prot · H80972 · 2021-01-28 00:00:00 — Tack, , för att vi ändå får debattera denna viktiga fråga! Jag vill göra ett avslutande inlägg för att säga två saker. Det första är att forskningssamarbeten och studentutbyten mellan universitet i olika länder som sagt är viktiga. Det är en svensk hållning . Vi ska samarbeta inom vissa områden som till exempel utbildningsområdet. Det är värdefullt. Det är dessutom inget unikt för , utan liknande samarbeten finns också i många andra EU-länder. Det andra jag vill peka på är frågan om den fria akademin och den fria forskningen. Även om interpellanten tog chansen att vidga interpellationen hoppas jag verkligen att vi har samsyn på vikten av att kunna samarbeta internationellt och stå upp mot bristen på mänskliga rättigheter men att vi också har samsyn om att vi ska stå upp för den fria akademin och den fria forskningen. Universitet och högskolor har som egna myndigheter ansvar för den verksamhet som bedrivs på respektive lärosäte. Det gäller också internationella samarbeten. Det kan, som i Djalalis fall, handla om att man tydligt tar ställning mot dödsstraffet. Det har många av våra lärosäten gjort. Men det kan också handla om att internationella samarbeten också tar ansvar för till exempel säkerhet och andra etiska avvägningar i dessa samarbeten. Det går att vara kritisk mot bristen på mänskliga rättigheter och se värdet i internationella samarbeten och ta ansvar för säkerheten. Avslutningsvis: Regeringen fortsätter kräva att Djalalis dödsstraff inte verkställs. Vi fortsätter följa den situationen väldigt noga. Interpellationsdebatten var härmed avslutad. § 18 Svar på interpellation 2020/21:290 om hot och våld i arbetslivet 148 Arbetsmarknadsminister (S): Boriana har frågat mig vilka konkreta åtgärder jag avser att vidta för att tjänstemän inom ska kunna utföra sina uppgifter utan hot och våld samt hur jag bedömer riskerna för att tjänstemän fattar felaktiga beslut under hot och våld och hur jag avser att arbeta för att dessa risker ska förebyggas. Alla som jobbar i ska kunna gå till jobbet utan att behöva vara rädda för att bli utsatta för hot och våld. Hot och våld, eller risken att bli utsatt för hot och våld, är ett allvarligt arbetsmiljöproblem och utgör också i många fall ett mycket allvarligt hot mot grundläggande samhällsfunktioner. Detta gäller till exempel socialsekreterare men även flera andra yrkesgrupper. Den myndighetsutövning som ingår i socialsekreterarnas arbete är viktig för att upprätthålla det svenska rättssamhället. Hot och våld är därför inte bara ett arbetsmiljöproblem utan ytterst ett hot mot den demokratiska rättsstaten. har det kommit rapporter om att allt fler myndighetsanställda blir utsatta för hot och våld i sitt arbete. Det är uppenbart att mer behöver göras för att skydda dessa viktiga yrkesgrupper. Sedan regeringen tillträdde förra mandatperioden har det varit en viktig prioritering att höja ambitionsnivån för arbetsmiljöpolitiken. Resurserna har förstärkts med mer än . Regeringens arbetsmiljöstrategi –2020 har i flera avseenden stärkt genomförandet av arbetsmiljöpolitiken. Regeringen har för avsikt att lägga fram en ny arbetsmiljöstrategi . Arbetsgivaren har det yttersta ansvaret för arbetsmiljön. ställer krav på riskförebyggande åtgärder och på att allvarliga tillbud, som när en arbetstagare utsätts för hot eller våld, ska anmälas och utredas. Den arbetstagare som drabbats ska också snabbt få hjälp och stöd. Att kartlägga riskerna för hot och våld ska vara en del av det systematiska arbetsmiljöarbetet. föreskrifter om hot och våld lägger ett stort ansvar på arbetsgivaren vad gäller förebyggande åtgärder, omhändertagande av drabbade, säkerhetsrutiner, handlingsplaner och utbildning. Regeringen har tillsatt en utredning som bland annat ska bedöma om det finns behov av åtgärder för skydd av arbetstagare vid diskriminering, trakasserier och hot från personer som inte är anställda på arbetsplatsen, såsom kunder, patienter, passagerare eller brukare. En konvention och tillhörande rekommendationer om avskaffande av våld och trakasserier har antagits av Internationella arbetsorganisationen, . Syftet med konventionen är att motverka våld och trakasserier samt könsrelaterat våld och könsrelaterade trakasserier i arbetslivet. En särskild utredare har fått i uppdrag att föreslå hur den ska genomföras i svensk rätt. Regeringen har också tillsatt en utredning som ska ta ställning till vilka samhällsnyttiga funktioner som är i behov av ett förstärkt straffrättsligt skydd och hur ett sådant skydd kan uppnås. I uppdraget ingår också att analysera behovet och lämpligheten av en lagändring som innebär att brottet våld eller hot mot tjänsteman delas upp och att straffskalan för våld mot tjänsteman skärps. Utredaren ska redovisa sina slutsatser . Straffskalorna för vissa allvarliga våldsbrott har skärpts, och skyddet för den personliga integriteten har stärkts och moderniserats, till exempel genom att det straffbara området för olaga hot har utvidgats. Vid myndighetsutövning är utgångspunkten att den enskilde ska veta vem som fattar besluten; det handlar om transparens. Men för att skydda offentligt anställda från repressalier kan vissa uppgifter skyddas. Utgångspunkten är till exempel sekretess för anställdas bostadsadresser och privata telefonnummer. Vid vissa myndigheter, där personalen särskilt kan riskera att utsättas för hot eller våld, kan även personnummer och födelsedatum skyddas. Detta gäller till exempel socialsekreterare anställda vid socialnämnden. Hotade och förföljda personer kan också under vissa förhållanden få sina uppgifter skyddade i folkbokföringen. Sammanfattningsvis har regeringen tydligt prioriterat arbetsmiljöarbetet och stärkt skyddet för offentliganställda. Jag följer utvecklingen på området noggrant och utesluter inte behovet av ytterligare åtgärder. 149 BORIANA (M): Tack, ministern, för svaret! krävde fackförbundet att personal ska omfattas av samma lagstiftning som blåljuspersonal: poliser, brandmän, räddningstjänstpersonal med flera. Detta är en oerhört stark markering om de faror som socialsekreterare är utsatta för och en förskjutning av SSR:s tidigare uppfattning att det inte är hårdare straff som behövs utan mer preventivt arbete för att stävja våldet. Verkligheten är talande. Vid ett hembesök i fick socialsekreteraren se ett automatvapen i lägenheten. Underförstått: Bråka inte med oss! Vi har illegala vapen; vi står över lagen. förstördes en av bilar genom ett brandattentat. Kort därefter hittades en så kallad , som hade kastats mot kontor men missat målet. Dessa händelser är tyvärr inte isolerade utan en del av ett mönster och av ökningen av hot och våld mot vanliga tjänstemän som gör sina jobb. kunde vi läsa i tidningarna att en man och en kvinna hade startat en brand och agerat våldsamt mot tjänstemän vid i . Detta är oerhört allvarligt och tragiskt. Socialsekreterare är tränade för att kunna hantera klienter som befinner sig i svåra situationer och för att kunna fatta snabba beslut. Klienter med personlighetsstörningar, missbruk, psykisk ohälsa eller psykiska sjukdomar har alltid funnits. Men det grova våldet, med mordbränder och vapenhot, har kommit . De som arbetar inom är framför allt kvinnor; män är fortfarande i minoritet. Det är kvinnor och män som har valt detta yrke för att de vill hjälpa människor. De vill hjälpa andra att utveckla sina förmågor, tillvarata sina resurser och finna sina inre styrkor. Det blir därför ett mycket bryskt uppvaknande när man hamnar på sin arbetsplats på och finner att den är en krigszon. Det är inte förvånande att erfarna socialsekreterare inte vill arbeta med myndighetsutövning. Hoten och våldet är värst när man hanterar ekonomiskt bistånd eller handlägger ärenden där barn far illa. Så de erfarna socialsekreterarna söker sig till nya uppgifter eller nya arbetsplatser, och kvar på fältet finns de yngsta, oftast nyutexaminerade, som får handskas med de absolut svåraste fallen. Jag är säker på att ministern inser faran med detta. Fall där barn far illa måste hanteras av de mest kunniga och mest erfarna socialsekreterarna, framför allt för barnens skull men också för samhällets. publicerade en rapport där hot och våld mot belystes. , , kräver fackets ordförande att hot och våld mot ska klassas som våld mot blåljuspersonal. Detta betyder att arbetsmiljön har försämrats dramatiskt. Jag skulle vilja ha ministerns kommentar om detta. 150 Arbetsmarknadsminister (S): Tack, Boriana , för en väldigt viktig interpellation! Jag vill säga, herr talman, att jag i denna fråga verkligen delar interpellantens bild av hur allvarligt detta är. Som jag sa i mitt inledande anförande är det både en allvarlig arbetsmiljöfråga och ett mycket allvarligt samhällsproblem. Ingen ska utsättas för hot eller våld i arbetslivet, allra minst de som har till uppgift att hjälpa och skydda medmänniskor i samhället. Oavsett om du är polis, lärare, socialsekreterare, busschaufför eller biståndshandläggare eller tillhör en annan yrkesgrupp där du har att utöva ett viktigt samhällsuppdrag ska du kunna känna dig trygg när du går till ditt arbete. Regeringen ser mycket allvarligt på den ökande förekomsten av hot, våld och trakasserier av myndighetanställda. Under justitieminister ansvar pågår just nu ett arbete med ett antal viktiga utredningar och lagförslag för att öka skyddet för just myndighetsanställda. Bland annat har den så kallade , som det hänvisades till, i uppdrag att se över straffskalan när det gäller våld mot tjänsteman. omfattas socialsekreterare av lagen om våld och hot mot tjänsteman eftersom de ägnar sig åt myndighetsutövning. Regeringen har vidtagit ett flertal åtgärder som innebär ett generellt skärpt straffrättsligt skydd mot våld, hot och trakasserier. Regeringen har också stärkt skyddet särskilt för offentliganställda. har genomfört en särskild tillsynsinsats när det gäller socialsekreterares arbetsmiljö, och detta tillsynsarbete fortsätter. Det är viktigt att såväl arbetsgivarna som samhället vidtar de åtgärder som krävs för att skydda våra samhällsbärande yrkesgrupper. Jag välkomnar verkligen den här interpellationen, och jag vill från regeringens sida vara tydlig med att vi ser behovet av fortsatta åtgärder för att öka både det straffrättsliga skyddet och det personliga skyddet för dem som utövar sitt ämbete. 151 BORIANA (M): Tack, ministern, för svaret! Det låter väldigt positivt att vi har en samsyn i dessa frågor. Den rapport jag refererade till i mitt tidigare anförande grundar sig på totalt 1 088 besök i sammanlagt 145 kommuner. Där står det att mer än var tredje person inom yrket uppger att de har blivit utsatta för våld eller hot om våld. Vidare står det: ”Socialsekreterare drar sig för att rapportera om händelserna av rädsla för att göra sina egna tillkortakommanden synliga. … ’Lite ska man tåla – det ingår i arbetet’.” Det är oerhört allvarligt att socialsekreterare skuldbelägger sig själva när de utsätts för våld och hot om våld. Attityden att man ska tåla lite är helt förkastlig. Ingen människa ska tåla hot och våld på sin arbetsplats eller, för den delen, någon annanstans. Särskilt allvarlig är situationen för socialsekreterare som samarbetar med polisen i kampen mot kriminella familjer – det gäller kriminella familjer där det finns barn. Ofta får socialsekreterarna subtila hot som ”Jag vet var du bor”. Problemet med dessa hot är, förutom den rädsla de orsakar hos den hotade, att de är svåra att utreda, ta till domstol och få någon fälld för. , trygghetschef i , vittnar om hur svårt det är med hot som gäller anhöriga, särskilt när man själv har kunskap om den som hotar. Personer som har ett rykte om sig behöver inte vara så explicita. Jag välkomnar att ministern delar min uppfattning att det när myndighetsutövande personal hotas eller utsätts för våld inte bara är ett problem för den enskildes arbetsmiljö, utan i slutändan är det ett hot mot den demokratiska rättsstaten. För att få rätsida på den oroande samhällsutvecklingen behövs mer övergripande tag. Att arbetsgivare ska vidta riskförebyggande åtgärder, omhänderta de drabbade, förbättra säkerhetsrutiner och se till att polisanmälningar görs och så vidare är självklart, men det krävs mer. Jag ser fram emot utredningen om skärpta straff för brottet våld eller hot mot tjänsteman. Ingen ska kunna ta sig rätten att hota utan att riskera kännbart straff. Men i dagens lagstiftning är tröskeln för att hota en socialsekreterare väldigt låg. För en vaneförbrytare är en misstanke om att ha hotat en tjänsteman ingenting i flödet av andra brott. Det är ingen hemlighet att socialsekreterarnas arbete är svårast i de så kallade utanförskapsområdena. Trångboddhet, arbetslöshet och kriminalitet präglar livet. är det i dessa områden som behövs som allra mest. Där får den absolut inte abdikera. Därför krävs det en hårdare attityd från statens sida mot kriminella klaner som skapar parallellsamhällen i utanförskapsområdena, parallellsamhällen där klanledaren styr och betraktas som ett störningsmoment eller i bästa fall som en bankomat som man kan få pengar ifrån. 152 Arbetsmarknadsminister (S): Som sagt är vi helt överens om hur allvarligt detta är, både när det gäller arbetsmiljösituationen och det faktum att detta är ett hot mot rättsstaten och det demokratiska samhället. Det är ju ett angrepp på samhället när människor ger sig på personer som arbetar med myndighetsutövning och som är viktiga samhällsbärande yrkesgrupper. Ingen ska behöva bli utsatt för hot, våld eller trakasserier i sitt arbete. Ett perspektiv som interpellanten lyfter fram och som jag tycker är viktigt att understryka är att arbetsgivarna har ett stort ansvar för att vidta alla de åtgärder som krävs för att skydda arbetstagarna. Det handlar om förebyggande åtgärder. Det handlar om omhändertagande. Det handlar om säkerhetsrutiner, handlingsplaner och utbildningar. Arbetsgivarna ska också se till att den lokala samverkan med skyddsombuden fungerar och att riskbedömningar görs. Jag välkomnar att Boriana lyfter fram rapporten från . Det är väldigt viktigt att vi som politiker lyssnar in den kunskap som finns hos de två fackliga organisationer som organiserar socialsekreterare, och fackförbundet . Vi måste ta del av den analys som de gör och se till att de har möjlighet att säkerställa att skyddsorganisationerna funkar och att skyddsombuden har de förutsättningar som de behöver ute på arbetsplatserna. Att nästan en tredjedel av dem som har blivit utsatta för hot eller våld uppger att de inte har fått stöd av sin arbetsgivare i samband med detta är allvarligt. Här måste arbetsgivarna ta ett större ansvar och se till att de anställda kan känna sig trygga och kan vända sig till sin arbetsgivare om de blir utsatta. För dem som jobbar i den kommunala finns det en möjlighet för arbetsgivaren att vidta särskilda åtgärder för att skydda anställda från repressalier. Jag tycker att det är viktigt att understryka att det är viktigt att arbetsgivarna också använder denna möjlighet när det krävs. 153 BORIANA (M): Tack, ministern, för detta! Mycket har vi samsyn i, och det är glädjande. Ministern nämnde sin kollega, justitie- och migrationsminister , och jag tror att han sitter på en stor del av svaret. Mycket av hans ansvar handlar om att vi ska ha färre utanförskapsområden, färre människor som är beroende av socialbidrag och färre människor som hamnar i kriminalitet och också drar med sig sina barn i kriminalitet, så att måste omhänderta dem. Jag hoppas verkligen att ministern kan samarbeta med sin kollega för att få slut på våldet, inte bara när det gäller utan också på andra områden där människor i en utsatt situation, ofta från andra länder, agerar mot våra myndigheter som om man vore i krig med dem. Klansamhället, som inte godkänner svenska myndigheter, ska vi bekämpa på alla sätt, precis som våldet och hoten i arbetslivet oavsett om det riktas mot poliser, sjukvårdspersonal, lärare, socialsekreterare eller andra som står i frontlinjen. Det är inte värdigt för en demokrati att myndighetsbeslut ska kunna påverkas av risk för hot och våld. Socialsekreterare har en mycket viktig funktion i samhället, särskilt för människor som befinner sig i svårigheter. En socialsekreterare kan vara skillnaden, det som avgör om ett barn ska lyckas i livet eller hamna snett. Vi behöver socialsekreterare som är trygga på sin arbetsplats och trygga i sin yrkesutövning för att bekämpa de enorma problem som vårt samhälle brottas med. 154 Arbetsmarknadsminister (S): Som sagt: Straffskalan för grovt våld eller hot mot tjänsteman har skärpts, och det finns en brottsrubricering om olaga förföljelse. Möjligheten för arbetsgivaren att skydda vissa personuppgifter har utvidgats. Ett antal konkreta åtgärder har vidtagits, men mer behöver göras. Jag tror att vi är överens om det. Jag välkomnar verkligen denna debatt. tillsattes den blåljusutredning som vi har talat om här. När utövare av samhällsnyttiga funktioner utsätts för våld, hot, trakasserier och andra brott utgör det inte bara ett angrepp på de personerna utan i förlängningen även på det demokratiska samhället. Det straffrättsliga skyddet för dessa grupper måste därför vara ändamålsenligt och starkt. Det finns många för samhället viktiga funktioner som inte omfattas av det förstärkta straffrättsliga skydd som föreskrivs för tjänstemän i 17 kap. . Mot den bakgrunden behövs det en fortsatt analys av vilka samhällsnyttiga funktioner som är i behov av ett förstärkt straffrättsligt skydd och av hur ett sådant skydd kan uppnås. Utredaren ska bland annat ta ställning till vilka samhällsnyttiga funktioner som är i behov av ett förstärkt straffrättsligt skydd och hur ett sådant skydd kan utformas. Slutsatserna ska redovisas . Min förhoppning är att de åtgärder som regeringen nu har vidtagit och det arbete som pågår effektivt ska bidra till att vi får bukt med detta allvarliga samhällsproblem. Interpellationsdebatten var härmed avslutad. § 19 Svar på interpellation 2020/21:297 om extratjänster 155 Arbetsmarknadsminister (S): har frågat mig hur jag kan förtydliga intentionen med åtgärden extratjänster, om jag har gjort någon mer ingående analys av de samhällsekonomiska vinsterna och andra fördelar med extratjänsterna i relation till kostnaden för åtgärden, och hur jag i så fall ser på åtgärdens resultat och betydelse , samt om jag avser att vidta några förändringar av insatsen extratjänster för att öka andelen som lämnar åtgärden och går till en icke-subventionerad anställning. Arbete är den viktigaste förutsättningen för egen försörjning och etablering i samhället. Forskning visar att subventionerade anställningar är effektiva insatser för att få personer med svagare förankring på arbetsmarknaden i arbete. Andelen som får ett arbete efter avslutad insats varierar mellan olika subventionerade anställningar. Detta beror bland annat på målgruppen för stöden, arbetsgivarna som får stödet och hur Arbetsförmedlingen arbetar med stöden. Extratjänster riktar sig till dem som står längst ifrån arbetsmarknaden och som därmed bedöms ha störst behov av en subvention. För den som har en extratjänst kan möjligheten att få ett arbete öka direkt eller successivt i möjlig kombination med andra subventionerade anställningar eller insatser. Sysselsättningsgraden för utrikes födda kvinnor är högre i än genomsnittet inom EU, men nivån är fortfarande för låg. Regeringen anser att arbetsmarknadspolitiken ska bidra till jämställdhet och motverka en könsuppdelad arbetsmarknad. Extratjänster har bidragit till en jämnare könsfördelning i de subventionerade anställningarna. Extratjänster kan skapa arbetstillfällen och kan öka chansen till arbete, inte minst för utrikes födda kvinnor som är en grupp som har särskilt svag ställning på arbetsmarknaden. Extratjänster fungerar också som en väg in i viktiga välfärdsyrken där det råder brist på arbetskraft. En följd av att en individ får en subventionerad anställning i syfte att stärka sin ställning på arbetsmarknaden är att individens eventuella behov av ekonomiskt bistånd från kommunen minskar. Som arbetsmarknadsminister kommenterar jag inte tillämpningen av regelverk eller myndigheters agerande i enskilda fall. Det är en fråga för myndigheter och domstolar. Myndigheterna är fristående från regeringen och bedriver sin verksamhet självständigt. Antalet långtidsarbetslösa har ökat, vilket medför ett behov av insatser för dem som har varit utan arbete eller för nyanlända som saknar förutsättningarna att få arbete utan omfattande stöd. Extratjänster fyller ett sådant syfte. Dessa insatser ska riktas till dem som står längst ifrån arbetsmarknaden och ha samhällsekonomiskt rimliga volymer. 156 (M): Tack, statsrådet, för svaret! Denna interpellation handlar om en av regeringens, och kanske en av , mest misslyckade arbetsmarknadspolitiska åtgärder, nämligen extratjänster. Vi kan påminna den som tittar på denna interpellationsdebatt om vad extratjänster är. Det är subventionerade anställningar, primärt riktade mot offentlig sektor. En ersättning utgår med . Hur många var det, enligt , som 2016–2019 övergick från en extratjänst till en osubventionerad anställning? Jo, det var . gjorde det inte. Kostnaden – den har en professor räknat ut och redovisat på – blir per jobb. Den blir alltså per jobb. Det är ett fundamentalt misslyckande, om det är en arbetsmarknadspolitisk åtgärd. Men det kan ju finnas andra syften med åtgärden. Statsrådet antyder i sitt svar att personerna går från ett försörjningsstöd till en statlig kostnad. Det är klart att det är ett annat syfte. Så säger man hemma i min valkrets, i . Partikollegan till arbetsmarknadsministern hymlade inte i en kommunfullmäktigedebatt. I en debatt som jag och kommunstyrelsens ordförande hade sa hon rent ut: Ja, men om vi inte hade extratjänster skulle ju kostnaden öka med i försörjningsstöd, . Jag tycker inte att man ska ha pysselsättningsåtgärder där syftet är att flytta folk från försörjningsstöd. Jag tycker naturligtvis att arbetsmarknadspolitiska åtgärder ska vara just arbetsmarknadspolitiska åtgärder, det vill säga man måste bedriva en verksamhet som innebär att folk kommer i jobb. Man kan spekulera om varför extratjänster funkar så dåligt. Jag har en teori. kommun har 450 personer i extratjänster. Man har naturligtvis inte budgeterat för 450 personer extra i . När extratjänsterna tar slut, oavsett om de är i äldreomsorgen, i förskolan eller någon annanstans, upphör anställningen. Man hade kunnat använda dessa miljarders miljarders miljarder – vi vet att extratjänsterna kommer att kosta ungefär 10 miljarder – på annat sätt. har man ökat anslaget med en halv miljard. Man skulle naturligtvis ha använt det på ett alternativt sätt. Hemma i min valkrets hade man något som hette Gästrikelärling. Personer som stod ganska långt från arbetsmarknaden fick vara ute hos små privata företag. De fick visa vad de kunde. De kanske till och med lärde sig svenska på jobbet. Där var det motsatt effekt. Där var det . Jag tror till och med att det var där det var som bäst. Dessa personer fick komma ut på en arbetsplats. De fick visa vad de kunde, och de fick jobb. Regeringen har en åtgärd där inte går vidare till jobb. Då hade man ju önskat att regeringen skulle fundera över det: Detta funkar inte som vi tänkt. Om det är en arbetsmarknadspolitisk åtgärd skulle man kanske skruva om systemen och göra ett betydligt effektivare system. Jag är inte emot subventionerade anställningar, tvärtom. Jag tror att det kan vara väldigt bra att få visa framfötterna. Men uppenbarligen funkar inte extratjänster gentemot offentlig sektor, för personerna får inte jobb. Jag har ställt frågan, och jag skulle gärna vilja ha ett svar: Kan ministern förtydliga intentionen med åtgärden extratjänster, och vilka samhällsekonomiska vinster och fördelar ser statsrådet med åtgärden extratjänster? Det undrar jag, eftersom inte går vidare till ett osubventionerat jobb. 157 Arbetsmarknadsminister (S): Tack, , för interpellationen!