prot · H809146 · 2021-06-22 00:00:00 — Ni säger nej till detta, och ni säger därmed nej till att får en fortsatt lagstiftning på detta område, med en 21-årsgräns. Det bör ändå ta ansvar för. Ni vill ha ett tillkännagivande, men det är om exakt samma sak: den lag som finns ska fortsätta gälla. De där ursäkterna eller hänvisningarna till hur man måste göra håller faktiskt inte i detta fall. 60 (C) replik: och verkar väldigt angelägna om att få med i denna fråga. Då kunde man ju ha talat med oss innan man skickade ut ett pressmeddelande. Men man valde i stället att som vanligt samarbeta med . Hade man på riktigt velat ha med kunde man ha gjort ett ärligt försök innan man tryckte på ”Skicka”. När vi för en gångs skull är överens i en sakfråga inom migrationspolitiken väljer man att ändå slå på och kritisera . Ja, det känns verkligen som att man på riktigt vill samarbeta för bästa! Ändrade regler i utlänningslagen På riktigt – vi är överens i sak. Vi riktar ett skarpt tillkännagivande till regeringen på samma sätt som denna riksdag gör . Det är så det i de allra flesta fall fungerar; det är inget kontroversiellt med det. 61 (L) replik: Låt oss ta ett mycket konkret exempel, som skulle kunna vara från . Vi har en flicka som har fyllt och precis har tagit studenten. Hon bor i ett utanförskapsområde och lever i en hederskultur. Hon tvingas nu att åka till hemlandet, där hon blir bortgift med en person som hon knappt någonsin har träffat. Hon kommer sedan tillbaka till , och kommer en ansökan från hennes nya man, som hon aldrig i praktiken har gett sitt samtycke till att dela resten av livet med, om att anhöriginvandra till för att leva med sin fru för resten av livet. Han är en bit över 20; hon är 18 ½. Med den nuvarande lagstiftningen, fru talman, den tillfälliga lagen, kan konstatera att det rör sig om ett tvångsäktenskap. För att skydda flickan nekar vi mannen rätten att anhöriginvandra som hennes äkta man för att bo med henne. kommer att rösta här i kammaren. Då kommer att rösta för att gränsen ska sänkas till , vilket innebär att aktivt kommer att rösta för att ska få närmast obefintliga möjligheter att skydda den här flickan. Det är mycket märkligt att vill göra detta, för har lämnat in en motion till där man säger att det är jätteviktigt med 21-årsgränsen. Varför vill aktivt försämra möjligheter att motverka tvångsäktenskap, som partiet lägger fram förslag till om att stärka våra möjligheter att motverka tvångsäktenskap? Kan inte förklara det för oss andra så att vi förstår hur ni resonerar i detta? 62 (C) replik: Jag tycker att jag har besvarat dessa frågor, men det är uppenbarligen trevligt att slå lite mer på i denna fråga. Vi tycker inte att vi ska skriva skarp lagstiftning i detta skede i migrationspolitiken. Vi tycker att vi ska rikta ett skarpt tillkännagivande till regeringen. Men det är kanske mer relevant att fråga Socialdemokraterna och varför de inte har med detta i propositionen. Jag har en fråga till ledamoten : Varför vände ni er inte till och sökte stöd för denna linje? Varför krokade ni i stället arm med i ett första gemensamt politiskt utspel? För det första gemensamma politiska utspelet var det migrationspolitiken som Liberalerna valde. Varför sökte ni inte i stället stöd för denna linje hos ? 63 (L) replik: Vi ska inte skriva skarp lagstiftning, säger . Men det är precis det vi gör. Hela det betänkande vi nu diskuterar gäller den nya svenska utlänningslagen – det kan väl ändå inte ha undgått . Vad vill är att vi inte ska stifta just den här specifika lagparagrafen. Ändrade regler i utlänningslagen kommer alltså att rösta mot partiets egen ståndpunkt för att aktivt försämra möjligheter att motverka tvångsäktenskap. Och så säger till mig: Varför vände sig Liberalerna inte till oss? Sanningen är ju att vi vände oss till hela . Det är vårt specifika yttrande som ligger till grund för detta, och det lämnade vi in . Men råkar det vara så att , och till och med tyckte att detta var rimligt, och de sa att de gärna stöder detta. Men säger: Nej, det kommer inte vi att göra, för tycker så här. anser alltså att det viktigare att bekämpa med ord än att i handling skydda utsatta flickor och pojkar som riskerar tvångsäktenskap. Det är vad gör. Man offrar här möjligheterna för att bekämpa hederskultur och skydda utsatta 18‑, 19- och 20-åringar i därför att och inte klarar av att trycka på samma knapp som i där borta. Jag tycker, fru talman, att detta är rätt orimligt, och jag blir på ett personligt plan rätt upprörd. Jag som liberal känner nämligen att denna riksdag, med det utanförskap vi har i och den unga generation som tvingas leva under hedersförtryck, faktiskt har en skyldighet att ställa upp för de unga flickor och pojkar som riskerar att utsättas för dessa förföljelser. Men det tycker inte . Man offrar dem i någon sorts cyniskt spel för att man inte vill trycka på en viss knapp . 64 (C) replik: Och jag blir personligen, som liberal, väldigt upprörd när ett så kallat liberalt parti ger direkt inflytande över migrationspolitiken. Men återigen – tycker inte att vi ska ha en försämrad lagstiftning som inte ger myndigheterna de verktyg de behöver för att bekämpa tvångs- och barnäktenskap. Vi kommer därför att rösta på vårt eget förslag, som innebär ett skarpt tillkännagivande till regeringen i frågan. Det hade varit mer klädsamt om Liberalerna, och i stället hade ställt frågan till Socialdemokraterna om varför de inte har med 21-årsregeln i sin proposition. 65 i (SD) replik: Jag löper viss risk att bli lite tjatig, som det lätt kan bli när man är fyra som trycker på knappen och vill diskutera en viktig fråga. undrar: Varför hörde ni inte av er till oss? Jag hade gärna hört av mig till om jag hade vetat att man i inte stod bakom sin egen politik och inte var beredda att rösta på den. Jag hade absolut gärna inkluderat i samtliga dessa åtta punkter. Är vi överens om sakpolitik ser jag faktiskt inget problem med att samarbeta ens med . Det känns faktiskt helt okej. Nästa gång ska jag ringa till och försöka inkludera honom i ett samarbete om det handlar om politik som är bra för och där det känns som att vi faktiskt kanske ändå är överens. Jag vill ändå ställa en följdfråga. har alla andra pratat om dessa frågor redan så att alla vet förutsättningarna. Det är väldigt enkelt. kan rösta på ett skarpt lagförslag och förlänga den lag som redan finns – det är inga konstigheter – i stället för att aktivt se till att den upphör. Men min fråga till är: Kan ledamoten med gott samvete titta 18–19-åriga tjejer eller killar med utländsk bakgrund i ögonen, unga människor som riskerar att giftas bort med utländska släktingar, och förklara för dem varför inte tar denna chans att faktiskt förlänga en skarp lag? Varför sätter principer före konkreta resultat? Varför är det så viktigt med detta politiska spel? 66 (C) replik: Ändrade regler i utlänningslagen kommer inte att samarbeta eller förhandla med . Det är nog ingen okänd ståndpunkt vid det här laget. kommer att rösta för ett tillkännagivande som ger myndigheterna möjlighet att stoppa tvångs- och barnäktenskap. Frågan om varför detta inte är med i propositionen bör rimligtvis riktas till Socialdemokraterna och . Hade man haft med det i propositionen hade vi röstat för det, och det hade inte varit några problem. Ansvaret kan således inte läggas på utan på regeringen. kommer att rösta för vår politik. Vi kommer att rösta för en 21-årsgräns i kammaren. Vad tycker i denna fråga är tydligt. 67 i (SD) replik: Vad tycker är tydligt, men vad gör är en helt annan sak. Sedan säger också att han på inga villkor är beredd att samarbeta med , inte ens i sakfrågor där vi faktiskt är överens och där det handlar om att skydda unga tjejer och killar från hedersförtryck och tvångsäktenskap. Detta handlar alltså inte om, som upprepar , att ingen kontaktade och frågade om detta innan. Även om vi hade kontaktat innan hade han ändå satt det politiska spelet framför välmåendet hos unga pojkar och flickor. Jag noterar också att väldigt nogsamt undviker att svara på den fråga som jag ställde. Jag ställer den därför igen. Kan ledamoten med gott samvete titta 18–19-åriga tjejer eller killar med utländsk bakgrund i ögonen, unga människor som riskerar att giftas bort med utländska släktingar eller andra, och förklara för dem varför inte tar chansen att förlänga den lagstiftning som finns för att skydda dem mot hedersförtryck och tvångsäktenskap? 68 (C) replik: Det är en fråga som ska ställas till de partier som inte kommer att rösta för sådana tillkännagivanden . Det är en fråga som ska ställas till , till Socialdemokraterna och till . kommer att fortsätta kämpa för att vi ska ha en 21-årsregel. Det är inte svårare än så. 69 (V): Denna debatt hade kunnat handla om att göra till en bättre plats att leva på för oss alla. Den hade kunnat handla om att på bästa sätt se till att , efter den tillfälliga begränsningslagen, får en utlänningslag som tar utgångspunkt i internationella konventioner om flyktingskapet och de mänskliga rättigheterna, som värnar rätten till skydd, familj, delaktighet och värdighet. Den hade kunnat handla om hur vi kan se till att barn får fler rättigheter och möjligheter, inte färre. Den hade kunnat handla om hur vi, utifrån den gedigna vetenskap och kunskap som finns på området, ser till att en utlänningslag ger skyddsbehövande bästa möjliga förutsättningar att avsluta flykten och bli en del av . Den hade kunnat handla om hur vi ser till att det finns rättssäkerhet och noggrannhet i asylprocessens alla delar och hur utlänningslagen även kan innehålla dörrar in för den som har fastnat i omöjliga limbosituationer. Men det gör den tyvärr inte, fru talman. Ändrade regler i utlänningslagen I stället har både regeringspartier och den reaktionära högern fastnat i att tävla om vem som kan behandla människor på flykt allra sämst. Resultatet är att både regeringen och oppositionen lägger fram förslag som inte bara ignorerar vetenskap och beprövad erfarenhet utan även flyktingskapets särskilda status och de rättigheter som följer därav. För att komma undan med detta använder man sig av integrationsargumentet som en praktisk täckmantel. Både regering och blåbrun opposition påstår sig vilja få färre att söka skydd i för att förbättra integrationen genom att införa en rad åtgärder som vi med absolut säkerhet vet leder till sämre integration. Genom denna logiska kullerbytta försöker båda låtsas som att problem med trångboddhet, klassklyftor, segregerande marknadsskolor och ett eftersatt välfärdsbygge kan lösas genom att trampa på människor på flykt. Förutom att detta är ett ideologiskt svek från en socialdemokratisk regering och de liberaler som kanske finns kvar någonstans är det också historielöst och kunskapsfientligt. Det finns nämligen, fru talman, en hel del saker som vi vet med säkerhet. Vi vet att en trygg och förutsägbar framtid är själva grunden som vi människor bäst bygger våra liv på. Permanenta uppehållstillstånd och en rätt till familjeåterförening ger därför det bästa fundamentet att bygga det nya livet på. Det ger bättre och snabbare etablering för den enskilde, spar resurser för , som inte behöver ompröva uppehållstillstånd om och om igen, och skapar bästa möjliga förutsättningar för samhällets planering i stort och smått. Vi vet också att en otrygg arbetsmarknad för nyanlända leder till otrygga arbeten för alla. När permanenta uppehållstillstånd och möjligheten att återförenas med sin familj är beroende av anställning och viss inkomst skiftas maktbalansen till arbetsgivarnas fördel. En arbetstagare som gör allt för att få träffa sina barn igen eller få ett tryggt uppehållstillstånd är lätt att utnyttja, lätt att underbetala, lätt att tafsa på, lätt att byta ut och lätt att tysta. Det är, fru talman, en nederlagsstrategi inte bara för den som utnyttjas utan även för kollegan bredvid och för löntagarna i stort. Löntagarkollektivet är aldrig starkare än den otryggaste på arbetsmarknaden. Högern har ansett att arbetarklassen bäst sporras att arbeta hårdare och anstränga sig mer om den är hungrig, otrygg och livegen. Det oerhörda är att en socialdemokratisk regering nu säger samma sak om nyanlända. Vi vet också att dessa krav även kommer att öka konkurrensen om okvalificerade jobb. Missmatchningen och den etniska skiktningen på arbetsmarknaden ökar när individer tvingas välja snabba och kortsiktiga lösningar för att uppnå trygghet med ett permanent uppehållstillstånd framför långsiktiga investeringar i till exempel validering eller vidareutbildning. För en regering som säger sig sätta jobben först är det helt bakvänt. Ändrade regler i utlänningslagen Vi vet också att de förslag som förs fram kommer att drabba kvinnor mycket hårdare än män. Det framgår även tydligt av regeringens egen konsekvensanalys. Kvinnor har större ansvar för barn och hushåll i hela vårt samhälle, vilket leder till sämre förankring på arbetsmarknaden, inte minst för gruppen utlandsfödda kvinnor. Till detta kommer diskriminering på arbetsmarknaden och hos Arbetsförmedlingen. Utlandsfödda kvinnor jobbar oftare deltid, har oftare otrygga anställningsformer och får inte ta del av de kompetenshöjningar som behövs. Det innebär i sin tur att just kvinnor kommer att få mycket svårare att uppnå kraven för permanenta uppehållstillstånd och familjeåterförening. Att bygga in en sådan orättvisa grundad i ojämställdhet är inte acceptabelt för och borde inte heller vara det för andra partier som vill verka för jämställhet. Och framför allt borde det vara helt otänkbart även för en regering som faktiskt kallar sig feministisk. Vi vet också att det som föreslås kommer att neka barn deras rätt till sina föräldrar, en rättighet som är helt grundläggande i framför allt . Vi vet även att den osäkerhet som följer av tillfälliga uppehållstillstånd hindrar barn i deras utveckling och att den är ett hinder för traumabearbetning och tillfrisknande hos barn som drabbats av krigets och terrorns fasor. Att en regering som gjort till lag inför lagar som uppenbarligen är ett hinder för barns rättigheter är orimligt. Vi vet också från forskning kring trauma- och tortyrskador att förutsättningen för att kunna läkas är att flykten får ett slut. Tillfälliga uppehållstillstånd och oro för en splittrad familj hindrar detta. Det innebär i sin tur att det är just den med skyddsskäl som baseras på tortyr- och krigsskador som kommer att ha svårast att uppnå de krav som man nu föreslår ska ställas. Skyddsskälet blir ett hinder för ett permanent uppehållstillstånd eller för att återse sin familj. Det är upprörande. När flykten till blivit ännu farligare , på grund av regeringens och EU:s politik, är det männen som har flytt medan kvinnorna och barnen har lämnats kvar – för att de ska slippa drunkna på . Resultatet av såväl regeringens som de blåbrunas förslag blir att kvinnor och barn tvingas stanna kvar i krig och flyktingläger till följd av försörjnings- och bostadskrav som omöjligt kan uppfyllas. Vi vet också att omsvängningen i den svenska asyllagstiftningen bygger på falska premisser. En strängare lagstiftning påverkar inte antalet asylsökande, och färre asylsökande förbättrar inte integrationen. Det är hur vi investerar i samhället och människorna i det som avgör hur väl vi lyckas. Antalet asylsökande i hade minskat redan när begränsningslagen trädde i kraft. Av prognos framgår att antalet asylsökande endast påverkas väldigt lite, på marginalen, vid en återgång till utlänningslagen. Allt detta vet vi med all säkerhet, fru talman. Det framgår av den omfattande forskning och kunskap som finns på området, från de underlag som togs fram i arbete, från regeringens egen konsekvensanalys, från omfattande forskarupprop och från de erfarenheter i civilsamhället som med begränsningslagen har gett oss. Och ändå – ändå! – lägger både regeringen och den blåbruna oppositionen fram förslag som går på tvärs mot denna kunskap. De lägger fram förslag vars uttalade syfte är att avskräcka människor från att söka skydd i genom att man gör det till ett ännu sämre land att leva i. Det borde vara en svårsmält politisk vision att göra landet sämre, fru talman, och ändå är det just detta som förenar förslagen från regering respektive blåbrun opposition: viljan att göra till ett sämre och otryggare land genom att behandla människor på flykt så illa att de inte vill vara här. Ändrade regler i utlänningslagen Hade regeringen och de blåbruna menat allvar med sin oro för att nyanlända ska drabbas av trångboddhet på grund av bostadsbrist eller av arbetslöshet på grund av otillräckliga språkkunskaper borde ju samtalet ha handlat om hur man bygger rymligare och starkare genom att investera i samhället och människorna i det – i bostadsbyggande, i sfi från dag ett och i det välfärdssamhälle som historiskt har visat sig vara den allra viktigaste och effektivaste integrationsmotorn, även i en internationell jämförelse. Men samtalet handlar inte om det, för det är inte verkligheten utan möjligheten att delta i tävlingen i att skylla samhällsproblem på flyktingar som intresserar majoriteten i den här kammaren. Man frågar sig hur vi kunde hamna här, fru talman. Den valde att lägga fram begränsningslagen, med motiveringen att – , sa man – behövde minska antalet asylsökande för att kunna hantera och förbättra mottagandet . Regeringen menade att färre asylsökande skulle vilja söka sig till om den svenska lagstiftningen anpassades till EU:s miniminivå. Regeringen ansåg att detta även skulle förmå andra EU-länder att ta ett större ansvar. Regeringen hävdade att lagstiftningen bara skulle vara tillfällig. Just lagens tillfällighet användes av regeringen som bärande argument för att göra inskränkningar som ett massivt antal remissinstanser – myndigheter, kunniga – motsatte sig. Det andra bärande argumentet var att lagstiftningen behövdes för att rusta mottagandet framöver. var skarpt emot. Vi varnade redan då för att den här dagen skulle komma. Vi varnade för att den tillfälliga lagstiftningen riskerade att permanentas och för att en acceptans för denna nya lägstanivå skulle skapa politiska förutsättningar att fortsätta att inskränka asylsökandes rättigheter även i andra europeiska länder. Vi kan nu tyvärr konstatera att vi fick rätt. Jag önskar att det inte var så. har under detta skamliga så kallade andrum inte rustat samhället för ett bättre fortsatt mottagande. har övriga EU-länder använt minskade ansvarstagande som argument för att själva smita från sitt ansvar. Ytterst riskerar denna ansvarslösa spiral att undergräva fundamentet för asylrätten. När världens rikaste länder, däribland , undan för undan kliver tillbaka från sina konventionsbundna löften är det svårt att se varför väldens fattigaste länder – där majoriteten av världens flyktingar befinner sig – ska vilja fullfölja sina. tillsattes för att ta fram en långsiktigt hållbar migrationspolitik som skulle vara human, rättssäker och effektiv när begränsningslagen löper ut. Mycket kan sägas om det arbete som gjordes i den migrationspolitiska kommittén och som förslagen från den tidigare regeringen och de blåbruna bygger på, men gemensamt är att utgångspunkten togs i begränsningslagen – som aldrig utvärderats – och i en tolkning av orden ”långsiktigt hållbar”, vilket kom att betyda ”på EU:s bottennivå”. Ändrade regler i utlänningslagen Det är det faktum att människor runt om i världen tvingas fly för sina liv som är ett problem, inte att några av dem vill söka skydd i . Tvärtom är det något vi är och ska vara stolta över. Att är känt som ett land där människors rättigheter respekteras och där även kvinnor och barn är människor och har goda förutsättningar att förverkliga sina livsambitioner är något vi ska värna och stärka. Men för att det ska vara så även krävs det aktiv handling i denna kammare. Förslagen som läggs fram både av regering och av blåbrun opposition innebär ett paradigmskifte i hur majoriteten historiskt har sett på rättigheter i . Medan vi tidigare såg rättigheter som en nyckel till integration – som något som ska öppna dörrar för oss alla att bli en del av samhället och därmed även kunna uppfylla våra skyldigheter – är detta förslag en del av ett skifte mot att betrakta rättigheter som en belöning som vissa kan få om de, mot alla odds, lyckas ta sig igenom de stängda dörrarna. Ett sådant skifte i synen på rättigheter får inte bara konsekvenser för dem som omfattas av det i ett första steg, utan det får konsekvenser för alla i samhället. motsätter sig å det skarpaste en sådan utveckling. Ytterst är frågan vilken sorts land ska vara . Insikten att undandragande av rättigheter aldrig stannar vid att omfatta specifika grupper förpliktar. Asylrätten skapades inte för dagar av fred och frihet utan för svåra tider då mänskligheten visar upp sina allra värsta sidor. I ruinerna av förintelse och faror, som då drivit 60 miljoner människor på flykt, kom insikten att det krävs ett löfte mellan stater för att kunna garantera människor en undan krig, förföljelse och tortyr. Historiskt ser vi – från misslyckade internationella försök att enas om att rädda judar undan den förestående Förintelsen 1938, via en skärpt migrationslagstiftning i under och till nutidens misslyckade försök att hitta gemensamma ansvarstaganden i EU – att det är mycket lättare för stater att enas om att stänga gränser och skärpa lagstiftningen än att besluta om system som räddar liv. Varje gång löftet prövas hör vi samma sak som vi hör här : ”Vi kan inte ta emot dem; de är för många. Det leder till integrationsproblem. Någon annan måste ta ansvar.” Vi vet vad det har inneburit historiskt, fru talman. Därför är asylrätten, flyktingskapets särskilda status och därav följande rättigheter in i samhället grundläggande rättigheter som måste försvaras i vårt samhälle och internationellt, och . Vi i kommer aldrig att acceptera lögner och uppochnedvända argument om att man bäst bekämpar trångboddhet och barnfattigdom genom att splittra familjer, låta barn vänta i överfulla flyktingläger på att återförenas med sina föräldrar och ompröva uppehållstillstånd om och om igen. I stället vill vi investera i vårt samhälle och i människorna som lever här. Vi ser asylrätten som en internationell försäkring för den av oss som måste fly. De två idéerna står inte i konflikt med varandra, hur mycket det än påstås i denna kammare. Vi kommer alltid att försvara en framtid som rymmer båda delarna. Det är därför helt självklart för oss att yrka avslag på propositionen till förmån för en återgång till utlänningslagen, och jag yrkar därför bifall till reservation 1. Eftersom många människor har hamnat i kläm under de senaste årens orimliga och rättsosäkra omsvängningar vill jag även yrka bifall till reservation 15, om amnesti för de barn som kom ensamma utan föräldrar och en översyn av hur andra som har hamnat i kläm kan få upprättelse. Ändrade regler i utlänningslagen Jag vill dessutom yrka bifall till reservation 17, om en utredning av rättssäkerheten i asylprocessens alla delar – ska veta att detta kommer att behövas. I vanliga fall skulle vi lägga ned våra röster under övriga punkter som berör propositionen om vårt avslag inte går igenom, men det här är inga vanliga tider. Ställda inför valet mellan två onda ting – regeringens förslag och den blåbruna oppositionens – tar vi i ansvar för att göra det minst dåliga. Regeringens förslag är med få undantag på bottennivå, men det finns små ljusglimtar som utan röster skulle slockna. Det gäller till exempel förslaget om humanitära skäl, som i regeringens förslag är något vidare än i det blåbruna förslaget, liksom möjligheten för kvotflyktingar att räkna tre månaders undantag från försörjningskravet från den dag de kommer till . Framför allt skulle de blåbruna partiernas förslag förvärra situationen ännu mer, till exempel genom att ta bort små men nödvändiga undantag för försörjningskrav och permanenta uppehållstillstånd eller genom att ta bort tremånadersfristen för försörjningskrav för alternativt skyddsbehövande.