prot · H809144 · 2021-06-18 00:00:00 — har också på ett väldigt tydligt och bra sätt redogjort för de problem vi ser när det gäller detta, inte minst kopplat till mängden avskjutningar i förhållande till volymen möjliga avskjutningar enligt licensjaktbeslutet. Beslutet gällde 2 000 avskjutningar, och antalet fällda sälar så här långt var 1 023, om jag kommer ihåg rätt. Detta är mindre än det antal man tog genom skyddsjakt; det är ju två olika jaktformer i detta sammanhang. Det är givetvis inte bra. Detta kan säkert bero på många saker. När man frågar ansvariga myndigheter säger de att de tror att både coronapandemin, möjligen, och torskfiskestoppet har påverkat detta. nämnde själv att det kanske mest av allt är torskfiskarna som har sett problemet, givet att det är deras torsk som är primärföda för sälarna. De har också haft ett stort intresse av att skjuta av. Men att jaga säl är svårt. Man behöver kunna sin sak, och det är nödvändigt att jobba med incitament för detta. Det vi dock kan konstatera och som är glädjande i sammanhanget är att fler rapporterar att man skjuter sälar . Det är alltså fler som finns i systemen och gör det möjligt med en effektiv förvaltning . När det sedan gäller incitamenten är de utmanande på många sätt, inte minst givet att det är kostsamt och svårt och att man inte får sälja köttet. Detta regleras delvis genom ett förbud på men framför allt genom att , som tidigare hade ett undantag från denna reglering i EU, blev av med det när WTO beslutade att det inte var lämpligt att vi hade det, efter en överklagan från och , om jag kommer ihåg rätt. Vi har alltså både WTO:s och att hantera i detta sammanhang. Så här långt signalerar man inte från någon av dessa organisationer att man är öppen för eller intresserad av att ändra de här besluten. Men vi följer givetvis detta noga för att se om det finns någon öppning för att lyfta dessa frågor och åstadkomma konstruktiva förändringar i syfte att uppnå jaktetik, för det är detta det ytterst handlar om i det här sammanhanget. Jag tycker självklart att det är oetiskt att man skjuter djur och sedan inte kan ta vara på köttet och skinnet utan i stället måste bränna det. Vi har hanterat situationen genom att det finns en hanteringskostnad. Jag återkommer gärna till den och till vad vi gör mer på området i nästa inlägg. 81 (KD): Tack, ministern, för svaret! Precis som ministern var inne på är detta en väldigt stor fråga för många som lever och verkar i kustnära områden och är helt beroende av att kunna få fisk i sina nät. Jag skulle gärna, som jag tog upp förut, vilja höra lite mer om verktygen från regeringens sida. Vad har man för konkreta åtgärder och förslag i verktygslådan som faktiskt kan förbättra så att det fälls fler sälar? Under min diskussion med erfarna jägare rapporterar de just om hur sälpopulationen på grund av sin snabba tillväxt nu hotas av överpopulation. Många sälar som påträffas är avmagrade och befinner sig i ett tillstånd av svält. På en fråga från min kollega , som uppmärksammade den svältsituation som flera jägare vittnar om på , hänvisar ministern till Havs- och vattenmyndighetens okulära besiktning i samband med pälsbytet . Koncentrationen av sälar i denna del har emellertid uppmärksammats , vilket väcker frågan om inte sälförvaltningen regionalt måste få en ny inriktning där jaktens villkor kan utökas. Jakten på säl kräver en bra båt och framför allt en jägare med stor kunskap. Men – nu kommer det vanliga – jägaren måste också vara beredd på massor av byråkrati, för det krävs tät dialog med myndigheter kring rapportering, tillstånd med mera. De skarpa avgränsningarna av jakten gentemot Natura 2000-områden och övriga skyddade områden gör också att sälstammarna får hög koncentration i dessa områden, med överpopulation och svält som följd. En faktor som höjer tröskeln för jägare att jaga säl är att somliga länsstyrelser tar ut en avgift för ansökan om jakt på allmänt vatten. Att en handläggning ska behöva utföras för varje jägare måste ses som onödigt när lika gärna kunde utlysa en generell jakt på allmänt vatten under de tider som är avsedda. Min fråga till ministern är, fru talman: ministern att verka för ett enklare och mindre regelverk för jägare för jakt på säl så att kvoten kan fyllas ? Som vi pratade om förut har den alltså inte fyllts mer än till lite drygt hälften. fälldes 1 023 sälar av en kvot på 2 000. Och vi har en sälstam som är så stor som mellan 50 000 och 70 000. Man får tänka på vad det innebär. Den allmänna debatten i går ut på att det är gulligt med säl – och det är absolut gulligt. Men det är inte gulligt när de dör av svält. Vi måste i debatten verkligen efterlysa att vi får ned stammen så att det verkligen gör skillnad, för sälarna själva men framför allt för att fiskarna ska märka skillnaden. 82 Statsrådet (S): Jag tror att jag och i grunden är ganska överens, både om hur problembilden ser ut och om att det krävs långsiktiga incitament för att vi ska få en utveckling som innebär att man på ett klokt sätt förvaltar sälstammen. Det är detta det handlar om i det här läget. Det är utmanande – det tror jag också att vi är överens om. Men regeringen har vidtagit ett stort antal åtgärder kopplade till detta i syfte att åstadkomma precis det som efterfrågar, nämligen att göra det enklare, bättre och smartare så att detta kan hanteras på ett bra sätt. Inte minst var införandet av licensjakt en sådan åtgärd givet att licensjakten är tänkt att ske på ett enklare sätt – man behöver inte söka anstånd, och man behöver inte ha ett myndighetsbeslut för varje fällning. jobbar vi med att försöka hitta kompensatoriska ersättningar givet att vägen framåt i alla fall är krånglig när det gäller att få tillstånd att sälja produkterna, vilket givetvis från ett jaktetiskt perspektiv hade varit eftersträvansvärt . Men när det inte går jobbar vi med andra verktyg till dess att det förhoppningsvis är möjligt. Det kan exempelvis vara att säkerställa fällavgifterna – att man får betalt för den merkostnad man får för hanteringen av köttet. Det finns sådana stöd att söka. Vi tittar också på att utöka den möjligheten i det nya havs- och fiskeriprogrammet, som vi nu arbetar med inför nästa programperiod – att lägga till det som ett sökbart moment även där för att ännu bättre hantera den situation som råder. tittar vi på helhetsbilden kopplat till detta. Vi vill ha ett friskt Österhav, livskraftiga fiskbestånd och en sund och välförvaltad sälpopulation. Dessa delar hänger givetvis delvis ihop, så åtgärder i en del påverkar förutsättningar i andra delar. Vi har jobbat väldigt mycket med att rikta medel för att få bättre vattenmiljö och klimat i havet. Vi satsar 200 miljoner på det. har varit aktivt i de diskussioner som har handlat om torskfiskestoppet och den situationen. Vi har också varit aktiva när det gäller att fatta nationella beslut för att exempelvis kunna införa licensjakt. Men det räcker inte; det kan jag hålla med om. Utöver detta avsätter vi i sammanhanget pengar för viltskademedel. När det gäller detta har HaV att fördela. Av dem går 5 miljoner till förebyggande åtgärder, och går till ersättningar för skador orsakade av sälen. Det är klart att det hade varit mycket trevligare att använda framför allt de sista 15 miljonerna, som går till skador, till något som hade varit framåtsyftande i stället för att bara hantera problem. Därför behöver vi ha mer åtgärder på plats som visar sig vara effektiva. När det gäller de förebyggande delarna av länsstyrelsernas arbete kan det säkert se olika ut hur man jobbar. Här har vi ganska antagit en nationell förvaltningsplan för sälen. Vi har också gett regionerna – på tal om det som frågade efter – ett uppdrag att revidera sina regionala förvaltningsplaner utifrån den nya nationella plan som finns. En del länsstyrelser, framför allt de som har mycket problem, till exempel i , har varit duktiga och ligger långt framme. De har jobbat med förebyggande åtgärder som sälstängsel och ljudavstörning, som är exempel på verktyg i det här sammanhanget. Sådant vill jag se mer av. 83 (KD): Tack, ministern, för svaret! Jag lyssnar på vad ministern säger och hör att det finns några korn där som jag tycker är positiva. Det jag vill lyfta fram som viktigt är detta med att det finns länsstyrelser som tar ut en speciell avgift. Det tycker jag att ministern nu ska ta med sig och fundera på. En annan sak är det mörkertal som vi talade om. Här är uppgifterna . Det är hur länge sedan som helst! Man måste se vad det kostar . Vi vet ju att sälpopulationen fullkomligen har exploderat. Det är klart att om detta skulle ske på land skulle man ha en helt annan känsla för det. Ministern och jag har ju talat mycket om vildsvin. Men i havet märker man det inte på det sättet. Det är bara de stackars fiskarna som märker att sälen är framme gång på gång. Därför är det så viktigt att det görs något. Ministern nämnde det stora bekymret med att vi inte får använda säl till någonting. användes säl i skärgårdsmiljöer till målarfärg. Den kan användas i kläder och till väskor, möbler och konst. Men som ministern var inne på får man inte längre göra det. Jag undrar: När tog ministern senast upp frågan om huruvida förbudet skulle kunna hävas och att skulle kunna få göra ett undantag? Eller har ministern för avsikt att göra detta i ett sammanhang där hon kan förändra? 84 Statsrådet (S): Låt mig tacka för en bra debatt. Jag uppskattar alltid konstruktiva debatter. Jag skulle väldigt mycket uppskatta om vi i den framtida debatten om just denna problematik gemensamt kunde fundera på vilka verktyg man skulle önska som inte finns. Jag kan notera att vi är väldigt överens om problembilden. Också noterar att regeringen faktiskt gör ett antal saker på detta område som är bra och efterfrågas, men det är svårt och utmanande. Den specifika frågan som kom nu på slutet – exakt när man ska lyfta frågan på internationell nivå – får jag möjligen återkomma till. Vi gör en samlad bedömning av alla de frågor som är i varje portfölj, om de är aktuella för samråd, kräver beslut eller acceptans på EU-nivå eller, som i det här fallet, på WTO-nivå. Det gör vi kontinuerligt . Den här frågan finns över huvud taget inte på dagordningen just . Ett enskilt land kan givetvis ta upp den, men ska man föra upp en fråga på dagordningen måste man göra bedömningen att man åtminstone kan förflytta den framåt. Annars riskerar det att bli ett bakslag i hanteringen. Vi gör just nu inte bedömningen att det skulle förflytta frågan framåt om vi tar upp den som enskilt land. Vi bedömer att vi bör avvakta och se om det händer något ytterligare på området, givet att den situation som vi har på området rimligen inte är unik för . Vi har haft en situation – hela debatten lider av det – då sälbestånden inte hade gynnsam bevarandestatus. Över hela världen kablades det ut bilder av hur man klubbade ihjäl sälungar. Den bilden finns kvar i många medlemsländer. Jag tror att den kommer att sitta där tills man upplever att sälarna faktiskt är många och orsakar problem. Vi väntar på att några till ska vara beredda att kroka arm med . I det läget är det intressant och smart att lyfta upp frågan på internationell nivå igen. Interpellationsdebatten var härmed avslutad. § 20 Svar på interpellation 2020/21:737 om bensinmackarnas överlevnad i landet 85 Statsrådet (S): har frågat inrikesministern om han kommer att verka för att regeringen lämnar förslag som gör att mackarna mäktar med att ställa om och fortsatt vara en förutsättning för en levande landsbygd. Interpellationen har överlämnats till mig. En god tillgång till såväl kommersiell som offentlig service är grundläggande för att det ska vara attraktivt att bo, verka och leva i alla delar av landet. Dagligvarubutiker och drivmedelsstationer har en särskild betydelse eftersom de ofta fungerar som servicepunkter, det vill säga som ett nav även för andra serviceslag, som ombud för exempelvis post- och pakettjänster, betaltjänster och apotek samt ibland även viss offentlig service. Det är Myndigheten för samhällsskydd och beredskap som enligt lagen om brandfarliga och explosiva varor meddelar föreskrifter när det gäller miljöregler för drivmedelsstationer. Enligt föreskriften om cisterner med anslutna rörledningar för brandfarliga vätskor får befintliga varmförzinkade rörledningar i mark som inte är fuktisolerade användas längst fram till utan korrosionsskydd. Detta är ett krav som har funnits med i myndighetens föreskrift ända . Föreskriftens syfte är att hålla risken för brand och explosion så låg som möjligt vid hantering av brandfarliga och explosiva varor samt att främja en likvärdig skydds- och säkerhetsnivå för hanteringen i hela landet. Det ska med andra ord vara lika säkert att tanka sin bil i alla delar av landet och på alla drivmedelsstationer. har efter förslag från regeringen avsatt för insatser som syftar till att på olika sätt stödja drivmedelsstationer och dagligvarubutiker i landsbygder. I denna summa ingår såväl nationella statliga medel som de medel som finansierats via landsbygdsprogrammet. Regeringen fortsätter arbetet med att underlätta för bland annat de små drivmedelsstationerna. Därför har ytterligare medel tillförts landsbygdsprogrammet för åren 2021–2022, och i den så kallade programändring 7 fördelades bland annat ytterligare till investeringsstödet för kommersiell service. Programändring 7 godkändes av kommissionen . Regeringen har även avsatt –2022 för snabbladdning längs större vägar samt förstärkt medel till Klimatklivet, vilket även mackägare kan ta del av, för att öka tillgången till framtidens drivmedel i hela landet. Vidare har landets länsstyrelser på uppdrag av regeringen tagit fram regionala planer för infrastruktur för elfordon och förnybara drivmedel. God tillgänglighet i hela , genom ett pålitligt, robust och långsiktigt hållbart transportsystem, behövs för att människor och näringsliv ska kunna leva och verka i alla delar av landet och för att ska kunna hålla ihop. 86 (M): Tack, statsrådet, för svaret på min fråga om hur mackar som drivs som familjeföretag eller av enskilda småföretagare ska mäkta med att ställa om utan att ha möjlighet att ta del av de medel som behövs för att göra de investeringar som krävs för miljö och för säkerhet. På ena sidan finns medel från regeringen, och på andra sidan står mackägarna utan att kunna söka dem. Jag kan konstatera att statsrådets svar inte ger svar på hur detta ska lösas, i alla fall inte om man menar att målet är att mackägarna och mackarna ska finnas kvar och existera även efter , då rörledningarna ska vara bytta och inplastade cisterner ska finnas på plats. Ett alternativ är att regeringen kommer att låta dessa mackar falla. Ett annat alternativ är att regeringen tar ett omtag för att de ska kunna existera och för att inte servicen ska försvinna. Jag tänker på omsorg. Det kan vara hemtjänst, och det kan vara räddningstjänst. Men vi talar också om besöksnäringen. I de norra delarna av landet är det väldigt synligt att skotrar som används just i besöksnäringen tankar. Vi kan se på den norska sidan. Vi vet alla att vi har en pandemi och har haft en pandemi som slagit till med full kraft mot besöksnäringen. Normalt sett är det karavaner av husbilar och som förser inlandskommuner, till exempel , med inkomster. Dessa mackar är också turistpunkter som erbjuder fiskekort, kartor och vägbeskrivningar för friluftsliv. De gör att dessa orter kan få en form av livsnivå. Utan dem blir det väldigt tomt. Ortsbefolkningen och de som redan bor på glesbygden ska kunna ta sig till och från jobbet. Där finns det stora avstånd. Jag har läst statsrådets svar till om att det är enormt viktigt att det är ett rimligt avstånd till en mack. Där lyfts som olyckligt för att kunna ta sig till närmaste försäljningsställe. Det är klart att det inte är optimalt att behöva ta sig dit på de minuterna, för det blir över . Men verkligheten ser betydligt annorlunda ut. Det är markanta skillnader. Vi kan tala om avstånd som gör att det tar att köra ut med hemtjänst, och då kan man inte tanka. , efter ett möte i angående glesbygd och vikten av servicepunkter på landsbygden, bestämde jag mig för att följa en ung tjej som har tagit över ett familjeföretag uppe i , i Kitkiöjärvi. För henne var det inte möjligt att ta över familjeföretaget. Antingen ska man sanera efter macken, vilket det inte finns medel till, eller så måste man investera med pengar som man inte har för att kunna ställa om, och då får man ställa in. Det är mycket väg och mycket skog som ska passeras när man åker i den norra delen av . Mackar och lanthandlar är jätteviktiga servicepunkter. De har drivmedel och sådant som behövs för viktiga elementära vardagsbestyr för lokalbefolkningen. Landsbygdsministern räknade upp ett antal medel. Det är 1 miljard i statliga medel, pengar som lagts i landsbygdsprogram . Det är 160 miljoner i EU-medel, och det är 2020−2022 för snabbladdning. Men faktum kvarstår. Man kan skriva och säga att även mackägare kan ta del av detta, men det blir en ren pappersprodukt. Dessutom kommer det som ett brev på posten att mackägarna inte har råd att ställa om. I stället måste någon annan ta över kostnaden om de går i konkurs och inte kan finnas längre. Detta framkommer av den informationsspridning som pågår i vårt land. Kommer ni att ta ett omtag för att mackarna ska kunna finnas kvar efter , statsrådet? 87 Statsrådet (S): Tack, , för frågan! Jag delar interpellantens syn att det är jätteviktigt med både mackar och dagligvaruhandel på landsbygden. Det är en grundförutsättning för att man ska kunna bo, verka och driva företag i hela vårt land. Därför har regeringen systematiskt och långsiktigt jobbat med att säkerställa att det finns stöd som både dagligvaruhandeln och mackägarna kan söka för drift och investeringar. Det är ganska betydande belopp som vi har avsatt för detta. Man kan till exempel titta på lanthandlarna. Vi kan konstatera att detta sannolikt har inneburit att det blivit ett stopp i minskningen av antalet. Vi ser till och med lite nyetablering, vilket är första gången på väldigt . Man ska inte underskatta betydelsen av detta. Jag skulle vilja påstå att macken eller dagligvaruhandeln är dagens nya kyrka mitt i byn. Det är det som gör en samling hus till mer än bara en samling hus. Det blir en knutpunkt som kan leverera service, inte bara i form av en liter mjölk eller en liter bensin. Man är faktiskt ofta en knutpunkt som fungerar som ombud för till exempel apotek, post och Systembolaget. Detta är alltså jätteviktigt och väldigt angeläget. Sedan gäller det frågan om mackarna, kopplat till det krav och den föreskrift som finns om att man ska säkerställa att ledningar under jord håller en standard så att det inte finns risk för explosion eller brand. Det är en svår utmaning, framför allt för enskilda mackägare. Där är jag helt överens med . Men jag måste konstatera att frågan i någon mening är tvådelad. En del handlar om vad man gör för att på ett bra sätt möta mackägarnas behov av att kunna investera. Den andra delen handlar givetvis om hur man säkerställer att det finns tillgång till drivmedel, oavsett vilket det är, på rimligt avstånd i hela landet, så att man kan tanka sin bil. Det är inte nödvändigtvis samma sak. När det gäller den senare delen kan jag konstatera att vi faktiskt ser att antalet små mackar, om man tar bort dem som ligger inom ramen för de stora bolagen, ökar. Det låter inte riktigt så i debatten, men det är vad statistiken säger. Det är dock i första hand mobila enheter, som är obemannade. Men de tillhandahåller givetvis drivmedel, som är väldigt viktiga för alla de områden som räknade upp. Det handlar om att säkra att det finns en infrastruktur som gör att man kan leva och bo i hela landet. Det kan uppnås med den delen. När det gäller den del som handlar om mackägarna och mackägarnas behov och utmaningar kopplat till MSB:s föreskrifter finns det investeringsstöd att söka. De är ganska generösa. Jag tror att man kan få 80–, beroende på i vilket system som man söker. Jag kan också konstatera att drivmedelssektorn har plockat ut en väldigt liten andel av den miljard som har funnits i de här systemen. Och rapporterar att det så här långt inte är något stort söktryck från drivmedelssidan på den biten. Det kan säkert ha att göra med att man möjligen inte har förutsättningar att hantera den lilla del som blir över. Jag är beredd att diskutera konkreta förslag på hur man ska uppnå detta, men jag har inte hört något sådant så här långt i debatten från oppositionen. 88 (M): Tack, statsrådet, för inlägget! Ja, det finns stora belopp. Men mackägarna har inte medlen när de ska söka. De är väldigt små och har inte musklerna för att kunna ligga ute med de här pengarna. Det är svårt att bli dagens nya kyrka mitt i byn om man inte kan ställa om. Jag ska ta ett exempel från norra delen av landet. En mackägare i skulle ligga ute med till dess att han kunde söka och få tillbaka pengarna. Den mackägaren och andra behöver ett så kallat brygglån, det vill säga de behöver låna pengar för att de ska kunna lägga rör, plasta cisterner och göra om macken, så att den blir i det grundläggande skick som MSB nu har begärt när det gäller säkerhet och skydd. Det gick alltså inte att hitta någon som ville lägga ut dessa medel, trots att regeringen talar om alla dessa pengar som finns att söka för mackägarna. Det kom ett tiotal nej från dem som skulle kunna lämna pengar – banker. Hur slutade det då i ? Jo, kommunalrådet fick traska in på banken och övertala den om att man skulle få kortfristiga lån för att sedan få medel från landsbygdsprogrammet. Det är verkligen en extraordinär handling och en handling i kris om ett kommunalråd måste traska in på banken. Jag tänker mig att det inte är den utveckling vi vill ha. Det var alltså på håret att det löste sig. Denna mackägare hade alltså checkat ut om detta inte hade varit möjligt. När det gäller den här platsen skulle få köra för att tanka utan den macken. Om dessa mackar försvinner kommer den levande landsbygden, där man kan bo, leva och verka, inte att fungera. Jag tycker inte att det är konstigt. Jag tror att det är precis som jag har sagt och som statsrådet också säger. Om det inte finns några sökande kan det bero på att man inte har möjlighet att söka eftersom man inte har möjlighet att göra det som förväntas av en. Det är inte så att mackägarna täljer guld med kniv i dessa verksamheter. Det vet landsbygdsministern också, med tanke på hennes bakgrund i en inlandskommun i – även om avstånden i inlandskommuner i skiljer sig från dem i norra delarna. Men det är tydligt att det finns en problematik. Även i den del av landet jag kommer från, , ska människor kunna ta sig fram, och många platser ligger utanför tätorterna. Om man jobbar skift inom exempelvis sjukvården måste man ju kunna ta sig dit och måste då ha drivmedel till bilen på rimligt avstånd. I skriver och i i kommun om sin kombinerade mack och handel: Om en av dessa delar saknas får vi väldigt svårt att klara oss. Statsrådet har ju också tagit upp hur viktigt det är med service såsom post, apotek med mera. Jag tror att det blir problematiskt om servicepunkter stängs ned framöver. Jag får återkomma till min lösning på problemet i mitt nästa inlägg. 89 Statsrådet (S): Jag tror att det finns flera skäl till att söktrycket är lågt. Kanske kan man inte ta del av detta eftersom en egenfinansiering om kan vara svår att klara. Men det viktigaste skälet har jag tagit del av när jag har rest runt i landet och mött mackägare och dagligvaruhandlare som varit intresserade av att få investeringsstöd för att göra investeringar i sin verksamhet men inte kunde ligga ute med pengarna: Banken sa nej till ett kortfristigt lån. Jag tycker att vi politiker gemensamt ska vara tydliga med att det är oacceptabelt att bankerna inte tar sitt samhällsansvar på ett bättre sätt. De måste vara beredda att ge kortsiktiga lån när de vet att låntagaren snart kommer att få pengar. På så sätt bidrar de till tillväxt på landsbygden.