prot · H809119 · 2021-05-05 00:00:00 — Detta förslag har såvitt jag förstått stöd av sex av kammarens åtta partier. Det tycker jag är ett ganska bra stöd att få ihop. Vi får inte alltid alla de åtta partierna att stå bakom ett förslag, men att vi fått sex av åtta partier att stå bakom ett förslag tycker jag ändå är ett ganska bra bevis på att vi har lagt fram ett väl avvägt förslag som har fått ett brett stöd i riksdag. 41 (SD): Det är positivt att regeringen för en gångs skull agerar på ett tillkännagivande från riksdag; det är någonting vi inte har varit bortskämda med . ser förslaget som ett steg i rätt riktning för att säkra tillgången till beredskapspersonal inom . Problemet med att ha ett deltidsarbete som innehåller beredskapstjänstgöring eller jour under arbetslöshet är rätt unikt för deltidsbrandmän, vilket även lyfts fram i propositionen och av flera remissinstanser. Givetvis kan det diskuteras ur ett likabehandlingsperspektiv, vilket även görs i propositionen. Mot detta ska vägas att deltidsbrandmän har ett extremt stort och samhällsviktigt uppdrag och speciella anställningsvillkor. Mot den bakgrunden finns det behov av att vidta åtgärder för att införa ett undantag för deltidsbrandmän i det nuvarande regelverket. Likt regeringen anser vi att det är motiverat att införa ett undantag för deltidsbrandmän i den nuvarande arbetslöshetsförsäkringen. Utifrån ett likabehandlingsperspektiv anser vi dock att övriga eventuella yrkeskategorier som kan drabbas av samma problematik bör identifieras och utredas för att de ska få möjlighet att ta del av undantaget, vilket vi skriver i vårt särskilda yttrande. Vi kommer att följa utvecklingen, givetvis, och återkomma i frågan, i så fall i andra sammanhang. Jag väljer att stanna där och yrkar därmed bifall till förslaget i betänkandet. 42 (V): Det här är en fråga som vi har hört lite om. Den har berörts i en utredning som tillsattes och som lämnade en del förslag . På så sätt kan man tänka sig att det har varit lite senfärdigt agerat. Det krävdes ett tillkännagivande från , faktiskt i försvarsutskottet , aktualiserat av situationen under pandemin för att det skulle leda till en lämplig reaktion hos regeringen. Å andra sidan tycker jag att när regeringen nu gör någonting bra för en grupp arbetstagare – det händer faktiskt ibland, även om man blir överraskad då – är det rimligt att uppmärksamma det. Och det är bra att regeringen nu har agerat relativt skyndsamt och att vi nu kan få på plats den här justeringen av lagen. Jag tror att det är viktigt att förstå hur det här problemet uppkommer. Det är ju inte alltid lätt att begripa hur arbetslöshetsförsäkringens regler och undantag fungerar. Det är ett problem i sig, kan vi parentetiskt konstatera. Arbetslöshetsförsäkringen är ju ett väldigt bra och viktigt system, men det har också på olika sätt och i olika omgångar urholkats och komplicerats men också lappats och lagats. Undantag för deltids-brandmän vid beräk-ning av arbetslöshets-ersättning Det är rimligt att ha de grundläggande delarna på plats, alltså att det är en försäkring mot drastiska effekter av arbetslöshet och att man ska stå till förfogande för annat jobb. Det ligger liksom i definitionen av arbetslöshet att man saknar arbete plus att man söker arbete, alltså då ingår i arbetskraften. Det problem som uppstår i fallet med deltidsbrandmän kan man säga hänger ihop med att namnet deltidsbrandmän är lite missvisande. Deltidsbrandmän jobbar ju inte deltid i vanlig mening, utan de är snarare beredskapsbrandmän som spelar en extremt viktig, för att inte säga helt avgörande, roll för samhällets skydd i mycket stora delar av landet. Det som blir krocken med arbetslöshetsförsäkringens regelverk är att beredskap och även övning i någon mån slår ut rätten att få tillgång till arbetslöshetsersättning för eftersom det inte är ett adekvat avlönat arbete i någon rimlig mening. Därför kan konsekvenserna bli väldigt orimliga för individen, och det är det som har konstaterats här. Det undantag som föreslås är av det skälet väldigt rimligt. Men precis som påpekas i den utredning som ligger till grund för förslaget är undantaget rimligt avvägt. Det är inte helt lätt att förstå och yrkande i det avseendet. Utifrån det som jag har läst och sett kan jag inte avgöra om det enbart beror på missförstånd hos dessa partier eller om det också finns en aktiv vilja att missförstå. I vilket fall som helst är det viktigt att påpeka att poängen här inte är arbetsvillkoren för deltidsbrandmän, och det är ju inte det vi diskuterar här. Det finns heller inga förslag från M och KD om arbetsvillkoren i det här sammanhanget, utan det handlar om att se till att det viktiga arbete som deltidsbrandmännen utför genom att ha beredskap inte leder till oavsedda effekter visavi arbetslöshetsförsäkringen. Kanske är det lite anmärkningsvärt med tanke på den, som vi hörde tidigare, minst sagt njugga inställning som just dessa partier har haft och har till arbetslöshetsförsäkringen. Man har gått i bräschen för dramatiska försämringar av arbetslöshetsförsäkringen för alla vad gäller regelverket och nivån, och man har även varit emot förslag om förbättringar i nämnda försäkring. Men vi kan återkomma till det vid andra tillfällen. När man säger att regeringen har gjort den här bedömningen och avvägningen utan att förklara det kan jag hänvisa till, förutom det som tidigare gjorde här, att det också är ett antal remissinstanser som gör denna bedömning. Det framgår av den inte särskilt tjocka proposition som har lagts på bord och som vi diskuterar . Man skulle kunna tänka sig att debattörerna här skulle ha läst den lite grann innan de ger sig in i den här diskussionen. Det är en sak som är väldigt relevant att fundera över. Även om det här är ett specifikt problem för deltidsbrandmän är det också ett problem som förekommer i andra delar av arbetsmarknaden, så det tangerar väldigt tydligt det som kallas för bisyssla i arbetslöshetsförsäkringen. Där görs det en avvägning som i och för sig är rimlig. Man vill inte att arbetslöshetsförsäkringen ska användas som allmän inkomstutfyllnad för ekonomiskt ohållbart företagande eller hobbyverksamheter av olika slag. Å andra sidan är det inte rimligt att någon ska behöva lägga ned någonting som inbringar inkomst bara för att hon eller han har förlorat sin huvudinkomstkälla och står till arbetsmarknadens förfogande. Undantag för deltids-brandmän vid beräk-ning av arbetslöshets-ersättning De regler som finns kan på vissa delar av den reellt existerande arbetsmarknaden skapa betydande problem. Det gäller exempelvis konstnärlig verksamhet – den mer klassiska gigekonomin. Det finns goda skäl att kontinuerligt se över arbetslöshetsförsäkringens regelverk i det avseendet. Man kommer inte ifrån att det behöver göras avvägningar, men det är rimligt att titta på de här sakerna. Vi behöver en välfungerande, flexibel och generös arbetslöshetsförsäkring i . Det är en oerhört viktig del i ett modernt välfärdssamhälle och en dynamisk arbetsmarknadspolitik, och där finns det mycket att göra. Framför allt är det viktigt att se till att fler arbetslösa faktiskt kan kvalificera sig till försäkringen. Det är också viktigt att inkomstbortfallsprincipen i försäkringen fungerar för den som kvalificerar sig dit, alltså att fler, helst åtminstone , får de av tidigare inkomst som försäkringen ska täcka i händelse av arbetslöshet. Så är det inte riktigt , men man kan nå dit om man höjer nivån. Återigen: Det här är mycket viktiga frågor. Vi lär återkomma till dem i andra sammanhang. nöjer jag mig med att konstatera att dagens betänkande är en rimlig lösning på ett begränsat problem men som kan ha mycket stora och helt orimliga effekter för en grupp som vi alla är väldigt måna om och som gör ett oerhört viktigt arbete i samhället, nämligen deltidsbrandmän. Jag och yrkar bifall till förslaget i betänkandet. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under § 18.) § 14 Gränsöverskridande tillgång till radio- och tv-program betänkande 2020/21:NU19 Gränsöverskridande tillgång till radio- och tv-program (prop. 2020/21:153) vice talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut fattades under § 18.) betänkande 2020/21:NU20 43 (M): Coronakrisen har slagit stenhårt mot och världen . Det som började som ett virus i en region i som få hade hört talas om har ju kommit att spridas över världen, där många människor har blivit sjuka och dött. Många har också blivit av med jobbet eller sett sina företag bokstavligen gå under. För tids vinnande yrkar jag bifall endast till reservation 8, men självklart står bakom alla kloka förslag i betänkandet. För ganska precis hade vi en liknande näringspolitisk debatt. Jag pratade då om ett antal företagare som jag hade träffat tidigt i coronakrisen och som hade drabbats jättehårt. Det var representanten för hotellet som hade tappat av sina gäster och frisören som hade tappat av sina kunder. Denna frisör fick för övrigt se sitt företag försättas i konkurs ett tag . En poäng jag gjorde i debatten var att många av de saker regeringen gjort i krisen var otillräckliga och att mycket mer måste till för att säkra svensk ekonomi, jobb och företag. Jag presenterade då en lista från med tydliga reformer för att säkra jobb och företag. Vad har då hänt ? har fattat återkommande beslut, bland annat om olika former av stöd till företag. En del har fungerat rätt bra medan annat har skötts riktigt illa. Ett av de största problemen har varit regeringens senfärdighet. som handlare, krögare och andra företagare har kämpat för sina företags överlevnad har näringsministern väntat i veckor och ofta månader på att bestämma sig för om han över huvud taget ska hjälpa drabbade företag. Det har ofta tagit veckor och månader innan ett förslag lagts på bord. Efter riksdagsbeslut har handläggningstiden varit lång, inte minst hos , innan drabbade företag slutligen har fått pengarna. Tiotusentals företagare har drabbats av regeringens oförmåga och klantighet. Jag beklagar verkligen att regeringen under detta år inte har lyssnat mer på företagare, företagarorganisationer och partier som . Då hade man kunnat göra mer riktade och kraftfulla satsningar för att rädda företag och jobb. Bortom coronakrisen har kvar ett antal av de problem och utmaningar vi hade före coronakrisen: utbredd otrygghet, omfattande segregation, bristande skolresultat och skillnader mellan elever. Coronakrisen har också forcerat den utveckling vi kunde se tidigare. Det gäller inte minst digitaliseringen, där både företag och enskilda personer påverkats. Digitaliseringen kommer att öka i betydelse längre fram, och vi måste som land göra mycket mer, inte minst inom AI, artificiell intelligens. En sak som oroar mig för är den kraftigt ökande arbetslösheten i . Statsminister lovade EU:s lägsta arbetslöshet, men under hans ledning har vi kommit att få en av högsta. Under denna kris har vi sett att viktiga jobb inom restaurang och handel har förlorats, vilket har gjort att inte minst unga och utrikes födda har fått svårare att få jobb. Att knäcka utanförskapet kommer att bli en stor och viktig fråga för en kommande, ny regering i . Det brukar påpekas att är ett handelsberoende land eftersom ungefär hälften av vår ekonomi utgörs av export och import. Att sälja produkter och tjänster i andra delar av världen har under många decennier verkligen varit ledstången för att säkra jobb och välstånd i . Att fina industribolag i säljer till kunder i andra delar av världen är alltså inte nytt. Det nya är att konkurrensen ökar kraftigt och hårdnar fort, och vi kan inte på något sätt ta något för givet. Det viktiga nu i krisens, som vi hoppas, slutfas är att vi får en diskussion om hur vi stärker det svenska näringslivet och konkurrenskraften. En andra stor och viktig uppgift för en kommande, ny regering på näringspolitikens område är att växla upp detta arbete och växla bort från regeringens passiva näringspolitik. Låt mig vara lite konkret. Ett av de största hindren för utvecklingen i alla kategorier inom både ekonomi och grön omställning är de sanslöst långa tillståndstiderna. Just nu finns åtskilliga företag som vill storsatsa på gruvor, elnät, elproduktion och andra viktiga delar av vår ekonomi och vårt samhälle. Ofta finns både planer och pengar, men en sak som många av dessa företag återkommer till och vädjar till politiken om gäller just regler och tillstånd. Det kostar för mycket pengar och tar . Som sökande vet man heller inte alltid vad som krävs av en för att man ska få ett miljötillstånd och kunna bygga elledningen eller starta fabriken. Det har varit känt att det kan ta att bygga en ny stamnätselledning. Ändå tog det för regeringen innan man kom med ett lagförslag som på marginalen kan ändra denna del av elnätsregleringen. Det duger givetvis inte. Ett annat exempel är att företag som ska etablera sig i landet inte bara tittar på transporter, arbetskraft och hamnar utan även på hur regler och byråkrati funkar. Länsstyrelserna får alltså avgöra var en ny fabrik kan etableras eftersom det kan upplevas som enklare eller svårare. I praktiken kan alltså orter som är bra och välfungerande väljas bort för att regeringen inte styr upp reglerna i tillräcklig grad. är ett på många sätt välfungerande land. Det är till exempel väldigt enkelt att via starta ett företag. Vi upplevs på goda grunder som ett bra land för innovation och utveckling. Men låt oss tala klartext. Vi har också ett antal problem och utmaningar. Det kommer att krävas att fattar beslut om att fortsätta utöka stöden till krisdrabbade företagare så att vi står beredda om coronakrisen fortsätter och att vi sätter en tydlig tidsgräns för kompletta ansökningar. En regering behöver ta tag i fler kommande frågor. Företagsklimatet måste bli bättre, integrationen lösas, arbetslösheten tryckas tillbaka och industrin lyftas. Allt detta kommer att kräva att får en ny regering med en ny politisk inriktning. 44 (SD): Näringspolitiken och dess förutsättningar har sannerligen stresstestats ordentligt det gångna året. I takt med att pandemins konsekvenser drabbat näringslivet har kravet på näringspolitiken tilltagit. Jag tillhör vanligtvis dem som är av uppfattningen att näringspolitiken ska syfta till att skapa förutsättningar för ett gott näringslivsklimat utan att i onödan lägga sig i. Det ska vara ett näringslivsklimat i vilket både nya och gamla företag kan verka och växa och där anor som en innovationsdriven nation ska kunna fortleva. Det är ju entreprenörer som skapar nya affärsmöjligheter och lägger grunden för nya innovativa företag. Det är företagen som skapar tillväxt och välstånd, inte politiken. Därför förespråkar tydliga och långsiktiga spelregler för hela näringslivet, för såväl stora som små företag. Det är angeläget att företag ges möjligheter att verka på en marknad med tydliga ramverk och utan onödigt regelkrångel. Vi menar att det är så framtida välstånd bör byggas. För att bygga framtida välstånd är det inte minst viktigt att politiken skapar gynnsamma förutsättningar för små företag. De flesta nya arbetstillfällen skapas i växande små företag, och det är dessa företag som har stått för en stor del av sysselsättningstillväxten under tidigare högkonjunkturer. Småföretag har alltså en nyckelroll för ökad sysselsättning och minskad arbetslöshet. Det är vår uppfattning att näringspolitiken därför bör inriktas på att ta bort de hinder som finns för att få fler små företag att starta och växa. Vidare förordar vi generella satsningar på små och medelstora företag, vilket kommer att gynna samtliga branscher och företagare. Denna generella ingång i frågan – denna ideologiska övertygelse om behovet av marknadsekonomi och frihandel – har format vår näringspolitik. Pandemins hejdlösa omkullkastande av de gängse spelreglerna för såväl det svenska näringslivet som den globala ekonomin har dock skapat ett behov av andra åtgärder. Politiken har varit tvungen att kliva in med stödåtgärd på stödåtgärd för att försöka erbjuda konstgjord andning till annars livskraftiga svenska bolag. Det har tagit emot hos oss vänner av marknadsekonomi, men det har varit direkt nödvändigt. När politiken genom restriktioner och rekommendationer begränsar förutsättningarna för företag att bedriva sin näringsverksamhet är det inte annat än rimligt att ersätta dem för detta. Tyvärr har det fungerat långt ifrån optimalt. Trots att många företag har fått stöd till omställning, permittering, hyra med mera har regeringen lämnat mycket att önska i det arbetet. För det första kan det konstateras att de svenska krisstöden har varit ytterst snåla i relation till de stöd som erbjudits näringslivet i jämförbara stater. För det andra kan det konstateras att de svenska krisstöden återkommande har dröjt alldeles för länge, för att till slut komma på plats först efter långt och gediget arbete från oppositionen i . För det tredje kan det konstateras att de svenska krisstöden regelbundet har fastnat i byråkratin och inte betalats ut så snabbt som man kan önska eller förutsätta. Näringsidkare har legat ute med pengar till regeringen i uppemot . Näringsidkare har behållit personal i tron att regeringens löften ska uppfyllas för att i slutänden bara öka den egna skuldsättningen. Regeringens arbete med att ta fram, implementera och betala ut krisstöd har varit under all kritik. Tyvärr är det näringslivet som har fått betala för det. Utan att släppa pandemins effekter för det svenska näringslivet, som jag nu berör i mitt anförande, kan jag konstatera att om vår generella näringspolitik hade varit på plats redan före pandemin hade förutsättningarna för näringslivet sett annorlunda ut när pandemin slog till. Jo, för att när pandemin slog till och besökarna, ordrarna eller vad det nu rör sig om för den enskilda näringsidkaren uteblev var andra hämmande orsaker det sista som de som företagare ville behöva bekymra sig över. Det handlar om regelkrångel, omotiverad administrativ börda, potentiell kapacitets- och elbrist, kompetensförsörjningsbekymmer, förlegade tillståndsprocesser, brottslighet och annat som redan före pandemin tyngde näringslivet och hämmade det från att utvecklas och nå sin fulla tillväxtpotential. Det var illa nog som det var. Alla de problemen finns fortfarande, men drabbas många företag dessutom av pandemins konsekvenser. Om vi politiker före pandemin hade undanröjt såväl de berörda problemen som andra problem hade näringslivet inte behövt bekymra sig om dem, utan näringslivet hade kunnat fokusera helt på att hejda pandemins effekter för dem. Det säger sig självt att det hade underlättat för dem att bara behöva ta sig an en tillväxthämmande faktor. Det är synd att så inte är fallet. Det är synd att inte har fått igenom tillräckligt av vår politik här i kammaren samt att regeringen har valt att inte agera i alla de fall vi faktiskt har fått igenom vår politik och har riktat tillkännagivanden till regeringen. Det är tillkännagivanden om främjandeuppdrag till myndigheter, om förenklad digital samverkan mellan myndigheterna, om att inte överimplementera EU-direktiv, om solnedgångsklausuler för nya regler för att säkerställa att de fyller sitt syfte och så vidare. Att regeringen satt på händerna före pandemin är dock för sent att påverka . Det som däremot är ännu mer allvarligt är att regeringen har valt att vara passiv under pandemin. I stället för att inse att näringspolitiska insatser kan utgöra en del av återstartspaketet för ekonomin har man valt att inte agera, inte ens på liggande tillkännagivanden på området. Det är synd; det är genuint synd för det svenska näringslivet att regeringen inte har vidtagit fler näringspolitiska åtgärder för att möjliggöra en så snabb och smärtfri återstart som möjligt. I det motionsbetänkande som vi nu debatterar återfinns ett flertal förslag från som hade gjort skillnad på riktigt för det svenska näringslivet. Det är förslag om:  stärkt svensk konkurrenskraft och ett konkurrenskraftsindex  en industrikommission för att garantera goda förutsättningar för svenska tillverkningsindustrier  ett systematiserat arbete för att förenkla regler mellan stat och näringsliv  att underlätta för företagsforskning  att underlätta för nyetablering av företag genom bland annat ett starta eget-bidrag för yrkesverksamma  regelförenklingar för besöksnäringen  marknadsföring av för att garantera turism efter pandemin och så vidare. Jag vill därför avsluta med att konstatera att näringslivets förutsättningar hade stärkts av vår politik. Jag yrkar bifall till vår reservation nummer 9 under punkt 6, Övrigt om företagsfrämjande. 45 (C): Pandemin har pågått . Vi är många som är ganska trötta. Men det är lätt att vara lite trött. Många, kanske tusentals, ofta små företagare kämpar inte bara med tröttheten. De kämpar runt om i hela landet för att få sina livsverk att överleva pandemin. Det handlar om den egna försörjningen. Men det handlar också om att kunna behålla anställda. Det är jobb som är otroligt viktiga för den lokala ekonomin och helt centrala i den enskilda individens liv. Vi vet alla att pandemin och restriktionerna har gjort kampen tuff. Det blir glesare mellan kunderna och svårare att få plus och minus att gå ihop. För många i grunden sunda, omtyckta och välskötta företag har det varit röda siffror . Det hade kanske varit lätt att hantera i ett normalläge. Men är det något annat som påverkar. Det är därför som vi i januaripartierna har förhandlat fram stödåtgärder, som på många sätt har underlättat och hjälpt företagen att härda ut i väntan på bättre tider. Det är åtgärder som har haft stort stöd. I princip hela har på ett ganska pragmatiskt sätt medverkat och bidragit till de förbättringarna. Det är bra. Det finns pengar till företagsstöd. Däremot finns det en hel del fall där det verkligen inte fungerar. Företagsstöden har fastnat hos myndigheterna, där långa handläggningstider och omfattande byråkrati gör att företagare lever i oro och ovisshet. Det finns exempel på företagare som har ringt för att få svar på när utbetalningarna kan komma och som har mötts av att myndigheten har lagt på luren. Även om det såklart inte händer och säkert är en konsekvens av att handläggaren också är stressad, pressad och nedtyngd av arbete är det helt oacceptabelt. Via medier, mejl och företagarorganisationer kommer det ständigt vittnesmål om att det inte fungerar som det ska. Hanteringen måste bli mycket bättre. När företagare vänder på vartenda korvöre och kämpar för att verksamheten ska gå ihop måste politikens stödpengar komma fram. Det får inte fallera på myndigheternas handläggning. Vi kan inte ha företag som går i konkurs och människor som blir arbetslösa för att det offentliga inte levererar. Det får helt enkelt inte fungera så här dåligt. Därför yrkar jag bifall till reservation 24 från om myndigheternas service. De utlovade krisstöden fortsätter tyvärr att släpa efter, och effekten för mindre företag är brutal. Jag träffade , en restaurangägare i , för . Han berättade för mig att staten var skyldig honom . Han hade varit tvungen att sälja sin sommarstuga för att kunna fortsätta att betala ut löner till sin personal. Det är absurt att företagare som har betalat in enorma summor i skatter och avgifter till staten inte får den hjälp de borde kunnat förvänta sig. För inte så länge sedan var vi i också i kontakt med småföretagarna som driver ett hotell i i . måste de betala tillbaka en stor del av det stöd som de fått från ansvarig myndighet – en kvarts miljon – på grund av felaktiga uppgifter från . Låt mig ta det från början. var i kontakt med myndigheten för att få hjälp med den avstämning som krävs och som också är rimlig. Han fick dessvärre fel datum för inlämning av uppgifterna. När han skickade in avstämningen visste han inte att det var , eftersom han hade fått fel uppgifter från myndigheten. efteråt fick han veta att han var tvungen att betala tillbaka hela den utbetalda summan. har och överklagat det hela till förvaltningsrätten, och tyvärr är de inte ensamma.