prot · H90929 · 2021-11-17 00:00:00 — Kvinnofridsreformerna var banbrytande på sitt sätt, men de är som ni förstår inte färdiga. De är inte lagade och inte tillräckligt effektiva . Rent pedagogiskt tror jag dock att vi har väldigt mycket att vinna på att vi tar upp det kontrollerande beteendet och kriminaliserar det. Jag vill också säga att detta är långt ifrån färdigt. Det vi från sida vill agera för – och vi har tagit upp i motioner att det behövs – är en ökad våldskompetens inte minst i hela rättsväsendet. Vi hoppas på att det ska kunna tas beslut också om sådana viktiga frågor i denna kammare. 84 (M) replik: Jag vill inleda med att säga att det är roligt att se att och , kanske lite förvånande, gör gemensam sak i en fråga inom kriminalpolitiken. Det gäller naturligtvis viljan att kriminalisera kontrollerande beteende, vilket pratade mycket om i sitt anförande. Jag har dock vissa frågor angående andra ställningstaganden apropå den här propositionen och position. Det är allmänt känt – vi har hört det i debatterna , och det har framkommit – att man i inte är särskilt pigg på straffskärpningar. Höjda straff leder inte till minskad kriminalitet, och att sitta i fängelse gör minsann ingen mindre kriminell, säger man. Jag undrar varför det perspektivet inte gäller när det kommer till grov kvinnofridskränkning. vill höja minimistraffet från till fängelse, vilket jag naturligtvis välkomnar å det varmaste. Detta går med på, och man går med på skärpta straff för överträdelser av kontaktförbud. Men är man fortfarande av uppfattningen att skärpta straff inte leder till minskad kriminalitet. Jag är rätt nyfiken: Hur kommer det sig att man ställer sig bakom straffskärpningar på det här området men i övrigt är å det grövsta emot dem? 85 (V) replik: Jag tackar för frågan! Jag tyckte att jag presenterade bakgrunder i mitt anförande, men: Om vi kan se att det finns tydliga vinster med en straffhöjning kan vi acceptera att det sker. I det här fallet handlar det om att ge signaler till rättsväsendet gällande proportionalitet – att de här brotten är mycket viktigare än de verkar i relation till den uppmärksamhet de får . Det är också så att det öppnar för nya bevismöjligheter, vilket underlättar för brottsoffer; man kan direkt ha kontakter med hälso‑ och sjukvården och få fram rättsintyg om skador. Skärpta straff för våld och andra kränkningar i nära relationer När det handlar om kontaktförbuden ser vi också att det definitivt är så att polis och åklagare har varit väldigt slappa med att hålla efter överträdelser av kontaktförbud. Det finns åtskilliga skräckexempel där personer gång på gång har tillåtits bryta mot kontaktförbud utan att det har hänt någonting. Jag tror till och med att åklagarna i sin egen redovisning av hur de har hanterat kontaktförbuden uttryckte att den visade på en slapphet. Där tror vi också att det behövs en markering så att man tar tag i de frågorna och markerar mot de män som är beredda att bryta mot kontaktförbuden att det får konsekvenser. I några fall tycker vi alltså att straff inte är helt värdelösa, men vi vinner ingenting på att öka straffhöjden. 86 (M) replik: Jag tackar , , för svaret! När jag lyssnade på henne lät det nästan som en beskrivning av generella uppfattning när det kommer till lag och ordning, nämligen att det finns tydliga vinster med straffskärpningar. Det första argument som från anförde var proportionalitet. ”Check”, säger jag på den – det tycker vi också. Men det gäller inte bara relationsvåld utan även i övrigt. Det andra argumentet var att straffskärpningar leder till nya verktyg som åklagare och polis kan använda och som underlättar för brottsoffret. Jag säger ”check” på den också – men inte bara när det kommer till relationsvåld. Jag välkomnar alltså naturligtvis uppfattning i den här frågan, men jag hade önskat att man kunde tänka sig att utvidga det här synsättet till att även omfatta lag och ordning generellt sett. Vissa frågetecken kvarstår nämligen fortfarande. Till exempel är fortsatt för att straffrabatter ska finnas, det vill säga att man kan misshandla en kvinna två gånger men bara straffas för en gång. Man kan utsätta en partner för misshandel och vara men ändå få en kraftig straffrabatt, enligt uppfattning. Om jag inte är felinformerad är också fortfarande för en tidigare och kortare villkorlig frigivning, vilket skulle göra att gärningsmän och personer som utövar våld i nära relationer kommer ut på gatorna snabbare. Detta går inte riktigt ihop. Jag vill återigen ställa frågan till om man kan tänka sig att göra lite justeringar i sin syn på brott och straff och lag och ordning. Då kanske vi kan gå fram med ännu mer proportionerliga straff och ännu mer nya verktyg för polis och åklagare, så att brottsoffer kan få upprättelse. 87 (V) replik: Här kommer jag inte att göra dig tillfreds, . Vi i har en gedigen grund för vår syn. Det främsta argumentet är att all forskning tyder på att längre straff inte har effekt. Vi säger inte att vi skulle ha fullkomlig straffrihet, men vi tror inte på straff på samma sätt som i det generella mantrat att man fixar ett visst problem bara man höjer straffet. Vi tycker att det är en oerhört egendomlig konservativ retorik som i väldigt stor utsträckning styrs från . Skärpta straff för våld och andra kränkningar i nära relationer Tänk om vi skulle få satsa de pengar och alla de resurser som går till kriminalvård – där vi inte är säkra på att de ger effekt – på sociala ingripanden, skyddsåtgärder, bra skolor, bra förskolor och sociala reformer! Det är sådant som gör att vi inte får så stora klyftor i samhället. Klyftor provocerar fram kriminalitet i olika former och nöter på människor så att de inte klarar av sin vardag. Dessa reformer vill vi ha och satsa pengar på, framför allt. Sedan går det inte att bara åse en kriminalitet som pågår, utan vi vill agera med kriminalpolitikens medel – delvis även straffskärpningar. Men vi hoppas på andra medel. Fotbojan är till exempel ett alternativ till fängelse som man skulle kunna använda i flera andra sammanhang också. 88 (KD): Det är verkligen läge att uttala en nollvision mot våld i nära relationer. Våld mot kvinnor är det yttersta beviset på ett samhälle där jämlikhet och trygghet för alla inte gäller. Våld mot kvinnor drabbar kvinnor inte bara direkt utan även indirekt genom att rädsla begränsar friheten. Våldet mot kvinnor i har ökat. Det gäller såväl antalet anmälda våldtäkter som våld i nära relationer och hedersrelaterad brottslighet. är uppklarningsprocenten låg och mörkertalet stort. Det behövs en kraftsamling för att stoppa våldet mot kvinnor. Det räcker dock inte med ord, utan det behövs handling. En rad nya åtgärder för att förebygga detta våld och skydda kvinnor mot det måste vidtas. Samarbetet mellan myndigheter och aktörer måste förbättras och fördjupas och handläggningen bli effektivare. Det krävs fler insatser, uppföljning och att det utvecklas ett långsiktigt stöd. Därför är det viktigt att frågor om våld aktivt ställs av hälso- och sjukvård, tandvård, förskola, skola, socialtjänst och rättsvårdande myndigheter för att upptäcka och hjälpa de drabbade ut ur våldet. välkomnar regeringens proposition om skärpta straff för våld och andra kränkningar i nära relationer. välkomnar också de förändringar som föreslås vad gäller kontaktförbud. kan vi konstatera att flera av de förslag som regeringen presenterar borde ha införts . Det är anmärkningsvärt att en regering som kallar sig feministisk har väntat så länge med att genomföra kraftfulla åtgärder som möter det våld som vi tyvärr ser fortlöpande exempel på i vårt samhälle. ser också att propositionen, som syftar till att motverka våld i nära relationer, behöver kompletteras med flera förslag. anser att gränsen för obligatorisk häktning bör sänkas till ett straffvärde fängelse. Denna förändring skulle, tillsammans med den straffskärpning som föreslås, innebära att personer som på sannolika skäl är misstänkta för grov kvinnofridskränkning i regel skulle häktas. En förändring till obligatorisk häktning för personer misstänkta för grov kvinnofridskränkning innebär ett starkare skydd för brottsoffret genom att en våldsam man frihetsberövas och därigenom hålls borta från hemmet i direkt anslutning till brottet. Att våldsutövare snabbt kan frihetsberövas gör att utsatta kvinnor skyddas. Skärpta straff för våld och andra kränkningar i nära relationer Med den motiveringen vill jag yrka bifall till reservation 13. kan en man som har misshandlat eller trakasserat en kvinna förbjudas att vistas i det gemensamma hemmet eller i ett område genom utvidgat kontaktförbud. Kontaktförbud behöver användas i fler fall än . Vi anser att det ska finnas möjlighet till kontaktförbud som utökas till större zoner, som en hel kommun eller, i särskilda fall, flera kommuner. Jag är därför glad över att utskottets majoritet riktar ett tillkännagivande till regeringen med uppdrag gällande hur ett särskilt utvidgat kontaktförbud oftare ska kunna användas, även som en förstahandsåtgärd, och tydligare än kunna omfatta ett större geografiskt område. Även straffen vid överträdelse av kontaktförbud behöver skärpas. Det duger inte att överträdelse av kontaktförbud ofta bara ger böter som påföljd. Straffen behöver skärpas. Vi anser att fysiska överträdelser av ett kontaktförbud alltid ska innebära fängelse och att annan överträdelse ska leda till fängelse i större utsträckning än . Enligt statistik används elektronisk fotboja vid kontaktförbud i mycket liten utsträckning. Dessutom används detta aldrig vid så kallat ordinärt kontaktförbud, som är den vanligaste typen. Det här är anmärkningsvärt. Elektronisk fotboja ökar möjligheterna att säkerställa att kontaktförbudet följs. På så sätt kan den hotade kvinnans trygghet och livskvalitet höjas. Därför behöver fotboja användas direkt i många fler fall då kontaktförbud utfärdas, och det ska alltid övervägas vid ordinära kontaktförbud. Även här riktar utskottets majoritet ett tillkännagivande till regeringen med inriktningen att elektronisk övervakning alltid bör kunna meddelas i samband med kontaktförbud och att det bör övervägas om elektronisk övervakning ska vara obligatorisk vid kontaktförbud med anledning av allvarligare brott i en nära relation. Vi kristdemokrater ger naturligtvis också vårt stöd till de övriga två tillkännagivanden som en utskottsmajoritet enats om. Gällande skärpta straff för fridskränkningsbrott välkomnar vi att minimistraffet höjs, men för att ytterligare inskärpa allvaret i hur samhället ser på denna typ av brottslighet, som ofta begås av män mot kvinnor i deras hem, ibland med dödlig utgång, bör även maxstraffet för brottet höjas. Likt ett enigt utskott anser vi också att det är för svårt för den som utsätts för våld eller andra kränkningar i en nära relation att få en ansökan om kontaktförbud beviljad och att lagförslaget inte fullt ut kommer till rätta med denna brist. Det finns därför anledning att göra en omfattande översyn av lagen om kontaktförbud med inriktningen att kontaktförbud ska meddelas vid fler situationer än . Förutom de åtgärder som lyfts i de tillkännagivanden som jag har berört ser vi i att det skyddspaket som hotade kvinnor kan få inte alltid räcker. För att säkerställa hotade kvinnors trygghet och säkerhet ska de till exempel kunna erbjudas ett trygghetspaket bestående av – som vi föreslår – larm, rätt att bära och använda pepparsprej samt erbjudande om träning i självförsvar. Detta skulle innebära att kvinnor kan känna en större trygghet när de rör sig ute. Skärpta straff för våld och andra kränkningar i nära relationer För att stärka skyddet mot våld och andra kränkningar i nära relationer har regeringen föreslagit lagändringar för att skärpa straffen. Vårt samhälle har ett stort ansvar att motverka våld i nära relationer. Detta är ett våld som främst drabbar kvinnor. Den här propositionen tar ett steg på vägen, men kvinnor förtjänar att kunna känna en större trygghet. Som jag har lyft fram finns det behov av ytterligare åtgärder – förutom de åtgärder som föreslås i propositionen – för att motverka det våld i nära relationer som vi kan se i vårt samhälle. ger, som jag har sagt, stöd till de fyra tillkännagivandena. Jag yrkar bifall till reservation 13. 89 (L): Liberalerna står bakom de förslag som finns i det betänkande som regeringen lägger fram när det gäller att stärka arbetet mot unga killars våld mot unga tjejer, mäns våld mot kvinnor, hedersrelaterat våld och förtryck samt våld mot barn. Detta är i allra högsta grad en central frihetsfråga. Det handlar om allvarlig kriminalitet, men så länge vi inte kommer åt våldet är det också en extrem frihetsinskränkning för varje kvinna och varje barn som drabbas. Det är hemmet som är den värsta brottsplatsen för kvinnor och barn. Vi sätter nyckeln i dörren på den plats där vi alla borde känna trygghet. Vi kan ha det tufft här i kammaren – vi kan tycka olika, och vi får kanske inte ihop våra budgetar – men jag tror att vi alla uppskattar att kunna andas ut när vi sätter nyckeln i dörren hemma. Det är dock precis där anspänningen börjar. Men det är inte bara i hemmet som anspänningen finns. Det handlar också om när man som barn sitter i skolan – man vet inte vad som väntar en. Det handlar om när man som vuxen är på sin arbetsplats och räds att gå hem. Sms:en haglar in, och kontrollen finns i hela livsutrymmet. Det är otroligt viktigt att vi jobbar förebyggande. Några av oss har varit inne på tidiga insatser. Det handlar också om synliggörandet. Ledamoten talade just om att ställa frågor. Hur kan vi synliggöra det våld som råder runt omkring oss både när det gäller barn och när det gäller vuxna? Det handlar om åtgärder som att skärpa straffen, som vi debatterar här i kammaren. Men det handlar också om insatser när en person är dömd så att kriminalvården ska kunna vidta åtgärder för att förändra beteenden som skadar så otroligt mycket. Jag lyssnade till ledamoten från Socialdemokraterna, som nämnde mäns våld mot kvinnor åtta gånger – jag var tvungen att räkna – och hedersrelaterat våld och förtryck en gång när det kom till polisens uppdrag. Det är viktigt att vi pratar om alla de här delarna när det gäller det förebyggande arbetet. Många av de insatser som finns i vårt samhälle tar utgångspunkt i majoritetssamhällets utsatthet och når inte alla barn och unga. Om vi menar allvar måste vi i varje läge synliggöra all den utsatthet och allt det våld som råder. Där finns många likheter men också förtecken som skiljer sig åt. Det som regeringen tar upp i betänkandet ställer vi oss bakom, men det är långt ifrån tillräckligt. Vi vet att mörkertalet är enormt stort. av de kvinnor och barn som utsätts för våld görs det inga anmälningar om. Men ju bättre vi blir på att ta fram åtgärder, desto större är möjligheten att våga känna att jag får tryggheten att veta att när jag får frågan vågar jag berätta om min situation. Jag vet också att det finns ett samhälle där myndigheter kommer att skydda mig och ge mig det stöd som jag är i behov av och har rätt till. Så ser det inte riktigt ut . Skärpta straff för våld och andra kränkningar i nära relationer Jag tror att vi till ganska stor del lappar och lagar i ett system som inte riktigt fungerar, att det saknas ett helhetstänk. Brandtal här från olika statsråd är viktigt. Jag tror inte att det finns någon i den här kammaren som tycker att unga killars våld mot unga tjejer, mäns våld mot kvinnor, hedersrelaterat våld och förtryck eller våld mot barn är någonting som vi kan acceptera – långt därifrån. Det är också viktigt att vi verkligen talar med varandra, att det finns en struktur som gör att den ena handen vet vad den andra gör och att det finns ett stöd till civilsamhället och kvinnojourerna. De viktiga satsningar som görs på kvinnojoursrörelsen går inte till det som är kärnuppdraget, att ge tak över huvudet och att ge det stöd och den trygghet som man behöver som allra mest när man tvingas bryta upp från en våldsutövande man. Det är lite konstigt att man då kan söka pengar till annat, som förvisso är viktigt, till opinionsarbete, utbildningar och så vidare. Det är lite som om man som hemlös skulle få bidrag till kastruller och gardiner innan man har ett hem att använda det i. Jag tror att det är viktigt att vi tillsammans verkligen ser behovet av myndigheters ställningstaganden och civilsamhällets viktiga roll och att vi från politikens sida, som inte ens hanterar ärenden, får till den samordning som saknas. Det handlar också om hur vi tar vi ställning i de här frågorna. Då kommer jag till frågan om kontaktförbud med elektronisk övervakning och, som flera här varit inne på, det geografiska området. Om man som våldsutsatt kvinna eller barn ska kunna känna sig trygg i att ingen ska kunna komma och göra en illa är det viktigt att det geografiska området gör det möjligt för polisen att hinna fram . Det här är något som också åklagare vittnar om i intervjuer som vi kan ta del av i medierna. Man säger att det finns en risk för att kontaktförbudet blir en falsk trygghet. Här tycker jag att det förslag som finns i betänkandet måste beredas skyndsamt. Jag pratade med en kvinna som bor i norra delen av , där det är enorma avstånd och ganska få poliser. Det är klart att för henne blir ofriheten total. Jag förstår det resonemang som har varit när man inte tar ställning, nämligen hur mycket man kan inskränka en gärningspersons frihet. När kvinnor med barn som år ut och år in försatts i en fruktansvärd situation, där man fått uppleva våld , sedan anmäler och tar hjälp får man, som det står i betänkandet, en stadsdel. Det är helt ovärdigt att det ska gå till på det viset. Från Liberalernas sida tycker vi att det är självklart att det ska handla om kommuner men också om geografiska områden utifrån hur hotbilden ser ut, hur möjligheten är att hinna fram och hur man kan ge frihet till den som levt i utsatthet så . Från Liberalernas sida tycker vi att alla typer av brottsliga gärningar ska kunna ligga till grund för att döma en gärningsperson för både grov fridskränkning och grov kvinnofridskränkning. Det gäller bara att ta utgångspunkt i det som redan står : om var och en av gärningarna utgjort led i upprepad kränkning av personens integritet och om gärningarna varit ägnade att allvarligt skada personens självkänsla. Skärpta straff för våld och andra kränkningar i nära relationer tog upp vad man från början hade för tanke med hela förslaget. Då fanns inte juridiken där, men förstår vi på ett helt annat sätt. Jag skulle önska att vi också lyfte in möjligheten att varje handling med detta syfte ska kunna vara en del av fridskränkning och grov kvinnofridskränkning. Sedan kommer vi till barnen i de här situationerna. Vi har infört ett barnfridsbrott. Trots det har vi inte kommit åt frågan som rör vårdnad, boende och umgänge, som är så central i det här sammanhanget. Centralt för att en kvinna ska ta steget att anmäla en våldsutövande man är att hon är garanterad att hennes barn inte ska behöva bo hos förövaren utan att hon är där och skyddar barnet. Det handlar också om kvinnor som har rätt till skyddet men som också har skyldigheten att låta barnet få komma till ett umgänge som kan få fruktansvärda konsekvenser. Vi vet alla som sitter i den här kammaren att det är just i samband med uppbrottsprocesser som risken är än större för att våldet ska eskalera. Se helheten, se barnen och hur de påverkas! Men se också våldsutsatta kvinnors rätt och möjlighet att ta steget och svara på frågan som ställs för att sedan få det skydd och stöd som de har rätt till och behov av! Liberalerna ställer sig bakom alla reservationer men yrkar bifall bara till reservation 7. 90 (V) replik: Jag tycker att du sa väldigt många kloka saker som jag tror att vi kan vara helt ense om. Du byggde också upp ett större panorama av problem som vi är tvungna att hantera. Men det jag funderar över är varför Liberalerna inte ställde sig bakom texten om att kontrollerande beteende skulle inkluderas i kvinnofrids- och fridskränkningsbrotten. 91 (L) replik: Tack så mycket för frågan! Jag har inte kommit så långt så att jag fintar bort svaren. Om jag hade suttit i justitieutskottet och drivit på i den här delen kanske vi hade fått igenom detta. Jag skulle dock vilja säga att jag, som har arbetat mot hedersrelaterat våld och förtryck, vet hur kontrollen begränsar hela livsutrymmet och frihetsutrymmet. Orsaken till att vi inte ställer oss bakom det handlar snarare om att vi måste få det som ett stöd från alla. Men personligen har du min röst för att det borde vara så. Det är mitt svar. 92 (V) replik: Jag är glad att du bjuder på det, . Jag vet att du har insikter och har jobbat länge med dessa frågor, och vi har ibland gjort det ihop. Det börjar ofta med ett kontrollerande beteende. Anledningen till att har varit angelägna om att lyfta fram detta är att det skulle kunna ha en pedagogisk poäng och bli en varningsklocka för en bredare allmänhet så att fler reagerar på kontrollerande beteende och i bästa fall kan hjälpa till att få slut på en destruktiv relation. Skärpta straff för våld och andra kränkningar i nära relationer Jag är nyfiken på hur ni tänker eftersom ni vill ha in alla kriminella handlingar i fridskränkningsbrottet. Än så länge är ett kontrollerande beteende inte kriminaliserat, så det täcks inte. Men när ni säger alla gärningar, vad vinner man på att ha det så brett? Här har många, inte minst Lagrådet, som jag som jurist har viss respekt för, markerat och sagt att så långt kan man inte gå. 93 (L) replik: Det står att syftet med handlingen ska vara att skada en annan människas integritet. Om någon kör för fort och den person som är aktuell i ett kvinnofridsbrott inte är i närheten av bilen är den handlingen inte aktuell. Men det kan ju handla om ekonomiska frågor eller, som vi pratade om, psykisk kränkning. När man ska påvisa brott måste man kunna hävda att syftet var att skada den andra personens integritet och självkänsla. Givetvis kan brott begås som aldrig ryms inom denna ram. Det finns dock många sätt att kränka en människa, så vi anser att det är viktigt att vidga möjligheten att göra detta brottsligt. Jag tror att juridiken kan se skillnad på att köra för fort eller ha en parkeringsbot och att systematiskt skada en person ekonomiskt eller genom psykiska kränkningar, och vi anser att detta ska vara möjligt att pröva. 94 (MP): ”ringde polisen. Ditt ex kommer att släppas ur häktet. Packa det viktigaste. Var inte hemma när han kommer hem.” Detta är en av många berättelser som kvinnor som flytt sina hem och som lever gömda i har delat med sig av till mig och mina kollegor i . Vi har fått träffa kvinnor som har tvingats att fly från sina hem för att de är utsatta för våld av en närstående man, en man som de har valt att lämna, ibland med fara för sitt eget liv. Det är många som frågar varför de inte har lämnat männen, men jag frågar: Varför tvingar samhället dem att fly? Varför ska deras frihet begränsas? Varför begränsar vi inte förövarna mer? röstade kammaren för en skärpning av lagen om kontaktförbud. Fler skulle få fotboja. Så blev det inte. Jo, brottet bedömdes oftast inte som allvarligt nog. Vi måste jobba oförtrutet på alla nivåer, inom alla partier och i alla civilsamhällesorganisationer för att skifta perspektiven. Det duger inte att det inte bedöms som allvarligt nog. Jag är orolig för att vi gång på gång kommer att behöva insistera på skärpta regler. Jag är dock glad över att det finns en bred enighet i kammaren för just detta. Regeringen har presenterat ett åtgärdspaket med 40 punkter för att intensifiera arbetet mot mäns våld mot kvinnor, och många partier har varit med och bidragit. bockar vi av punkterna 25, 26, 27 och 28. Vi skärper straffen för grov kvinnofridskränkning. De ska inte längre vara bara böter, och det ska inte längre vara straffritt att bryta mot kontaktförbud om det inte bedöms som tillräckligt allvarligt. Vi ser till att straffet för grov kvinnofridskränkning höjs till fängelse och att färre kvinnor ska behöva fly från sina hem.