prot · H809111 · 2021-04-21 00:00:00 — Man vill helt enkelt inte drabbas av det som ändå är risken, alltså att frågan dras och aldrig lämnar kommunen som vi pratar om. Det är märkligt att man inte har förmått att fatta beslut i frågan. Det är ännu märkligare att man faktiskt ännu inte har en tidsplan och kan berätta när beslut ska fattas. Det är ett mycket allvarligt läge, och det finns ett mycket trängande behov får man säga av att fatta beslut . Men det är inte så som det beskrivs av Socialdemokraterna och framför allt av att det skulle vara ett förhastat beslut. Tvärtom är detta som sagt utrett . Det är klart att det är en process där man har prövningar, och processen tar aldrig slut så att säga. Men det är ändå så att expertmyndigheterna har sagt att man kan gå vidare och fatta beslut. Då tycker jag att det är lite märkligt att regeringen sitter och håller på frågan och inte fattar beslut. Genom att göra det gör man sig skyldig till att överpröva kompetensen hos våra myndigheter och de expertutlåtanden som har gjorts. En sådan överprövning är väldigt märklig. Skälet till att regeringen finns med som beslutsfattare i denna typ av ärenden är att det är ett stort ärende och att man måste väga samman olika saker. Det är inte så att någon tror att regeringen har bättre koll på strålskydd än vad till exempel har. Om man tycker att det finns fel får man skicka tillbaka ärendet och be om nya granskningar. Men det har man inte gjort. Man har inte heller velat svara oss när vi har ställt frågor och interpellationer om vad det är som man saknar. Hanteringen av använt kärnbränsle Skälet till att detta initiativ från försvarsutskottet behöver ligga på bordet just nu är att om ett beslut inte fattas kommer vi att behöva ta en eller flera av våra kärnkraftsreaktorer ur drift. SKB och de företag som driver våra kärnkraftverk har varit jättetydliga på den punkten när man har varit i utskottet. Varken regeringen, tillsynsmyndigheten eller ens de partier som har reserverat sig mot detta, som vi har hört här , har ifrågasatt detta faktum. Detta ligger på bordet, och detta är ett faktum. Och vi vet redan nu att står inför extremt stora utmaningar när det gäller vårt kraftsystem, våra elnät och vår elförsörjning. Men trots det har dessa partier och dessa parter inte kunnat komma med något annat besked därför att detta helt enkelt är sant. Fattar vi inte detta beslut tvingas flera reaktorer att tas ur drift, och då ligger vi riktigt illa till. Av den sammanlagda elförsörjningen i vårt land svarar kärnkraftverken ett normalår för av produktionen. Tillsammans med vattenkraften är det kärnkraften som gör att den svenska elproduktionen är en av de mest fossilfria i världen. beroende av kärnkraft är stort och kommer av allt att döma att bli ännu större . Vi kommer att behöva ny reglerbar kraft både i norra och i . Regeringens oförmåga att sätta ned foten i frågan om mellanlager och slutförvar är därför ett allvarligt hot mot både den svenska ekonomin, hushållens utgifter och den gröna omställningen för minskade klimatförändringar. Socialdemokraterna, motsätter sig detta initiativ på konstitutionella grunder. De hänvisar till att regeringen styr riket och har att fatta beslut om tillstånd i frågan. Det är helt korrekt. Men om regeringen inte tar sitt ansvar att fatta beslut enligt regeringsformen kan inte vi i denna kammare sitta med armarna i kors och låtsas som att det regnar. Det är därför som det är ansvarstagande att denna majoritet tar ett sådant initiativ. Det skulle kanske passa här att säga j´accuse eller något liknande. Det är väl ändå så att vi från Liberalernas håll, och jag har lyssnat här och hört att det gäller fler partier, hyser en misstanke om att regeringens senfärdighet kanske inte är förknippad med de skäl som man uppger utan snarare handlar om en generell skepsis mot kärnkraften som energislag. Det är kanske framför allt så med . Det är viktigt att framhålla att regeringens tillståndsbeslut inte ska vara ett politiskt beslut. Genom att regeringen håller på denna fråga väljer man att politisera den. Det ska vara ett förvaltningsrättsligt beslut. Det ska fattas i enlighet med lagar som redan har antagits av denna kammare och helt utan politiska hänsyn. När regeringen har fått detta ansvar är det för att denna kammare har gjort bedömningen att denna kammare fattar politiska beslut men att regeringen ska fatta detta förvaltningsrättsliga beslut. När regeringen inte följer det som kammaren har beslutat blir vi tvungna att agera. Jag vill understryka allvaret i denna situation. Detta handlar om välfärden, om klimatet, om miljön och om landets elförsörjningstrygghet. Jag yrkar därför bifall till utskottets förslag. 166 (MP) replik: Hanteringen av använt kärnbränsle Jag vill ställa två väldigt korta frågor till . Förstår jag Liberalerna och rätt i att Liberalerna gärna vill ha ett utökat mellanlager i för att undvika att kärnkraften ska behöva snabbstoppas? 167 (L) replik: Jag tackar för frågan. Vi är oerhört upprörda över detta och oerhört angelägna om att hela frågan om slutförvaret ska lösas. Där tycker jag faktiskt att är skyldiga ett svar på varför man väljer att politisera denna fråga. Varför väljer man att politisera denna fråga? Om vi tittar på detta ärende handlar det både om slutförvar och om mellanlager. Men det som ju gör att detta är så trängande och som gör att vi behöver behandla dessa saker tillsammans är att man inte kan fylla på mellanlagret hur mycket som helst och hur länge som helst. Det är ett faktum. Och när man inte kan fylla på det längre blir man tvungen att sluta använda kärnkraft eftersom det inte finns någonstans att förvara kärnbränslet om man inte har ett slutförvar att slussa vidare till. Jag skulle vara helt öppen för att ha mer mellanlager om berörda kommuner är med på det, om våra myndigheter tycker att detta okej och om det innebär att vi får fortsätta att köra kärnkraften. Men, fru talman, de berörda kommunerna menar att detta beslut måste fattas tillsammans. Det beror på att man behöver veta att det finns ett slutförvar, så att man inte sitter med detta i all oändlighet. Detta har tagit decennier. Denna regering har inte suttit som tur är. Men det har tagit decennier. Och jag förstår att dessa kommuner tycker att det är lite jobbigt. Jag tycker att vi ska fatta beslut om slutförvar. Om det är så att dessa kommuner vill ta ansvar och ha ännu mer mellanlager så à la bonne heure – låt dem ansöka om det också så kan vi lösa detta. 168 (MP) replik: ställde jag en väldigt kort fråga till som han nästan svarade på. Jag kan också säga att jag i mitt anförande lyfte fram att vi måste vara väldigt tydliga med att inte politisera denna avfallsfråga. Det är oerhört viktigt att skilja på energipolitiken och miljöpolitiken. Det är viktigt att skilja på kärnkraften och slutförvaret av kärnavfallet. Jag är emot kärnkraft, men jag är för att vi ska ta hand om kärnavfallet på det absolut säkraste sättet. Min fråga till var dock om Liberalerna vill ha ett utökat mellanlager av kärnavfallet i , och jag förstod på Liberalerna att svaret var ja. Därför har jag en andra fråga till . Det är ju väldigt tydligt att kommunerna vill att ansökan ska hållas ihop som ett paket, men om en lösning för att klara av att bygga ut mellanlagret säkert och – innan det verkligen är nödvändigt – vore att dela upp ansökan med mellanlagret för sig och slutförvaret för sig, skulle Liberalerna då stödja det? 169 (L) replik: Jag tycker att jag var tydlig, men jag kan vara övertydlig en gång till: Jag menar inte att något parti i bör stå här och säga att vi ska bestämma en sådan sak över huvudet på de här kommunerna. Hanteringen av använt kärnbränsle Detta är ett mycket stort ansvar som man har tagit över mycket , och regering efter regering har misslyckats med att fatta beslut. finns det en ansökan på bordet, och det finns fakta på bordet. Det finns även myndighetsutlåtanden på bordet, och det finns en möjlighet att fatta beslut om slutförvar. står här och säger att man är för slutförvar. Ja, det hoppas jag, för vad ska vi annars göra? Alla människor på den här jorden är för ett slutförvar. Men när sitter i regering är det lite för smärtsamt att fatta beslut om detta, för om man skulle fatta beslut om ett slutförvar – ja, då skulle kärnkraftsfrågan faktiskt också kunna vara löst. Då skulle vi kunna ha mer kärnkraft och kunna lösa klimatfrågan med mer kärnkraft. Det vill inte , för man har ideologiska skygglappar. Jag är helt övertygad om att det finns de kommuner, säkert både de nu aktuella och andra, som också skulle vara villiga att ta ett ansvar i klimatfrågan och ta på sig ett så viktigt arbete som att vara mellanlager för den utbyggda kärnkraft som det här landet behöver om det var så att de visste att det finns ett slutförvar. Det är därför de här sakerna hänger ihop. Om vi inte kan ge klartecken till slutförvaret, vem ska då våga ha mellanlagret? Vem ska ta på sig ett så stort ansvar om man inte vet att det finns någonting där framme – en bortre gräns för vad det här handlar om? Det blir ett oändligt ansvar att ta, och det kravet kan vi inte ställa på någon enskild kommun. Ett sådant ansvar måste i stället vi ta i den här kammaren. 170 Miljö- och klimatminister (MP): debatterar vi en oerhört viktig fråga. Detta är ett helt avgörande ärende. tror jag att man i stridens hetta kanske bortser från vikten av det ärende som ligger till grund för den här debatten. Frågan hur det svenska kärnavfallet ska hanteras är en av de största miljöfrågorna som vår generation har att hantera. Det är ett beslut som rör ett av de absolut farligaste ämnen som människan över huvud taget känner till, det vill säga högradioaktivt kärnavfall. Det är också ett beslut som spänner . Så länge måste avfallet hållas avskilt från människor och från vår miljö. Detta är helt enkelt inte vilket ärende som helst, och det får inte heller behandlas som vilket ärende som helst. Därför måste jag säga att det är oroande med de spekulationer vi hör härifrån talarstolen – de ganska vilda gissningarna om varför regeringen hanterar det här ärendet på ett seriöst sätt. Det har till exempel varit en hel del missförstånd kring historiken bakom det här ärendet. En del låtsas som att regeringen skulle ha fattat beslut om ärendet 1973, innan det fanns något som helst förslag att ta ställning till. Andra har låtsats som att regeringen skulle ha kunnat fatta beslut , när inte ens domstolarna eller våra myndigheter över huvud taget hade tagit ställning till ansökan. Sanningen, fru talman, är att regeringen fick det här ärendet . Det var då mark- och miljödomstolen och , med varsitt yttrande, lämnade över Svensk Kärnbränslehantering AB:s ansökan om tillstånd att uppföra, inneha och driva anläggningar i ett system för slutförvaring av använt kärnbränsle och kärnavfall. Då kom ärendet till regeringen, och det innebär att regeringen har haft ansökan på sitt bord i lite – inte längre än så. Låt oss alltså inte låtsas som något annat! Det blir bara ett spel för gallerierna. Hanteringen av använt kärnbränsle Den här ansökan hanteras med samma seriositet som regeringen hanterar andra förvaltningsärenden, och vi gör det i enlighet med förvaltningslagens principer. Där ingår att regeringen inte på förhand har en tidsplan för prövningen. Det finns inte för någon prövning som regeringen gör av alla de hundratals ärenden som landar på regeringens bord. Att påstå att det skulle vara något unikt i det här fallet är också ett spel för gallerierna. Någonting som däremot gör den här ansökan väldigt annorlunda är att det är ett av de största miljöärendena i historia, och det är också ett stort infrastrukturprojekt. Det omfattar hyllmeter av material som har getts till regeringen för att vi ska kunna fatta ett väl genomarbetat beslut. Det som handlingsmässigt utmärker det här ärendet är att ärendet inte var färdigberett när miljödomstolen överlämnade det till regeringen. Det är viktigt att poängtera, för det var inte så att domstolen sa ja till ansökan. När domstolen överlämnar ett ärende som gäller frågor om att tillåta en verksamhet enligt är ärendet normalt sett färdigt för beslut. Så var inte fallet . Det hjälper inte hur mycket oppositionen än låtsas; det är ändå ett faktum att det var så. Domstolen angav i sitt yttrande till regeringen att det inte fanns tillräckliga underlag för avgörande. Det fanns frågor som måste benas ut för att verksamheten skulle kunna tillåtas, och det är det regeringen har ägnat sig åt vi har haft ärendet hos oss. Det hade inte varit seriöst att – och vi hade inte kunnat – fatta beslut eftersom domstolen sa att det fanns frågor som behövde redas ut. Det fanns inte svar. Det är av stor vikt att handläggningen av ärenden får ta den tid som behövs för att vi ska vara säkra på att det är rätt beslut, och det är också därför lagstiftaren – – har lagt på regeringens bord att fatta den här typen av beslut. låtsas man från oppositionens sida som att regeringen inte ska fatta de besluten utan att det räcker med att myndigheten har sagt sitt, men då kan man med förlov sagt inte gå vägen att kritisera regeringen för att vi hanterar ett förvaltningsärende. Är man inte nöjd med hur lagen är utformad måste man faktiskt ändra lagen. Det här är ett beslut som gäller för en tidsperiod som är i det närmaste svindlande, och om vi inte fattar rätt beslut kan verksamheten få enormt negativa återverkningar för ett närmast oöverblickbart antal generationer framöver. Vi har ett stort ansvar att säkerställa att det inte blir den typen av negativa effekter. Mark- och miljödomstolen angav i sitt yttrande, fru talman, att man anser att regeringen inte kan tillåta verksamheten om inte ett antal utestående frågor besvaras. Det är bland annat frågor som att SKB måste kunna redovisa att slutförvarsanläggningen på lång sikt uppfyller krav trots att det kvarstår osäkerheter kring kapselns skyddsförmåga och hur den påverkas av korrosion. Det är också tydligt i domstolens ställningstagande att det måste klargöras vem som har ansvaret enligt för slutförvarsanläggningen på lång sikt, efter förslutning. Med anledning av att domstolen kom med det här yttrandet har regeringen satt igång ett stort arbete, och det har pågått sedan ärendet landade på regeringens bord. Regeringen begärde att ansökan skulle kompletteras av SKB, och SKB inkom också med begärd komplettering . Kompletteringen handlar bland annat om kapselns skyddsförmåga och syftar till att ge större klarhet kring osäkerheterna om korrosion på kopparkapseln och hur det påverkar slutförvarets skyddsförmåga. Hanteringen av använt kärnbränsle Den här kompletteringen remitterades av regeringen , och därefter kungjordes – enligt de regelverk vi har att arbeta efter – kompletteringen. Det var , . Då pratar vi alltså om förra året, så det är inte årtionden sedan, som påstods tidigare i debatten. Domstolen lämnade dock inte bara frågan om korrosionens påverkan på kopparkapseln till regeringen att utreda vidare, utan den tittade också på frågan vem som efter förslutning har ansvar för förvaret på lång sikt – när man är klar med att fylla förvaret. Därför satte regeringen igång ett stort arbete med att ta fram ny lagstiftning som inte fanns på plats, och i propositionen Ett förtydligat statligt ansvar för vissa kärntekniska verksamheter klargörs nu ansvaret för förvaret efter förslutning. Regeringen föreslog då ett antal lagändringar som trädde i kraft . Då talar vi alltså . I och med att beslut nu är fattat är det tydliggjort att ansvaret för slutförvarsanläggningen enligt på lång sikt ligger på staten. Det klargörandet fanns alltså inte . Regeringens uppgift i prövningen är att pröva ansökan i dess helhet. SKB:s ansökan om att uppföra, inneha och driva ett system för omhändertagande av använt kärnbränsle och kärnavfall är en stor och komplex fråga, vilket också representanten från medgav här i talarstolen. Där borde vi kunna vara överens om att det är ett stort och komplext ärende. En fråga som också har uppkommit hos regeringen i granskningen av ansökan är huruvida den komplettering som SKB gav in med anledning av domstolens yttrande till regeringen avseende bland annat kopparkapselns skyddsförmåga kräver ett kompletterande samråd med andra länder, ett så kallat Esbosamråd, vilket vi är bundna till genom de konventioner som , bland annat genom beslut, har gått in i. , som är den myndighet som ansvarar för att samråd med andra länder genomförs i enlighet med och Esbokonventionen, ombads därför att informera om huruvida kompletteringen skulle föranleda ett samråd. kom med svaret att myndigheten avser att hålla ett sådant samråd när det gäller kompletteringen, och det gör man med och , som också har uttryckt en tydlig önskan om att få ta del av utvecklingen i ärendet. Detta samråd pågår . Att fatta beslut innan samrådet är avslutat skulle bryta mot en av de konventioner som har skrivit under. Då måste frågan gå tillbaka till riksdagsledamöterna. När man , med låtsad eller verklig indignation, tycker att regeringen drar benen efter sig, menar alltså majoritet att man skulle fatta detta beslut innan samrådet är klart? Då skulle vi alltså bryta mot Esbokonventionen. Eller menar att vi ska lämna Esbokonventionen och att inte ska vara med i den längre? Det är ganska svårt att förstå vad egentligen menar. En annan fråga som har uppkommit som regeringens granskning har pågått har att göra med att publicerade sin analys av SKB:s rapport om den forskning som går under namnet Long Term test of Buffer Material, de så kallade LOT-försöken. Regeringen håller nu på att gå igenom granskning, vilket vi också förväntas göra enligt den lagstiftning som har beslutat om. Hanteringen av använt kärnbränsle Jag vill säga några ord om regeringens roll i granskningen i förhållande till mark- och miljödomstolen och , eftersom den frågan också har varit uppe. Regeringsprövningen omfattar en tillståndsprövning enligt lagen om kärnteknisk verksamhet, kärntekniklagen, och avser de planerade anläggningarnas förutsättningar att uppfylla de strålsäkerhetskrav som behövs för att skydda människors hälsa och miljön mot skadlig verkan av joniserande strålning. Regeringen prövar plats- och metodval med avseende på den långsiktiga säkerheten och också säkerheten vid uppförande, drift och förslutning. Regeringsprövningen omfattar också en tillåtlighetsprövning enligt , vilket ledamöterna tycks glömma bort. Den innebär att regeringen ska ta ställning till om verksamheten över huvud taget kan komma till stånd. De verksamheter som kan komma i fråga för regeringsprövning är sådana verksamheter som är av så betydande omfattning eller ingripande beskaffenhet att de typiskt sett påverkar viktiga samhällsintressen. Det är alltså som har beslutat att det är regeringen som ska göra denna prövning. Anläggningar för kärnteknisk verksamhet som prövas av regeringen enligt lagen om kärnteknisk verksamhet omfattas av så kallad obligatorisk tillåtlighetsprövning. Det vill säga regeringen ska alltid avgöra om denna typ av verksamhet kan tillåtas enligt . Om regeringen tillåter verksamhet ska mark- och miljödomstolen därefter meddela tillstånd för verksamheten och föreskriva de detaljvillkor som ska gälla för verksamheten. Det är alltså inte så att det är en domstol eller myndighet som fattar det beslutet, utan har beslutat att regeringen ska göra prövningen. Regeringen har vid sådana här prövningar i handläggningen av förvaltningsärenden åtagit sig att följa de principer som förvaltningslagen ger uttryck för. Om ledamöterna hade läst den lagen hade de kunnat se att detta innebär att ärendena ska handläggas så enkelt, snabbt och effektivt som möjligt utan att rättssäkerheten eftersätts. Utskottsinitiativet är alltså precis det som förvaltningslagen redan säger. Därmed får man ändå påstå att det är att slå in en fullständigt vidöppen dörr. Frågan är också varför först fattar beslut om att regeringen ska pröva ett ärende och sedan, med verklig eller spelad indignation, är upprörd över att regeringen gör precis det som genom lagstiftningen har beslutat att vi ska göra, det vill säga prövar ett ärende. Avslutningsvis, fru talman, vill jag åter understryka att regeringen självklart arbetar prioriterat och skyndsamt med den här frågan, att förbereda ett beslut. Men som jag sa, och som i alla förvaltningsärenden, kan jag som statsråd inte föregripa beslutet eller på förhand utesluta eller inte utesluta vissa handläggningsåtgärder. Det är precis på detta sätt som regeringen handlägger alla prövningar som kommer in. Därför anser jag inte heller att det finns något skäl för majoritetens tillkännagivande, men jag hör gärna hur riksdagsledamöterna motiverar det tillkännagivandet. 171 (SD) replik: Hanteringen av använt kärnbränsle Arbetet med ett slutförvar har bedrivits i med forskning på plats och med utveckling av den teknik som man har valt att ansöka om. Ansökan lämnades in för . Regeringen väljer här att hålla övriga som gisslan när man inte kan säga om, när eller hur man kan komma att fatta ett beslut, detta trots att arbetet har bedrivits på ett mycket transparent sätt . Tillsammans med det övriga samhället, politiken, annan expertis och andra länder har man haft stor insyn i forskningen och de anläggningar där verksamheten har bedrivits. Man kan tycka att det vore rimligt att även regeringen hanterar frågan på motsvarande sätt. Det finns absolut en förståelse för att det är regeringen och inte som ska fatta beslutet, men man borde ändå kunna specificera vad det är man avser att se närmare på och vilken tid man bedömer att man skulle kunna behöva för att utreda de sakerna. Det innebär ju inte att man är bunden av transparensen, men övriga samhället och andra aktörer kan ha förståelse för hur det bedrivs och hur man granskar ansökan innan man fattar beslut. Men detta har regeringen konsekvent vänt sig mot och inte velat berätta något om. Det är frågan om inte statsrådet anser att det vore rimligt att regeringen hanterade frågan lika transparent som SKB har gjort och även övriga aktörer. En annan fråga är om statsrådet inte tycker att det vore rimligt att de facto utesluta möjligheten att dela upp ansökan med tanke på att har motsatt sig det. Det är ju något som statsrådet har sagt att man inte vill utesluta. Där hade det varit klädsamt med ett tydligt uttalande. 172 Miljö- och klimatminister (MP) replik: Jag kan upplysa om att regeringen hanterar denna prövning på precis samma sätt som alla tidigare regeringar har hanterat prövningar. Samma principer gäller i det här fallet. har ju sverigedemokrater aldrig suttit i regeringen, så de kanske inte har någon erfarenhet av det. Men i prövningsärenden ger vi inga förhandsbesked om när prövningen ska vara avslutad just av den erfarenhet som man får i regeringsställning, det vill säga att det särskilt vid stora och komplexa prövningar som i det här fallet ofta dyker upp svåra frågeställningar som man behöver ta hänsyn till. Så har det också varit under den prövning som regeringen nu har gjort, och det är också detta som vi har hanterat under hela resans gång. Eftersom vi inte kan förutse detta innan vi börjar handläggningen och prövningen kan vi inte heller ge en tidsplan. Det är på precis samma sätt som tidigare regeringar har hanterat de här ärendena. När det gäller frågan om prövningen finns det såvitt jag förstått en önskan från den samlade oppositionen om att vi inte ska hamna i en situation där mellanlagret, Clab, blir fullt och vi riskerar att kärnkraften i inte kan leverera kärnavfall och i värsta fall får stänga ned sin verksamhet. Det är en önskan som jag i högsta grad delar. Jag vill göra allt jag kan för att undvika en sådan situation. Hanteringen av använt kärnbränsle Där är det nu tydligt att om vi skulle gå fram med det som majoriteten här i nu vill tvinga på regeringen, det vill säga att göra en samlad prövning av slutförvaret och mellanlagret, kommer vi inte att kunna fatta ett beslut som träder i kraft innan mellanlagret är fullt.