapporterades . Det är sedan, och säger bostadsministern att det inte är aktuellt att vidta några åtgärder. Jag tycker mig kunna höra att problemet nog snarare handlar om att åtgärderna som föreslogs var fel åtgärder och att det inte passar med regeringens politiska agenda att reformera krångliga momsregler eller reformera hyresregleringen. Är det därför man väljer att inte lyfta denna fråga vidare? 119 Statsrådet (MP): Jag får väl börja där riksdagsledamoten slutade och understryka att jag i mitt svar var ganska tydlig med att vi kommer att bevaka denna fråga. Om vi ser ett ökande behov av en omvandling är vi beredda att se på vad som skulle krävas för det. konstaterar jag att de förslag som lyfts fram just vad gäller momsreglerna framstår som både politiskt och skattemässigt tungrodda och inte är den inriktning som vi ser som mest framkomlig. Däremot framgår det också i rapporten från att det sker en relativt omfattande ombyggnad av lokaler till bostäder. av de bostäder i flerbostadshus som tillkommit finns i ombyggda lokaler, som jag redan har nämnt. Det investeringsstöd som finns för hyresbostäder och bostäder för studerande kan också beviljas för ombyggnader av lokaler som inte har varit bostäder . Denna möjlighet finns alltså också. Jag vill passa på att haka i något som riksdagsledamoten tog upp och som egentligen inte omfattas av den fråga som ställdes men däremot av rörelsen mot butiksdöd i centralorter och i tätorter. Detta är en väldigt tråkig utveckling som vi har sett . Den har dock framför allt och drivits av externhandeln och av det stora bilberoende som har byggts in i våra städer när värdefull yta där vi hade kunnat bygga bostäder, plantera träd och parker och bygga lekplatser för våra barn i stället har ödelagts till förmån för 80–infartsleder och som därmed också orsakar både klimatanpassningsproblem och en högre klimatbelastning. Det är intressant att följa den utveckling av handeln som sker inte minst i , där cirkeln lite grann börjar slutas och e-handeln slår hårdast mot externhandeln, vilket ger cityhandeln en möjlighet att med hjälp av upplevelser, en utvecklad stadsplanering och en mer attraktiv stadskärna börja få tillbaka kunderna. Vi ser också en utveckling där företag, till exempel , går ifrån stora köplador utanför städerna till att använda lokaler inne i stadskärnor för att just använda sig av den upplevelsemiljö som finns där. Det här är en väldigt positiv utveckling. Som ansvarig för stadsutvecklingsfrågor tycker jag att detta är mycket intressant att följa och väldigt värdefullt. En utveckling där till exempel serviceutbudet i tätorternas kärnor stärks och kompletteras med e-handel på bekostnad av externhandeln skulle i mina ögon ge möjlighet att skapa fler platser i landet där det går att bo och leva, inte bara i våra städer utan också i våra mindre orter som då skulle kunna få ett mycket bredare utbud av service. Det skulle dessutom ge möjlighet att låta våra större städer växa på redan ianspråktagen mark. Jag ser väldigt mycket fram emot att vi ska kunna föra en diskussion om hur vi kan stötta en sådan utveckling. Men som jag sa i mitt interpellationssvar ser jag just nu inget behov av att påskynda just omvandlingen av lokaler till bostäder ytterligare i det här skedet. Vi tror och hoppas att ekonomin ska växa igen. Vi vet inte än hur det kommer att ha påverkat just kontorslokalerna, men när vi kommer ut ur den här fasen och vet hur behovet av lokaler ser ut då är vi beredd att titta vidare på den här frågan. debatterar jag gärna förtätning och stadsutveckling med riksdagsledamoten när som helst. 120 (M): Tack för svaret, bostadsministern! Jag debatterar också jättegärna, men jag skulle ännu hellre se konkreta åtgärder från regeringen. Jag tror knappast att jag behöver berätta för bostadsministern eller för någon annan som lyssnar på den här debatten hur allvarlig situationen är på bostadsmarknad. Bostadsbristen är tillsammans med otrygghet och segregation ett av mest akuta samhällsproblem. Den är också ett av regeringens största misslyckanden, fru talman. Enligt bostadsmarknadsenkät bor nio av tio svenskar i en kommun med bostadsbrist. Störst är problemen i storstadsregionerna. I min hemstad uppskattar kommunen att det behövs 4 000–5 000 nya bostäder för att komma till rätta med bostadsbristen. Bostadsbristen är ett fundamentalt politiskt misslyckande som drabbar många olika grupper i samhället. Den drabbar unga som vill etablera sig på bostadsmarknaden. Den gör att barnfamiljer får bo trångt när de inte har råd eller möjlighet att flytta till något större. Den låser fast äldre i stora villor, trots att de egentligen vill flytta till lägenhet. Det finns ingen enkel lösning på de här problemen, fru talman, utan det kräver en rad åtgärder och handlingskraft för att öka funktionen på bostadsmarknaden. Att omvandla tomma lokaler till bostäder kommer inte att lösa alla problem, tvärtom. Men det skulle kunna vara en insats åt rätt håll. För att få en fungerande bostadsmarknad i krävs en regering som agerar och driver en reformagenda – något som inte har skett , fru talman. Jag tycker att de här debatterna är väldigt belysande på det sättet, för bostadsministerns svar här sammanfattar också regeringens bostadspolitik: Regeringen följer utvecklingen men har ingen avsikt att vidta några åtgärder. 121 Statsrådet (MP): Jag tycker att debatten var väldigt belysande också för den moderata bostadspolitiken, med tanke på att vi de senaste två mandatperioderna har ökat bostadsbyggandet dramatiskt, vilket naturligtvis riksdagsledamoten också är väl medveten om. Vi bygger drygt det som är behovet utifrån befolkningstillväxten, men vi har fortfarande en bostadsskuld från tidigare mandatperioder att bygga i kapp. Intressant i sammanhanget är att påminna oss om servettskissen, som strök investeringsstödet som syftar till ett byggande av fler bostäder till rimliga hyror. Det är något som vi återinförde och som har som effekt att vi snart har fått 5 000 nya bostäder på plats. Det har också hållit byggtakten uppe under pandemin med det tryck som har varit mot ekonomin. Det är mycket intressant att kontring mot detta är att vi ska omvandla eventuellt överblivna kontorslokaler till bostäder. vill man inte ha utvecklingen mot hyresbostäder till rimliga hyror för att bryta segregationen och skapa möjlighet för fler att ta sig in på bostadsmarknaden, till exempel unga eller de som behöver ett socialt kontrakt, vilket investeringsstödet möjliggör. Det här var mycket belysande av skillnaderna mellan moderat bostadspolitik och den rödgröna regeringens bostadspolitik, skillnaden mellan att vilja skruva lite i det befintliga och att vilja tillföra ett stort antal nya bostäder på den svenska bostadsmarknaden. Interpellationsdebatten var härmed avslutad. § 20 Svar på interpellation 2020/21:567 om ett ökat bostadsbyggande 122 Statsrådet (MP): har frågat mig hur jag avser att öka bostadsbyggandet. Det är en mycket viktig fråga som ställs, och jag är glad över möjligheten att besvara den. Jag vill inledningsvis förtydliga att inte sätter upp mål för bostadsbyggandet, men de tittar på prognoser för befolkningsutvecklingen och räknar ut hur många bostäder som behöver byggas för att möta den. Den senaste beräkningen visar att det behövs 41 000–43 000 bostäder fram för att klara detta. Alla bostäder som byggs utöver det minskar det underskott som finns och som vuxit under tidigare regeringar. Preliminär statistik från och visar att både färdigställda och påbörjade bostäder överstiger det antal som bedömer behövs för att möta befolkningsutvecklingen. En anledning till att det byggs mycket i är det statliga investeringsstödet, som och med stöd av försökte avveckla. Till och med har stöd beviljats för anordnande av 45 000 nya bostäder, varav 21 000 redan finns på plats. Det är bostäder med en lägre hyra än andra nyproducerade hyresbostäder och med villkor som gör att fler hushåll kan efterfråga dem. Investeringsstödet har varit och är ett viktigt verktyg för att upprätthålla en hög byggtakt, särskilt i en lågkonjunktur, och jag avser att fortsätta använda det för att öka bostadsbyggandet. Regeringen arbetar på flera fronter för att skapa bättre förutsättningar för bostadsbyggande. Regeringen överlämnade så sent som propositionen Privat initiativrätt till som syftar till att möjliggöra snabbare detaljplaneprocesser. Regeringen har även uppdragit åt flera myndigheter att göra en översyn av sina anspråk på områden av riksintresse som syftar till en kraftig minskning av såväl antalet anspråk som deras samlade areella utbredning. Avslutningsvis vill jag även nämna Sverigeförhandlingen, som tillsattes av en borgerlig regering, och de överenskommelser som kommuner, regioner och andra aktörer gjort om åtgärder för att bland annat öka bostadsbyggandet. Drygt 190 000 nya bostäder förhandlades fram under Sverigeförhandlingen. Men när regeringen efterlyste en bred politisk diskussion om finansieringen av de statliga delarna av Sverigeförhandlingen tackade och nej till att delta – detta trots en bred uppslutning från kommuner, regioner och en stor del av näringslivet. 123 (M): Tack, bostadsministern, för svaret! För den som bara äger en hammare ser alla problem ut som en spik, och för den som bara tror att bidrag löser problemen kommer alltid svaret på en fråga vara ett nytt bidrag. Och det är precis det svar som jag får från bostadsministern . Jag ställde en bred fråga för att ge möjlighet till ett brett svar. Men bostadsministern landar, som i tidigare debatter här , i att svaret på frågan är att vi bara behöver subventionerna bostadsbyggandet lite mer. Faktum är, fru talman, att det gigantiska stöd som regeringen har sjösatt för bostadsbyggande, , i huvudsak har gått till bostäder som ändå hade byggts. Och det har ofta gått till människor som har en högre inkomst än den genomsnittliga på orten. Om man ska, så att säga, benchmarka stödet mot var bristen anses vara som störst är det ju märkligt att , där nog alla är överens om att bostadsbristen är störst, bara hamnar på 14:e plats bland de städer som har fått tilldelade stöd i . Det som är så tråkigt, fru talman, är att vi alltid hamnar i en diskussion om nya och fler bidrag när det bevisligen inte löser problemet på svensk bostadsmarknad. Om prisregleringar och bidrag hade varit lösningen på en bostadsmarknads problem hade haft den mest välfungerande bostadsmarknaden i världen. Men vi vet alla att så inte är fallet. Nej, är närmast unikt i det att vi har något som heter bostadskö. I de flesta andra länder vet man inte vad en bostadskö är för något. Låt mig upprepa min fråga: Vad vill bostadsministern konkret göra för att det ska enklare och billigare att bygga i ? Jag pratar inte billigare att bygga med skattebetalarnas pengar, för dessa pengar har givetvis ett alternativt användningsområde. De hade kunnat få stanna i människors fickor. De hade kunnat gå till att upprätthålla några andra centrala välfärdsområden. Men i stället väljer regeringen att lägga på byggnader som ändå hade byggts. Låt mig bli lite mer konkret i mina frågeställningar för att försöka leda bostadsministern rätt i denna diskussion. Är ni beredda att se över det alltför krångliga detaljplanekravet? Är ni beredda att införa mer översiktliga byggplaner i stället? Är ni beredda att göra en generell regelrevision med syfte att se över de över 3 000 regler som utgör byggregler och som bara genom sina utformningskrav har gjort det nästan dyrare att uppföra en vanlig villa i ? Enbart nya myndighetskrav har alltså skapat denna fördyring. Kan det vara intressant att begränsa kretsen av sakägare för att vi inte ska ha en ordning som där saker överklagas in absurdum av människor och parter som i grunden inte ens är berörda av byggprojektet i fråga och som gör att det ofta tar från idé till dess att en byggnad står där? Detta skapar fördyringar och gör det svårare att bygga i . Delar bostadsministern denna bild? 124 FÖRSTE VICE TALMANNEN: Låt mig påminna ledamoten om att vi talar genom talmannen och inte använder ni eller du. 125 Statsrådet (MP): Jag börjar i änden att det är oerhört intressant att i ena stunden debattera med moderater som är oroliga för demokratifrågan i detaljplaneprocessen för att i nästa stund debattera med moderater som tycker att vi ska luckra upp demokratidimensionen i planarbetet. Att vi har möjlighet att tycka till om vad som byggs i våra kommuner och bostadsområden är en viktig del av den demokratiska processen när vi planerar våra gemensamma städer och orter. Jag vill också påminna ledamoten om skillnaden mellan och . Mycket av investeringsstödet har riktats mot , och väldigt många bostäder har byggts med hjälp av investeringsstödet i . är en funktionell arbetsmarknad, och det är därmed väldigt relevant att titta på hela den arbetsmarknaden och inte bara på en av de 27 ingående kommunerna. Investeringsstöd har gått till denna region, och många nya bostäder har byggts. När man frågar kommuner och regioner vad det är som saknas på bostadsmarknaden är det inte jämnt fördelat på alla typer av bostäder. Det man saknar är i stor utsträckning hyresrätter till rimliga hyror. är nyproduktion dyrare än befintligt bestånd. Så kommer det alltid att vara, och det är ganska naturligt. Lån är avbetalade och kostnader avskrivna. Man har en lägre kostnad för ett hus som har byggts tidigare än för ett nybyggt hus. Det vi har gjort med investeringsstödet och de förändringar som är gjorda innebär att en åttondel av de lägenheter som byggs går till antingen unga personer eller personer som står långt från bostadsmarknaden genom sociala kontrakt. Det öppnar med andra ord upp för dem som inte själva kan efterfråga en bostad . Syftet med investeringsstödet har dock aldrig varit att skapa social housing-projekt. Det är inte regeringens politik att bygga särskilt för fattiga människor. Vi bygger enligt den generella bostadspolitiken bostäder som kan efterfrågas av alla, och sedan stöttar vi individer. Just nu har vi ett historiskt högt byggande i , inte minst till följd av det statliga investeringsstödet. Det kan man givetvis tycka är onödigt, men om vi jämför med mandatperioderna bakåt då det byggdes otroligt lite byggs det nu väldigt mycket mer. Jag är väldigt stolt över det, och det kommer vi att hålla i. Nästa steg blir att titta på den socialt hållbara bostadsförsörjningen och se hur fler kan komma att efterfråga en bostad på egna meriter. Vi kommer också att titta på hur fler förstagångsköpare kan ta steget in i det ägda beståndet genom statligt startlån, om utredningen kommer fram till det, eller andra möjliga vägar framåt i den änden av bostadsmarknaden. Bostadsmarknaden är sammanhängande. Det man gör i den ena änden påverkar i den andra änden. Det här är en viktig fråga, och jag välkomnar i och för sig debatten men vill påpeka att vi bygger fler bostäder i än vad vi har gjort på mycket , inte minst till följd av det av riksdagsledamoten så bespottade investeringsstödet. 126 (M): Jag tycker att statsrådet borde hålla sig för god för att dra in demokratibegreppet i detta sammanhang när det jag sa var att vi vill ha ett mindre detaljerat detaljplanekrav. Vad det över huvud taget har med något demokratibegrepp att göra är för mig en gåta. Men det är väl lite symtomatiskt för den tid vi lever i att när man har slut på argument drar man gärna till med den största släggan och börjar prata om att demokratin är äventyrad och i fara. Det jag sa var att vi behöver mer översiktliga byggplaner så att man inte, som så i dagens , när man vill bygga något som bara avviker lite grann från befintlig detaljplan hamnar i en situation där kommunen måste ta fram en ny detaljplan, och så dröjer det utan att något händer. Inget blir byggt, allt drar ut och samhällsekonomin skadas. Det var min poäng. Därutöver konstaterade jag att vi kanske behöver en ordning där vi begränsar sakägarbegreppet till dem som faktiskt är berörda. Det kan naturligtvis variera beroende på vad frågan gäller. Fler är givetvis berörda av en vindkraftsetablering än av ett sökt bygglov för en enplansvilla. Detta utgår jag dock från att bostadsministern också är medveten om. Jag fick inget svar på min fråga om en generell regelrevision. Är det något och bostadsministern är intresserade av? Är det rimligt att en vanlig enplansvilla har blivit nästan dyrare bara på grund av utformningskrav? Är det rimligt att vi fortsätter i denna riktning? Är ett hus som byggdes så dåligt att det har varit nödvändigt att påföra alla dessa nya utformningskrav? Eller skulle det kunna vara aktuellt att ta ett steg tillbaka och ställa sig frågan om vi kanske har lite för många regler som krånglar till och fördyrar och som ytterst vältrar över slutnotan på den enskilda individen?