prot · H80996 · 2021-03-18 00:00:00 — Avstod:4 V, 1 - Frånvarande:84 S, 59 M, 52 SD, 26 C, 23 V, 19 KD, 16 L, 13 MP, 1 - Kammaren biföll utskottets förslag. § 12 (forts. från § 9) Kommunala frågor (forts. FiU26) 73 (C): Det här betänkandet rör ju kommunala frågor i stort, och det spänner över en väldigt stor bredd. Jag kommer att inrikta mitt anförande på tre områden: riktade statsbidrag, skatteutjämning och en rättvisare folkräkning. Jag kan ju börja med att konstatera att det ser väldigt olika ut runt om i . De styrande i regioner och kommuner prioriterar på olika sätt, och det finns olika majoriteter. Det är faktiskt väldigt bra – det skapar mångfald, vilket är väldigt bra. För oss i är det en självklarhet att det är ute i kommuner och regioner man vet bäst vilka beslut som ska fattas. Vi tror på närhetsprincipen och decentraliserat styre. Vi har sett regeringar av olika färg införa en allt rikare flora av riktade statsbidrag. Det här är definitivt ett hot mot det kommunala självstyret, och det har väldigt många negativa effekter: Det försvårar för mindre kommuner, det ökar byråkratin, det minskar effektiviteten, det försvårar lokal anpassning och – kanske det viktigaste – det tvingar fram fel prioriteringar. Man anpassar efter de riktade statsbidragen i stället för de långsiktiga behoven. har varit den kanske främsta beivraren av riktade statsbidrag, och har vi fått till ett systemskifte. I budgetpropositionen skriver regeringen nämligen att ”generella statsbidrag ska vara utgångspunkten i den ekonomiska styrningen av kommunsektorn”. Det tycker jag är en rejäl förändring. Vi har dock en bra bit att gå innan vi är i mål. Statskontorets senaste rapport, som kom , pekar på att det fortfarande finns 165 riktade statsbidrag. Antalet minskade med 28 stycken 2019, men det kom 13 stycken nya. Jag tycker dock att vi i alla fall har inlett avvecklingen av de riktade statsbidragen. Vi ser dessutom att väldigt mycket av de tillskott som kommer framöver är generella statsbidrag som delas ut enligt en fördelningsnyckel utan onödig administration. Vi ser också att det finns en särskild utredare som jobbar med den här frågan , och vi kommer att bevaka den noggrant. De kommunala frågorna berörs i väldigt hög grad av skatteutjämningssystemet. Det är liksom en grundförutsättning för att ha lika villkor i hela landet, och det är faktiskt inte så konstigt – det finns sådana system i alla utvecklade länder i världen, även om man ibland inte kan tro det på debatten. Som ser det är detta system helt avgörande för att upprätthålla likvärdigheten över hela landet. Vi ser dock rätt stora brister i dagens system. Det är faktiskt så att stora delar av skatteutjämningen går till tillväxtkommuner som i grunden har goda förutsättningar för en stark ekonomi. Det behöver vi göra något åt. tog ett initiativ och fick ett enigt utskott med sig för att se över hela skatteutjämningssystemet. Det tycker vi är väldigt bra – även om man inte ska intala sig att det är lätt att göra. Vi vet alla hur svårt det är, och vi vet alla att vi har rätt olika utgångspunkter i den översynen. Vi i vill markera att vi utgår från att det ska finnas en garanterad servicenivå i hela landet. behöver vi givetvis hitta utformningar som gynnar och skapar incitament för företagande, jobb och tillväxt. Det ska faktiskt löna sig för kommuner att göra reformer som stärker ekonomin. Så är det inte alltid fullt ut . För oss är det också uppenbart att landets glest befolkade kommuner, som är rätt många, har strukturella förutsättningar som gör att de har svårare att klara framtida behov av service. Därför vill vi att man i högre grad beaktar gleshet inom ramen för det utjämningssystem som ska skapas. Det ser vi framför oss. Det sista som jag tycker kan vara värt att lyfta fram är rättvis folkräkning. Det handlar i praktiken om kommunerna med en stor besöksnäring – i och i norr främst en vinterbesöksnäring och söderöver, i och på , en sommarbesöksnäring. Dessa kommuner drabbas av stor snedbelastning på grund av att de har en stor extrabefolkning och därmed ökade kostnader. Just nu har vi ett system som faktiskt härrör från den gamla statartiden, då man gjorde folkräkningen . Det känns rätt förlegat . För att ta som exempel: Vi har 60 000 invånare. Vi har 6 000 fritidshus. Under pandemin har vi sett att den permanenta befolkningen har ökat med ungefär 6 000. Det gör att vi får en ökad belastning på sjukhus och hemtjänst med ökade kostnader för bemanning och annat som vi inte får täckning för fullt ut. får vi ingen del av skatteintäkterna. Det är inte tidsenligt att behöva ha ett system som bygger på folkräkningen på ett datum. Vi hoppas och tror att man ska hitta en lösning på detta i kommande översyner av skattejämningssystemet. Det är rimligt att hitta ett system med folkbokföring eller kvartalsvis som möjliggör dubbel bokföringsort. Med det, fru talman, yrkar jag bifall till reservation nummer 1. 74 (V): Jag är feminist – jag tror på lika möjligheter och skyldigheter för män och kvinnor. Jag tror också på att vi kan ha en arbetsmarknad där mäns och kvinnors jobb är lika högt värderade och där en tjej som vill jobba som byggnadsarbetare inte hindras, vilket vi kunde läsa om i medierna så sent som . Just för att jag tror på att kvinnor och män ska ha samma rättigheter tycker jag att det är märkligt med förslag om att offentlig välfärd ska privatiseras som ett led i att öka kvinnors företagande och att ett stopp för vinstjakt hindrar kvinnors företagande. Kvinnors företagande kan inte begränsas till välfärden, och välfärden kan inte ses som ett naturligt område för kvinnligt företagande. Det krävs insatser på många olika områden, inte minst för att få finansiärer och långivare att förstå att kvinnor är lika bra företagare som män. Dagens industris granskning av riskkapitalinvesteringar 2019 visar till exempel att gick till företag med kvinnor som grundare. Det är där hindret mot kvinnors företagande finns, inte i vinstbegränsningar inom välfärden. Det framförs också att kvinnor utgör en stor andel av företagarna inom välfärdsområdet och att ett stopp för vinstjakt skulle drabba just kvinnor hårt. Men tittar man på storlek och omsättning ser man att det är företag med män i toppen som har de största vinsterna och de största vinstutdelningarna. största skolföretag, , är nästan lika stort som alla andra fristående skolor tillsammans och är börsnoterat. Företaget leds av män, precis som den största privata ägaren. De tio största vårdföretagen står tillsammans för av den totala omsättningen för den privat drivna vården och omsorgen. Inom det största vårdföretaget är de större privata ägarna män. Med få undantag är det män i toppen på de största vinstdrivande bolagen inom välfärden. Vinstjakten som incitament inom offentlig verksamhet måste stoppas, som man ställer krav på de privata aktörer som finns inom välfärden. Genom att reglera vinsterna i välfärden kan man skapa förutsättningar för att säkra kvalitet och långsiktighet. Ett överskott ska stanna i verksamheten och i huvudsak återinvesteras. Välfärden har tyvärr blivit en kvasimarknad, vilket i sig är kostnadsdrivande då det är någon annan som betalar, det vill säga skattebetalarna. Skattepengar ska gå till det de är avsedda för, och därför bör vinster i välfärden regleras. Att försäkra medborgarna om att skattepengarna går till välfärden och att de i huvudsak återinvesteras är avgörande för att komma bort från de problem som vinstjakten fört med sig, som att barn väljs bort, att glädjebetyg utfärdas och att utbildningsnivå, arbetsvillkor och bemanning med mera påverkas negativt. En överflyttning av vårt gemensamma ägande till privata aktörer gynnar varken kommuninvånarna, jämlikheten, jämställdheten eller välfärden. Sedan möjligheten infördes för kommuner och regioner att mer eller mindre skänka bort verksamheter har intresset för att ”köpa” välfärdsverksamhet upphört. Det är uppenbart att det är vinstintresset som styr och driver på privatiseringen av välfärdsverksamhet. Problemet med att hitta rätt ersättningsmodeller visar varför välfärden inte ska vara en marknad utan en rättighet för människor. Dagens ersättningsmodeller gynnar privata välfärdsbolag och missgynnar ofta den offentligt drivna välfärden. Inom vården ser vi hur privata välfärdsbolag satt i system att etablera sig där de förväntar sig att de mest lönsamma ska bo och bli kunder. Inom skolan ser vi hur fristående skolor väljer lägen och upplägg som lockar till sig elever med bra förutsättningar. står den offentligt drivna skolan med hela kostnaden för överplatser för att kunna ta emot nyinflyttade elever och elever som lämnar fristående skolor och för att kunna parera då skolkoncerner går i konkurs eller bara lägger ned. Fristående skolor ska kompenseras om de kommunala går med förlust eller behöver göra satsningar på elever som behöver extra stöd. Detta är ett systemfel som bidrar till att den kommunala skolan utarmas och den privata kan plocka ut vinster. Förra mandatperioden hade vi en socialdemokrati som ville stoppa vinsterna och gick till val på att stoppa vinstjakten i vård, skola och omsorg. Men samma parti säger nu i betänkandet att regeringen avser att föra en politik som innebär att inga förslag kommer att läggas fram som medför vinstbegränsningar för privata aktörer. Så fortsätter att ha obegränsade vinstuttag i välfärden – obegränsade uttag av vinster på skattemedel som var avsedda för elever, sjuka, barn och gamla. delar visserligen utskottets mening att motionerna om ännu generösare villkor för bolag i välfärdssektorn ska avslås. Men vi anser att de ska avslås med hänvisning till att vinstjakten måste stoppas. Jag står bakom samtliga våra tre motivreservationer men väljer här att särskilt yrka bifall till reservation 4. För sedan fattade en enig riksdag beslut om att utreda de kommunala utjämningssystemen. Skillnaderna i välfärden har varit alltför stora, och framför allt har många glesbygdskommuner en hög skatt utan att invånarna får bättre service eller välfärd än de i lågskattekommuner. Förutsättningarna för att bedriva välfärden skiljer sig stort mellan kommunerna, och villkoren måste jämnas ut så att hela kan leva. I avvaktan på ett nytt utjämningssystem har i budgeten föreslagit att små kommuner på landsbygden ska få 1,9 miljarder . har välfärden varit underfinansierad. Det gjorde vården och omsorgen dåligt rustade att möta coronapandemin, som startade . Deltider, timanställningar och underbemanning med pressade scheman var några skäl till att smittan tog sig in på våra äldreboenden och i . I budget föreslog vi 12 miljarder för upprustning av äldreomsorg, vård och skola, något som behövs för att värna välfärden. Detta fick vi inte igenom, men tillsammans med andra oppositionspartier drev vi igenom att äldreomsorgen ska få ett tillskott på . Det är dags att ge personalen i äldreomsorgen förutsättningar att göra ett bra jobb. De behöver bli fler så att de har tid att ge god vård och omsorg. Och de otrygga timanställningarna måste ersättas med fasta jobb så att tryggheten ökar för både de anställda och de äldre. Våra kommuner och regioner behöver mer resurser, inte fler skattesänkningar. 75 (S): Under covid-19-pandemin har revorna i välfärden blivit uppenbara, inte minst inom äldreomsorgen. Alltför länge har äldreomsorgen och arbetsvillkoren för dem som jobbar där fått stå tillbaka i många kommuner. En fungerande välfärd är kärnan i det starka samhället. Det handlar om att få vård när vi behöver den, att vara trygg med att omsorgen fungerar på livets höst och att våra barn får en trygg skolgång. Sedan blev statsminister har vi därför prioriterat och satsat på välfärden. Under de goda åren sparade vi inför sämre tider som vi investerade 35 miljarder i välfärden. Det gjorde att vi kunde gå in i den här krisen med den lägsta statsskulden och med 100 000 fler anställda i välfärden. Tack vare de starka statsfinanserna kunde vi lägga fram en historisk budget med investeringar på för att bygga starkare. Kommuner och regioner får ökade generella statsbidrag med 10 miljarder, utöver de 12,5 miljarder som redan var annonserade, och ytterligare 4 miljarder satsas permanent på äldreomsorgen. Men för att höja kvaliteten måste också anställningsvillkoren förbättras. Höjd kvalitet går hand i hand med trygga anställningsvillkor. Därför införde vi också ett äldreomsorgslyft för att gynna fler fasta anställningar och högre kompetens för personalen. Detta visar att det är skillnad på vem som styr i en kris. Under finanskrisen kompenserade den moderatledda regeringen inte kommunerna för deras skattebortfall. A-kassan försvagades, och medlemsantalet var på rekordlåga nivåer när krisen slog till. Vi gör annorlunda. Vi har förstärkt a-kassan, och vi kompenserar för kommunernas skattebortfall om. Men frågan är om har lärt sig av historien. I moderatledda kommuner ser vi nu att en av tre skär ned på eller privatiserar äldreomsorgen, mitt under en pandemi. Det är inte rimligt! Pengar som är avsatta till äldreomsorgen ska gå till äldreomsorgen. Det är just detta som vi ska tala om här i debatten : Hur ska vi möta utmaningarna att ge människor god äldreomsorg, skola och vård av hög kvalitet och med bättre arbetsvillkor? Hur kan vi från nationellt håll genom statsbidrag, lagstiftning och annan styrning ge förutsättningar för kommuner och regioner att klara av sitt uppdrag? Kommuner och regioner är ju grunden för den decentraliserade välfärdsmodell som har. Det lokala självstyret ger dem stor frihet att utforma och ansvara för sin verksamhet utifrån lokala behov. Redan före pandemin såg vi att utmaningarna i kommunerna och regionerna var stora och av skiftande karaktär. Situationen är generellt svårare bland de befolkningsmässigt minsta kommunerna. Många är de som arbetar inom välfärden som känner att de inte räcker till och inte har tid för den omsorg som de vill ge. Vi har prioriterat att hela ska leva och växa. Det handlar om att skapa likvärdiga förutsättningar för alla kommuner och regioner. Alla kommuner, från norr till söder, ska kunna ha en bra välfärd. beslutade om en ny kostnadsutjämning, och tas större hänsyn till den samhällsutveckling som skett , med allt fler äldre i befolkningen och en ökad urbanisering. Sammantaget stärks utjämningen, och större hänsyn tas till gles bebyggelse och socioekonomiska faktorer. tjänar inte på att vi glider isär. Omfördelningen är ett steg för att säkerställa en jämlik välfärd i hela vårt avlånga land. Det är en fråga om rättvisa. När vi genomför den beslutade översynen av utjämningssystemet måste vi prioritera mer jämlika förutsättningar i hela landet: Från var och en efter förmåga, till var och en efter behov. Det är grunden i den svenska välfärdsmodellen. Jämlikhet i välfärden är oerhört viktigt. Oavsett vem du är eller var du bor ska du få en bra sjukvård, en bra utbildning och en bra omsorg. Jag har en minnesbild: Jag sitter som ny kommunpolitiker i en kvav fullmäktigesal i . Inbjudna gäster är en organisation som heter SKL, Kommuner och Landsting. De berättar om den stora utmaning som alla kommuner står inför . Anledningen är välfärdssamhällets positiva utveckling – att så många blir äldre och lever – just på grund av att vårt samhälle har gjort det möjligt. För mig som ung kändes det väldigt långt bort, men jag minns att jag tänkte hur tufft det skulle bli för alla som då skulle komma att vara politiker, och framför allt skulle det bli tufft för samhället om inte politikerna skulle lyckas lösa utmaningen. är vi där. Då duger inte annat än att sätta välfärden först – att i varje budget prioritera satsningar på skola, vård och omsorg. Allt fler lever , och det föds allt fler barn. Det är positivt. Det är resultatet av en långvarig välfärdspolitik. Men förutsättningarna för att möta denna utmaning skiljer sig mycket åt mellan kommuner och regioner. För att möta denna positiva men också utmanande utveckling kommer tiotusentals nya medarbetare att behöva anställas inom vården, äldreomsorgen och skolan. Fokus måste vara på kompetensförsörjning. När vi investerar i välfärden måste det också finnas människor att anställa. Alla som jobbar i välfärden – undersköterskor, personliga assistenter, barnskötare och lärare – behöver bli fler och ha en god arbetsmiljö där de trivs och kan ägna sig åt rätt saker. arbetar 100 000 fler inom välfärden än när den rödgröna regeringen tog över 2014, men ännu fler måste till. Vi vet att utmaningarna inom välfärden är stora nu men framför allt . Därför får vi inte luras att fatta kortsiktiga beslut som möjligtvis kan se bra ut just nu men som inte hjälper kommuner och regioner att hantera utmaningarna långsiktigt. Att bygga välfärden stark är som att springa ett maratonlopp, och jag vet att det kräver långsiktighet och uthållighet. Marknaden är inget recept för att lösa välfärdens utmaningar. Privatiseringar och avregleringar har visat sig kosta pengar, öka ojämlikheten inom sjukvården och öka segregationen inom skolan. Vi socialdemokrater vill ta tag i de avarter som syns alltmer tydligt i välfärden. Det är ingen hemlighet att vi har haft förslag på begränsningar av vinster inom de områden som finansieras av oss gemensamt via skattsedeln. Men vi måste ju vara realister. I riksdag finns inte majoritet för en vinstbegränsning, och det är här besluten om vinstbegränsning måste fattas. Därför har vi också varit överens om att kontroller och fokus på kvalitet inom välfärden kan vara ett sätt. Risk för upptäckt är ett viktigt instrument. Vi har ett ansvar för den offentliga verksamhetens kvalitet oavsett vem som ska utföra den. Staten, regionerna och kommunerna måste tillsammans ta ansvar för att klara behovsstyrning, kvalitet och utbyggnaden av de platser som krävs – inte marknaden. Det är de sjukas behov av vård och ungdomarnas behov av en bra skola som ska styra. När pandemin är över ska vi inte tillbaka till den situation vi hade innan. Vi ska bygga samhället starkare, och det ska vi göra genom att jobba ur krisen. Det gör vi genom offentliga investeringar i jobb och klimatomställning och såklart genom att investera i välfärden, genom att säkra bättre anställningsvillkor, genom att skapa mer likvärdiga förutsättningar för hela kommunsektorn och genom att sätta välfärden först. Avslutningsvis vill jag yrka avslag på motionerna och bifall till utskottets förslag. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) § 13 Offentlig upphandling betänkande 2020/21:FiU34 76 i (M): upphandlar den offentliga sektorn varor och tjänster för . Det motsvarar en sjättedel av bnp. Det annonseras över 18 000 offentliga upphandlingar . Mot denna bakgrund menar jag att den offentliga upphandlingen borde ha en betydligt större plats i den svenska debatten. Hur upphandlingar utformas och genomförs har stor påverkan på det privata näringslivet, då en stor del av dess intäkter kommer från affärer med kommuner, regioner och stat. Rätt gjort nyttjas skattepengarna väl som det offentliga bidrar till ett blomstrande privat näringsliv. Detta skapar jobb och tillväxt också i andra delar av ekonomin. Bra offentliga upphandlingar skapar ömsesidig nytta som företag kan kliva ut i den globala konkurrensen med fungerande affärsmodeller när det gäller varor och tjänster. Det offentliga ska få ut så mycket som möjligt för skattepengarna, med god kvalitet. Vi ska motverka korruption och slarv. riksdag har ett stort ansvar för att medborgarnas pengar kommer till största möjliga nytta. Vi moderater vill ge i uppdrag att sprida kunskap om möjligheten att inkludera livscykelanalys som en faktor vid offentlig upphandling. Ställer vi bättre krav vid offentlig upphandling kan även den offentliga konsumtionen på riktigt bidra till klimatomställningen. Ytterst handlar det om klimatsmart konsumtion som bygger på faktiska utsläpp i hela kedjan. rankas som en av världens mest innovativa och konkurrenskraftiga ekonomier. För ett litet handelsberoende land med långa avstånd i utkant är ett fortsatt bra företags- och innovationsklimat helt avgörande. Det är genom handel vi har blivit ett av världens rikaste länder, och det är genom fortsatt handel med andra som vi kan fortsätta att vara ett av världens rikaste länder. Vi moderater vill ha mer av innovations- och funktionsupphandlingar i offentlig verksamhet för att fortsätta stödja den utveckling som har gjort till ett rikt land. Öppna upphandlingsunderlag som efterfrågar funktion skapar kreativitet. Genom att beskriva den funktion en produkt eller tjänst ska ha kan man få företagen att tänka nytt. På detta sätt kan ett bra innovationsklimat skapas i hela den privata sektorn. Blir vi bättre på att upphandla funktion kan skattebetalarna få ut betydligt mer för sina pengar. Vi kan också få export av denna typ av varor och tjänster. Det skapar jobb och ytterligare välstånd i vårt land. Offentlig upphandling är en stor del av svensk ekonomi. Hur vi utformar upphandlingsunderlag påverkar svenska företag i stor utsträckning. Ett område som behöver bli betydligt bättre är upphandling av mat inom offentlig sektor. Svenska bönder lyder under EU:s hårdaste miljökrav och tuffaste djurskydd. Det är i grunden bra men gör att svensk mat blir dyrare att producera. Det är en följd av beslut som vi har fattat här i riksdag. Problemet är att samma politiker som har fattat besluten om de hårdare miljökraven och det tuffare djurskyddet sedan väljer bort den svenska maten för att den blivit alldeles för dyr att producera. Kommuner, regioner och stat köper i stället mat producerad i andra länder med lägre miljökrav och sämre djurskydd. Detta är helt orimligt. Vi bör värna den svenska matproduktionen och de krav vi ställer på svenska bönder. Offentlig sektor borde inte få upphandla mat som är producerad med lägre krav än vad den svenska lagstiftningen medger. Mot denna bakgrund yrkar jag bifall till reservation 1. 77 (SD): Vi i står bakom samtliga våra reservationer, och jag yrkar bifall till reservation 8. Offentlig upphandling omsätter enorma summor . var beloppet , vilket var av bnp. Det finns många aspekter som behöver lyftas upp inom offentlig upphandling, men jag kommer precis som att lyfta upp djurhållning och det faktum att vi i uppmuntrar slakt utan bedövning, som det i har varit förbjudet med denna typ av djurplågeri – 1937! Och här står jag . 3 miljoner måltider serveras inom den offentliga sektorn . Det blir stora mängder livsmedel från djur . motionerar flera ledamöter från flera partier om att import av kött från djur slaktade utan bedövning måste få ett slut. Det är skamligt att vi år behöver upprepa denna vädjan om att stoppa bidrag till att upprätthålla detta vedervärdiga sätt att behandla andra varelser. Det är skamligt att svenska skattemedel går till att främja slakt utan bedövning. För det är faktiskt detta som händer när vi år struntar i att ta fram en lagändring som stoppar import av kött från djur slaktade utan bedövning. Regeringens svar på motionerna om dessa fruktansvärda övergrepp är att man kan välja att i upphandling kräva att djuren ska vara slaktade enligt svenska lagar. Här svarar upphandlare att det är mycket krångligt och osäkert hur man ska göra rätt för att inte bryta mot regler. Ofta handlar det om upphandling av komplexa livsmedel och flera steg. Regeringens svar var att det pågår en utredning. Givetvis hoppades jag redan då att vi skulle få se ett stopp 2020, men tyvärr ser vi ut att stampa på samma ställe som . Jag hoppas att svaret blir ett annat, nämligen att vi i en mycket snar framtid får se ett förslag om förbud. En svensk veterinär med stor insyn i obedövad slakt summerar tillvägagångssättet på följande sätt: ”I alla andra sammanhang skulle jag som veterinär bli fråntagen min legitimation om jag gjorde något liknande.” En övervägande del av det kött som vi importerar kommer från djur slaktade utan bedövning. Visserligen är det förbjudet i EU med slakt utan bedövning, men undantaget är om slakten sker av religiösa skäl.