prot · H809103 · 2021-04-07 00:00:00 — En sak är att vi behöver fler duktiga lärare i klassrummen, för läraren är självfallet avgörande för elevers framgång i skolan. Lärarens kompetens är den näst mest betydelsefulla faktorn för elevers skolframgång. Den mest betydelsefulla ska vi komma tillbaka till. Att svensk skola riskerar att sakna runt 45 000 behöriga lärare och förskollärare är därför en av samhällets största utmaningar, för när skolan inte fungerar lämnas barn i stor omfattning till en framtid utan jobb och framtidshopp och utan förutsättningar att skapa sig en egen framtid, efter sin egen bild. Och fungerar skolan tyvärr inte för alldeles för många barn. En del i att motverka lärarbristen är att göra läraryrket mer attraktivt. Det handlar bland annat om en stärkt lärarutbildning och professionsprogram som möjliggör kontinuerlig kompetensutveckling och fler karriärtjänster. Detta är saker som vi i har varit med om att få igenom som del av januariavtalet. kan vi inte blunda för att hundratusentals elever möter obehöriga lärare. Vi behöver därför stärka inte bara de behöriga lärarna utan också de obehöriga lärarna, och detta behöver vi göra med ökat stöd och bättre möjligheter att utvecklas som lärare, med målet att de ska bli behöriga. Bland annat bör duktiga obehöriga lärare som arbetar på skolor i utanförskapsområden, där behörigheten är särskilt låg, ges förbättrad möjlighet att läsa en vidareutbildning till lärare. Vid studier på halvfart vill vi i därför se betald lön . Läraren är som sagt den näst viktigaste faktorn för eleverna, men vilken är då den mest betydelsefulla för framgång? Jo, det är vilka föräldrar eleven har och var eleven bor. Trots årtionden av arbete för en skola som utjämnar livschanser har vi inte nått dit. Att vända detta är den största utmaningen för svensk skola och för den politik som vi utformar här i kammaren. Det är i skolan som utanförskapet skapas eller bryts. Det är där som ljuset i barnens framtid tänds eller släcks. Och misslyckas vi. För att bryta detta måste vi ta tag i ett antal frågor för att bryta skolsegregationen. Först och främst måste skolvalet förändras. vill ha valfrihet för alla. För att skolvalet ska bidra till att motverka den segregation som jag precis pratade om krävs att fler väljer skola. Detta förutsätter ett aktivt skolval där elever och vårdnadshavare ges stöd och information, att antagningen blir transparent och samordnad och att kösystemet reformeras. Vi måste komma bort från dagens situation där föräldrar väljer skola på BB för att barnen ska komma in. I skolpolitik får alla möjlighet att välja skola på lika villkor. Kvalitetsdata ska vara transparenta och öppet tillgängliga, oavsett huvudman, och nå ut till alla. Skolpengen måste ses över. Skolpengen måste reformeras så att den motsvarar de utmaningar som olika skolor har, oavsett om de är fristående eller kommunala. har länge uppmanat regeringen att komma med förslag om en reformerad skolpeng som tar hänsyn till de särskilda utmaningarna i till exempel glesbygd och utanförskapsområden, men ännu har inget hänt på detta område. Ett nationellt frånvaroregister måste införas. Hur mycket vi än satsar på skolan hjälper det inte om eleven inte är på plats. har vi inget systematiskt och konsekvent sätt att ha koll på närvaron i svensk skola. I länder där arbetet med frånvaro och närvaro har systematiserats har frånvaron ibland mer än halverats. Detta kan göra hela skillnaden för om en elev ska klara skolan eller inte. De bästa lärarna ska vara i de svåraste skolorna. Det finns en pedagogisk segregation i där de skickligaste lärarna arbetar på skolor med lättare förutsättningar och där eleverna har en stark socioekonomisk bakgrund, medan lärare på skolor med stora utmaningar, ofta i mer utsatta områden, i större utsträckning är obehöriga. Därför vill fortsätta att satsa på skolorna i utanförskapsområden genom särskilda satsningar och höjda lärarlöner. Vi måste också ge kontinuerligt och anpassat stöd till skolorna. Skolmyndigheternas regionala närvaro måste stärkas så att skolorna får ett mer lokalt och behovsanpassat stöd. Stödet ska vara frivilligt och ses som en möjlighet att få hjälp i arbetet med att stärka skolans kvalitet. Men de skolor som inte håller måttet och där kunskapsresultaten uteblir ska tvingas ta emot hjälp för att vända utvecklingen. För i slutändan är det eleverna det handlar om. Och de skolor, oavsett huvudman, som återkommande inte når upp till kraven på hög kvalitet ska snabbare kunna stängas. Detta gäller vid bristande kunskapsresultat, vilket skulle vara en nyhet i svensk skola, men även då skolor frångår den demokratiska värdegrunden, till exempel. Här måste det finnas en tydligare kontroll och handlingskraft från myndigheterna. Oseriösa aktörer som använder skattemedel i syfte att sprida extremistideologier eller som på annat sätt underminerar det svenska skolsystemet ska bort. Men som undermåliga skolor ska kunna stängas måste friskolor som bevisligen har hög kvalitet och goda kunskapsresultat lättare än tillåtas expandera för att möta efterfrågan lokalt. Slutligen måste skolan lära av pandemin. Många elever har haft svårt att hantera skolarbetet under pandemin, kan vi konstatera. Många har mått dåligt därför att närheten till vännerna har minskat eller därför att skolan har varit en från hemmet som har tagits bort. visar både danska och svenska undersökningar att en del elever faktiskt har mått bättre under hemundervisningen. De har både mått bättre och faktiskt fått bättre skolresultat. Det är avgörande för utvecklingen av svensk skola att vi verkligen lär oss av denna pandemi och vad vi kan ta med oss för att skapa en skola som fungerar bättre för alla. Många av dem som har klarat sig bättre nu är de som vi i vanliga fall kan ha svårt att nå. Detta var en kort genomgång av några av de delar som ser att skolan behöver. Men, fru talman, vad behöver skolan inte? Jo, skolan behöver inte mer statlig detaljreglering. Däremot behöver den mer plats för lärare och rektorer att agera baserat på deras professionalitet. Skolan behöver inte heller en stor reform av det offentliga huvudmannaskapet, som skulle ta all kraft från utvecklingsarbetet i skolor när det nu äntligen börjar gå framåt igen. Skolan behöver inte heller en digitalisering utan strategi och riktning, utan samordning och kunskap. Dagens avsaknad av öppenhet, delaktighet och gemensamma standarder i skolans digitalisering leder till miljardförluster och lösningar som inte fungerar. är det lite så att de enda som tjänar på dagens situation är it-konsulterna. Förlorarna är lärarna, eleverna och deras föräldrar samt inte minst skattebetalarna. Där har regeringen ett ansvar för att steppa upp arbetet. Det är dags att ge förutsättningarna för professionen att göra sitt arbete och att ge eleverna bättre förutsättningar att ta till sig undervisningen och att ta in skolan i den digitala tidsåldern så skolutvecklingen möjliggörs och inte hindras. Det är riktmärke i skolpolitiken. Jag står såklart bakom alla förslag, men jag yrkar bifall till reservation 18. 146 (V): Jag vill börja med att yrka bifall till reservation 5. Med en tydlig statlig finansiering och resursfördelning som utgår från behoven kan de ekonomiska resurserna prioriteras och fördelas till de insatser som spelar störst roll för elevernas kunskapsutveckling. Det innebär att nuvarande system med skolpeng måste förändras. menar att dagens skolfinansieringssystem med skolpeng måste avskaffas för att likvärdigheten i svensk skola ska kunna öka. Kostnaderna för att bedriva undervisning är i stort sett desamma oavsett klassens storlek, vilket leder till att stora klasser går med överskott och mindre klasser med underskott. Med andra ord missgynnas skolor med högre lärartäthet och mindre barngrupper, medan skolor med låg lärartäthet gynnas av dagens skolpengssystem. Skolor på landsbygd och skolor med elever med behov av mindre undervisningsgrupper är de som missgynnas av dagens system. Klassstorlek och lärartäthet har betydelse för elevernas kunskapsinlärning. Med ett förändrat skolfinansieringssystem, ett nationellt ansvarstagande för skolan och en sammanhållen skola utan marknadslogik kan den negativa trenden vändas och skolsystemet ges förutsättningar att bli jämlikt. Därför menar vi att regeringen bör utreda hur skolpengssystemet ska ersättas med en finansieringsmodell som bättre gynnar alla skolor. har de mest generösa reglerna i världen för offentliga bidrag till privatskolor, som dessa skolor kan använda bidragen nästan precis som de vill. Så länge skolföretag tillåts plocka ut vinster och har ett annat uppdrag än den offentligt ägda skolan har vi förslag på ett rättvisare finansieringssystem och hur det kan se ut. Redan när det nuvarande systemet infördes höjdes kritiska röster som varnade för det – för ökade kostnader, ökad segregering och minskad likvärdighet. i efterhand visar forskning och statistik att dessa farhågor tyvärr har besannats. Trots att det har varit uppenbart länge att experimentet med marknadslösningar inom skolans värld för länge sedan har gått över styr har S-regeringar vid ett flertal tillfällen tidigare valt att göra villkoren ännu mer generösa för de privata skolorna. I propositionen Offentliga bidrag på lika villkor 2008 fastslogs att bidragen till fristående skolor skulle beräknas på samma grunder som kommunerna tillämpar vid fördelningen av resurser till den egna verksamheten. Men villkoren är inte desamma för kommunala och privata skolor. fanns ett skolpliktsavdrag. Det innebar att kommunen kunde göra ett avdrag i skolpengen innan pengarna skickades till de fristående aktörerna. En kommun har skyldighet att erbjuda alla skolpliktiga elever utbildning och kan inte neka att ta emot en elev. Kommunen måste även garantera att alla barn som flyttar till kommunen har en skola att gå till samt att det finns beredskap att ta emot elever från friskolor som går i konkurs. De enskilda huvudmännen kan i stor utsträckning välja vilka elever som ska få gå i deras skolor. Och det är det system som vi har sett. De stora överskotten inom friskolebranschen är en följd av att skolorna är kreativa när det kommer till att minska sina kostnader på bekostnad av elever och personal. Ett vanligt sätt är att anställa fler obehöriga lärare som därmed också får lägre lön. Men de sparar också in en del på verksamheten som inte direkt kan hänföras till undervisningen. Mycket står i strid med intentionerna i skolans styrdokument. Men eftersom regelverket ofta är otydligt formulerat finns det inga möjligheter att beivra ens de mest uppenbara övertrampen. De privata skolorna har alltså inte samma skyldigheter. Detta konstateras även i utredning En mer likvärdig skola – minskad skolsegregation och förbättrad resurstilldelning. Även där konstaterar man att privata skolor inte ska få lika mycket resurser som de offentligt ägda skolorna. Syftet och ambitionen som de kommunala skolorna har är någonting helt annat. Därför måste också finansieringen vara högre till de kommunala, offentligt ägda, skolorna. Vi menar därför att regeringen måste utreda hur man kan återinföra skolpliktsavdraget i enlighet med det förslag som har lämnat. Jag tänkte byta ämne och ta upp en fråga som inte är lika stor för vissa. Men jag tycker att den är väldigt viktig. Det handlar om sameskolan. lade jag fram ett förslag, ett utskottsinitiativ till utbildningsutskottet. Jag föreslog i enlighet med de myndighetsutredningar som har gjorts att ansvaret för sameskolan och sameutbildningarna skulle föras över till . Utskottsinitiativet blev avslaget med hänvisning till att frågan skulle komma upp . Frågan kommer upp , och förslaget kommer att avslås igen. Inte ett enda parti har ställt sig bakom förslag. Samisk förskola och skola ska bidra till att utveckla barnens och elevernas samiska identitet, kultur och språk. Sameskolstyrelsen ska arbeta för att alla samiska barn får tillgång till en likvärdig utbildning av god kvalitet med samiska undervisningsinslag. har granskat statens insatser inom samisk utbildning med Sameskolstyrelsen som ansvarig myndighet. Dessa granskningar visar att målen för verksamheten inte har nåtts. Detta är någonting som har skett . Gång på gång har kritiserat detta, och till slut fastslog att Sameskolstyrelsen inte har tillräckliga förutsättningar att genomföra sina uppgifter. Därför föreslog att verksamheten med sameskolorna skulle inrymmas inom ansvarsområde. Det kom även en utredning om skolmyndigheterna där man återigen slog fast att det finns en rad olika problem när det kommer till det systematiska kvalitetsarbetet, förmågan att producera läromedel och en rad andra problem. Återigen föreslogs, från en utredning, att sameskolans ansvar och sameutbildningarnas ansvar skulle föras över till . Ändå står vi här igen, och det kommer att bli ett avslag på förslag. håller med om att en överflyttning av ansvaret från Sameskolstyrelsen till skulle förbättra förutsättningarna för samisk utbildning. Ett införlivande av Sameskolstyrelsens uppgifter i är också i linje med regeringsformen, där det framgår att samernas möjligheter att behålla och utveckla ett eget kultur- och samfundsliv ska främjas. Därför har lagt fram detta förslag, och vi tycker att det är beklagligt att vi återigen inte får stöd för det. Det sista ämne som jag tänkte ta upp, och som jag verkligen brinner för, handlar om rasism och afrofobi i den svenska skolan. För afrosvenskar och svarta över hela världen har mordet på i och allt som följde därefter upprört och påmint om egna upplevelser av rasism och afrofobi. Afrofobi kallas det när rasism och andra kränkningar riktas mot människor med afrikanskt ursprung baserat på hudfärg. Afrofobin förekommer i hela världen och ser inga gränser när det gäller ålder. Som företrädare för synliga minoriteter i möter svarta barn ofta afrofobi från väldigt tidig ålder. Stiftelsen senaste rapport visar att etnicitet är den vanligaste grundorsaken till trakasserier i skolan. Trots detta, och trots det faktum att forskningsstudier från bland annat visar hur rasism och dess konsekvenser skadar barns psykiska och fysiska hälsa, saknar de flesta av skolorna i vårt land fortfarande konkreta verktyg för att medvetet arbeta förebyggande samt hantera kränkningar, trakasserier och ojämlik behandling som har sin grund i afrofobi eller annan diskriminering på grund av hudfärg. Detta bidrar till att tusentals barns upplevelser av rasism i skolan och förskolan inte erkänns som ett reellt problem. Med anledning av detta har till exempel Forum för föräldrar till afrosvenska barn, för Rättvisa, Fokus afrofobi, och Afrosvenskarnas samlat in över 45 000 namnunderskrifter med krav på en förändring. instämmer i att det måste till en förändring. Vi menar därför att Skolinspektionen måste få i uppdrag att följa upp skolornas arbete mot afrofobi och andra former av rasism i skolan. 147 (KD): Jag vill inledningsvis yrka bifall till reservation 3. arbetar för en skola där inget barn hålls tillbaka och ingen heller lämnas efter. Därför tar vi de bristande kunskapsresultaten i skolan på största allvar. Var fjärde elev går ut årskurs 9 utan fullständiga betyg, och gör det utan behörighet till gymnasiet. Det här är inte tillräckligt bra. Varje elev i det här landet behöver få möjlighet att gå i en skola där det råder ordning och där eleverna bemöts med respekt, så att kunskapen kan stå i fokus. Lärarna behöver bättre förutsättningar att förmedla den kunskap som krävs för att fler barn ska bli behöriga och för att fler barn ska få möjlighet att förverkliga sina drömmar. Jag är helt övertygad om att svensk skola skulle behöva bli mer kunskapsbunden, det vill säga att man går i skolan tills man lärt sig det man ska. Den som riskerar att inte nå upp till målen behöver i större utsträckning gå i skolan även på loven. Det bör gälla redan på lågstadiet. Framför allt behöver de elever som inte når målen i vissa årskurser gå kvar tills kunskapskraven nås. Det är mot den bakgrunden har föreslagit att man bör utreda möjligheten att införa läroplikt i , eller en förlängning av skolplikten som ska gälla till dess att målen nås. Vi menar att detta skulle vara ett viktigt steg i rätt riktning för att säkerställa att eleverna faktiskt når kunskapsmålen och får med sig de kunskaper de behöver för framtiden. Nyckeln till att förbättra kunskapsresultaten är förstås skickliga rektorer med ett tydligt skolledarskap och riktigt duktiga lärare. Det behövs mer undervisningstid i och tidiga kunskapskontroller, inte minst när det gäller språkutvecklingen, så att stödinsatserna kan sättas in . Läxorna behöver kunna göras i skolan för de barn som inte kan göra dem i hemmet. Vi kristdemokrater pratar ofta om familjens betydelse. Föräldrarnas och familjens betydelse för elevernas skolgång kan inte nog betonas. Hur kompensatorisk vi än vill att skolan ska vara, hur mycket vi än försöker ställa saker till rätta och hur mycket vi än önskar att familjebakgrunden inte skulle spela någon roll för skolresultaten kommer familjen alltid att vara viktig. Familjens betydelse behöver därför erkännas av skolan, och föräldraansvaret behöver återupprättas. vill att det ska finnas särskilda föräldrakontrakt – ett slags ansvarskontrakt mellan skola, elev och föräldrar som tydliggör förväntningarna på eleven när det gäller skolans ordningsregler, bemötande och naturligtvis själva studierna, men som också tydliggör vad föräldrarna konkret kan göra för att stötta sina barn och höja kunskapsresultaten. Tidningen i lyfte fram i som ett framgångsrikt exempel på hur en starkt segregerad skola genom att involvera föräldrarna har lyckats lyfta skolresultaten. Man har haft minst 92 procents behörighet till gymnasiet , vilket är över genomsnittet i och gör skolan till en av de mest framgångsrika utifrån sina socioekonomiska förutsättningar. Jag tror nog att fler föräldrar på ett uppmuntrande sätt skulle vilja höra att något av det viktigaste de kan göra för att skapa bra förutsättningar för sina barn i skolan är att exempelvis läsa högt för barnen och att de som föräldrar har en helt avgörande betydelse när det kommer till att säkerställa att barnen äter rätt, rör på sig och lägger sig samt att läxorna då är gjorda. Bara att tala om för barnen att man i skolan lyssnar på fröken och gör som läraren säger och att fråga hur det har varit i skolan spelar roll för hur eleven ser på skolan och i förlängningen även för skolresultaten. Skola och föräldrar behöver helt enkelt samarbeta och hjälpas åt för att våra barn ska få möjlighet att lära sig så mycket som möjligt i skolan. Det pågår just nu en viktig debatt om bristande likvärdighet i skolan. Vi kristdemokrater anser att möjligheten till en ökad statlig finansiering eller styrning av densamma bör övervägas för att skapa just mer likvärdiga och jämlika förutsättningar i hela landet. Det finns dock de som i stället försöker skylla den bristande jämlikheten på det fria skolvalet och landets friskolor. Som så ofta hotas valfriheten i jämlikhetens namn. kommer därför att fortsätta försvara det fria skolvalet. Vi kommer att fortsätta stå upp för elevers och föräldrars rätt att välja. Det gäller oavsett om man väljer en fristående, en eller för den delen en . För att öka jämlikheten föreslår vi i stället ett aktivt och obligatoriskt skolval och dessutom utökad information inför skolvalet. Självklart ska Skolinspektionen ha muskler att stänga ned dåliga skolor, men de friskolor som följer skollagen och läroplanen, bedriver undervisning i enlighet med skolans värdegrund och dessutom presterar goda kunskapsresultat innebär en vinst för . Tack vare dem är det fler barn som får möjlighet att gå i en skola där de inte längre hålls tillbaka eller lämnas efter. 148 (L): När vi tänker på skolans uppdrag och skolans inriktning tänker vi oftast på viktiga värderingar. Det handlar om skolans demokratiska uppdrag. Det handlar om att förmedla vikten av jämställdhet och andra grundläggande demokratiska värderingar. I det här betänkandet vill jag särskilt lyfta fram de förslag som vi har lagt fram för att komma åt problem i utanförskapsområden. Tyvärr har vi i ett sextiotal utsatta och särskilt utsatta områden där inte bara skolresultaten och kriminaliteten lämnar mycket att önska utan där vi också ser problem med inhemsk extremism och radikalisering. Jag hade förhoppningar långt in i utskottets hantering att Liberalerna skulle få stöd för några av de förslag som vi har lagt fram för att komma åt extremismen inom pedagogisk omsorg, extremismen inom förskolan och inte minst extremismen inom den obligatoriska skolan. Hur kommer det sig att en skola som har bedrivit könsuppdelad undervisning fortfarande kan få bedriva skolverksamhet i , fru talman? är ett land som internationellt sett är en förebild när det kommer till jämställdhet. Jämställdheten börjar i förskolan. Jämställdheten måste börja i skolan. Skolans demokratiska uppdrag motarbetas och motverkas av dem som fortfarande lyckas slinka igenom det byråkratiska regelverk som finns . Det är ett totalt misslyckande för den förda skolpolitiken att grundskolor inte bara kan fortsätta att bedriva verksamhet trots återkommande brister utan att de också kan expandera, bygga ut och starta nya enheter. Det är helt oacceptabelt och en utveckling som Liberalerna vill införa ett stopp för. Jag hoppas och tror att de flesta partier instämmer i det kravet. Men tyvärr ser jag inte det när det kommer till de politiska ställningstagandena i utbildningsutskottet där Liberalerna på punkt efter punkt är ensamma reservanter. Jag yrkar bifall till reservation 10 under avsnittet friskolor. I kan en radikal islamist som är partiledare för ett parti i leda en skola i västra . Den skola som rektorn leder kan expandera. Den verksamheten i västra kan också bygga ut sin verksamhet. Det beror på de luckor som finns i skollagen. Man kan använda gamla outnyttjade tillstånd för att starta ny verksamhet. Man kommer undan i etableringskontrollen för att ägar- och ledningsprövningen inte omfattar hela ledarskapet på en skola. Det vill Liberalerna ändra på. Därför har vi krävt att en ägar- och ledningsprövning också ska omfatta alla som har ett inflytande på en skola och inte bara när det kommer till ekonomi, budget och det organisatoriska. När det gäller den könsuppdelade undervisningen som har bedrivits på den aktuella skolan i västra har man på grund av regelverket och att Skolinspektionen inte kan återkalla tillståndet kunnat fortsätta sin verksamhet. Det skapar utanförskap. Det skapar inte den skola som många av oss skolpolitiker drömmer om. Vi vill att våra pojkar och flickor möter varandra. Vi vill att de lär sig att upptäcka problemet med könsmönster och hur begränsande det kan vara när man inordnas och uppdelas efter könsnormer. Allt det som vi anger i kursplaner, läroplaner och skollag motarbetas och motverkas av dessa skolor och det så kallade pedagogiska ledarskapet på de skolorna. Det är ett stort misslyckande att vi också ser att dessa personer missbrukar skollagens paragrafer för att starta offentligt finansierade verksamheter redan på förskolenivå. Därför har vi i det här betänkandet yrkat på att vi vill införa ett etableringsstopp för nya konfessionella förskolor men också ett stopp för att de befintliga ska kunna expandera. Jag beklagar att även det yrkandet avstyrks. Ska vi uppnå en skola i världsklass, ska vi komma ifrån extremismen, radikaliseringen och den inhemska extremismen i de utsatta områdena och komma åt utanförskapet, måste vi börja i förskolan och skolan. Det är beklämmande att hundratals barn, hundratals unga elever, utsätts för dessa radikaliserade miljöer på grund av bristerna i regelverket. 149 (SD) replik: Jag har en fråga när det gäller Liberalernas reservation 9 med . Där skriver Liberalerna: ”Vi vill skapa en gemensam administration av skolköer. Genom att samordna och centralisera skolvalet genom ett system där alla skolor i närområdet, både kommunala och fristående, ingår kan trösklarna för skolvalet slipas ner.”