prot · H80978 · 2021-02-09 00:00:00 — Det är ett strikt schema för näringsintag som ska följas och ett förutbestämt antal kalorier som ska intas . Måltiderna, som ska förtäras på avdelningen, sker på tid. Den patient som inte klarat att äta upp sin mat får den del som lämnats kvar via sond. Om det inte sker frivilligt görs det genom tvång. Denna kvinnas autism innebär att kvinnan behöver tydliga instruktioner och tid på sig för att ta till sig minsta förändring. Men i stället för att få en anpassad vård som tar hänsyn till detta blir kvinnan fastspänd i bältessäng och tvångsmatad . Det blir början med tvångsåtgärder. bältas den sjuka och utsatta kvinnan 54 gånger. Detta är fruktansvärt. I mina ögon är det också raka motsatsen till en humanistisk människosyn och en god vård som bygger på respekt för patientens självbestämmande och integritet. Det här ska inte få förekomma inom svensk psykiatri. Innan pandemin besökte jag just psykiatrin i . Anledningen till det var mitt intresse för brukarstyrd inläggning. Brukarstyrd inläggning har visat sig vara ett väldigt framgångsrikt sätt att arbeta på. Vårdformen innebär att personer med allvarligt självskadebeteende eller självmordstankar har möjlighet att lägga in sig själva vid behov. Det blir alltså ett slags självvald slutenvård. I grund och botten handlar det om att ge patienterna inflytande över sin egen vård. Mycket ansvar läggs över på patienterna själva. Det handlar alltså om väldigt svårt sjuka patienter. Brukarstyrd inläggning är därför ett tydligt exempel när det gäller vikten av att främja autonomi och egenmakt vid behandling inom psykiatrin. Jag tar upp just detta exempel eftersom det står i motsats till allt vad fastspänning genom tvång innebär. Det finns uppenbara behov av att utveckla tvångsvården vidare och att faktiskt ta till sig studier och ny kunskap i syfte att utveckla och inte minst modernisera den psykiatriska vården. Att fasa ut fastspänning borde vara ett steg i den riktningen. 29 Socialminister (S): Det är en situation, tänker jag, som förstås berör oss alla. Att vi ska ha tvångsmetoder över huvud taget känns ju inte som det ideala, men den situation som finns tvingar ibland fram det. Vi har velat begränsa det, kontrollera det, följa upp det och ha tillsyn över det när det gäller barn och unga upp till . Vi behöver gå vidare också när det gäller vuxna. Jag tror också att det är viktigt att säga, framför allt när det gäller fastspänning, att det är kontinuerlig tillsyn av vårdpersonal. Det ställs krav som gör att detta absolut inte är åtgärder som man tar till om man inte har prövat annat som står till buds. Det ska stå i rimlig proportion till syftet med själva åtgärden. Det får bara användas när patienter riskerar att skada sig själva eller andra. Det får absolut inte handla om bestraffning. Det ska inte bara vara tillsyn av vårdpersonal i stunden, utan vi ska också från samhällets sida ha en fungerande tillsyn, så att vi vet hur det ser ut. När används tvångsåtgärder, i vilka sammanhang? Med undantag för medicinering är fastspänning den vanligaste tvångsåtgärden. Det manar verkligen till eftertanke. Jag ska erkänna att jag blev lite överraskad när jag hörde detta tidigare, för jag trodde inte att det var så vanligt. Sedan ska det väl sägas att det sannolikt är ett mindre antal – kanske i de situationer som beskriver – som utsätts för flera av dessa tvångsåtgärder och fastspänningar. Desto viktigare, skulle jag säga, är det att vi arbetar brett och att vi inte bara ändrar en lagstiftning. Det handlar om att vi arbetar med att kanske öka personalen. Det kan finnas annan kompetens, så det kan handla om att den personal som finns får kompetensutveckling. Mycket handlar om, som jag nämnde tidigare, att möta detta med kunskap. Det kan också handla om att bygga mer ändamålsenliga lokaler. Det är kanske inte i alla sammanhang som lokalerna är optimalt utformade. Det handlar om att det verkligen finns ett vård- och behandlingsinnehåll som är adekvat. Det behöver naturligtvis utformas väldigt specifikt utifrån hur individens behov ser ut. Inte minst behöver det finnas aktiviteter att tillgå som motverkar passivisering. Det finns mycket som man behöver ägna sig åt för att tiden för tvångsvård ska bli så kort som möjligt och ge den effekt som är syftet. Syftet är att rädda individers liv och att de ska få ett bättre mående. Man ska vända en utveckling. Arbetet med barn och unga är igångsatt, och det behöver verkligen fortsätta. Jag ser också att gruppen vuxna måste få motsvarande förbättring. 30 (SD): Vi var lite inne på hur hanterar detta. Om vi ser på vår omvärld ser vi att det faktiskt finns länder som inte spänner fast psykiskt sjuka patienter med bälte. Så mycket vet vi. Vi kan ta som exempel. Där slutade man spänna fast psykiskt sjuka . I stället fokuserar man på att använda sig av metoder där samtal och mänsklig kontakt primärt används för att få patienten lugn. Som socialministern lyfte handlar det om fysiska grepp och fasthållning, men det handlar också om att samtala för att lugna patienten. Där tränas personalen i team, och de får kanske lära sig ett helt annat sätt att hantera våldsamma och farliga patienter. Det finns alltså exempel på andra metoder som jag tycker är betydligt mer humana, där patienten inte behöver bli helt omyndigförklarad eller fullkomligt utlämnad. Om regeringen nu anser att det är en förbättring att genomföra omregleringar som innebär att fastspänning ska ske i mindre utsträckning och måste rimligtvis en total utfasning av tvångsåtgärden vara den absolut bästa lösningen . Stigmatisering och okunskap lämnar tyvärr utrymme för att psykiskt sjuka individer inte bemöts och behandlas på ett likadant sätt som personer med fysiska sjukdomar. Det gäller också inom vården, och det visar sig inte minst i gamla daterade metoder som inte har någon plats inom psykiatrin. Om vi vill göra skillnad kan vi också göra det. Jag hoppas att denna viktiga fråga kan få det fokus som den förtjänar. Med detta sagt vill jag tacka för en bra debatt. 31 Socialminister (S): Då säger jag att det mycket väl kan vara så att vi har möjlighet att på fasa ut fastspänningar. Jag tror att man också ska titta på tvångsåtgärder generellt, hur de faktiskt används. Jag lyfte förut, för jag har inte uppfattat att det är så många länder som har lyckats fasa ut detta. Man har kanske kommit olika långt, och man har kanske detta som en målsättning. Men det finns en oro, om man har detta som en målsättning och man är för snabb, att man i stället övermedicinerar och att man till och med gör det i förebyggande syfte för att det inte ska uppstå en situation där man känner ett behov av att hålla fast eller spänna fast. Det handlar också om vad det kan leda till när man blir fasthållen av en annan individ eller flera andra individer. Vad kan det innebära i form av ökad skaderisk? Det handlar också om integritetsaspekten. Den tror jag är snudd på jämförbar. Vi vill inte ersätta en tvångsåtgärd med en annan åtgärd som kanske inte ger bättre effekt. Vi behöver verkligen möta detta, inte minst med ökad kunskap. Jag är väldigt överens med om det. Jag tror att det gäller i de allra flesta sammanhang: att man med kunskap och ökad kompetens kommer väldigt långt. Den personal som arbetar i verksamheterna har vi inte talat så mycket om , men det är klart att det är otroligt utmanande att arbeta i en verksamhet med personer som måste tvångsvårdas för att deras egna liv ska kunna räddas. Personalen måste ha rätt förutsättningar att både kunna hantera den situation som uppstår och ha den kunskap som krävs för att ge den behandling som behövs för att vända det här måendet. Sedan kan jag inte annat än avsluta med att understryka att vi när det handlar om fysiska sjukdomar och diagnoser har hanterat det på ett sätt och psykiska sjukdomar och diagnoser på ett annat sätt. Om vi kan bryta och se till att vi inte gör stor skillnad utan att det faktiskt handlar om vård för olika diagnoser är det väl alldeles utmärkt. Tack så mycket för en bra debatt! Interpellationsdebatten var härmed avslutad. § 13 Svar på interpellation 2020/21:371 om brukaravgifter som alternativ till trängselskatter 32 Finansminister (S): har frågat mig om jag kan meddela göteborgarna och de boende i kranskommunerna att trängselskatten i upphör 2047. har också frågat mig om jag och regeringen har övervägt att ta ut brukaravgifter för ny infrastruktur i stället för trängselskatt så som man finansierar och samt använder frekvent i . Infrastrukturavgifter och trängselskatter har delvis olika syften. Infrastrukturavgifter har ett direkt syfte att finansiera bygget av en specifik ny bro, väg eller tunnel. Trängselskatten finns huvudsakligen för att motverka trängsel. När det gäller trängselskatten i finns den alltså inte endast för att bidra till finansieringen av Västsvenska paketet. Huvudsyftet är att förbättra framkomligheten och miljön. Vilken bedömning man gör 2047 är en fråga för framtidens beslutsfattare. 33 (SD): Vi har här mottagit finansminister svar angående trängselskatt kontra brukaravgifter. Som göteborgare vet man att trängselskatten inte har varit omtyckt. Trängselskatten i är en punktskatt på vägtrafik som tas ut på passager in i och ut ur ett definierat geografiskt område. Huvudsyftena med trängselskatten sägs vara att minska fordonsträngseln i till exempel och att man vill förbättra framkomligheten – hör ni: förbättra framkomligheten – och förbättra miljön i innerstaden och naturligtvis finansiera Västlänken. I har det varit ett massivt motstånd mot trängselskatten. Vi hade en folkomröstning där nejsidan vann över jasidan, som fick . Valdeltagandet var ganska högt; det låg på . Göteborgarna fick dock inte sin vilja igenom. Trängselskatten drevs igenom och är ett faktum . Gällande syftena med trängselskatten kan jag läsa i svar att ”huvudsyftet är att förbättra framkomligheten och miljön”. Har då trängselskatten förbättrat framkomligheten i ? Nej, inte över huvud taget. Trängselskatten har däremot belastat göteborgarna rent ekonomiskt. Min fråga är egentligen varför man bygger in trängsel i städerna i stället för att bygga bort den med ringleder. Är det bara för att motivera trängselskatten? är en genomfartsstad för folk som ska åka till och . Dessa tvingas att köra genom och därmed erlägga trängselskatt. Jag kan inte i min vildaste fantasi förstå varför man inte tar de här pengarna och försöker att göra som huvudsyftet säger och förbättra framkomligheten och även miljön genom att göra ringleder i . I stället tar man bort bilkörfält, visserligen ibland till förmån för kollektivtrafik, vilket är jättebra. Men man förbättrar inte framkomligheten för bilisterna. Det är också en fråga: Ska vi ha en skatt som belastar bilister och gör det svårare med framkomligheten – och att man dessutom får betala för det? Det är lite absurt. Därför hade det varit intressant att höra vad tycker om att städer som har fått trängselskatt, som och , inte förbättrar för bilisterna utan alltså egentligen motverkar framkomligheten och belastar miljön. Ju mer man står i trängsel, desto mer avgaser spottar man ju ut. Självklart finns det stora fördelar med vissa av byggena. Marieholmstunneln är till exempel jättebra, och vi behöver definitivt en ny älvförbindelse. Som byggs blir den dock ett hinder för sjökollektivtrafiken. Detta hade jag jättegärna velat ha svar på. 34 Finansminister (S): Bakgrunden till trängselskatten i är att tog ett principbeslut om att man ville ha en trängselskatt i . Efter en framställan beslutade sedan att man skulle införa en sådan här trängselskatt. Sedan var det, precis som säger, en folkomröstning i . Det lokala beslutet var att inte gå vidare med det, utan man beslutade att trängselskatten i skulle vara kvar. Vad som var orsaken till det beslutet tror jag att det finns andra som kan svara bättre på än jag. Västsvenska paketet finansieras delvis av den här trängselskatten, och det är klart att både Marieholmstunneln och är infrastrukturprojekt som kommer att underlätta för bilisterna i . Tanken med Västlänken är ju att öka möjligheterna för tågtransporter och på så sätt också motverka trängsel på vägarna i . 35 (SD): Jag sticker inte under stol med att det behövs infrastrukturprojekt. Infrastruktur är en av de viktigaste delarna vi har i samhället för att transportera människor till och från arbete och skola och när de till exempel ska åka och handla. Vi behöver alla typer av infrastruktur. har länge varit eftersatt, och det är lite därför jag i min fråga till finansminister ifrågasätter varför man väljer att ha trängselskatt. är jag mycket väl medveten om att självt bad om denna lösning, fastän medborgare var emot densamma. Marieholmstunneln är av största vikt på grund av att Tingstadstunneln var för trång redan när den byggdes. Den var inte tillräckligt stor. behövs på grund av att håller på att rasa – kanske inte ordagrant, men den behöver bytas ut väldigt snart. När trängselskatten infördes hade vi som bor i trängselskattskameror överallt. Det gick inte att backa ut bilen från parkeringen innan man åkte på en avgift, och det var väldigt orättvist. har vi trots allt lyckats få igenom ett Backaundantag, vilket vi boende i är väldigt tacksamma för. har man haft en bedömning att 2047 ska trängselskatten ha finansierat både tågtunneln, som kallas Västlänken, Marieholmstunneln, och kanske några andra projekt. säger i sitt svar att framtidens beslutsfattare ska få bedöma om man ska ta bort trängselskatten eller inte. Min fråga till finansministern är om det handlar om beslutsfattare, eller om det är i som beslutet ska tas. Jag måste kunna åka tillbaka till och prata med väljare och andra som är irriterade över trängselskatten och ge dem råd i hur de ska agera. Bygger man inte bort trängseln men ändå är ålagd att ta ut en trängselskatt måste man kunna agera. Jag vet att paketet är i full gång och att ekonomin behövs. Sedan kan man tycka vad man vill om vissa delar, men det är ett paket, så det är inte mycket att göra. Hela är en byggarbetsplats. Jag vet knappt hur jag ska ta mig till när jag åker bil. Sist fick min egen pappa släppa av mig mitt på gatan, för det fanns ingenstans att ta vägen. Det är nya vägar , men så är det vid större infrastrukturprojekt. Jag vill veta vilka beslutsfattare jag ska diskutera med för att få bort trängselskatten 2047. 36 Finansminister (S): Jag noterar att har en snäll pappa som kör honom till stationen. Vad gäller Backaundantaget är jag glad att kunna leverera på det. Jag var själv ute redan i valrörelsen och var tydlig med att jag såg ett behov av ett Backaundantag, och jag kunde sedan under förra mandatperioden också leverera på det. Dessutom blev det ett större Backaundantag än det som hade varit framtaget i den lokala dialogen i . Det blev alltså ett större undantag än vad man hade efterfrågat. Det är naturligtvis bra för alla boende i , men det är också viktigt för legitimiteten i trängselskatten. Det var ju helt knasigt så som det var utformat från början. Sedan var det frågan . Det är ingenting som jag ägnar jättemycket tid åt reflektera över eftersom jag har ägnat dag och natt åt att försöka hantera den djupa krisen som världen befinner sig i med anledning av den pågående pandemin. Frågan är hur dessa beslut kommer att fattas . Jag vet egentligen inte varifrån det årtalet kommer från. Bedömningen är att paketet kommer att vara avbetalat till . Hur beslutsvägarna ser ut då vågar inte jag sia om, och i vilken utsträckning det kommer att vara trängsel i vid det laget är också svårt att sia om. Det kan vara när det finns en delningsekonomi där vi delar bilar med varandra på ett sätt som vi inte ser eller att man använder elcykel eller den nya tågtunneln på ett sätt som det är svårt att spekulera om . Det finns myndigheter som jobbar med den typen av trafikanalyser, och där finns alla möjligheter i världen att kalla dem till för att efterhöra hur man tror att trafiksituationen kommer att utveckla sig i fram på 2030- eller . 37 (SD): Jag uppskattar verkligen att finansminister har hjälpt till att befria mig från stora delar av trängselskattsavgiften. var en siffra som jag hade fått fram. Om jag har fel blir jag superglad. Om kan leverera ett färdigbetalt paket tänds hoppet för min del. Att jag ställde min fråga till finansministern beror på att trängselskatten baseras på en lag, och lag stiftas i . Jag vet att en del lokala partier i har baserat sin politik enbart på frågan om trängselskatt, men de har inte varit direkt framgångsrika i sin enda fråga. Vad jag förstår är detta en riksdagsfråga, och då borde besluten fattas i . Det är vad som har påpekats. I övrigt vad gäller trängselskatten har inte riktigt grottat in sig i områdena runt . Jag tänkte fråga om , som över huvud taget inte borde vara belagd med trängselskatt. Men jag struntar i den frågan. Men jag vill ändå till slut ställa följande fråga till . Är det rätt att om lagen om trängselskatt ska tas bort görs det i ? 38 Finansminister (S): Ja, det är som har fattat beslut om trängselskatten. Vill man göra förändringar i trängselskatten eller avskaffa trängselskatten är det som fattar beslut om detta. Jag utgår från att det kommer att vara så också eller . Det var en diskussion från början om trängselskatten var en skatt eller avgift, men det är en annan fråga. Så ja, som det ser ut är det som fattar beslut, men jag har svårt att se att det inte skulle föregås av en nära dialog med de styrande i och de önskemål som finns hos göteborgarna på 30- eller 40‑talet. Det handlar naturligtvis också om vilka önskemål som finns beroende på hur trafik- och miljösituationen ser ut då samt också om det finns nya infrastrukturprojekt som det finns behov av att finansiera via trängselskatt. Men om det är en direkt bro eller tunnel som man avser att finansiera finns också möjligheten att då ta ut en infrastrukturavgift i stället. Interpellationsdebatten var härmed avslutad. § 14 Svar på interpellation 2020/21:358 om åtgärder mot matchfixning 39 Statsrådet (S): har frågat mig om regeringen är beredd att påskynda utredningens arbete för att underlätta arbetet i matchfixningsrådet och om jag är beredd att påbörja en grundlig kartläggning av brottslighetens omfattning när det gäller matchfixning inom idrotten för att kunna sätta in rätt åtgärder. har vidare frågat vilka åtgärder som kommer att vidtas för att minska antalet fixade matcher och om jag är orolig över utvecklingen samt vad jag tror att den beror på. Den utredning som syftar på påbörjades och ska redovisa sitt uppdrag . Utredningens uppdrag är att se över förutsättningarna för samverkan i arbetet mot manipulation av resultat inom sport, så kallad matchfixning, och föreslå åtgärder för att undanröja eventuella hinder för en ändamålsenlig informationsdelning. Utredningen har en väldigt till sitt förfogande, och den bedrivs skyndsamt under ledning av , generaldirektör för . När det gäller omfattningen av brottsligheten har Statskontoret ett uppdrag att följa upp och utvärdera omregleringen av spelmarknaden. Detta uppdrag omfattar särskilt förekomsten av matchfixning. Statskontoret har exempelvis kompletterat tillgängliga uppgifter från polisen med data från spelbranschen och . Den nämnda utredningens uppdrag är också att underlätta informationsdelning, vilket gör det enklare att få en samlad bild av omfattningen. Spel ska vara lustfyllt men handlar också om pengar och därmed risk för missbruk. Arbetet mot matchfixning handlar om att skydda idrottens integritet men också om att förhindra att spel missbrukas för kriminell verksamhet. har lämnat sitt slutbetänkande. I slutbetänkandet, som är ute på remiss, föreslås en ny uppgiftsskyldighet för licens- och tillståndshavare rörande utvecklingen på spelmarknaden – detta för att bland annat ge Spelinspektionen ett bättre underlag i arbetet mot matchfixning. förslag, tillsammans med kommande förslag från utredning, syftar alltså till att öka möjligheterna att motverka matchfixning. Spelinspektionen har därutöver getts ett uppdrag att redovisa vilka åtgärder som myndigheten har vidtagit i arbetet mot matchfixning samt att göra en bedömning av vilken effekt dessa åtgärder har fått eller kan förväntas få. Jag kommer att fortsätta att arbeta aktivt och vid behov vidta de åtgärder som bedöms effektiva för att motverka matchfixning. 40 (SD): Jag tackar statsrådet för svaret på min interpellation. Jag tolkar svaret som att regeringen och statsrådet är nöjda med de insatser som har gjorts. Jag håller dock inte med. Den här frågan har vi diskuterat alltmer intensivt. Men jag börjar märka av en viss frustration hos dem jag talar med om matchfixning. Ett återkommande budskap är att mer måste göras snabbare och att mer redan borde ha varit initierat. I stället lutar regeringen sig tillbaka mot pågående utredningar. När jag blev invald till den här kammaren 2014 hölls ett seminarium om matchfixning. Redan då var det ett problem. Men det fanns hopp från polis och idrottsrörelse: Gör vi tillräckligt nu kan vi hejda utvecklingen! Tyvärr gjordes inte tillräckligt, och ser vi följderna och konsekvenserna av detta. De kriminella gängen och ligorna har tagit ett stort – och tar ett allt större – grepp om idrottsrörelsen, idrottarna och inte minst idrottsledare och domare. Vi ser allt fler såväl misstänkta som dömda matchfixningar. Det konkreta utfallet är att vi har misslyckats med att hejda utvecklingen. Det vi vet är att det inte enbart kan åligga klubbarna att motverka och arbeta förebyggande. Exempelvis är det inte deras uppdrag att utreda eventuella brott, utan polisens. Men det tar alltför att reda ut detta och hitta rutiner. Regeringen tillsatte en ny utredning . hade vi en lag som trädde i kraft. Det är i och för sig så här den politiska processen går till. Den tar , framför allt om någonting ska göras om från grunden, som med den nya spellagen. Men jag kan inte släppa eller för den delen förstå varför inte regeringen kunnat göra mer med de konkreta förslag som presenterats av polis och idrottsrörelse. Den utredning under ledning av som statsrådet hänvisar till i sitt svar var vida känd redan innan matchfixningsrådet tillsattes. Varför tillsatte man inte utredningen tidigare? När den nya spellagen trädde i kraft tillsatte man även ett råd som skulle jobba med matchfixning. Det är inte intentionen som jag ifrågasätter, utan arbetet som statsrådet initierat och som inte fungerar eller leder någonvart. När ska statsrådet börja lyssna på branschen och på dem som arbetar närmast frågan? De säger att mer måste göras i snabbare takt. När kommer statsrådets berömda citat om att röka ut de kriminella att bli verklighet? Eftersom den inte presterade mer vid omregleringen av den nya spellagen tog de nordiska idrottsförbunden initiativ till att öka samarbetet ytterligare genom gemensamma regelverk för avstängningar över landsgränser. Det finns inga internationella gemensamma regelverk på matchfixningsområdet, till skillnad från vad gäller exempelvis dopningen. Det närmaste vi kommer är Macolinkonvention, men den har regeringen inte velat underteckna. Man lämnar över ansvaret till någon annan på område efter område. 41 Statsrådet (S): Jag tackar för interpellationen och för engagemanget i frågan. Det gläder mig att det finns ett väldigt starkt engagemang i denna kammare mot fenomenet matchfixning. Jag noterar att både och andra riksdagsledamöter fokuserat på frågan, vilket är väldigt bra. Jag deltog på ett seminarium som arrangerades av riksdagsledamoten tillsammans med idrottsrörelsen. Även där framgick det att vi har en väldigt nära dialog mellan idrottsrörelsen, regeringen och . Det är precis den typen av samverkan över partigränser och över gränser för olika sektorer som behövs för att vi ska lyckas – i enlighet med det citat som återger – röka ut kriminaliteten och specifikt fenomenet matchfixning från svensk idrott. Jag blev ansvarig för spelfrågorna i samband med maktskiftet 2014.