prot · H809138 · 2021-06-10 00:00:00 — Den socialdemokratiske ledamoten lyfte i sitt anförande fram arbetet med lex Lilla hjärtat och den utredning som vi fick ta del av . Jag vet att jag inte bara pratar för mig själv och mitt parti när jag säger att vi var ganska många som var förvånade. Ännu mer var vi besvikna. Regeringen visste ju att det inte fanns stöd för det förslag man gick fram med. Det som utredningen sa hade vi uttalat . I den grupp där ledamoten sitter med var det väldigt tydligt att sex partier ville se barnets bästa som ett eget rekvisit i lagstiftningen. Mina vänner och fru talman! Det var verkligen en besvikelse – och förvånande – att ta del av detta. Jag vet inte riktigt hur Socialdemokraterna och tror att detta förslag ska gå igenom . Förutom arbetet med lagstiftningen runt frågor kopplade till ”Lilla hjärtat” – två av lagarna trädde för övrigt i kraft – har vi hanterat tillkännagivande efter tillkännagivande till regeringen. Det betänkande som vi debatterar brukar vara ett sådant, men genom socialutskottets oförtrutna pådrivande mot en ointresserad och svag regering har detta betänkande växt och utvecklats. blev det ett eget utbrutet betänkande om barn. kommer vi att debattera ytterligare ett utbrutet betänkande, som handlar om en bred översyn av svensk tvångsvård och som alla partier utom de två regeringspartierna står bakom. För ett litet tag sedan, fru talman, krävde utskottet att regeringen ska återkomma till utskottet senast för att redovisa vad man konkret tänker göra för att komma till rätta med alla problem inom Sis, det vill säga Statens institutionsstyrelses, verksamhet. Trots att vi är många partier som återkommande kallat såväl ansvarig minister som myndigheten och dess generaldirektörer – det har varit plural – har ingen genomgripande förändring skett. Trots att jag i tidigare debatter ställt ett antal frågor till den socialdemokratiske regeringsföreträdaren här har jag inte fått något svar. hoppas jag att man är beredd att ta en debatt om varför man reserverar sig mot oss övriga sex partier och varför det inte har hänt mer när man dessutom haft så många viktiga utredningar att hämta viktiga förslag från och har ett regeringskansli med stora muskler att hämta propositioner från. Covid-19 dök som bekant upp , men jag tror inte att alla regeringstjänstemän arbetar med just den frågan på . Jag hoppas – hoppet är ju det sista som överger människan – att S‑representanten i dagens debatt är med här inte bara för att läsa upp ett färdigskrivet tal utan också för att debattera varför ingenting hände förrän vi moderater lade fram ett utskottsinitiativ i socialutskottet . är jag stolt över att betänkandet innehåller 13 tillkännagivanden. Jag får ibland höra att det inte spelar någon roll hur mycket vi skärper lagstiftningen om vi inte ger rätt utbildning, kompetens och förutsättningar. Jag kunde inte hålla med mer. Vi har, bland annat, en alldeles för stor omsättning på socialsekreterare i våra verksamheter. Det inte för trygghet för de familjer och de barn som är i allra störst behov av trygghet. De barn som tvångsvårdas, och inte minst de barn som återfinns på Sis, ska inte behöva ha så många olika socialsekreterare som i de skräckhistorier som många av oss tagit del av. Inte sällan, fru talman, är det de nyutexaminerade som får hantera de mest komplexa och tunga familjeutredningarna – alldeles för ofta utan adekvat handledning, mentorskap och erfarenhet. Detta varken för kvalitativa utredningar eller för en bra arbetsmiljö som gör att man vill stanna. Troligen spelar detta stor roll för den stora personalomsättningen. Vi måste värdera upp detta viktiga arbete. Det gör vi genom att ge rätt resurser till arbetet, bland annat genom att säkerställa metodiskt handledarstöd och strukturerade introduktionsutbildningar, ha högre kompetenskrav på personal och säkerställa fortbildning och möjlighet till forskning i arbetet. forskningsanknytning måste stärkas. Jag delar min kollega besvikelse över att det bara är liberaler, kristdemokrater och moderater som står bakom Liberalernas viktiga yrkande. Det borde vara en självklarhet att alla partier är överens också om detta. Det behöver säkerställas att det är evidensbaserade metoder som används i svensk socialtjänst. Det behövs ett ökat nationellt ansvarstagande genom ett mer systematiskt arbete med nationella riktlinjer, uppföljning och återkoppling. Först då ser vi att vi stadigt arbetar åt rätt håll. I övrigt är behovet av att stödja anhöriga väldigt stort. Vi föreslår ett fokus på anhörigstödet och att detta ses över. Vi behöver bland annat få en bild av hur anhörigstödet och anhörigstödjare i kommunerna fungerar samt hur detta kan stärkas och utvecklas . Vi lyfter också fram en samverkansmodell som genomförts med stor framgång i och som har tagit inspiration från det så kallade . Det handlar om samarbete vid våldshändelser i familjer med barn. Slutligen, fru talman, är det min förhoppning att det finns partier i denna kammare som kommer att ta sitt förnuft till fånga när vi väl röstar om den här frågan och se till att tillkännagivandet om en ny socialtjänstlag blir verklighet och inte bara ett så kallat falskt tillkännagivande. Vi lappar och lagar i befintlig lagstiftning så gott vi kan och med de förutsättningar vi har. Men i grunden har vi en socialtjänstlag som skapades i en annan tid och som inte utgår från barnen på det sätt som är viktigt, riktigt och rimligt. Mina slutord blir att jag är glad över att vi har ytterligare ett betänkande där vi kan stärka barnperspektivet. Jag är övertygad om att detta fortsättningsvis kommer att vara vårt samlade fokus i socialutskottet. Det är vår skyldighet att se till att de barn som bäst behöver stöd också får detta. 110 (S) replik: Det är trevligt att vara uppe här och prata med ledamoten . Jag känner ett stort engagemang från ledamoten i de här frågorna. Vi har haft dessa diskussioner förut; förra gången hade vi dock inte något replikskifte. Många av dessa frågor och tillkännagivanden är ju viktiga. Jag tycker att alla partier har stor heder av att de tar allvarligt på de här frågorna. Min och regeringens uppfattning är att många av dessa frågor bereds i . Sedan kan jag hålla med om att det ibland går för långsamt och att frågor ibland läggs åt sidan. Vi vet ju att vi inte kommer att få majoritet för det här med utredningen kring ”Lilla hjärtat” och så. Vi kan också räkna, så vi förstår det. Men utredningen är ute på remiss, så vi får höra vad remissvaren säger när de kommer in. Som jag sa till ledamoten vill vi givetvis få fram lagförslag som är hållbara , och det är klart att då behöver vi en bred majoritet för förslagen – absolut. Det är jätteviktigt. Ledamoten vet att jag har ett förflutet inom och har jobbat väldigt länge med de här frågorna. Det finns inga enkla lösningar, utan det är komplicerat. Målgruppen är väldigt bred, så det behövs väldigt många olika insatser för att man ska reda ut problemen. Vi är givetvis beredda att diskutera bra lösningar, men det är inte självklart att alla tillkännagivanden går igenom. Vi har kanske en annan uppfattning. Vi håller också på med vissa saker som givetvis ska bli färdiga. 111 (M) replik: Just det som ledamoten avslutar med är någonting som vi i socialutskottet har ägnat oss åt väldigt mycket: Vi har väntat. Vi har väntat och väntat, och jag konstaterar att det var först efter att ett utskottsinitiativ lades som det faktiskt började hända saker. Och jag är glad för det, för jag hör också till dem som tror att vi behöver hitta långsiktiga, blocköverskridande lösningar i så här viktiga frågor. Det var kanske därför min besvikelse var så stor. Jag hade hoppats att en socialdemokratisk regerings utredare skulle återkomma med någonting som vi kunde hitta ett brett stöd för i hela . Min målsättning när vi jobbar med de här frågorna är att alla partier som sitter i den här kammaren ska kunna ställa sig bakom det. Först då tror jag att barn och familjer som behöver samhällets stöd kan känna sig riktigt trygga i att man vet att tryggheten inte rivs upp vid nästa val utan ska finnas kvar och utvecklas. Det är också viktigt för alla de människor som jobbar med detta. Jag har varit ute , det man har kunnat, och gjort studiebesök hos våra socialtjänster. Jag möts av samma bild där: Man vill ha andra verktyg. Det finns mycket som inte fungerar, och man är orolig över den stora personalomsättningen. Därför är jag väldigt glad över att vi har ett antal viktiga tillkännagivanden. Frågorna är de som jag ständigt återkommer till: Varför hände det ingenting ? Vad gjorde regeringen? Vad väntade man på? Man hade ju så många utredningar med färdiga lagförslag att utgå ifrån. 112 (S) replik: Varför hände det inte någonting? Den debatten har vi haft förut. Jag tänker att vi får se framåt vad vi kan åstadkomma med de utredningar som ligger , och jag kommer att pressa på för att de ska bli färdiga . När det gäller ”Lilla hjärtat” vet vi lite grann vad oppositionen tycker, och det är klart att då måste vi hitta andra lösningar. Vi får se vad remissvaren säger. Prövningen, som i grunden handlar om ”Lilla hjärtat”, och ert utskottsinitiativ är absolut viktiga frågor. Och det gäller att hitta rätt i de frågorna så att det blir en bra socialtjänstlag framåt, . Vi vet också att , som hade det ärendet, inte heller följde regelverket till . Den befintliga socialtjänstlagen skulle alltså ha kunnat fungera om man hade följt den ordentligt. Vi måste hitta lösningar som gör att i alla kommuner följer regelverket och lätt kan göra det. Jag kan bara konstatera att vi är överens om mycket. Vi har sett bristerna som rör Sis, och det är väldigt viktigt att vi har en bred majoritet kring detta. Vi pratar väldigt mycket om både kompetens och evidens, något som ledamoten också pratar om. Jag hoppas ändå att ledamoten ser den satsning på 360 miljoner som regeringen har gjort. Det kunde givetvis ha varit mer , det vi satsade på ökad kompetens och bemanning inom . Förmodligen kommer ledamoten att säga att det är för lite, men det är ändå en satsning som vi har gjort och som vi kommer att utvärdera . Vi säger också i vårpropositionen att vi är beredda att göra mer på det området. Det kanske inte är tillräckligt utifrån ledamotens syn, men vi är absolut beredda att göra mer. 113 (M) replik: Det är lovvärt att ledamoten tillstår att det förmodligen finns väldigt mycket mer som regeringen kan och bör göra. Jag sitter ju i Sis insynsråd, och jag konstaterar att man från ledningens sida drar och stretar i de resurser man har för att kunna bygga om de här platserna enligt och inte då man byggde upp dessa, ofta . Vi som har varit ute på en hel del studiebesök på konstaterar att man nästan blir chockad över vilka förutsättningar verksamheten lever under. Det har också varit en hel del bekymmer runt fritagningar och annat, vilket gör att man behöver säkerhetsklassa dessa anläggningar på ett helt annat sätt. Jag noterar att de tilldelade resurserna inte räcker till alla dessa strävanden. Det behöver göras mer, precis som ledamoten misstänkte att jag skulle säga. Det här är extremt viktiga frågor. Jag vill i övrigt konstatera att när det gäller strävan att få till en lagstiftning som skiftar fokus från biologiska föräldrars rätt till sina barn till barnets bästa i fokus har vi ingen annan avsikt än att det ska vara en rättssäker lag. Därför tillsätter vi också en kvalificerad utredare för att kunna hantera det här så att vi får ett förslag på bordet, något som regeringen inte har lyckats med. Jag kan bara hoppas att det den dag förslaget ligger på bord inte ska finnas någon prestige som gör att vi inte kan bli överens utan att vi kan hitta en samsyn som gör att de här barnen kan känna sig trygga för . Framför allt ska vi få till det här viktiga perspektivskiftet som regeringens utredning tyvärr inte ger. 114 (SD): Jag vill börja med att tacka föregående talare för en god introduktion och förtydliganden kring vad utskottet har pysslat med . Det var bra att det framgick. Jag skulle vilja påstå att faktiskt har det mest komplexa och viktigaste uppdraget i kommunen, fru talman. Få uppdrag har en så stor påverkan på individen som de som landets kommunala socialnämnder har. De har mandatet att ta barn ifrån deras familjer när skäl för sådana beslut finns. Givetvis grundar detta sig på ett gediget underlag från socialsekreteraren, och att dessa är av bästa kvalitet är grundläggande för korrekta beslut. Därför är det för mig oerhört viktigt att vi säkerställer att personal får utrymmet och förutsättningarna att göra goda avvägningar. I dagens debatt som rör socialtjänst- och barnfrågor är utskottet överens om att skicka 13 tillkännagivanden till regeringen. Vi har hanterat runt 460 motionsyrkanden, och engagemanget i utskottet är stort. Vi är således överens om att mycket behöver göras på området och att regeringen helt enkelt är senfärdig i många viktiga frågor som i synnerhet rör barn. Jag kan inte här beröra allt som jag skulle vilja ta upp utan väljer att stanna vid ett par områden som jag tycker är viktiga i det stora sammanhanget. Jag tänker först uppehålla mig kring vår personal inom . Socialsekreterarens roll är oerhört betydelsefull. Vi brukar kortfattat utrycka det som ”den viktiga socialsekreteraren”. Det är nämligen ett stort ansvar som vilar på socialsekreterarnas axlar, och det är därför av vikt att de har tillräckligt stöd och kompetens men också rätt verktyg och rätt förutsättningar för att kunna utföra sitt arbete på allra bästa sätt, inte minst i en sund arbetsmiljö. Det kan få enorma konsekvenser för den enskilde om besluten inte landar rätt. Felaktiga omhändertaganden eller inga omhändertaganden alls drabbar barn och familjer. Vi pratar om människor som fattar beslut som påverkar många, och det är vår skyldighet här i kammaren att se till att de får rätt förutsättningar att utföra de arbeten som vi genom lagen ålägger dem. är, tyvärr, personalomsättningen fortfarande hög, och enligt ny statistik framkommer att andelen handläggare med socionomutbildning med minst fem års erfarenhet av barnutredningar på landets förvaltningar landar på över riket. Det är oroande statistik, fru talman. Tilläggas kan att statistiken blir något bättre om man i stället tittar på andelen med erfarenhet av barnutredningar. Då landar vi på . Det är lite mer än hälften – lite bättre. I handläggarnas arbetsuppgifter ingår att fatta svåra beslut som kan vara livsavgörande för barnet. Erfarenhet, kontinuitet och förtroende är därför viktiga förutsättningar för deras arbete och även för de placerade barnen. Det är därför angeläget att socialsekreterarnas möjligheter till utbildning, kompetensutveckling och förutsättningar att utvecklas ses över. I takt med att vi ger fler uppdrag är det också särskilt viktigt att de får såväl kompetens som resurser för att kunna axla det arbetet. Att barnutredningar blir korrekta och att goda placeringar görs är A och O för individen – och även för mig. Ett av de tillkännagivanden vi nu ska göra till regeringen handlar om vårt krav på kompetens för personal. Jag är såklart glad att detta framförs till regeringen. Vidare anser vi att legitimationskrav och specialistutbildningar för myndighetsutövande medarbetare i socialt arbete ska utredas. föreslog en specialistutbildning på avancerad nivå för socialsekreterare inom den sociala barn- och ungdomsvården. De flesta remissinstanser såg positivt på förslaget, men det förverkligades aldrig. Genom att införa specialistsocionomer med barn och unga som inriktning skulle kompetensen ökas hos socialsekreterarna, och det skulle ge redan erfarna socialsekreterare en karriärväg. Vi menar därför att det bör tas fram en nationell specialistutbildning på avancerad nivå för socialsekreterare inom den sociala barn- och ungdomsvården. Ett legitimationskrav för socialsekreterare skulle öka status och kompetenskrav samt innebära en lämplighetsgranskning. Med detta vill jag yrka bifall till reservation 9 under punkt 7 om specialistutbildning. Ett annat förslag vi lyfter fram, och som också är viktigt att nämna, är hur placerade barn mår, i synnerhet efter avslutad placering när insatsen avslutas. Enligt SBU:s undersökning uppgav färre än hälften av de tillfrågade kommunerna att de hade rutiner för att följa upp hälsa och tandhälsa hos de placerade barnen. En rad studier har visat att placerade barn i jämförelse med jämnåriga har en högre risk att få allvarliga problem i vuxen ålder. har de en skolgång kantad med luckor och ryckighet, och den psykiska ohälsan är betydligt större för den gruppen. Senaste Öppna jämförelser visar att av kvinnorna och av männen som varit placerade under årskurs 9 har avslutat treårigt gymnasium . Detta kan jämföras med jämnåriga som inte har varit placerade, där andelen är 81 respektive 70. När det kommer till nyttjande av psykofarmaka konstateras det att av flickorna och av pojkarna i åldern 15–16 som var placerade under årskurs 9 fick en långvarig läkemedelsförskrivning av två eller fler olika psykofarmaka . Detta kan jämföras med jämnåriga som inte var placerade, där andelen var . Det krävs helt enkelt riktade insatser för att möta ohälsan för många av de barn och unga som är, och även för dem som varit, placerade i kommunens och statens vård. Uppföljning, stöd och hjälp måste finnas för dem som har varit placerade. Behovet av eftervård är stort och bör erbjudas i betydligt högre grad än . Detta är reglerat i socialtjänstlagen, som säger att socialnämnden ska verka för att placerade barn får den hälso- och sjukvård de behöver, men vi menar att den frågan måste ses över och förtydligas. 115 (C): Socialtjänst- och barnfrågor står på agendan för dagens debatt. Frågorna väcker ett enormt stort engagemang, och vi kan glädjande nog se att det råder stor samsyn i många av frågorna. Det viktiga för helheten är de frågor som täcker ett så enormt stort område, från biståndsbedömning till barnrättsfrågor. I andra utskott pågår parallella processer, bland annat i civilutskottet. Många delar är på gång i frågorna. Därför är det viktigt att få helhetssynen för att lägga grunden för en sammanhållen socialtjänst. Inte minst finns det ett stort engagemang vad gäller antalet tillkännagivanden i betänkandet. är verkligen en av hörnstenarna i verksamheterna ute i våra kommuner. ska vara det finmaskiga nätet som ska vara nära och tillgängligt och fånga upp dig när du behöver det som allra mest. Det är politikens uppgift och ansvar att lägga grunden för en välfungerande socialtjänst. Varje rapport om missförhållanden eller om barn och äldre som far illa är ett fall för mycket. När vi är ute och besöker våra kommuner möts vi av en oroande bild av socialtjänsterna. Brist på kompetens, för lite personal, för lite resurser och för lite tid. Ofta leder detta till att viktiga delar, till exempel de förebyggande och preventiva åtgärderna eller anhörigstödet, måste prioriteras bort. Fältassistenter och delar av som inte är lagstadgade får helt enkelt stryka på foten. Men jag tror, fru talman, att vi biter oss själva i svansen om vi fortsätter att inte prioritera verksamheter mer. Jag minns speciellt en föredragning som kommunalråd om hur mycket det faktiskt kostar om vi låter ett barn halka efter, glida ifrån, inte klara skolan, inte gå vidare till ett arbete, hamna i utanförskap, kriminalitet eller beroendesjukdom. Det är enorma summor. Sätter vi den summan i relation till hur mycket en förebyggande insats faktiskt kostar är ekvationen solklar, och valet av vad man satsar på borde vara enkelt. Varför görs inte mer? Varför ser vi inte till att stärka det förebyggande och preventiva arbetet? Om vi lyckas med vårt förebyggande, preventiva, stödjande och ibland omhändertagande arbete har vi stora vinster att göra för både individen och samhället i stort. En nyckel för att vi ska lyckas i oavsett om det gäller vuxna, äldre eller barn är att vi politiker skapar förutsättningar för samarbete och samverkan mellan olika verksamheter och myndigheter. Glädjande nog handlar ett av tillkännagivandena om just att stärka samarbetet mellan elevhälsa, vård och socialtjänst. har lagt fram en rad förslag, och jag kan konstatera att många av dem helt eller delvis blivit tillstyrkta av utskottet. Det första tillkännagivandet som jag vill lyfta upp gäller att regeringen ska tillsätta en utredning för att se över frågan om evidensbaserade metoder för barnutredningar. hanterar som sagt en mängd viktiga utredningar, som ofta har avgörande påverkan på barns liv. Det kan handla om allt från vårdnadsfrågor till omhändertagandemål. Att utredningen är saklig och välgjord är därför av största vikt, och för att utredningen ska vara saklig, rättssäker och välgjord måste den som utreder ha den kompetens som krävs för att kunna göra en rättvis bedömning utifrån barnets situation. En utredare som genomför ett barnsamtal i ett brottmål har vanligen särskild kompetens för det. Ett liknande krav på särskild kompetens borde gälla även för den som utreder och genomför barnsamtal exempelvis i ett vårdnadsmål eller i ett ärende enligt socialtjänstlagen. Det här är frågor som vi i har lyft fram och drivit . Jag kan glatt konstatera att vi har fått bifall till dem. En annan viktig fråga som vi också har ett tillkännagivande om handlar om att vi vill att orosanmälningar ska bli sökbara. Man kan kanske fundera lite över varför det skulle vara så viktigt. Det handlar om att om en orosanmälan görs men inte blir utredd är den heller inte sökbar . Vi vill att en orosanmälan, oavsett om den leder till utredning eller inte, ska vara sökbar även för att man ska kunna få en helhetsbild av vad barnet faktiskt har upplevt. Därför är den delen väldigt viktig. Ett tredje tillkännagivande som jag vill lyfta fram handlar om samarbetet mellan vården, elevhälsan och . Som jag inledde med att säga är det samarbetet väldigt viktigt för att vi ska kunna ha en sammanhållen kedja för framför allt barn. Det kan inte nog betonas. Hinder som försvårar sådana samarbeten och informationsutbyten måste ses över till förmån för lagstiftning och riktlinjer som främjar samverkan för barnets bästa. Avslutningsvis, fru talman, vill jag lyfta fram ett fjärde tillkännagivande, som handlar om översyn av anhörigstöd. Vi har många anhörigstödjare i som drar ett enormt tungt lass genom att vårda och stötta sina anhöriga. Vi kan konstatera att det finns ett tillkännagivande på detta område, vilket är glädjande. Men vi i skulle vilja ta ytterligare ett steg och ge våra socialtjänster och myndigheter, bland annat , fler verktyg för att säkerställa ett jämlikt anhörigstöd i hela landet. Därför yrkar jag bifall till reservation 22. 116 (S) replik: Ledamoten höll ett spännande anförande. Jag vill bara göra ett påpekande om det här med sökbara orosanmälningar. Jag hoppas att ledamoten känner till att det pågår en utredning om det som alldeles snart är färdig, ska ut på remiss och kommer att presenteras . Det är ett exempel. Jag tänker också på tillkännagivandet om evidensbaserade metoder. Just det har regeringen avsatt medel till under tre – evidensbaserade behandlingsmetoder och evidensbaserade utredningsmetoder. Det är alltså något som vi redan är igång med och jobbar med ganska hårt, plus att vi presenterar utredningen om orosanmälningar . Jag hoppas att ledamoten känner till det. 117 (C) replik: Jag tackar ledamoten för att han upplyser om detta, men det är absolut något som jag har stor kännedom om. Anledningen till att vi lägger fram detta nu är att vi får signaler från våra socialtjänster att det som vi har gjort inte har räckt. vill vi peka på att det här är så pass viktiga frågor att vi vill pusha på ännu lite till. Att göra orosanmälningar som inte har blivit utredda sökbara kan faktiskt förstärka bilden när ett barn väl kommer till utredning, till exempel i ett brottmål.