prot · H80965 · 2021-01-15 00:00:00 — att (SD) avsagt sig uppdragen som ledamot i utrikesutskottet och som suppleant i arbetsmarknadsutskottet, att (SD) avsagt sig uppdragen som ledamot i miljö- och jordbruksutskottet och som suppleant i utrikesutskottet, att (SD) avsagt sig uppdraget som ledamot i arbetsmarknadsutskottet, att (SD) avsagt sig uppdraget som ledamot i arbetsmarknadsutskottet, att (SD) avsagt sig uppdraget som suppleant i skatteutskottet, att (SD) avsagt sig uppdraget som suppleant i miljö- och jordbruksutskottet, att (SD) avsagt sig uppdraget som suppleant i arbetsmarknadsutskottet och att (SD) avsagt sig uppdraget som suppleant i . Kammaren biföll dessa avsägelser. § 2 Anmälan om kompletteringsval vice talmannen meddelade att riksdagsgrupp anmält som ledamot i skatteutskottet, som ledamot i utrikesutskottet, som ledamot i miljö- och jordbruksutskottet, och som ledamöter i arbetsmarknadsutskottet, som ledamot i och som suppleant i skatteutskottet. vice talmannen förklarade valda till ledamot i miljö- och jordbruksutskottet § 3 Anmälan om fördröjt svar på interpellation Följande skrivelse hade kommit in: Interpellation 2020/21:289 Interpellation 2020/21:289 befogenheter av (M) Interpellationen kommer inte hinna besvaras inom tidsfristen. Skälet till dröjsmålet är tjänsteresor och andra inbokade arrangemang. Interpellationen kommer att besvaras . § 4 Anmälan om faktapromemoria vice talmannen anmälde att följande faktapromemoria om förslag från Europeiska kommissionen hade kommit in och överlämnats till utskott: 2020/21:FPM65 Ny EU-förordning om batterier COM(2020) 798 till miljö- och jordbruksutskottet § 5 Svar på interpellationerna 2020/21:254, 257 och 258 om åtgärder för rättvist fördelade utsläpp 1 Miljö- och klimatminister (MP): har frågat mig om jag avser att ta nya initiativ för att skapa samhällslösningar som ger förutsättningar för människor till låga och rättvist fördelade utsläpp och om jag avser att ta initiativ till åtgärder, och i så fall vilka, som minskar den ekonomiska ojämlikheten och den omfördelning av resurserna som vi ser spär på klimatkrisen ytterligare. har frågat mig om jag avser att ta nya initiativ, och i så fall vilka, för att i större utsträckning få till en ekonomisk omfördelning och minska utsläppen och om jag kommer att ta hänsyn till att utsläppen från konsumtionen är ojämnt fördelade och finna rättvisa lösningar för att minska de rikas stora utsläpp. har frågat mig om jag avser att ge Miljömålsberedningen ett tilläggsuppdrag om att ta hänsyn till att utsläppen från konsumtionen är ojämlikt fördelade och att finna rättvisa lösningar för att komma till rätta med de rikas oproportionerligt stora utsläpp. Eftersom frågorna rör samma område väljer jag att besvara dem samlat. Svenskars konsumtion leder till omfattande utsläpp både i och i andra länder. Enligt och statistik orsakar den samlade konsumtionen från hushåll, offentlig sektor och byggande ungefär växthusgasutsläpp per person och år. Om vi ska hålla uppvärmningen behöver vi på global nivå komma ned under ett ton per person och år. Regeringen delar därför ledamöternas syn att vi kraftigt behöver minska de utsläpp som uppstår till följd av konsumtion i och att de som släpper ut mest också behöver stå för de största utsläppsminskningarna. Regeringen har gett Miljömålsberedningen i uppdrag att föreslå en samlad strategi för att minska klimatpåverkan från konsumtion. I uppdraget ingår att bereda mål för konsumtionsutsläppen och att föreslå styrmedel och åtgärder. I den rapport från och som interpellanterna nämner understryks att det är höginkomsttagarna som står för den stora delen av konsumtionsutsläppen. I Miljömålsberedningens tilläggsdirektiv kring konsumtionsbaserade utsläpp är det specificerat att beredningen ska ta hänsyn till skillnader i klimatpåverkan från olika typer av konsumtion och fördelningspolitiska konsekvenser. Därför förutsätter jag att den problemställning som rapporten lyfter kommer att vara viktig i beredningens arbete. För regeringen är det självklart att en ambitiös klimatpolitik går hand i hand med social trygghet, jämställdhet och rättvisa. Den samlade politiken ska bidra till att minska utsläppen. Och den samlade politiken ska utjämna de växande ekonomiska klyftorna. Den ekonomiska jämlikheten behöver öka. Regeringen avser att genomföra en omfattande skattereform som bland annat ska öka sysselsättningen och antalet arbetade timmar med sänkt skatt på jobb och företagande, bidra till att klimat- och miljömål nås samt utjämna dagens växande ekonomiska klyftor. Regeringen avser att fortsätta bedriva en inkluderande klimatpolitik som tar hänsyn till de olika förutsättningar som finns inom olika inkomstgrupper och som bygger på legitimitet, tillit, rättvisa och acceptans. 2 (V): Jag tackar ministern för svaret. Utgångspunkten för den här debatten är den rapport som gjort tillsammans med och som visar på den ojämlika fördelningen av klimatutrymmet i . I sin rapport konstaterar de att den halva av befolkningen som har lägst inkomster släpper ut koldioxid per person och år och den rikaste delen . Det är ju en enorm skillnad. Det går för all del inte att vara emot ministerns svar på frågan om vad regeringen tänker göra åt saken. Självklart är det bra att regeringen vill ha en ambitiös klimatpolitik som går hand i hand med social trygghet, jämställdhet och rättvisa. Problemet är helt enkelt att det inte är det vi ser i praktiken. I ökar ojämlikheten. De rika drar ifrån, medan andelen fattiga och låginkomsttagare blir större. Otryggheten blir mer påtaglig. Arbetsmarknaden med otrygga anställningar är en viktig del i detta men även samhällsservice som vård, skola och omsorg, där tillgången ser olika ut beroende på var man bor och vem man är. är inte ett land som bygger på en vilja att skapa en rättvis fördelning av någonting alls, och det är egentligen inte så underligt. , ja, under hela min livstid, har den okontrollerade kapitalismen fått härja fritt. Det har slagit sönder vårt samhälle både socialt och ekologiskt. I stället för att välja en annan väg fortsätter vi med ytterligare skattesänkningar för dem som inte behöver det och med företag som får köpa upp och göra vinst på vår gemensamma välfärd, som personalen som sliter för att hålla den igång ska vara lika lätt att säga upp som en tidningsprenumeration. Detta hänger ihop. Varför har vi ett trasigt klimat? Jo, det beror bland annat på just den kortsiktiga lyxkonsumtionen och den obscena ansamlingen av resurser hos några få framför de långsiktiga behoven hos ett flertal. Vi kan inte rädda klimatet och vår levnadsmiljö genom att fortsätta på inslagen linje. Vi måste byta väg. I stort sett hela ligger över gränsen för utsläpp per capita för att klara att nå 1,5-gradersmålet. Det gäller även , där samtliga inkomstgrupper ligger över gränsen. Det betyder att vi som nation behöver minska våra utsläpp men inte att vi alla behöver göra det lika mycket. Ansvaret faller olika tungt. Tillgången på pengar och påverkan på klimatet är intimt sammanlänkande. Vi löser inte klimatkrisen genom att sänka ned fler i fattigdom. Vi ser redan nu att när andelen fattiga ökar tar den rika delen bara en ännu större del av kakan. En liten del tar en stor andel, inte bara av det ekonomiska utrymmet utan också av klimatutrymmet. Det är ohållbart och orättvist. Det vi behöver är en omfördelning av resurser tillsammans med klimatsmarta samhällslösningar som ger människor tillgång till ett liv med låga utsläpp. En omställning på riktigt som verkligen får ned utsläppen kommer inte att vara enkel, och för vissa kommer det att innebära en stor livsstilsomställning. Är regeringen modig nog att genomföra verkliga åtgärder som kan vända utvecklingen, eller kommer regeringen att ställa de rikas inbillade rätt framför vår gemensamma möjlighet att överleva? 3 (V): Precis som min kollega tog upp baseras våra interpellationer på den viktiga rapport som har tagits fram av och . Den pekar på stora skillnader i påverkan på klimatet mellan människor med mycket pengar och människor med en mindre plånbok. har vi diskuterat orättvisor och utsläpp mycket utifrån ett nord–syd-perspektiv, alltså globalt i världen, där vi vet att den industrialiserade världen har tagit upp ett alltför stort utsläppsutrymme på den fattiga världens bekostnad. ser vi att liknande orättvisa finns även inom EU-länderna och inom vårt eget land. Precis som tog upp släpper den rikaste procenten i ut så mycket som medan den fattigaste tiondelen släpper ut ungefär . Enligt rapporten har de flesta svenskar varit relativt duktiga på att minska sina utsläpp. Men den rikaste minoriteten har inte minskat sina utsläpp, utan många har faktiskt ökat sina utsläpp. Det är helt ohållbart. I min interpellation tog jag upp dessa frågor. Jag undrar bland annat om ministern är beredd att ge Miljömålsberedningen ett tilläggsuppdrag. Beredningen ska komma med förslag på åtgärder för att minska konsumtionens utsläpp av växthusgaser. Med ett tilläggsuppdrag skulle vi också kunna få in ojämlikheten gällande utsläpp. Ministern säger att detta redan är omhändertaget i Miljömålsberedningens tilläggsuppdrag och att beredningen ska titta på just fördelningspolitiska konsekvenser. Men fördelningspolitiken och ojämlikheten vad gäller utsläpp av växthusgaser får inte mycket plats i tilläggsuppdraget. Det nämns mest i förbifarten . I samma veva nämns dessutom vikten av att stärka näringsliv, export och konkurrenskraft. Det är inte detta jag är ute efter, utan jag menar att Miljömålsberedningen ska få ett tydligt uppdrag som tar avstamp i rapporter som Oxfams och SEI:s som pekar på just ojämlikhet i utsläpp av växthusgaser. Därför tycker jag att ministern får göra om och göra rätt. Det är viktigt med jämlikhet på alla områden, även inom klimatpolitiken – inte bara för att vi vill att de som släpper ut mest också ska ta störst ansvar utan för att jämlikhet är effektivast. Vet jag att grannen måste göra uppoffringar i sin vardag för att minska sina utsläpp kommer även jag att göra det. Har vi ett samhälle som hänger ihop och där alla tar ett gemensamt ansvar kommer utsläppen att minska mycket mer än de har gjort. Därför är jämlikhet viktigt. 4 (V): Jag tackar statsrådet för svaret. som coronakrisen pågår har världen och befunnit sig i en klimatkris. Jag tror att vi är överens med statsrådet om att om vi inte minskar våra utsläpp kan stora delar av världen bli obeboelig och konsekvenserna, som vi redan ser mycket av , bli minst sagt förödande. Det är också bra att statsrådet delar vår syn på att vi kraftigt behöver minska de utsläpp som uppstår till följd av konsumtion i och att de som släpper ut mest också behöver stå för dom största utsläppsminskningarna. Däremot är jag tveksam till om vi är överens om hur vi använder våra gemensamma resurser för att ställa om. Det är en helt avgörande fråga för vilket samhälle vi vill ha och vilken framtid vi går till mötes. har vi haft skattesänkningar i som har gynnat de rikaste. Det är ungefär som klimathotet på allvar har varit känt. Utsläppen har fortsatt att växa, och de som har mest pengar bidrar mest till denna utveckling – alltså ju mer pengar, desto större utsläpp. Det handlar om den målgrupp som fått skattesänkningar , de rikaste. Det är framför allt där pengar och kapital koncentrerats . Det är också den målgrupp som drar ifrån med en livsstil där man frånsäger sig allt ansvar för klimatförändringarna. Är det verkligen så vi ska använda resurserna i samhället? Går det verkligen ihop med Miljömålsberedningens arbete, som du ändå i ditt svar menar är ett viktigt arbete framåt? Det är ingen slump att klimatet och den ekonomiska ojämlikheten gått utför , för det handlar om politiska beslut. I stället för att ta större ansvar har regeringen mitt under en global pandemi fortsatt med ännu fler skattesänkningar. Vi menar att omställningen måste ha ett tydligt rättviseperspektiv. Det kan inte vara bara klimatpolitikens ansvar, utan det behövs även en progressiv omläggning av den ekonomiska politiken. Det är grunden och kärnan för att uppnå klimaträttvisa och besvara vår tids ödesfråga. Vi måste satsa på såväl omställning som minskade klyftor och stärkt välfärd. Den övergripande uppgiften måste vara att föra en politik som utjämnar de ekonomiska klyftorna. För att uppnå det måste skattesänkningar för de rika ställas åt sidan så att en större del av våra resurser går till gemensamma investeringar i stället för att gynna höginkomsttagarnas lyxkonsumtion. Vi ser en ojämlikhet som växer och riskerar att bita sig fast i . Statsrådet nämner i sitt svar att regeringen vill utjämna dagens växande ekonomiska klyftor. På vilket sätt då? har ni ju ökat de ekonomiska klyftorna. Min fråga gällde vilka nya initiativ ni är beredda att vidta, men här finns ingenting konkret i svaret. Anledningen till frågan är att ökade klyftor gör det svårare att angripa klimatkrisen. Det går ju inte att angripa klimatkrisen om vi inte angriper ojämlikheten. Omställningen måste ske rättvist. Vår uppmaning till miljö- och klimatministern är att göra omställningen rättvis. Det är därför vi har begärt denna debatt med ministern. Vi vet att svenskarna lever ohållbart och att allas utsläpp måste ned, men ojämlikheten i utsläppen är enorm mellan inkomstgrupperna. Då kan man inte sänka skatterna för de rikaste med syftet att de ska konsumera mer eller följa en helt ohållbar tillväxtmodell som man säger sig möta ett klimathot. Klimatomställningen är ett gemensamt projekt, och då måste vi satsa på det gemensamma, på det som omfördelar och på det som krävs för en grön omställning. Då kan vi heller inte ha de rikaste 10 procentens livsstil. De bidrar ju knappt till utsläppsminskningarna över huvud taget, utan tvärtom är det faktiskt de som måste börja betala för detta. 5 (MP): Jag tänkte börja med det globala perspektivet. har släppt flera bra rapporter där de bland annat tittar på det nationella svenska perspektivet och på det globala. Det var det globala perspektivet som gjorde att jag gav mig in i politiken för en massa år sedan, när jag insåg att klimatet är vår globalt viktigaste rättvisefråga – vår kanske viktigaste klassfråga ur ett globalt perspektiv. Det råder inte något tvivel om vem som är ansvarig för klimatförändringarna och vem som har bidragit till de enorma utsläpp som har skett : Det är de rika länderna, de så kallad industrialiserade länderna. Dessutom är det de fattigaste länderna som drabbas hårdast: Det är en barnfamilj i som tvingas fly från floddeltat därför att havsnivån höjs. Det är en bonde i som kan odla marken därför att den har blivit så torr. Det är de små önationerna som försvinner helt och hållet. Det är de som bor i och inte längre har rent dricksvatten på grund av att glaciärerna har smält. Detta är konsekvenserna av klimatförändringarna. De slår ojämlikt och orättvist, och det är de som inte har bidragit till problemen som drabbas absolut hårdast. Detta sätter fokus på att det är de rika som har ett särskilt ansvar. Det innebär att det är vi i den rika delen av världen som måste minska våra utsläpp absolut snabbast, och vi måste göra det snabbare än vad vi gör . Det innebär till exempel att vi måste minska resandet med törstiga suvar. Det innebär att vi måste minska flygandet. Som en parentes: Då kan man inte göra som gjorde och rösta ned att göra det dyrare att flyga från kommun, till exempel. Slutligen, vilket jag tycker är väldigt viktigt, innebär det att vi har ett ansvar för finansieringen av omställningen och klimatanpassningen i den fattiga delen av världen. Här har vi frågan om klimatfinansiering, det internationella samarbetet och biståndet. Jag tänkte passa på att fråga statsrådet, nu när hon ändå är här, hur regeringen jobbar med dessa frågor. har länge varit föregångaren i det internationella klimatsamarbetet, vad gäller att förhandla fram ambitiösa avtal men också det egna utvecklingssamarbetet med klimatfinansiering, bistånd som går till restaurering av ekosystem, bevarande av den lokala kulturen och naturen samt arbete mot landgrabbing och liknande. Jag vill fråga statsrådet: Vad gör regeringen på detta område just utifrån det globala perspektivet för att minska ojämlikheten och få ned koldioxidutsläppen? 6 Miljö- och klimatminister (MP): Tack, samtliga interpellanter, för frågorna! Vi kan börja med att konstatera att det är viktigt att vi åtgärdar de växande ekonomiska klyftorna mellan rika länder och fattiga länder – tyvärr har vi fått se en ökning av antalet fattiga i världen bland annat på grund av coronapandemin – men också inom länder. Detta är viktigt av en rad anledningar. Ökade klyftor leder till kriminalitet, ökad ojämlikhet och våld. Det är inte en hållbar utveckling, helt enkelt. Extremismen växer i de fattigaste länderna därför att man ser denna orättvisa. Det finns alltså många anledningar att minska de ekonomiska klyftorna. Sedan har vi klimatkrisen – den är här och . Här behöver vi agera väldigt tydligt, konkret och exakt för att ha exakt de instrument som får bort utsläppen här och . Om vi kunde lösa dessa båda frågor och slå två flugor i en smäll skulle ingen vara gladare än jag. Men tyvärr ser vi, om vi tittar på rapporten från och , att det inte är så enkelt att vi skulle klara klimatmål om de rikaste i minskar sina konsumtionsbaserade utsläpp – långt därifrån: Vi skulle bara minska de konsumtionsbaserade utsläppen . Av de konsumtionsbaserade utsläppen är offentlig konsumtion – sjukhus, skolor och investeringar. Det är inte något som man kommer åt med individuella val och individuell konsumtion, utan vi måste ställa om hela samhället och göra det . Jag är väldigt glad över det budgetsamarbete som regeringen hade med under den förra mandatperioden. Vi har lagt fram fyra budgetar och åtta ändringsbudgetar tillsammans. Vi har gjort väldigt mycket för att försöka minska orättvisor och ojämlikhet. Vi har också samarbetat bra, tycker jag, kring många av de klimatrelaterade förslag som regeringen har lagt fram. Men om man tittar på exakt vad som är den stora orättvisan i förbrukandet av resurser i ser man att det kokar ned mycket till transporter – till stora suvar och till väldigt mycket flygresande. Här stred hårt under den förra mandatperioden för att få igenom en flygskatt. Jag kan tyvärr inte säga att stred vid vår sida då, utan man var inriktad på inkomstfördelning. Men det är flyget vi måste komma åt här och . Vi har lagt fram 130 åtgärder i klimathandlingsplanen där vi går igenom hela samhället, område för område, när det gäller hur vi ska få ned utsläppen från industrin, transporterna och den privata konsumtionen. är såvitt jag vet det enda land som har ett uppdrag på gång för konsumtionsbaserade utsläppsmål. Detta är oerhört viktigt och något som vi kommer att jobba vidare med. Vi har också höjt skatten på utsläppande bilar genom bonus–malus, och vi har en klimathandlingsplan. När det gäller det som frågade om är vi ett av de länder i världen som är ledande vad gäller klimatbistånd för att hjälpa fattiga länder så att de inte upprepar våra misstag utan kan göra tekniksprång och satsa på förnybar energi från början. 7 (V): Tack, ministern, för svaret! Som konstaterats av tidigare ledamöter här står den rikaste delen av befolkningen för den största andelen utsläpp, men det stannar inte vid det utan går vidare till att de också ökar sina utsläpp. Hur det nu än är med helheten kommer vi inte åt problemet om vi inte börjar vidta åtgärder där de kan ha störst effekt. Som var inne på förut minskar den fattigaste delen sina utsläpp. Hur jordens resurser har använts historiskt och hur utsläppen har varit med och byggt upp lagren av koldioxid i atmosfären är extremt ojämnt fördelat. Där står några länder för den absoluta majoriteten av, för att inte säga hela, det utsläppsöverskott som finns. är till exempel ansvarigt för av det globala överskottet och EU för 29. G8-länderna står för och övriga länder alltså bara 15. Enligt en vetenskaplig artikel som syftar till att ta fram en metod för att utläsa nationers ansvar för klimatförändringarna har en majoritet av länderna i världen, faktiskt hela 108 av 197, inte en klimatskuld utan i stället en klimatkredit hos de övriga länderna. Så här skevt är ansvaret för utsläppen och ansamlingen av koldioxid i atmosfären. När denna korta tid i historien kommer att återberättas kommer det inte att vara en framgångssaga. I stället kommer man att berätta om då det var en bra idé att samla mark hos några få företag och plantera monokulturer, en och samma gröda eller samma trädslag, och bespruta dem med bekämpningsmedel. Man kommer att berätta om hela landskap som gjordes om efter idén om industrivinst med målet om maximalt uttag, och man kommer att förfäras över att mänskligheten någonsin kunde vara så kortsiktig. Genom att reducera dessa komplexa ekosystem till enskilda planteringar har vi gjort allt annat osynligt, och det har tagit innan vi märkte att insekterna, fåglarna och andra djur och allt liv inte klarade av att leva i den miljö som vi skapade. Men vi har fortfarande inte heller fullt ut i samhället förstått att inte heller mänskligheten klarar av att leva under dessa förutsättningar. dör till exempel 7 600 personer av luftföroreningar i . I världen är siffran 7 miljoner, vilket är hela befolkning. Det blir lätt dystert, apokalyptiskt. Man ska inte prata så, menar en del. Det gäller ju att se saken från den ljusa sidan också. Men jag menar att om vi inte på allvar förstår varför vi är där vi är , om vi inte ser sambanden mellan hur vi organiserar samhället och klimatkrisen och om vi inte ändrar vår inställning till naturen och slutar att se den som en oändlig resurs som vi kan bruka efter eget behag, då kommer vi aldrig att komma härifrån. Då kan vi bygga hur många cykelvägar vi vill. Vad den stora massan gör spelar såklart roll. Men så länge i toppen av befolkningen fortsätter på samma sätt, som 100 storföretag står för av utsläppen, väger dessa åtgärder ändå lätt. Därför undrar jag om ministern och regeringen ändå är beredda att inte bara arbeta för och utreda utan verkligen agera för att minska utsläppen hos dem som står för den största delen, hos de rika och hos storföretagen. 8 (V): Det lät som om miljö- och klimatministern försökte beskriva våra förslag som att vi bara vill utkräva ett personligt ansvar för utsläppen. Så är det inte. Självklart är klimatkrisen en politisk fråga, och vi måste ha breda lösningar över hela samhället. Men det blir lite märkligt när så många politiker inte riktigt vill se att det finns stora skillnader mellan vilka det är som släpper ut. Vi trycker på att vi inte bara kan prata i svepande ordalag om att alla måste ta sitt ansvar, utan detta är också en rättvisefråga. Vi måste minska utsläppen utifrån vårt ansvar och utifrån hur mycket vi i själva verket släpper ut. Det är viktigt att synliggöra de superrikas utsläpp. Jag tror faktiskt att de fungerar som en inspiratör för oss andra. Om några ser att det är okej att åka på en weekendresa till och shoppa då vill de också göra det. Dessutom innebär detta också väldigt stora utsläpp. Om den rikaste tiondelen i EU skulle halvera sina utsläpp skulle det påverka hela EU:s utsläpp med minus . Det är väldigt stora utsläppsminskningar som den rikaste tiondelen faktiskt kan bidra till. Jag blir förbryllad när klimatministern säger att inte var pådrivande för införandet av en flygskatt. , vi ville ha en högre flygskatt än och regeringen till slut landade i. Ni undantog till exempel från kategorin som skulle ha den högsta flygskatten till att ge dem en mycket lägre flygskatt. Jag var med under dessa förhandlingar. Jag såg hur förslaget såg ut från början, och jag såg att det tyvärr blev mycket sämre i slutändan. Vi i vill gärna gå vidare med flygskatten. Vi vill till exempel ha en högre och en progressiv flygskatt. En flygskatt som är progressiv innebär att den är på en viss nivå när man gör sin första flygresa. När man gör sin andra flygresa stiger den lite grann.