prot · H809155 · 2021-09-02 00:00:00 — Industritrålare tar ut hela fiskekvoten av sill och strömming i ett mindre område, något som slår hårt mot de småskaliga yrkesfiskarna och skärgårdslivet. Det här har blivit ett stort och uppmärksammat problem inte minst utanför och i anslutning till . Det har inneburit stora förändringar av ekosystem, vars kultur och funktion nu förändrats drastiskt. Småspigg har tagit över i ytterskärgården beroende på de låga strömmingsförekomsterna längs kusten. I innerskärgården, där strömmingen finns kvar, är spiggen inte lika talrik. Om vi flyttar ut trålgränsen till för alla trålare slår vi ut de småskaliga trålarna. Är regeringen beredd att på allvar se på konsekvenserna av utflyttning av trålgränsen och hur det skulle påverka de småskaliga kustfiskarna som trålar med mindre båtar? Hur många är de, och vilka båtar storleksmässigt skulle fortfarande kunna idka småskalig trålning innanför denna utdragna gräns? Hur kommer vi till rätta med detta? Det vill jag fråga statsrådet. 21 (M): Det här är en interpellation som väcker stort engagemang, och jag har anmält mig till debatten för just det småskaliga fiskets skull. Jag tänker hålla mig till med anledning av en debatt som jag hade med dåvarande landsbygdsminister om det småskaliga fisket och husbehovsfisket. I slutet av den debatten sa statsrådet följande: ”Jag vet att detta är en näring som är viktig inte bara för dem som fiskar. Den är mycket viktigare för människor som bor i dessa orter än vad man kanske inser tills den dagen den är hotad. Jag är väldigt tacksam för att vi har den här typen av diskussioner. Så fort pandemin är över hoppas jag kunna resa igen. Ett av de mål jag har är att exempelvis kunna besöka den här delen av .” Min fråga till statsrådet är om han avser att ta upp den kastade handsken från partikollegan och ta sig att komma ned till västra och titta på de kulturhistoriska värdena och hur husbehovsfisket fungerar i vardagen. Det är en fråga som i mångt och mycket liknar den debatt vi haft om ålfisket . Min andra fråga är om statsrådet och regeringen har för avsikt att ta till sig den information som förra statsrådet i samband med den debatten omnämnde som ny fakta för henne, något som jag kommer in på. Frågan rör och det pärlband av fiskehamnar som funnits där sedan stenåldern. Det finns en tradition som kopplar till dagens samhälle. Det småskaliga kustfisket har varit en naturlig och viktig del av västra . Yrken och företag har uppkommit kring fisket, till exempel båtbyggande. I dagens samhälle kopplar detta självklart till besöksnäring och turism, restauranger, kaféer, glassförsäljning och annan verksamhet som hör ihop med livet i hamnen med fiskarna som sköter båtarna och livligt diskuterar fångsterna kring bryggorna. Fiskarna är en viktig del av att hamnarna hålls levande. Men ingenstans i Havs- och vattenmyndighetens underlag vill man ta upp husbehovsfisket, utan man vill totalförbjuda det. Man hänvisar till tumlarna, som sägs vara anledningen till förbudet. Med detta fokus ställer jag och många andra oss frågan: Hur har myndigheten resonerat? Tumlarbeståndet har ju ökat och gått från hotat till livskraftigt bestånd. Det innebär, fru talman, att beståndet av tumlare har ökat som fiske har bedrivits. Källan till detta är Artdatabankens rödlista. Tumlarbeståndet minskar alltså inte utan ökar i symbios med fisket som pågår. Det anser jag vara en väsentlig del att redovisa från myndigheten till regeringen när man föreslår förbud. Jag vill också lyfta fram att uppdraget från regeringen till myndigheter och länsstyrelser borde vara att kombinera olika intressen med varandra på bästa sätt, inte att lägga en död hand över det som fungerar. När det gäller just finns det under stora delar av året en väldigt hög koncentration av tumlare norr om , som sticker ut från västra hörn. Det gäller det område som enligt sjökortet ligger utanför 20‑meterskurvan, som det heter. Man skulle kunna helt enkelt kunna freda det området. Det finns alltså lösningar på tumlar- och fiskefrågan. Därför återkommer jag till den fråga som jag tog upp med när vi diskuterade och debatterade detta. Det gällde alltså ny kunskap som regeringen då inte hade och som hon tog med sig. Jag vill också veta om statsrådet är villig att komma och titta på detta i . 22 Näringsminister (S): Själva grundfrågan för denna interpellation är hur vi ser på möjligheten att föreslå ett förbud mot trålning med fartyg längre än inom svensk ekonomisk zon och på det sättet gynna det småskaliga traditionella kustfisket. Vi fick ju höra lite grann från om det som pågår i och de möjligheter som finns. Bara för att understryka fakta är det ju så, fru talman, att en medlemsstat får vidta så kallade icke-diskriminerande åtgärder för bevarande och förvaltning av fiskbestånden och för att bibehålla eller förbättra bevarandestatusen för de ekosystemen inom en gräns från baslinjen. Det framgår av artikel 20 i och rådets förordning om den gemensamma fiskeripolitiken. Det förutsätter dock att det finns tillräckliga vetenskapliga underlag som visar att det finns orsakssamband för att kunna vidta åtgärder. Det var mot den bakgrunden, fru talman, som jag i mitt inledande anförande sa att det inte finns den typen av vetenskapliga underlag. Betyder det att det inte finns ett sådant orsakssamband? Nej, det behöver det inte betyda, utan det betyder att man kanske inte har tittat på det i tillräcklig grad. Men ska man vidta den typen av åtgärder måste man också ha vetenskapliga fakta för att det ska hålla. Det är nämligen en sak vad man själv vill och vad man kan misstänka, men man måste också visa att det är så. Sedan är frågan komplicerad; precis som när det gäller ålen är det så att det inte finns bara en orsak. Vi pratade tidigare om skarven, och vi har diskussionen om sälar. Vi har även en diskussion om hur vi har behandlat vår vatten- och havsmiljö, vilket tyvärr också påverkar fiskbestånden. Sedan har vi själva fisket. Själva grunden för fisket – oavsett om det gäller kustnära fiske eller fisket över huvud taget – är naturligtvis att vi kommer till rätta med bestånden och att de kan säkras och vara livskraftiga. Mitt svar är egentligen att jag självklart inte utesluter åtgärder men att det först måste finnas fakta på bordet att utgå ifrån. Det handlar om att kunna åtgärda rätt problem och om att den typen av åtgärder sedermera ska hålla även juridiskt. hade ett antal frågor, men låt mig bara kort säga att det är klart att vi ständigt tar emot ny information. Det är klart att det i sig påverkar såväl myndighetsuppdrag som regeringsbeslut, eller för den delen de förslag som vi lägger fram till när det handlar om budgetbeslut och – naturligtvis – lagändringar. I detta ska jag också säga att det, vilket jag tror att ledamoten är väl medveten om, finns motstridiga intressen som man måste försöka balansera och hitta en väg framåt med. I det här fallet ska vi alltså se till att vi har starka populationer av tumlare, strömming och så vidare, men det ställs också mot andra intressen. Ta till exempel den diskussion vi just nu har om havsbaserad vindkraft, som ju ofta ställs mot tumlare, möjligheten att fiska och så vidare. För oss handlar det alltid om att med ny information se till att göra nya bedömningar och lägga fram förslag som är balanserade. 23 (SD): Tack för svaren, ! Som vi hörde i den tidigare debatten om ålfisket berör skarvbeståndet även denna debatt. Beståndet behöver minskas kraftigt. Skarvens population i är ansenligt stor och innehåller många häckande par, och den påverkar fiskbestånden negativt, skapar en sanitär olägenhet för friluftslivet och reducerar skog och natur där fåglarna häckar. Därför vore en allmän jakttid på skarv bra såväl från förvaltningssynpunkt som ur ett naturvårdande perspektiv. Vi vill se åtgärder mot allvarlig skada på fiske, fiskeredskap och växtlighet. Skarvens hot mot fiskbestånd som är rödlistade eller extra betydelsefulla för ekosystemet måste hållas efter. Skarvkolonier som bildas ska reduceras inom och i närheten av fredningsområden för fisk samt i närheten av bostadshus. Om kolonierna levde på de platser där de orsakar minst skada och olägenhet skulle det minska konflikterna. Vi vill underlätta för fleråriga tillstånd gällande skyddsjakt samt för användande av andra jakt- och skrämselmetoder som komplement till den jakt med skjutvapen som bedrivs. Här vill vi förorda prickning och oljering av ägg, vilket är effektiva metoder som skulle kunna reducera skarvförekomsten. har även antalet sälar utmed kustlinjen ökat, vilket innebär allvarliga problem för kustfisket. Regeringen har beslutat om att möjliggöra licensjakt på gråsäl, vilket är bra. En sådan jakt bör också omfatta knubbsäl och vikare, som åsamkar liknande skador på fångster och fångstredskap i andra delar av kustbandet. Licensjakt som utförs på liknande sätt som dagens regionala skyddsjakt skulle inte hota sälbestånden. Däremot skulle licensjakt på säl kunna vara ett sätt att minska konflikterna mellan sälarna och fiskenäringen, som känner av ökade skador på fiskeredskap och fångster. är det enbart tillåtet att skjuta säl vid skyddsjakt vad gäller knubbsäl och vikare. Det krävs ett tillstånd som kostar pengar och kännedom om var den får skjutas, för det är ett ganska komplicerat regelverk. Därtill är båtinnehav ett måste, och det tunga djuret – vars kött och skinn inte får säljas – måste omhändertas. För att öka incitamenten och för att över huvud taget kunna nå upp till de kvoter som tilldelats vid skyddsjakt behöver en ersättning införas till säljägare. Då skulle fler kunna tänka sig att göra en insats för att fylla den tilldelade kvoten för skyddsjakt. På liknande sätt skulle ersättning kunna utgå vid den licensjakt på gråsäl som möjliggörs av regeringen. Därmed skulle också risken för tjuvjakt och skadeskjutna djur minska. Sälforskaren på SLU:s anläggning vid Havsfiskelaboratoriet i , som jag har hänvisat till, föreslog skottpengar på säl som den enda lösningen på sälarnas stora tillväxt. I en artikel i uttalade sig samme forskare om att behovet av licensjakt är ännu större i , då den stora ökningen av knubbsäl är ett allvarligt hot mot torskbeståndet där. Vad tänker statsrådet när det gäller debatten om att införa licensjakt på de två andra sälarterna, knubbsäl på och vikare i och ? 24 (M): Tack för svaret, statsrådet! Angående svenskt kustfiske, kustnära fiske och husbehovsfiske är det angeläget för fiskelägena i att de kan finnas kvar och ha en livlig aktivitet. Det är olyckligt att det framkommit att det i svaren från Havs- och vattenmyndigheten och inte har rapporterats till regeringen att tumlarbeståndet har ökat som man fiskar. talade tidigare statsrådet om transparens från och samråd. Det ska sägas att något sådant inte hade skett då, . Jag skulle vilja veta vad som har hänt med den frågan . Såväl som kommun har skrivit i frågan, och det har även , , Kust- och , , hamn, Arilds hamn, Bökebäcks hamn, Svanshalls hamn, hamn, Kattviks hamn, hamn, Norrebro hamn, , Rammsjöstrands hamn, Gamlebro hamn Öllöv, Magnarps hamn, Nyhamns Såg & Båtbyggeri, Pensionat Strandgården & Byakrogen, , ett antal byalag och ett femtontal husbehovsfiskare. De har engagerat sig som man ska – och behöver – i den här frågan, utifrån den oro de besitter kring vart beslutet från tar vägen. Det är en angelägen fråga att man ska kunna fortsätta fiska. Statsrådet talar om att det måste finnas en balans – ja, men det finns svar på detta och exempel som är lämnade på hur uppgiften kan lösas. Det är ju så att tumlarna ökar. Det måste med i den här diskussionen så att man kan behålla husbehovsfisket. Jag hoppas att regeringen tar det med sig. 25 Näringsminister (S): Låt mig börja i den sista änden. Det är klart att regeringen gör det, både utifrån den information som kommer och inte minst utifrån det engagemang som framkom nu när läste upp hur många som står bakom detta. Men som jag sa tidigare är det ofta så att man med ny information måste titta över frågorna ordentligt och se till att det blir en bra balans. I sitt tidigare inlägg frågade mig något som jag inte hann svara på, nämligen om min ambition. Vi har väl alla stort hopp om att vi med hjälp av vaccineringskampanjen håller på att komma till ett nytt stadium när det gäller möjligheterna att röra sig i landet och resa – också vi i våra roller som förtroendevalda och statsråd. Det är klart att vi vill göra det så fort det är praktiskt möjligt. Det kanske kan låta konstigt om jag som innovationsansvarig minister säger att jag börjar bli aningen less på skärmen. Det är en fantastisk teknik, men det finns ju inget som slår den typen av besök och att träffa människor live. Det är klart att jag ser fram emot att detta som har varit så svårt under pandemin nu förhoppningsvis kan vara möjligt: att resa ut i landet och ta del av engagemang, berättelser och förslag från människor som jobbar med detta eller har det som en del av sin fritid. ställde en fråga om ytterligare åtgärder. Regeringen har ju redan vidtagit åtgärder, exempelvis när det gäller skarven som vi pratade om tidigare i samband med ålfisket. Det finns nu en möjlighet till skyddsjakt som också en hel del länsstyrelser använder sig av. införde vi dessutom möjligheten för enskilda att jaga skarv under vissa förutsättningar, just i akt och mening att komma åt en del av de problem som pekar på. Vi har också den skyddsjakt på säl som ledamoten pekar på. Allt detta visar att vi har en pragmatisk inställning för att hitta just den balans som jag pratade om . Det är klart att jag inte utesluter ytterligare åtgärder. Om det visar sig att en del av de åtgärder man vidtagit för att uppnå ett visst syfte inte fungerar måste man rimligtvis också titta över andra åtgärder och addera på med dessa så att man kommer i mål med det man vill åstadkomma. I det här fallet handlar det om det kustnära fisket; tidigare handlade det om ålfisket. Här tror jag att vi i grund och botten är helt överens om att vi ska vidta åtgärder, både för att kunna komma tillbaka till den goda traditionen med ålfisket och i det här fallet för att stärka fiskbestånden så att vi kan ha denna typ av fiske oavsett om det är professionellt eller för husbehov, som det talades om . 26 (SD): Tack för det, ! Det här är ett viktigt ämne, vilket också ministern belyser. Ska vi kunna rädda det svenska traditionella, småskaliga kustfisket behöver en rad olika initiativ utredas och sjösättas av regeringen, precis som vi har pratat om här. Utred konsekvenserna för det kustnära fisket av att flytta ut trålgränsen till för större fartyg! Det är jätteviktigt. Inled en dialog med respektive om att flytta ut trålgränsen till för större fartyg! Underlätta för fleråriga tillstånd gällande skyddsjakt på skarv! Underlätta användandet av andra jakt- och skrämselmetoder som komplement till den jakt med skjutvapen som bedrivs, som oljering och prickning av ägg! Det här med skjutvapen är inte tillräckligt. Skjuter man in i kolonin flyr flocken fältet. Det är ganska svårt att jaga skarv på det viset. Inför licensjakt på knubbsäl och vikare! Forskare har bett att så måste ske. Inför ersättning för sälavskjutning, det som kallades skottpengar! Det är också någonting som har förordats av forskare. Det är nämligen det enda sättet att komma till rätta med den kraftiga tillväxt som ändå sker. Jag hoppas att ministern är beredd att på allvar se på eller verkställa dessa nödvändiga åtgärder för att stärka det svenska kustfisket. Därmed tackar jag för debatten. Det var trevligt. 27 Näringsminister (S): Låt mig börja med att också tacka både interpellanten och för de inlägg som har gjorts i en viktig fråga. Här tror jag inte att det finns något partiskiljande. Målet måste vara att få tillbaka starka fiskbestånd så att vi både av kulturella skäl, av näringspolitiska skäl och av besöksnäringsskäl kan ha en livskraftig fiskeverksamhet. Här är det ett antal åtgärder som behöver göras. En del av dessa har vi redan vidtagit; i andra fall måste vi ha vetenskapliga bevis för att kunna komma vidare. Jag är som sagt inte den som brukar börja med att utesluta åtgärder. Jag brukar dessutom vara försiktig med att säga att det bara finns en enda väg framåt. Så kan det ibland vara, men det är sällan. Ofta finns det ett antal samverkande faktorer som kan hjälpa till att hitta den balans i en fråga som jag pratade om . Vi jobbar med detta och kommer att fortsätta göra det. Jag räknar med att också ledamöternas engagemang i frågan kommer att fortsätta, så vi lär väl både ses och höras i denna fråga, antingen i utskott eller i denna kammare. Interpellationsdebatten var härmed avslutad. § 12 Svar på interpellation 2020/21:805 om ett projekt för att rädda ask och alm 28 Näringsminister (S): har frågat miljö- och klimatministern om ministern kommer att se till att starta ett projekt, i enlighet med tillkännagivande, som verkligen kan rädda alm och ask, hur mycket regeringen kommer att anslå till projektet i årets höstbudget samt om regeringen kommer att arbeta aktivt för att modernisera gentekniklagstiftningen. Arbetet inom regeringen, fru talman, är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationen. Regeringen har mottagit ett tillkännagivande om åtgärder mot almsjuka och askskottsjuka från . Beredning av tillkännagivandet pågår inom . Även arbetet inför budgetpropositionen 2022 pågår inom , och regeringen återkommer till senare . Regeringen anser att den sammantagna GMO-lagstiftningen behöver ses över när det gäller genomförandet för viss användning av nya genomiska tekniker med anledning av den publicerade studien från Europeiska kommissionen. Regeringen kommer att, inom ramen för den pågående processen inom EU, verka för en lagstiftning som är ändamålsenlig och tar hänsyn till risker på ett proportionerligt sätt och som är flexibel så att den står sig också vid teknisk utveckling. 29 (SD): Tack till ministern för svaret! Vi debatterar en synnerligen viktig miljöåtgärd, nämligen åtgärder för att rädda ask och alm från utdöende. Min centrala fråga är om regeringen tänker vidta dessa åtgärder eller inte. I så fall måste de tas med i budgeten. Jag har förståelse för att alla slutliga satsningar i budgeten kanske inte är färdiga och att man inte kan gå ut med allting. Men regeringen har ju släppt några satsningar redan, så man börjar väl bli lite färdig. Ministrar brukar också säga åtminstone någonting om att ett område är viktigt för att väljarna inte ska tro att ministern struntar i området – förutsatt att ministern nu verkligen tycker att det är viktigt, förstås. Då undrar jag: Betyder tystnaden att regeringen inte har bestämt sig för om detta är viktigt eller inte? Jag begär inte att ministern ska säga en summa i budgeten, bara om man tänker genomföra projektet. Detta projekt har ju bestämt att regeringen ska genomföra. Varför är det då viktigt? Almen har drabbats hårt av almsjukan. Det är en skadesvamp som har kommit in i och . Man har haft en metod att övervaka och bekämpa den genom att såga ned sjuka träd, men detta har misslyckats. anser att man bör ge upp. Därför måste vi hitta nya metoder. De här trädarterna kan inte räddas på annat sätt än att de får resistens mot skadesvampen. Andra möjligheter är uttömda. Får de inte resistens mot skadesvampen kommer de att utrotas. Det gäller almen i synnerhet, men asken är också väldigt illa däran. På dessa två trädarter finns det även arter som är helt beroende av träden och som också kommer att dö ut. Ministern bör ju veta om man tänker sätta igång ett sådant här projekt, och då tänker jag att ministern kan säga det . har ju givit regeringen detta till känna. Situationen för almen är akut, liksom för arter som är beroende av almen. Projektet är också en av de mest miljöeffektiva åtgärder som kan tänkas. Ett hundratal arter kan räddas från utrotning för den ynka kostnaden av per art. Det finns ingenting som är jämförbart med det i effektivitet. För att reservatavsättningar, som är den stora frågan för den nuvarande regeringen när det gäller att bevara arter i skogen, ska vara en lika effektiv metod måste 5 000 arter räddas från utrotning . Det slutar inte där. Det här är en metod som kan användas mot framtida skador som kan drabba andra trädarter. Trädarter vet vi utgör grunden för ekosystem. Då blir min fråga: Menar ministern att han inte vet om han ska genomföra tillkännagivande eller inte? 30 Näringsminister (S): Jag har under de som jag har haft förmånen att sitta i denna kammare eller i regering alltid känt en stor respekt för de beslut som tas av den folkvalda församlingen. De behandlas naturligtvis med den seriositet de förtjänar. Tillkännagivandet kom in , och det bereds, precis som jag sa i mitt första anförande, på . Låt mig vara väldigt tydlig med – och jag tror också att väl känner till detta – att med den förvaltningsmodell som vi har i vårt land är det inte regeringen som startar projekt. Det är väldigt få projekt som regeringar, oavsett färg, startar. Vårt svenska regeringskansli är i ett internationellt perspektiv relativt litet. Till sitt förfogande har man i stället stora myndigheter, expertis och forskningsinstitutioner, inte minst universitet och i det här fallet dessutom SLU. Parallellt med att vi bereder det här tillkännagivandet är det klart att det också pågår arbete, och det tror jag att väl känner till. Låt mig nämna några exempel som inte bara handlar om ask och alm. Det pågår ju tyvärr väldigt mycket som oroar när det gäller skogsskador av olika slag och som i det här fallet hotar att slå ut hela populationer. Vi har Skogforsk som vi bidrar med resurser till tillsammans med branschen. I det senaste ramprogrammet, som sträcker sig , bidrar vi med via forskningen för att lära oss mer om orsakerna men också om vilka åtgärder som vi behöver vidta för att både kunna förebygga och åtgärda när skador eller parasitangrepp av olika slag uppstår. Det andra, som vi ganska har inrättat, är det skogsskadecentrum som har inrättats vid . SLU har fått för det här ändamålet, och det är naturligtvis av flera olika orsaker, men just detta är ett av de skäl som finns. Vi behöver lära oss mer och ta fram fler metoder för att stävja problemen. Jag ska i ärlighetens namn säga, med ganska stor ödmjukhet, , att ofta är det så att om saker och ting är väldigt enkla brukar de genomföras ganska snabbt. Men jag tror tyvärr att en del av de utmaningar vi har när det gäller både ask och alm och granbarkborre eller vad det nu kan vara inte är så enkla som det låter, och därför behöver man inte bara ett projekt. kan man också behöva öka resurserna till forskningen, som vi har gjort, men också från ett flertal myndigheter och forskningsinstitutioner ta fram nya metoder, för verkligheten är som bekant inte, och inte i det här fallet heller, särskilt statisk. Klimatförändringar och annat gör att vi ständigt kommer att behöva dras med nya utmaningar, oavsett om det är nya parasiter som tar sig in och som vi inte har haft i vår fauna eller att vädret i sig förändrar saker och ting och gör att vi måste förändra våra metoder. När det gäller själva tillkännagivandet tar vi det självklart på fullaste allvar. Ja, vi jobbar med det, och när vi är klara med beredningen i kommer vi naturligtvis att svara , som alltid gör. Därutöver genomför vi som sagt ett arbete när det gäller just skogsskador och parasiter med mera. Det arbetet kommer att fortgå. Jag ser framför mig – tyvärr, ska jag säga, – att arbetet med det kommer att behöva betydligt mer resurser de kommande decennierna än vad vi har varit vana vid. 31 (SD): Det var endast det sista som var trösterikt, tycker jag, i ministerns svar. Jag vill börja med att rätta till en sak som jag ser som en felaktighet, nämligen att regeringen inte kan starta projekt. Det måste vara en semantisk fråga. Låt oss kalla det uppdrag i stället. Specificerade uppdrag kan regeringen ge – det går alldeles utmärkt. Man har gjort det till exempel med Skogsskadecentrum, precis som ministern tar upp.