prot · H809145 · 2021-06-21 00:00:00 — Därför har vi drivit på för flera åtgärder med satsningar när det gäller studenthälsovården tillsammans med regeringen och Liberalerna. Vi ser behov av insatser framöver bland annat för att säkerställa ett stärkt rehabiliteringsansvar för studenthälsan och mer resurser och utökat uppdrag för att kunna arbeta med att hjälpa studenter till en studieinriktad rehabilitering med målet att den som sjukskrivs ska kunna återgå till sina studier. Med anledning av detta vill jag yrka bifall till reservation nummer 11 och önska utbildningsutskottet, talmanspresidiet och utbildningsutskottets kansli en trevlig sommar. 136 (V): Vi ska inte prata fri hyressättning i nyproduktion här, men vi kan konstatera att hyresrätten är en vanlig bostadsform för studenter och att hyran tar en stor del av studiemedlen. Studenternas ekonomi är ansträngd, och studiemedlen ska räcka till mycket mer än bara hyran. Trots att svensk utbildning är och ska vara avgiftsfri finns det massor av dolda kostnader. Det kan handla om dyr kurslitteratur, dubbel bosättning och resor vid verksamhetsförlagd utbildning, och det kan handla om obligatoriska fältresor. Olika lärosäten gör dessutom olika. Visserligen kan man få extra studielån för dessa kostnader, men menar att utbildningen ska vara avgiftsfri och att ingen ska bli extra skuldsatt på grund av utbildningens ekonomiska krav. Det måste göras en utredning om dolda avgifter och kostnader inom högre utbildning, särskilt verksamhetsförlagd. Vi menar också att all kurslitteratur ska göras tillgänglig digitalt via högskole- och universitetsbiblioteken. En annan grupp som har det tufft ekonomiskt är utländska studenter. Utöver sina levnadsomkostnader måste de betala en avgift för att studera. Avgiftsbeläggandet av högskoleutbildningen för studerande som kommer från länder utanför EES-området är ett steg mot synen på kunskap och utbildning som en handelsvara och ett steg bort från de viktiga värden om frihet, jämlikhet, kritisk granskning och vetenskaplighet som högre utbildning borde stå för. Att människor från andra länder kommer till för att studera berikar den svenska högskolan och bidrar till höjd kvalitet. Vi har därför föreslagit att avgiften ska utredas och i förlängningen avskaffas. Högskolans uppgift är förmedla kunskap och bildning. Den är viktig för att skapa välstånd och ett öppet och demokratiskt samhälle. syn på kunskap som en demokratisk rättighet innebär att en viktig målsättning är att bredda rekryteringen till högskolan. Den sociala, könsmässiga och etniska snedrekryteringen har visserligen minskat tack vare studiemedel och en utbyggd högskola. Men fortfarande finns det stora skillnader mellan såväl utbildningar som högskolor i hur väl de har lyckats med att bredda rekryteringen. Alla lärosäten måste bli bättre på att använda de redskap som finns, men staten måste också bli bättre på att ge förutsättningar genom ett förändrat finansieringssystem för högskolan. Nuvarande resursfördelningssystem för högre utbildning har funnits . Det är dags att reformera det. Vi behöver se över prislapparna och avskaffa prestationsdelen. Den underfinansierade grundutbildningen påverkar dessutom hela systemet hela vägen upp till forskningen. I vår budget har vi föreslagit en utökad studentpeng, men det räcker inte. Hela finansieringssystemet måste reformeras, vilket även Styr- och resursutredningen konstaterade. har utöver de förslag som jag har nämnt också skrivit en särskild motion om åtgärder för att underlätta för studenter med funktionsnedsättning att göra högskoleprovet och att studera på högre utbildning. Vi är allvarligt bekymrade över att inte alla har en likvärdig möjlighet att studera på högskolan. Vi kan konstatera att studenter med funktionsnedsättning är underrepresenterade på högre utbildning, trots att den svenska högskolan ska vara tillgänglig och öppen för alla. Universitets- och högskolerådet visar i en rapport att studenter med funktionsnedsättning är mindre nöjda med sin utbildning, har en mer negativ upplevelse av studierna och känner sig mindre hemma i högskolemiljön. De upplever också i betydligt högre grad ekonomiska svårigheter i samband med studierna. Flera lärosäten har utsett samordnare för tillgänglighetsarbetet och arbetar med att förebygga och undanröja fysiska hinder. Men har antalet lärosäten som har handlingsplaner för tillgänglighetsarbetet minskat. Lagstiftningen ställer höga krav på den fysiska tillgängligheten, och det är dessa delar som högskolorna huvudsakligen fokuserar sitt tillgänglighetsarbete på. Däremot finns det brister framför allt när det gäller kunskapen om neuropsykiatriska funktionsnedsättningar. Många studenter med neuropsykiatriska funktionsnedsättningar eller psykisk ohälsa beskriver i betydligt högre grad än andra studenter att de ofta känner att de inte hör hemma på högskolan och att de ifrågasätter sitt val att studera. Våra lärosäten har hyfsad kompetens att möta behoven av fysisk anpassning och behoven av hjälpmedel, men kompetensen om hur man undervisar och examinerar personer med neuropsykiatrisk funktionsnedsättning och psykisk ohälsa är otillräcklig. Ett stort ansvar vilar på lärosätena som arbetsgivare att se till att personalen har den kompetens som krävs för att möta och undervisa alla studenter. Vi behöver därför säkerställa den kompetens som krävs för att möta studenter med funktionsnedsättningar. Studenter med funktionsnedsättning upplever som sagt i mycket högre grad ekonomiska svårigheter jämfört med studenter utan funktionsnedsättning. Flera känner inte till möjligheten att få en långsammare studietakt med fullt studiemedel, som de flesta av det fåtal som söker får avslag. Flera studenter med funktionshinder efterlyser möjligheten att vara sjukskriven på deltid och studera på deltid. Den som blir sjuk under studierna kan få behålla studiemedel på heltid, även om studierna bara bedrivs på deltid. Men det gäller inte studenter med funktionsnedsättning. För att fler personer med funktionsnedsättning ska kunna känna sig ekonomiskt trygga vid studier måste vi hitta trygghetssystem som fungerar. Möjligheten för studenter att få en nedsatt studietakt är också begränsad, eftersom den bygger på att utbildningen eller lärosätet har möjlighet att ge det. Exempelvis kan en student behöva extra handledning vid uppsatsskrivande eller examensarbete. Huruvida detta kan ges är helt och hållet upp till lärosätet och ska också rymmas inom budget. Alla studenter måste få det stöd de har rätt till, och föreslår därför att högskolans finansiering för extra stöd ska ses över. Slutligen, fru talman, vill jag ta upp högskoleprovet. Högskoleprovet är en andra chans för många att komma in på den utbildning som de gärna vill gå. Unga med funktionsnedsättning hoppar av gymnasiestudierna i större utsträckning – jämfört i den övriga befolkningen. Komvux och högskoleprovet blir därför en viktig väg för att kunna söka till högre utbildning. De som kan intyga att de har dyslexi eller synnedsättning har möjlighet att göra ett anpassat prov. När det gäller andra med funktionsnedsättningar kan lärosätet anpassa provsituationen, men det finns ingenting som säger att det måste göras. Alla önskemål om anpassning kan därför inte tillgodoses. För är det självklart att personer med funktionsnedsättning inte ska diskrimineras. Möjligheten att göra högskoleprovet utifrån sina förutsättningar ska finnas för alla. Vi vill därför att Universitets- och högskolerådet ska anordna högskoleprovet med de anpassningar som olika funktionsnedsättningar kräver. Jag anser att alla motionsyrkanden är bra, och jag skulle vilja yrka bifall till alla. Men här och yrkar jag bifall endast till reservation 7. 137 (KD): Dagens sjukvård, liksom utveckling och vår innovations- och konkurrenskraft, är gårdagens forskning. Våra lärosäten måste därför ges förutsättningar att bedriva forskning av högsta kvalitet. Men det är också viktigt att lärosätena anordnar utbildningar med stark forskningsanknytning. Att de förmedlar kunskap som vilar på vetenskaplig grund och beprövad erfarenhet är grundläggande för att stimulera och inspirera studenterna och för att studenterna ska få de bästa förutsättningarna för att möta samhällets kompetensbehov inom olika områden. En god tillgång till kompetenta högskolelärare och forskare som får verka i en stimulerande forsknings- och arbetsmiljö är därför avgörande. Vi kristdemokrater har i andra betänkanden presenterat förslag kring detta. Det handlar bland annat om att öronmärka en del av basanslaget för att använda det till att säkra trygga anställningsvillkor för unga forskare. Vi har också föreslagit att tidsgränsen för att kunna söka en tjänst som biträdande lektor ska utökas från fem till efter disputation, detta för att fler ska hinna meritera sig och kunna utvärderas på ett adekvat sätt. Det är också angeläget att högskoleförordningen tydligt anger att en så kallad kombinationsanställning är tillgänglig även för biträdande lektorer. Den högre utbildningen och forskningen måste också attrahera och tillvarata alla intresserade personer för att upprätthålla konkurrenskraft. Det ska vara möjligt att studera vid högskola eller universitet oavsett om du kommer direkt från gymnasiet, om du har en funktionsnedsättning eller om du är en ensamstående småbarnsförälder, men också oavsett om du är uppvuxen i en akademikerfamilj eller som jag själv i ett arbetarhem. Jag vill därför i mitt anförande lyfta fram ett antal förslag som är kopplade till studenternas situation och som på olika sätt syftar till att skapa en studiesocial trygghet under högskolestudierna. Några av förslagen kommer från egna motioner, och andra förslag kommer från andra partier, och då har vi instämt i dessa under beredningsprocessen i utskottet. Jag vill därför passa på att tacka för ett gott samtalsklimat i utskottet . Studentkårerna på landets lärosäten har en viktig roll i att driva på för hög kvalitet i högre utbildning, bevaka studenternas situation och säkerställa att lärosätena förebygger sexuella trakasserier och psykisk ohälsa. Enligt en rapport från , , är dock studentkårerna kraftigt underfinansierade. Rapporten visar att många studentkårer tvingas förlita sig på bidrag från det egna lärosätet för att kunna bedriva en fungerande verksamhet. UKÄ konstaterade att det därmed finns en risk att studentkårerna hamnar i en beroendeställning gentemot lärosätena, vilket i sin tur kan göra det svårt att genomföra den viktiga kritiska granskningen. Dessutom ger lärosätena olika mycket stöd, vilket leder till stora skillnader över landet i hur väl studenternas intressen blir bevakade. Vi kristdemokrater har tidigare uppmärksammat detta och de problem det medför, och vi är därför positiva till att regeringen i den senaste budgeten gav ett resurstillskott till studentkårerna. Det var väldigt bra. I sammanhanget är det dock viktigt att betona att ett aktivt arbete från lärosätenas sida är en nödvändig och bärande del i att säkra studenternas arbetsmiljö. Det är inte minst viktigt att rigga studenthälsan så att de studenter som drabbas av psykisk ohälsa får tillgång till det stöd de behöver. Vi delar nog alla ambitionen att fler ska få möjlighet till vidare studier, och då innebär det att fler personer kan behöva ökat stöd. Lärosätena måste vara på tårna och erbjuda bättre förutsättningar för att alla studenter ska klara av studierna. Vi kristdemokrater instämde därför i Liberalernas förslag kring detta i det aktuella betänkandet. Som föregående talare beskrev innebär högskoleprovet en andra chans att komma in på högre utbildning och därefter vidare ut på arbetsmarknaden. Det är därför viktigt att även personer med funktionsnedsättning ges möjlighet att genomföra provet anpassat utifrån sina förutsättningar. Det finns dock begränsningar i dagens system. har med anledning av detta en gemensam reservation med utifrån våra respektive motioner. Vi vill se över tillgängligheten för högskoleprovet vad gäller både lokaler och anpassning av provet så att personer med fysiska, intellektuella och neuropsykiatriska funktionsnedsättningar ska ges bättre förutsättningar att genomföra högskoleprovet. Vi menar också att det borde vara möjligt för personer med funktionsnedsättning att genomföra ett anpassat prov både och , inte som bara . Jag vill också passa på att tacka för att de i sin motion så förtjänstfullt lyfte vikten av att stärka lärosätenas möjlighet att erbjuda extra handledning i form av särskilt pedagogiskt stöd och teckenspråkstolkning för studenter med olika funktionsnedsättningar. Detta stöd kan vara avgörande för att dessa studenter ska ha möjlighet att slutföra sin utbildning på ett bra sätt och därmed stärka sina möjligheter att etablera sig på arbetsmarknaden. Jag vill avslutningsvis lyfta att det finns ett mindre antal enskilda högskolor som saknar lagrum för att teckna försäkring via Kammarkollegiet vid studenters utlandspraktik. När den enskilda högskolan inte kan teckna en försäkring för de studenter som vill göra utlandspraktik måste dessa studenter förlita sig på privata försäkringar. Detta skapar en ojämlikhet som riskerar att medföra att en del studenter inte har förutsättningar att göra utlandspraktik. Detta är beklagligt då internationella erfarenheter ofta är värdefulla inte bara för studentens egen utveckling utan också för samhället i stort, eftersom en utlandspraktik kan ge erfarenheter som kan bidra till möjligheten att möta specifika kompetensbehov på den svenska arbetsmarknaden. Vi kristdemokrater anser därför att försäkringsfrågan vid utlandspraktik för högskolestuderande bör lösas på ett likvärdigt sätt oavsett huvudman. Detta var några av de reservationer som har ställt sig bakom i det aktuella betänkandet. Vi står självfallet bakom även de övriga, men jag väljer att yrka bifall enbart till reservation nummer 1. 138 (L): Vi behandlar ett betänkande som rör högskolan. Jag kommer att göra några nedslag i sådant som vi i Liberalerna tycker är av stor vikt. Mitt avstamp tar jag dock, rubriken för dagens debatt till trots, i ungdomsskolan. En viktig men sällan uppmärksammad faktor som påverkar kvaliteten inom den högre utbildningen har att göra med studenternas förkunskaper. För att stärka kvaliteten i den högre utbildningen är det avgörande med en stark utbildningskedja där både grundskola och gymnasieskola har en hög kvalitet så att blivande studenter är väl förberedda för högre studier. Vi är nog flera här inne som kommer ihåg den UR-dokumentär från som hette Skrivglappet. Den baserade sig på en oro bland arbetsgivare och universitetslärare över en generation unga som brister i skrivförmåga. Självklart gäller detta inte alla, men det gäller tillräckligt många för att det ska finnas anledning till oro. Att kunna göra sig förstådd i skrift är grundläggande inom många yrken. Detta handlar inte i första hand om de unga, utan det handlar om en skola som inte har haft förmågan eller förutsättningarna att lära ut på ett bra sätt. Det måste vi fortsätta att arbeta med genom att sätta skolans kunskapsuppdrag i centrum. Vi menar även att det fortsättningsvis kommer att behöva arbetas kontinuerligt med att utveckla högskolepedagogiken – ett inte sällan bortglömt område. Vi hörde senast i en rapport från om behovet av ytterligare fortbildning för universitetslärare inom digitalisering. Vi vet redan att digitaliseringen är här för att stanna, men det kräver ett ökat arbete för likvärdighet. Det ska inte finnas någon skillnad i kvalitet om du väljer att läsa en kurs där majoriteten av undervisningen sker digitalt jämfört med om du läser en kurs där undervisningen sker fysiskt, på plats på lärosätet. Som tidigare talare har tagit upp i talarstolen har det , i spåren av pandemin, gjorts flera insatser för att bygga ut den högre utbildningen med ett ökat antal platser. Liberalerna står bakom dessa förslag, men vi menar också att det i den process som pågår är av stor vikt att ta hänsyn till tillgången till universitetslärare. Inom flera områden är bristen på just universitetslärare omfattande, vilket förhindrar en expansion av utbildningen där kvaliteten i undervisningen bibehålls. Liberalerna menar även att ambitionen att fler ska få möjlighet till vidare studier innebär att fler individer kan behöva ökat stöd och bättre förutsättningar för att klara av studierna. Det kan handla om åtgärder för att stärka studenternas arbetsmiljö men även om tillgång till stöd för den som under sin studietid drabbas av psykisk ohälsa. Jag tror att få här inne har missat att Liberalerna alltid försöker få in ordet kvalitet när det kommer till högre utbildning och forskning. Det är inte för att ordet i sig har någon betydelse utan för vad det symboliserar och vad det gör med en utbildning att den håller hög kvalitet och excellens. Vi vet att vi är långt ifrån ensamma i den ansträngningen – jag tror inte att det är någon här inne som vill ha en högre utbildning av dålig kvalitet eller som inte strävar efter excellens – men det finns en rad skäl till detta. Jag tar återigen upp likvärdigheten, som jag nämnde tidigare: Har du valt att studera vidare, att investera i din framtid och ta studielån, måste det vara vårt ansvar som beslutsfattare – och på ett sätt möjliggörare – att din utbildning till sjuksköterska eller civilingenjör motsvarar högt ställda kvalitetskrav. Det ska gälla samtliga lärosäten som ger utbildningen i fråga. Under denna pandemi har många gjort extraordinära insatser på många områden. På högskoleområdet har högskoleprovet, kanske lite oväntat, varit i centrum för diskussionen. Det har varit många debatter om dess vara eller icke vara, men det löste sig till slut. och har, med vissa begränsningar, de studenter som så önskat kunnat skriva högskoleprovet. Pandemin och arbetet med att trots denna få högskoleprovet på plats har dock försenat arbetet med propositionen för att motverka fusk på detta prov. Vi ser fram emot att denna proposition kommer och att man tar tag i de problem som finns. Avslutningsvis skulle jag vilja säga några ord om en mycket klok kollega till mig i socialutskottet, . Hon framhåller ofta behovet av fler legitimationsyrken. Fler viktiga yrken behöver den kontroll och säkerhet som en legitimation garanterar. Vi i Liberalerna ser att säkerheten för invånare som behöver ett starkt skyddsnät behöver tryggas genom att perfusionist och socialsekreterare blir legitimationsyrken. Det är vår övertygelse att en sådan förändring skulle öka invånarnas trygghet, stärka yrkenas status och villkor samt ge den kontrollfunktion som en legitimation medför. Jag tror att åhörarna är väl medvetna om vad en perfusionist gör, men till den som inte vet det ska jag säga att en perfusionists primära arbetsuppgift är att reglera patientens fysiologiska, metabola och farmakologiska behov via en hjärt-lungmaskin under öppen hjärtkirurgi. Detta är en profession som vi sällan pratar om men som inte desto mindre utför livsviktiga arbetsuppgifter. För en sådan funktion skulle det vara värdefullt med en legitimationsstatus, precis som för socionomer. Vi står bakom alla våra reservationer, men för tids yrkar jag bifall endast till reservation 10. 139 (S): Som har sagts debatterar vi motioner från den allmänna motionstiden . Det är ett stort område, många motioner och mycket olika fokus. Vi är fortfarande mitt i en pandemi som har förändrat arbetsvillkoren och miljön för våra studenter. Som vi har sett har nästan allt arbete skett på digitaliserad väg. Studierna har sett väldigt annorlunda ut för studenterna; man har missat tiden tillsammans med kamrater . har vi också byggt ut den högre utbildningen så att fler får en studieplats. Detta är väldigt viktigt. Jag tänkte göra en liten historisk tillbakablick för att fokusera på hur viktig den högre utbildningen har varit fram till . Vi kommer att se vissa likheter med . , när de första universiteten kom till, utbildade man präster och ämbetsmän. Det var alltså i första hand en yrkesutbildning . fick vi vårt första universitet i , i . pratade man väldigt mycket om det som en tidigare talare här, , pratade om, nämligen bildningsidealet. Det var viktigt att individen både förstod sig själv och fick en helhetsbild av samhället för att öka demokratin, och detta pratar vi om också . hade vi i sex lärosäten, universitet och högskolor. hade vi 6 500 studenter. hade antalet ökat till 14 000. En gång har jag stått i den här talarstolen och berättat om när jag ägnade en helg åt att läsa skolutredning. Jag tänkte faktiskt komma tillbaka till den . Den innehöll två delar. Den ena delen var det som jag pratade om förra gången: att se över skolsystemet. Det andra syftet med den skolutredningen var att öka rekryteringen till högre utbildning bland – för att använda utredningens ord; det är inte jag som säger detta – landsbygdens människor, som man då kallade vissa människor, och grupper med lägre utbildningsnivå. Det var ett av syftena med skolutredning. kom det allmänna studiestödet till. Det gjorde att fler människor – kanske från de grupper som skolutredning pratade om – kom till den högre utbildningen eftersom de fick möjlighet att ta sig dit. Högskolereformen 1977 hade som syfte att bredda rekryteringen. Vi vet att högre utbildning alltid har bidragit till tillväxt och utveckling och alltid kommer att göra det. Jag tänkte uppehålla mig lite vid detta med breddad rekrytering. Som flera talare har sagt är det ju tyvärr så att familjebakgrunden spelar en alldeles för stor roll för om man över huvud taget pluggar och vad man pluggar vidare till i högre utbildning. Vi ser att de som kommer från familjer med lägre utbildningsnivå oftare väljer yrkesutbildningar – sjuksköterska, lärare och så vidare – medan de som kommer från familjer som är vana vid den akademiska världen väljer andra program eller kurser. Detta är någonting som vi verkligen behöver försöka att ändra på. Vi ser också att det är fler kvinnor än män som pluggar vidare. var det som bedrev högre studier, och då var det lika många kvinnor som män. Man kan ju fundera på vad det är som har hänt efter 50-talet som gjort att männen i det här fallet halkat efter. UKÄ har också visat att ungefär 5 000 studenter per årskull som har goda betyg och som mycket väl skulle kunna plugga vidare väljer att inte göra det. Detta behöver man också fundera på – hur kommer det sig? Det är ingen hemlighet att vi socialdemokrater tycker att alla gymnasieprogram genom att vara högskoleförberedande ska kunna leda till högre utbildning för den som vill. Ännu mer tycker man det när man ser siffrorna som visar att av eleverna från de högskoleförberedande programmen pluggar vidare medan det bara är av eleverna från yrkesprogrammen som pluggar vidare. Man behöver verkligen fundera på om det ska se ut som det gör . Det tycker inte jag. Den breddade rekryteringen har också betydelse när det gäller det faktum att närheten till ett lärosäte spelar roll. Vi vet att vi har 251 kommuner i vårt land som har invånare som ligger under genomsnittlig utbildningsnivå. Vår forskningsminister, , brukar säga så här: Var du bor ska inte vara avgörande för dina möjligheter i livet. Det kan man ju verkligen hålla med om. visar dock all statistik att det faktiskt har betydelse om man bor nära ett lärosäte eller inte. Därför är det spännande att se de länder som går före, som , som har bestämt sig för att man ska ta utbildningen till studenten i stället för att ta studenten till utbildningen. Detta gör man med hjälp av campus och lärcentrum. Vi har några goda exempel i på just detta med lärcentrum. Vi har också vissa utredningar som har visat att det finns mycket viktiga vinster att göra genom att satsa på lärcentrum, till exempel att man får de studieovana att vilja plugga och att man får dem som stannade kvar – som inte åkte iväg och som inte lämnade hembygden – att komma tillbaka till högre utbildning. Självklart har det också betydelse för den regionala och lokala kompetensförsörjningen.