prot · H809107 · 2021-04-14 00:00:00 — Den insats som har gjort är enorm när det gäller att ge människor möjlighet att vara i vårt land, och ska detta också räknas in, så att medlemsstater som historiskt inte har tagit det ansvaret ska få ta ett större ansvar än framöver. 29 (S) replik: Låt mig börja med den första frågan, där inte förstod vad jag sa. Det jag sa var att i frågan om familjeanknytning är det vi säger här hemma också det som vi driver i EU. Det som står i den lagrådsremiss som är på väg – jag förstår att har sett den – kan väl då ses som en uppluckring eftersom man tar hänsyn till relationer som till exempel homosexuella par även om personerna inte har sammanlevt. Det kan alltså vara en vidare krets, eller vad man ska kalla det, eller handla om en relation som inte har tydliggjorts . Det är sådant som vi står för även när vi diskuterar det på EU-nivå. Sedan har vi detta med femårsgränsen. är jag ju inte regeringen, utan jag är en enkel riksdagsledamot. Jag ansvarar dock för migrations- och integrationsfrågorna i vårt parti på Europanivå, alltså inte bara i EU. Det ansvar som vi har tagit historiskt är något som jag som riksdagsledamot i alla sammanhang lyfter fram, för jag tycker att det ska ha betydelse. Det får jag väl samtala med ansvarig minister, migrationsminister , om och höra om han också lyfter fram det. Sedan får vi diskutera vad det i slutändan blir. Är det värt det även om det skulle gå emot det som vi i tycker? Jag tycker att vi ska ha en EU-lagstiftning. Det ska mycket till för att vi inte ska säga ja till det. 30 (C): Detta blir, som många föregående talare har varit inne på, en något märklig debatt. Stora förändringar av svensk migrationspolitik är ju att vänta . Detta är egentligen en resa som har pågått , då den första tillfälliga lagen infördes. De tillfälliga lagarna löper ut , och ska då ha en ny migrationspolitik på plats. Någon sådan lagstiftning har ännu inte lagts på bord, och för detta förtjänar regeringen kritik. kommentarer och ställningstaganden när det gäller den kommande propositionen kommer vi, till skillnad från många andra partier, att vänta med tills vi har sett propositionen i dess helhet och den har lagts på bord. har med anledning av det pågående arbetet – det har pågått under ett par års tid – valt att inte lägga fram någon kommittémotion detta år utan i stället invänta den proposition som regeringen nu väntas lägga . Jag ska därför också fatta mig ganska kort . Vi kan redan nu konstatera att , oberoende av propositionen, kommer att ha många anledningar att lägga fram skarpa förslag i riksdag. Regeringen har inte presenterat och kommer inte heller att presentera förslag på hur vi kan utöka rättssäkerheten för den som söker asyl. Inga förslag om hur ett avslag för den som söker asyl ska vara just ett avslag är heller att vänta. Inte heller kan vi vänta oss några förslag om hur vi ska få till en kvalificering in i välfärden, vilket är helt nödvändigt för att även framöver ska kunna ta ett stort ansvar för människor på flykt. , svensk politik och framför allt människor på flykt hade mått bra av långsiktiga spelregler och en bred migrationspolitisk uppgörelse. Det gjordes långt gångna försök med att nå en sådan bred uppgörelse. Jag kan konstatera att vi tyvärr står för långt från varandra och att viljan att kompromissa hos framför allt och har varit ytterst sparsam. Vi ser i stället att tonläget i den migrationspolitiska debatten höjs. Det finns en vilja att medvetet misstolka regeringens lagrådsremiss för att ta billiga politiska poäng. Men vi kommer som sagt att få all anledning att återkomma till debatten om proppen längre fram. Jag tycker ändå att vi behöver öppna ögonen och se vad vi egentligen talar om. Det är av jordens befolkning, en av hundra människor, som är på flykt. Det är i varje enskilt fall en personlig tragedi. Givetvis ska vi hjälpa människor på plats, men vi ska också hjälpa människor som har rätt att söka asyl, på plats där de har fått sina asylskäl prövade. Jag avslutar här, och så får vi all anledning att återkomma längre fram, förhoppningsvis . 31 (MP): Min kollega har fastnat i tågtrafiken, och jag har cyklat hit för att i hans ställe läsa det anförande som han har skrivit inför denna otroligt viktiga debatt. Jag vill bara få bo kvar här. Så sa den flicka som hade bott större delen av sitt liv i men som hotades av utvisning med sin familj till . Hon hade fler drömmar än så. Hon ville bli läkare, bota sjuka och hjälpa dem som har det svårt. Men högst på önskelistan var att få stanna i , fortsätta gå i skolan, fortsätta lära sig engelska, matte och alla andra ämnen och leka med kompisar. Jag vet inte om hon fortfarande finns i . Den här lilla flickan är en person, och det finns tusentals i samma eller liknande situation. barn tusen drömmar träffade oss och flera kollegor från andra riksdagspartier . De hade sammanställt berättelser om vad utvisningshotade barn i drömmer om. Deras drömmar om vad de ska bli är desamma som vilka andra barn som helst har – arkitekt, fotbollsproffs, författare, busschaufför. Det är mer eller mindre svåruppnåeliga tankar. Det som skiljer dem från andra barn är otryggheten och ovissheten – att man inte vet om man kommer att få vara kvar. Migrationspolitiken tenderar alltmer att handla om siffror och statistik, grafer, hur många som kommit till , hur många som avvisas eller utvisas och hur många som får uppehållstillstånd. Perspektivet för den enskilda hamnar allt längre bort. I grund och botten handlar migrationspolitiken om den enskilda människan. Konsekvenserna av lagstiftningen avgör människors möjligheter att leva sina liv. Värderingarna bakom politiken pratar vi för lite om. Vi pratar för lite om respekten för människovärdet, viljan att erbjuda trygghet och frihet för människor som riskerar att dödas. Att eftersträva att vara en humanitär stormakt har blivit något som förlöjligas. lämnade sitt betänkande till regeringen. Mot bakgrund av de horribla förslag som fanns på bordet blev det tack och lov ingen blocköverskridande överenskommelse. I fanns förslag om tak för antal asylansökningar, med den inbyggda logiken att det inte skulle vara ett långsiktigt regelverk. I stället skulle reglerna fortlöpande göras om och bli mer restriktiva för att pressa ned antalet. och ville gå den . Då skulle inte ha ett större mottagande än våra nordiska grannländer. Eftersom vi inte har eller , för den delen, geografiska läge är det som jämförelsen ska göras med. Det är så flyktingvägen ser ut. står formellt utanför , vilket gör jämförelsen ännu mer problematisk. Men vi måste också fråga oss: Vill vi gå den ? har som första och enda land i EU börjat dra in uppehållstillstånd för syrier. vill förbjuda asylsökande att komma dit och i stället ha dem i läger utanför EU. Fram till hade man noll kvotflyktingar. har regeringens samarbetspartier fått upp det till 50 personer . Listan är lång, så lång att den tidigare migrationsministern i , som för övrigt ställs inför riksrätt, firade 50 åtstramningar med tårta på Instagram. har man i börjat prata om återvändande. Då handlar det inte om återvändande för dem som har fått avslag på asylansökan och som ska lämna landet, utan det handlar om dem som redan har uppehållstillstånd. Det är alltså den diskussion som också förs i : att de frivilligt ska lämna. Frivilligt handlar om att partier vill göra livet så svårt och odrägligt för människor att de helt enkelt inte vill vara kvar. Här någonstans möts en stram invandring med rasism. gick in i med öppna ögon. Vi visste att flertalet partier lämnat den pragmatiska synen på permanenta uppehållstillstånd vid första beslutstillfället, som ger bra förutsättningar för integration. Det är ett regelverk som har haft . Det är en syn och ett regelverk som innebär att den som har skyddsskäl i nära nog samtliga fall har ett långvarigt skyddsbehov och att det då är bäst att ge permanent uppehållstillstånd. För även om de tidsbegränsade uppehållstillstånden i av fallen blir förlängda vet vi att för den enskilda människan kommer osäkerheten med tidsbegränsade uppehållstillstånd alltid att finnas. Jag tänker på den arbetsgivare som ska anställa någon och som ska välja mellan någon som har permanent uppehållstillstånd och någon som har tillfälligt uppehållstillstånd som löper ut . Vem tror ni att arbetsgivaren kommer att välja? Tidsbegränsade uppehållstillstånd leder till psykisk påfrestning för människor men också till sämre möjligheter för människor att komma in i vårt land. , fru talman, är det bara och som står bakom permanenta uppehållstillstånd vid första beslutstillfället. Vi visste det. har dock valt att arbeta efter det vallöfte som vi gav inför valet – mer humanism när den tillfälliga lagen löper ut. presenterades lagrådsremissen, och med förslaget kommer fler än tidigare att få stanna av humanitära skäl. Det handlar om barn som vuxit upp här, äldre och sjuka utan ordnat mottagande och människor som har levt i med tidsbegränsade uppehållstillstånd. debatterade och förändringarna. När språkrör underströk betydelsen av att hbtq-flyktingars situation underlättas – det finns de som inte kunnat leva ihop med sin partner eftersom det är ett brott som i många fall straffas med döden – sa att det inte är en stor fråga. För , som ser sig som ett parti för frihet, är det en viktig frihetsfråga att kunna köpa lådvin på Ica eller Netto. Men att samkönade par ska kunna få leva ihop i frihet är inte en stor fråga. Vi kommer att återkomma till den kommande migrationspolitiken i utskottet och i kammaren. Produkten är skickad till Lagrådet, och regeringen ska återkomma med en proposition . Det finns definitivt delar som jag och hade velat se annorlunda. Men jag är ohyggligt stolt över det arbete vi har gjort, nu och tidigare, för att ge människor, som är i behov av det, trygghet, skydd och frihet. Den kampen kommer vi att fortsätta föra. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under § 13.) § 7 Anpassning av lagen om omställningsstöd betänkande 2020/21:SkU36 Anpassning av lagen om omställningsstöd Förste vice talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut fattades under § 13.) betänkande 2020/21:AU8 32 (M): Låt mig börja med att för tids vinnande yrka bifall till reservation 1, även om vi naturligtvis står bakom samtliga våra reservationer. Utvärdera mig på jobben, slog Löfven fast. tillhör nu strykklass. Bara , , och har högre arbetslöshet än vi. Den höga, och ökande, svenska arbetslösheten är största ekonomiska och sociala problem. Coronakrisen är bara en liten del av förklaringen till detta. Faktum är att hade lägst tillväxt per person i hela EU. Före Löfven låg vi bland länderna med högst tillväxt. Trots Löfvens löfte om att skulle ha EU:s lägsta arbetslöshet 2020 hade vi redan före krisen tvärtom EU:s femte högsta arbetslöshet. var också det enda land där arbetslösheten faktiskt ökade mellan , då regeringen tillträdde, och att coronakrisen bröt ut. Pandemin har fördjupat ett redan allvarligt utanförskap, och riskerar vi en bred massarbetslöshet i stora grupper. När ekonomin ska starta om efter coronakrisen behövs alltså omfattande reformer, något som vi moderater länge har efterlyst. En sådan viktig reform är en mer flexibel arbetsrätt för att stärka svenska företag och svensk konkurrenskraft, förbättra matchningen, öka rörligheten och underlätta för fler att få det första jobbet. Låt mig få redogöra för våra moderata övergripande ingångar. Vi har framför allt fyra reflektioner när det handlar om den nödvändiga förändringen av arbetsrätten i . För det första, fru talman, finns trygga och säkra jobb bara i trygga, säkra företag och växande företag. Det var sant i går, det är definitivt dubbelt så sant och det kommer att vara lika sant . För det andra har arbetsmarknad stora problem . Det är utmaningar som handlar om en trögrörlig arbetsmarknad där omställningen fungerar mycket dåligt och där vi dessutom har en lagstiftning som till stora delar utestänger stora grupper från arbetsmarknaden, alltifrån dem som står väldigt långt bort från arbetsmarknaden och dem som egentligen aldrig har varit inne på arbetsmarknaden över huvud taget till långtidsarbetslösa, ungdomar och nyanlända. För det tredje: Vad är det då som behöver göras? Vi behöver trygga, säkra och växande företag likaväl som vi behöver trygga, säkra löntagare som ser en ökad rörlighet på arbetsmarknaden som en väg till ökade möjligheter. Men man ska också kunna vara trygg och säker på att man inte kan bli av med jobbet på felaktig eller godtycklig grund. I när så många förlorat eller riskerar att förlora sina jobb har det aldrig varit viktigare för företag att kunna ställa om eller behålla nyckelpersoner bland medarbetare så att fler jobb tvärtom kan räddas. Det handlar i förlängningen om små och medelstora företags möjlighet att överleva och efter krisen skapa fler jobb. För det fjärde och sista, fru talman, kan jag konstatera att det , efter att Socialdemokraterna gjort en kovändning, finns en ganska bred enighet i riksdag om att vi behöver förändra arbetsrätten över hela linjen. Det är bra. Diskussionen om arbetsrätt kan dock inte avstanna där, utan vi måste gemensamt se till att vi får så bred enighet som möjligt i riksdag om att göra förändringar för att få trygga löntagare och företagare samt den balans som faktiskt behövs på arbetsmarknad. Så och egentligen bara så, fru talman, får vi ett samhälle och ett land som håller ihop. Vi moderater har naturligtvis också noterat att flera av parterna på den svenska arbetsmarknaden har träffat en principöverenskommelse om en förändrad arbetsrätt. Det är välkommet att parterna tar ansvar för nödvändiga förändringar av regelverket för att anpassa det till dagens arbetsmarknad. Till skillnad från utskottet menar vi dock att det inte går att helt förlita sig på att de förändringar som behövs på området kommer att bli resultatet av regeringens behandling av partsöverenskommelsen. Vi har ännu inte sett någon proposition från regeringen, regeringen har heller inte aviserat någon sådan och det går inte att veta om regeringen kommer att vattna ur eller förändra parternas förslag. Därför, fru talman, finns det anledning för oss moderater att hålla fast vid alla förändringar inom svensk arbetsrätt – allt från förändrade turordningsregler som i högre utsträckning utgår från kompetens till stärkt rätt till ledighet för att starta företag, införande av proportionalitetsprincip vid stridsåtgärder och återinförande av lex . 33 (SD): Vi står givetvis bakom samtliga våra reservationer, men jag väljer att yrka bifall endast till reservation 12. ska vi debattera betänkandet Arbetsrätt, ett brett område som sträcker sig från frågor om bland annat turordningsregler och utökad rätt till ledighet till EU:s inflytande på den svenska arbetsrätten. Gällande turordningsregler har framhållit behovet av att utöka möjligheterna till undantag, framför allt riktat till små företag för att de ska kunna behålla sin spetskompetens vid försämringar inom konjunkturen och behålla sin konkurrenskraft när konjunkturen vänder. Vi står givetvis bakom vår motion, men finns det skäl att avvakta då partsöverenskommelsen nu bereds i och turordningsreglerna är en del av överenskommelsen. Därför valde att inkomma med ett särskilt yttrande som redogör för vår ståndpunkt i frågan. kan man konstatera att jobben skapas i de små företagen. I svåra tider väcks tankar och idéer men även drömmen om att våga ta steget och starta ett eget företag. Lagen ger dock bara möjlighet till tjänstledighet . Det är, fru talman, inte tillräckligt för att möta alla de utmaningar som finns på arbetsmarknaden vid startandet av ett företag. Genom att förlänga tiden från till ger man fler chansen att våga satsa på sin dröm utan att bli av med sitt anställningsskydd. Hade man från regeringen och dess stödpartier verkligen menat allvar med sitt yttrande i betänkandet, att man vill se fler nystartade företag, hade man givetvis ställt sig bakom och reservation 12. I stället anser man i sitt ställningstagande att nuvarande ledighetsperiod är väl avvägd. Hur man kommit fram till det nämns inte med ett enda ord i betänkandet. Det är bara att beklaga. För att få ekonomin och sysselsättningen på fötter igen efter pandemin kommer det att krävas en massa åtgärder, där skapandet av nya företag som genererar fler arbetstillfällen är en viktig del. Att då ge fler chansen att våga ta steget kan man tycka vore självklart. Det är det troligtvis för de flesta i denna kammare, förutom för ledamöterna i den socialdemokratiskt ledda regeringen. Man avslutar med att skriva i betänkandet att frågan kan lyftas , något som tyvärr inte är nytt. När bra förslag kommer från oppositionen tar man förslagen och gör dem till sina egna, vilket är väldigt synonymt med denna regering. Det är något som vi har sett åtskilliga exempel på . Det är intressant att se, trots regeringens extrema hat- och förtalskampanjer mot , att vi ändå går varandra till mötes i vissa frågor. Det tycker jag är glädjande. För är det nämligen sakfrågorna som är avgörande. I detta betänkande ser vi att vi har en samsyn i frågan gällande utstationering och lex , vilket är glädjande. Den socialdemokratiska retoriken om att aldrig ha med SD att göra haltar alltså ganska betänkligt. Vi ska vara väldigt tydliga med att utan stöd hade man haft betydligt sämre förutsättningar på svenska byggarbetsplatser. Det är något som jag är stolt över. värnar den svenska modellen och det nationella självbestämmandet över den svenska arbetsmarknadspolitiken. Ett återinförande av lex skulle likt införandet av den sociala pelaren kraftigt försvaga den svenska modellen. Och här är det bra att regeringen med stöd av vågar säga nej. Men man kunde ha önskat att regeringen varit lika tydlig vid införandet av den sociala pelaren. Men där har man varit väldigt naiv och godtrogen. Det handlar om minimilöner och social välfärd i betald av svenska skattebetalare. Var det detta statsministern ville uppnå när han stod på toppmötet i och talade sig varm för införandet av den sociala pelaren? Denna regering kommer att bli ihågkommen för mycket. Men något av det mest anmärkningsvärda är att man är den regering som kraftigt har försvagat den svenska modellen och sålt ut den svenska arbetsrätten till . Man får gärna kalla sig vad man vill. Men man har spelat ut kortet som arbetarparti. 34 ALIREZA AKHONDI (C): Det går inte att prata om arbetsrätt utan att prata om arbetsmarknadens funktionssätt. En central del av en fungerande arbetsmarknad är hög sysselsättning, mätt i antal sysselsatta personer eller i arbetade timmar. Arbete står för ungefär två tredjedelar av ett lands förädlingsvärde, av skattebasen och en stor del av svenskarnas inkomster, och således även deras konsumtionsmöjligheter. hade innan pandemin slog till en med internationella mått mätt hög sysselsättningsgrad. Detta brukar framhållas starkt från socialdemokratiskt håll. Men det finns förklaringsmodeller till den höga sysselsättningsgraden. Det innebär också att ett användande av sysselsättningsgrad som enda mått på arbetsmarknadens funktionssätt döljer de strukturella problem som vi länge har brottats med. , arbetskraftsundersökningarna, som SCB tar fram med jämna mellanrum, brottas numera med att få fram tillförlitlig statistik, givet att allt färre väljer att delta i undersökningarna. Dessutom räcker det att man har arbetat endast för att man ska räknas som sysselsatt. Bara det är ett problem i sig. Statistiken beskriver utvecklingen på arbetsmarknaden för befolkning i åldern 15–. visar bland annat antal och andel sysselsatta respektive arbetslösa , kvartal och år. Det är den enda källan med kontinuerliga uppgifter om den totala arbetslösheten och står för det officiella arbetslöshetstalet. Min bild är att vi framöver bör komplettera begreppet sysselsättningsgrad med andra begrepp för att få en rättvisande bild av hur arbetsmarknadspolitiken fungerar. Vilka är det då som arbetar mer i än i andra länder? Svaret är att det är arbetsutbudet bland kvinnor och äldre, framför allt äldre kvinnor, som förklarar skillnaderna mellan och vår närmaste omvärld. Sysselsättningen bland män i åldrarna 25–varierar mycket lite mellan jämförbara länder. Men vi har generellt sett, givet kopplingen till att vi har en väl utbyggd barnomsorg, ingen sambeskattning med mera, ett större arbetskraftsdeltagande bland kvinnor än andra länder. Det ger oss därför en högre sysselsättningsgrad, om man nu kan förklara komplexa skeenden på ett enkelt sätt. Det som däremot döljs är andra mått på arbetsmarknadens funktionssätt. Vi hade innan pandemin slog till en relativt hög långtidsarbetslöshet, stora kompetensförsörjningsproblem och en liten rörlighet på arbetsmarknaden. Just långtidsarbetslöshet och stora kompetensförsörjningsproblem kan tänkas vara varandras motsatser. Hur kommer det sig att vi hade 100 000 lediga jobb som vi hade ett stort arbetslöshetstal? Detta brukar jag få frågor om. Jo, även detta komplexa skeende går att förklara relativt enkelt. Vi har i relation till vår omvärld haft en hög migrationstakt. De nya migranterna har, om man nu får generalisera något, en lägre formell utbildningsnivå. Detta tillsammans med det faktum att har lägsta andel av enklare jobb som kräver lägre formella kvalifikationer, högre takt på automatisering och digitalisering, en trög rörlighet på arbetsmarknaden, en icke fungerande arbetsförmedling och det faktum att vår arbetsmarknad är nätverksbaserad har inneburit en hög tröskel för ett inträde. Svensk arbetsmarknad är alldeles för stel och komplex för att tackla de stora utmaningar vi står inför. Den hade utmaningar redan före den extrema situation som vi nu ser som en följd av coronaviruset. Det som är extra problematiskt , förutom att vi ännu inte är säkra på när vi kan återgå till någon typ av normalitet, är att krisen trots astronomiska stödpaket inneburit att sektorer som normalt är inträdesportar för människor med svagare förankring till arbetsmarknaden är de som har drabbats hårdast av pandemin. Därför är det viktigt att vi fortsatt tar ett stort ansvar för att stötta svenska små och medelstora företag att övervintra denna bistra kyla. Utan dessa företag kommer vi inte att kunna säkra arbetstillfällen. Som centerpartist är jag glad och stolt över att stå här i denna talarstol och säga att vi är i slutskedet i våra förhandlingar med regeringen om flera strukturreformer som tar sikte på historiska förändringar av svensk arbetsmarknad. Reformer som inte ens var tänkbara under en alliansregering håller på att bli verklighet. De största förändringarna av arbetsrätten, kanske i paritet med 1938, är nu föremål för ett genomförande. De tre bokstavsutredningar som blev följden av parternas överenskommelse fortlöper. kommer vi att kunna remittera dem, och kommer den proposition som ska behandlas av . Tyvärr har vänstersidan farit med diverse osanningar i den offentliga debatten om att överenskommelsen är ensidig till arbetsgivarnas fördel. Det är helt enkelt inte sant. Överenskommelsen och de förändringar som kommer löser ett flertal problem på svensk arbetsmarknad, till gagn för jobbskapare men också för arbetstagare. Vi kommer äntligen att kunna möjliggöra kompetensutveckling och omställning under arbetslivet på ett strukturerat sätt. Våra utbildningar räcker ju numera inte ett helt arbetsliv. I takt med att arbetsmarknaden förändras med högre grad av automatisering och digitalisering måste vi skapa förutsättningar för människor att hänga med. Då behövs denna historiska stödstruktur för arbetstagarnas kompetensutveckling och omställningsmöjligheter. Det sker fler förändringar. En helt ny arbetslöshetsförsäkring är på gång. Den tar sikte på högre täckningsgrad, ett problem som uppdagades i pandemins spår. Den blir enklare att administrera och modernare, då man gör det enklare att kvalificera sig till den men också minskar incitamenten att fastna i den. Den ska ha en tydlig avtrappning men också lägre transaktionskostnader.