prot · H80997 · 2021-03-19 00:00:00 — Varför förlängdes avtalet? Det är också viktigt att titta på vad och har gjort under pandemin. De har donerat eget skyddsmaterial. De har köpt in ett antal hundra tusen skyddsmasker, handskar och ansiktsvisir från marknaden och donerat till regioner och stat. De har ställt om sin produktion och producerat flera hundra tusen skyddsvisir och skänkt till sjukvården och regioner och kommuner. De har producerat ett par hundra tusen skyddsförkläden. De har stöttat Försvarsmakten med transportkapacitet, med fordon och frivilliga, vid transport av medicinsk materiel och annan utrustning – utan kostnad. Och de har hjälpt andra företag att skala upp produktionen av respiratorer och skyddsmaterial och stöttat dem för att kunna skänka till sjukvården. Jag vill ge statsrådet en ny chans att svara. Vad ligger egentligen bakom att han, innan det ens behövdes, förlängde det här avtalet? 54 Försvarsminister (S): Det är ju bra att vi har klarat ut historien i det här och att det skedde rätt långt tillbaka i tiden. Det är viktigt att man har klart för sig att oavsett vad man tycker om det här avtalet och oavsett vad man tycker om att det är myndigheten som har ansvaret för det är det där ansvaret ligger och där det ska hanteras. Det är liksom grundförhållandet. Det här är också en upphandling som har granskats av , som har konstaterat att man inte har någon anledning att utreda saken vidare och avskrivit ärendet. Jag vill också påminna om att avtalet har överprövats. har ansökt om överprövning hos Förvaltningsrätten i . Den ansökan har återkallats. Det kan finnas många synpunkter och funderingar kring enskildheter i det här sammanhanget. Det är ändå myndighetens bedömning att efter inledande problem löper avtalet på på ett tillfredsställande sätt. Det första avropet omfattade 232 fordon, varav 188 är levererade. Där var det problem. I det andra avropet handlade det om 40 fordon, och där är det ingen befarad försening. I det tredje avropet är det 58 fordon, varav 33 nu är levererade – en del före kontrakterad leveranstid. I det fjärde avropet är det 24 trailrar med avtalad leverans ‑21 och ‑22, och där är det ingen befarad försening. Det man har pekat på från myndighetssidan är att det är problem i det första avropet. Det är där vi befinner oss . Sedan vill jag understryka att det inte är så enkelt här i livet som att det bara är att säga upp det här avtalet. Jag får frågan om att göra det eller att myndigheten ska ta det steget. Man ska ha klart för sig att här är både och inblandade, och det får naturligtvis både verksamhetsmässiga och upphandlingsrättsliga men också diplomatiska konsekvenser att avsluta ett giltigt ramavtal och avbryta lagda beställningar. Det här är konsekvenser som är svåra att överblicka, och oavsett om man vill betala någon ersättning eller inte kommer frågan om ersättningsskyldighet naturligtvis upp. När det gäller Archerfrågan, som jag inte anser hör till den här debatten, har jag inga kommentarer . 55 (KD): Det är ju också så att , som hade lead i det här, bara har beställt mellan 80 och 100 fordon. Det finns en del paralleller här, tycker jag, för när det här avtalet gjordes upp var det i samarbete mellan och . Man diskuterade , och man debatterade frågan om transportfordon. I var de inte nöjda i det ena fallet utan sa upp det. Vad jag förstår har det inte blivit några diplomatiska konsekvenser av det. Frågan är om det ens har kostat något – det kan statsrådet komma tillbaka och berätta . Faktum kvarstår att det här lämnar mycket övrigt att önska. Först var det en modell som hette HX som skulle tas fram. Där blev det förseningar. Sedan tog man fram en annan, enklare modell som hette TG. Då passade man på att höja priset i ramavtalet med 1 ½ miljard. Överprövningen lades ned efter att hade tagit tillbaka sin anmälan, men frågetecknen finns likväl kvar. Jag tror, fru ålderspresident, att man skulle behöva göra en vitbok om det här för att lära sig hur man inte ska göra. Hur kom man över huvud taget på tanken att ge monopol till en leverantör? Tittar man på detta ser man att det här är funktioner som efterfrågas. levereras en del av och , men det är standardfordon. Pratar man med Försvarsmakten om vad som behövs vid en kris eller i värsta fall ett krig säger de att det är de här allhjulsdrivna fordonen. Det här är viktigt också ur ett skattebetalarperspektiv, för det sas ju i samband med försvarsuppgörelsen att det skulle beställas tusentals fordon. Då vill det till att vi gör rätt framöver och inte gör som man gjorde senast, 2018, då man förlängde avtalet innan man ens behövde det. Det handlar också om att förstärka försörjningsberedskapen. När vi nu ska göra just det måste det finnas all anledning att se över detta. Det ju inte för inte som det finns verkstäder för de världsledande svenska tillverkarna på , runt om i och så vidare. Det är inte oväsentligt att det är på det viset. Vi brukar påpeka i andra sammanhang att om inte köper fordonen, hur ska då företagen lyckas på exportmarknaden? Ofta är ju förutsättningen för det att man lyckas på sin hemmamarknad. När vi tittar framåt är frågan hur viktig statsrådet anser att logistiken är, såväl i fredstid som i kris. Anser statsrådet att försörjningsberedskapen kan förbättras, och vilken roll anser han att de svenska företagen kan ta i uppbyggnaden av totalförsvaret? Det är ju det det handlar om nu – att återskapa. Vi lever i en allt tuffare omvärld. I går fick vi årsrapporterna från och . Läget är det värsta sedan . Då kommer kärnfrågan: Hur agerar vi för att se till att vi har ett försvar som fungerar och använder våra resurser och våra skattepengar på bästa sätt? 56 Försvarsminister (S): Det är väl så att befinner sig i den positionen att han kan spekulera om juridiska processer som inte har ägt rum och som inte kommer att äga rum. Jag befinner mig tyvärr inte i den bekväma positionen. Därför spekulerar inte jag om den typen av process eller vad som skulle kunna bli det eventuella utfallet. Jag vill bara ha det sagt. Sedan har jag ingen möjlighet att hoppa bock över det som gäller när det gäller förvaltningars självständighet och vilka befogenheter som ett statsråd har. Jag har heller ingen möjlighet att ge något utrymme att åsidosätta de regler som finns. Det här bör man ha klart för sig. Sedan får väl olika parter värdera vad det är för typ av debatt vi för och vad som är substansen i det hela. Jag kan i alla fall säga att har beställt 330 fordon och 24 släp, varav 221 är levererade. Jag har redogjort för hur det ser ut på leveranssidan, med problemet med det första avropet och bedömningen när det gäller de tre ytterligare avropen. FMV:s uppfattning är att detta numera löper på acceptabelt. När det gäller ordervärdet uppgår det i sammanhanget till totalt , varav utgör den svenska delen av de utvecklingskostnader som omfattades av det ramavtal som är finansierat tillsammans med . Vi beställer från de svenska tillverkarna. har beställt över 370 lastbilar från och . Det är alltså inte noll som har beställts. Enligt det försvarsbeslut som ligger kommer det att beställas ytterligare lastbilar. Det skulle förvåna mig väldigt mycket om inte och skulle kunna hävda sig i de sammanhangen. I andra sammanhang talas det om hur viktigt det är att vi samarbetar med andra länder också kring materiel. Men får väl redogöra för om han anser att vi ska ha någon form av materielprotektionism eller inte. Han får fundera på vad han egentligen har för uppfattning om detta. När det sedan gäller försörjningsfrågorna kan jag säga att vi har en utredare som ska redovisa en strategi som på ett uthålligt och kostnadseffektivt sätt ska bidra till det militära försvarets behov av materiel, teknikutveckling och tjänster i fred, kris och krig. Vi ska klarlägga materielförsörjningen, analysera försvarsmarknaden och utveckla statens relation till försvarsföretagen. Detta känner till; det diskuterades i Försvarsberedningen. 57 (KD): Jag undrar om statsrådet inte är överens med mig. När han är ute på regementena och förbanden, framgår det inte att det är de allhjulsdrivna fordonen som behövs vid kris och krig? Standardfordon i all ära, men vi har ju sagt att vi inte kan utesluta att kan angripas militärt. Då måste vi se till att det kan fungera även då. Får statsrådet när han är ute på regementena höra att man när man sätter på släpet knappt kommer runt i rondeller och inte kan vända på kasernen, att fordonen är klumpiga och tunga och att man har problem med reservdelar och med dokumentationen så att FMV fick behålla dem extra? Detta är kantat av problem. Hur kommer man i över huvud taget på tanken att ge monopol till ett bolag, allrahelst som vi har två världsledande företag i ? Bästföredatumet har för länge sedan passerats när det gäller detta avtal. Det finns all anledning att säga upp det. Och det finns sannerligen anledning att åtminstone se till att klargöra så att misstaget inte sker igen. Detta tycks oreflekterat; det är det intryck jag får av försvarsministern. Han kan utveckla det. Var detta något han reflekterade över när han fortsatte det här trots att det hade kommit så lite ur kranen, att så lite hade levererats och att detta missnöje fanns? Varför fortsatte han på den här vägen? Man brukar ju försöka vända om ifall det inte fungerar. När det gäller något så viktigt som försvar och transporter måste vi få bättre svar än så här. 58 Försvarsminister (S): Jag har redogjort för de fyra avropen och för hur leveranserna ser ut. Det är det faktiska läget. Sedan kan naturligtvis ha en massa synpunkter på detta och dra sina slutsatser. Men detta är fyra grundläggande faktaförhållanden när det gäller hur dessa avrop faller ut. Jag har även redogjort för ekonomin i detta och för bedömning av hur avtalet fungerar. Jag har redogjort för konsekvenserna av att säga upp det eller frångå det. Det är klart att man kan tänka bort denna del av verkligheten när man inte själv är i den position att man måste tänka in den. Detta är inte så enkelt som säger. Det är klart att det finns många bedömningar av hur man kan använda mängder av materiel inom Försvarsmakten och effekterna av detta. Det är också en diskussion man kan föra i all oändlighet. Men i grunden är det Försvarsmakten som utifrån de politiska direktiven ansvarar för materielen, och ansvarar för inköpen. Det är i det häradet detta måste hanteras. Jag är försvarsminister, inte inköpsminister på . Man måste ha respekt för vem som har ansvar för vad i de olika leden i detta sammanhang. Sedan kan man föra en diskussion om allhjulsdrivna fordon. Det är klart att vi ska ha allhjulsdrivna fordon. Det är väl ingen politisk fråga som vi behöver ha någon stor träta kring, som om jag inte skulle begripa den typen av perspektiv. Men måste också begripa att det finns en del regelverk som även han kanske rimligen måste respektera. Interpellationsdebatten var härmed avslutad. § 15 Svar på interpellation 2020/21:535 om återinförande av amorteringskraven 59 Statsrådet (MP): har frågat mig på vilka grunder jag skulle vara villig att agera vad gäller ett eventuellt återinförande av amorteringskravet per . Hushållens skulder har stigit i förhållande till deras samlade inkomster. För att stärka hushållens motståndskraft och minska de risker som är förknippade med hushållens skuldsättning har , som är ansvarig myndighet för makrotillsynen, vidtagit flera åtgärder, däribland de två amorteringskraven. Amorteringskraven har bidragit till att nya bolånetagare lånar mindre och amorterar mer än om åtgärderna inte hade genomförts. I de föreskrifter som reglerar amorteringskraven finns möjligheter att tillfälligt ge hushåll undantag från kraven på att amortera. Detta har sedan använts mer generellt i samband med den ekonomiska osäkerhet som följt av spridningen av sjukdomen covid-19. Som vi kunnat se har detta gett hushållen en större trygghet i att kunna hantera sina utgifter även om inkomsterna skulle minska. Ett tillfälligt undantag har dessutom kunnat frigöra konsumtionsutrymme. Regeringen har välkomnat att genom allmänna råd har förtydligat hur möjligheten till undantag kan tillämpas i den allvarliga situation som uppstått till följd av spridningen av sjukdomen covid-19. har dock varit tydlig med att åtgärden är tillfällig. Regeringen anser att amorteringskraven har fungerat väl. Både nationella och internationella expertmyndigheter, som IMF, och , har bedömt att amorteringskraven varit väl motiverade och minskat riskerna förknippade med hushållens skuldsättning. Det är dock viktigt att utvärdera genomförda åtgärder, och vi har gett i uppdrag att genomföra en samlad utvärdering av de genomförda makrotillsynsåtgärderna. I utvärderingen ingår bland annat att se vilka effekter åtgärderna har haft på hushållens skuldsättning, hur utvecklingen har påverkat riskerna kopplade till skuldsättningen och hur åtgärderna har påverkat möjligheterna för hushåll att ta sig in på marknaden för ägda bostäder. Utvärderingen ska slutredovisas . När det gäller förstagångsköpares möjligheter att ta sig in på bostadsmarknaden tillsatte regeringen en utredning som ska ge förslag på åtgärder som ska underlätta för förstagångsköpare att ta sig in på bostadsmarknaden. 60 (C): ”Ska verkligen amorteringskraven komma tillbaka, trots att de saknar påvisbar samhällsnytta?” säger den tidigare riksbankschefen , och andra namnkunniga ekonomer säger detsamma. Kravet är skadligt och ökar sårbarheten för hela ekonomin och i synnerhet för dem som redan lever på små marginaler. Med amorteringskravet tvingas de till ett tvångssparande som gör deras ekonomier mindre flexibla och därmed mycket känsliga om det händer något – tvärtemot vad som angavs som skäl för att införa det. Amorteringskraven försvårar att köpa en egen bostad, särskilt för de unga som saknar hög inkomst, egen förmögenhet eller rika föräldrar. Det är av 25–29-åringarna i som har tillräcklig inkomst för att köpa sig en etta. Amorteringarna uppgår då till hela . Dessa människor lever på små marginaler och ska inte skuldsätta sig, tycks regeringen mena då den så troget ställer sig bakom varje åtgärd som tar till, liksom, som det verkar , ett återinförande av amorteringskravet, som pausats till följd av pandemin. Min fråga på vilka grunder skulle agera för att inte återinföra amorteringskravet besvaras inte. Om inte statsrådet vill svara måste ju jag göra det. Amorteringskraven har bidragit till att nya bolånetagare lånar mindre och amorterar mer än om åtgärderna inte skulle ha genomförts, säger . Det hon menar tycks vara att en bra bolånetagare är en som inte lånar. Det är alltså en person som har sålt en bostad, har en förmögenhet att ta av eller kan ta hjälp av sina föräldrar. Många avstår från att genomföra bostadsköpet, bor kvar och fortsätter att uppehålla en hyreslägenhet som någon annan hade behövt. Behöver jag säga till att amorteringskravet ställer till problem på bostadsmarknaden och bidrar till att öka klyftorna mellan de rikaste och dem med normala inkomster? Det vore uppseendeväckande om statsrådet inte höll med mig om det. Den kritik som ledande ekonomer i riktar mot amorteringskravet viftas bort med hjälp av IMF, och . Miljöpartisten tilltro till EU är i det här fallet näst intill religiös. Många menar att mer utlåning är bra för ekonomin. Om jag vill göra en investering i en bostad och banken lånar ut köpeskillingen till mig, kommer de företag, snickare och andra jag betalar för att bygga att kunna låna in. Så fungerar ekonomin: Krediter, speciellt sådana som används för att investera långsiktigt, är till nytta för konsumtionen. Vi kan bara konstatera att hushållens sparande är högt: . Skuldökningen, som har legat på , är heller inget problem så länge räntornas andel av hushållens inkomster är på all time low. Problemet är i stället de stigande bostadspriserna, och då framför allt de i storstäderna. Medan insiders som fått en värdeutveckling kan tillgodoräkna sig ränteavdrag kommer outsiders att påläggas ett tvångssparande, som deras risktagande blir högre eftersom bostadspriser kan falla. företrädare satt på två stolar, då han också var bostadsminister. Att både säga sig främja ett byggande och försvara kreditrestriktioner visade sig vara ohållbart. är det en annan person som ansvarar för bostadspolitiken. Jag undrar om de båda miljöpartiministrarna som tillhör olika departement talar med varandra om amorteringskraven och till exempel lyssnar in vad tillverkare av serietillverkade trähus tycker om dem. 61 (SD): När det andra amorteringskravet infördes vilade det på två ben, kan man säga. Det ena var att man sa att finansiella kriser ofta föregås av en kreditexpansion till hushåll, företag eller stater. Det är en sanning med modifikation. Om vi tar finanskrisen som exempel kan vi se att det var så kallade subprimelån till hushåll med dokumenterat dålig kredithistorik och dålig betalningsförmåga som drev fram krisen i kombination med en aktiv bolånekanal. Det vill säga att hushållen ökade sin skuldsättning för att finansiera en överkonsumtion, och när bostadspriserna sedan föll kunde överkonsumtionen inte upprätthållas. Därmed fördjupades också bnp-svackan. Så ser det inte ut i . Vi har ingen aktiv bolånekanal. Vi har inga subprimelån i , även om man tar bort det andra amorteringskravet ur ekvationen. Det andra var att man sa att det skulle ha en prisdämpande effekt när det gäller bostäder. Men hur ser det ut i realiteten? Faktum är ju att det inte har haft någon påvisbar signifikant effekt på priserna. Bevis på det ser vi också om vi öppnar dagens tidning, där vi ser rubriker som: Bostadspriserna fortsätter att stiga – slår nytt rekord. All time high. Min fråga till ministern är i all enkelhet: Hur ser statsrådet på att de båda ben som det andra amorteringskravet vilade på har slagits undan och att amorteringskravet nu har fallit platt? 62 Statsrådet (MP): Jag kan börja med att titta på konsekvenserna, alltså vad som har hänt sedan det första amorteringskravet infördes . Det vi ser är att varken antalet eller andelen unga i åldrarna 18–som har lånat pengar har förändrats. Det är ungefär detsamma. Det har inte varit någon drastisk minskning i siffrorna. Ett av dagens största samhällsproblem är att människor har svårt att få ett tryggt boende. Det beror dels på de höga priserna på bostadsmarknaden, som ju föregående talare tog upp, och på bristen på hyresrätter som människor har råd att bo i. Vi löser inte de problem som finns på bostadsmarknaden genom att ta bort amorteringskraven. Om vi tittar på till exempel , som har gjort den resan, ser vi att priserna på bostäder steg ytterligare efter att man tog bort amorteringskravet. Skuldsättningen ökade, och det är inte något som gynnar människor som ska ta första klivet in på bostadsmarknaden och köpa en bostad. Vi kan också se att många aktörer – IMF, , , , , och – har pekat på riskerna med hushållens skuldsättning i . Här stack ut innan amorteringskraven infördes, för vi amorterade väldigt lite. Det finns stora risker med en hög skuldsättning i ett land. Det handlar om risken för den enskilda människan, till exempel det som kan drabba en om man har höga lån och det sker stora prisfall på marknaden i en ekonomisk kris. Man kanske blir av med sitt arbete och tvingas sälja, men försäljningspriset täcker inte de lån man har. Sådant har vi sett i andra länder och också i . Det drabbar människor oerhört hårt. För ekonomin i stort är hushållens ekonomi avgörande för hur väl man kan klara en ekonomisk kris. Får hushållen det svårt riskerar krisen att förvärras för alla. Man drar ned på konsumtionen, kanske inte besöker den lokala restaurangen, kanske inte klipper håret och så vidare, och sysselsättningen drabbas. Studier visar att finansiella kriser som föregås av en kraftigt ökande skuldsättning tenderar att få djupare och varaktigare konsekvenser. Detta är alltså viktigt även för att värna stabiliteten i ett land vid risker som uppstår vid ekonomiska kriser, där en hög skuldsättning innebär en hög risk. Min fråga är då varför man anser att vi i ska amortera mindre än man gör i många jämförbara länder? Varför ska vi tillbaka dit? Och hur ser riksdagsledamöterna på riskerna med en hög skuldsättning hos hushållen? Om man ser sådana risker, vad kan vi i så fall göra åt dessa risker? 63 (C): Som nämns i slutet av svar planeras förslag som underlättar för förstagångsköpare. Detta välkomnar vi såklart. Men det som ger snabbast effekt om man vill underlätta för förstagångsköpare är att avstå från att återinföra det amorteringskrav som har pausats under pandemin. tes tycks vara en oro för hushållens motståndskraft vid kriser. Under pandemins värsta tid, då motståndskraften förväntas vara ännu lägre, väljer man att pausa amorteringskraven. Analogt med detta skulle det bästa, om man vill förbättra hushållens motståndskraft om och när pandemin klingar av, vara att aldrig återinföra det. Men låter oss veta att , efter ett tillkännagivande i , ska göra en samlad utvärdering av sig själv. Den ger jag inte mycket för. Det uppdraget borde gå till någon annan som är utomstående och oberoende. Man kan fråga sig om just amorteringskravet är lösningen på problemet med hushållens skuldsättning. Många delar inte den uppfattningen. Att möjligheterna för hushåll att ta sig in på marknaden för ägda bostäder har påverkats negativt säger sig självt. Frågan är om det har påverkat utbudet. Ett minskande utbud av bostäder är det som driver upp priserna, och vi behöver sannerligen fler bostäder. Men det är fler unga som tar bostadslån, invänder , men detta beror på att utbudet av alternativ minskar. I våra storstäder är det inte ovanligt att behöva vänta på att ta sig längst fram i bostadskön. Och många fastighetsägare ställer dessutom krav på ekonomin i form av inkomstkrav. Då försöker man hellre köpa något, trots att det kommer att kosta att amortera. Det är en glädjande utveckling att människor gärna vill äga sitt boende, men ännu bättre vore det om fler gavs denna möjlighet. Utan kreditrestriktionerna skulle av 25–29-åringarna haft en tillräcklig inkomst, sa jag i mitt första anförande. Det är möjligt att de resterande fortfarande måste hållas utanför bostadsmarknaden, men till vilken nytta? Då är det bra med rika föräldrar, fru ålderspresident, och det är ännu bättre om det är de som tar lånet eller köper bostaden. Andelen unga med en minst äldre medlåntagare lär ha ökat från 2018. Två av tre unga tjänstemän i tog hjälp av sina föräldrar, men alla har inte den förmånen. Att hänvisa till IMF, med flera är missvisande. Man påstår till exempel att bostäder i skulle vara övervärderade med 20–. Det förekommer säkert, men det tillhör undantagen. Man tar heller inte hänsyn till räntorna, som har fallit trendmässigt . Varningsklockorna ringer, men på felaktig grund, medan reflexmässigt trycker på sin egen larmknapp utan att själv ifrågasätta varför. Vår debatt är kanske på väg mot sitt slut, så min fråga till är om hon lyssnar till andra studier än dem hon räknade upp inledningsvis. Är det utvärdering av sig själva som ska vägleda henne i hennes stöd för deras linje, eller är hon beredd att tillsätta egna och oberoende experter som granskar och utvärderar kreditrestriktionerna? Det har ställts frågor till mig och meddebattören, men jag avvaktar med att besvara dem tills besvarar min ursprungliga fråga om vilka skäl som skulle få henne och regeringen att ifrågasätta ett återinförande av amorteringskravet . 64 (SD): Som jag sa i mitt inlägg har det konstaterats – och det råder det ingen tveksamhet kring – att det var subprimelån, så kallade dåliga lån, som drev finanskrisen i kombination med en aktiv bolånekanal. Det har vi inte i , även om vi tar bort det andra amorteringskravet ur ekvationen. Det är inte så att det andra amorteringskravet är någon sorts universallösning som skyddar mot finansiella kriser. På temat dåliga lån ställde ministern frågan till mig om jag ser någon risk med skuldsättningen.