prot · H809111 · 2021-04-21 00:00:00 — Då kan ärendet om ett mellanlager bli kraftigt försenat av det mer komplicerade ärende som det är att få ett slutavfallslager på plats. Regeringen fattar många olika slags beslut. När regeringen ska fatta beslut just i frågan om kärnavfallet ska den agera förvaltningsdomstol och följa de lagar och regler som satt upp för denna typ av ärenden. Det är inte och ska inte vara en politisk process, utan det är en prövning som regeringen har att göra enligt det regelverk som beslutat om. Då riksdagsmajoriteten ändå kommer med ett tillkännagivande som innebär att man tycker att regeringen ska frångå den förvaltningsmässiga hanteringen tycker jag att det är fullständigt obegripligt. Någon ordning får det väl ändå vara i ! Det är tydligt att kommunerna, och , SKB och anser att det inte finns några hinder för regeringen att fatta beslut. Men om regeringen behöver säkerställa att det inte saknas några underlag för att fatta beslutet är det faktiskt inte min sak som riksdagsledamot att ha någon åsikt om det – lika lite som jag lägger mig i andra domstolsärenden. Jag kan ha förståelse för att det är viktigt att säkerställa att beslut verkligen fattas på korrekt grund, inte minst just för att det kan ske överklaganden och för att de inte ska dra ut i onödan. Hanteringen av använt kärnbränsle Ett sådant här ärende får inte avgöras av vilket parti som sitter i regeringen vid just det tillfälle då beslut ska fattas. Hur hade prövningen i så fall sett ut om det hade varit en annan regering? Hur hade slutförvaret då hanterats? Hade det varit mer laissez-faire? Vi måste kunna lita på att de som sitter vid makten gör det som måste göras för att hantera slutförvaret av kärnavfallet på ett säkert sätt, även om det tar tid. Lagringsmöjligheten i mellanlagret måste självklart fungera och utvecklas även om det sker i väntan på att alla frågetecken kring slutförvaret är uträtade. Ett beslut som får bäring på miljön och människors hälsa behöver kanske inte hastas fram. Ändå har regeringen meddelat att de hanterar frågan så skyndsamt som det bara går. Frågan om slutförvar är föremål för beredning hos regeringen, fru talman. bör inte besluta om hur regeringen ska fatta beslut i förvaltningsärenden. Det finns därför ingen anledning för att uttala sig. Och därför yrkar jag bifall till reservation nummer 1. 161 (M): Den här debatten hade egentligen inte behövt hållas. Vi borde inte behöva stå här denna vackra vårkväll och prata om en fråga som regeringen egentligen redan borde ha löst. Jag vet att det finns många som hellre skulle diskutera viktiga frågor som världens utveckling eller hur vi löser coronakrisen, men just nu är det detta som är på bordet. Och det är inte en oviktig fråga, för vad är det som står på spel? Jo, lämnade SKB in en ansökan om att få bygga en slutförvarsanläggning, delar av den i och delar av den i . som gått har man kompletterat denna ansökan, men börjar man komma till vägs ände. har gått, och det har fortfarande inte kommit något besked om när ett beslut ska fattas eller om ett beslut ska fattas. Det gör givetvis att tiden rinner ut. Om inget beslut fattas i frågan kommer det senare att få konsekvenser som gör att möjligen står inför en elbrist. Alla som har betalat sina elräkningar denna vinter vet vad elbrist innebär för , inte bara för privatekonomin utan även för vårt näringsliv. Vi ska givetvis ha full respekt för att ärendet ska beredas och ha sin gång. Vi ska också ha respekt för att vi här i inte ska lägga oss i myndighetsutövning. Men det vi säger är att vi inte är nöjda med hur man har kommunicerat i den här frågan och med att man inte kan berätta när man ska komma till beslut. Ni som har lyssnat på tidigare debatter här kan konstatera att detta med att fatta beslut i tillståndsärenden inte är regeringens paradgren. Det finns tidigare exempel på ärenden som legat i i väntan på beslut i fyra . Vi får verkligen hoppas att den här frågan inte blir liggande . som regeringen till synes sitter och fikar tickar ju taxametern på utanför . Det är dyrt att inte fatta beslut. är det kostnader på drygt 2 miljoner som landar på SKB, och givetvis landar kostnaderna på oss elkonsumenter i slutänden. 800 miljoner är kostnaden för att inte fatta beslut. Det är klart att det väl inte är alla som känner att det drabbar dem. Men det är inte bara SKB och vi elkonsumenter som blir berörda utan även de berörda kommunerna, som känner en stor förtvivlan. Hanteringen av använt kärnbränsle och har länge varit i startgroparna för att bygga och starta processerna med att skapa de här anläggningarna, och det är klart att det inte är någonting som görs i ett huj. Det är också så att när man ska genomföra de här större projekten behöver man ha en speciell kompetens, en kompetens som kanske inte alltid är så lätt att finna och som framför allt är svår att finna när man inte kan sätta några tider. Man ska också veta att de två kommunerna, och , har investerat väldigt mycket politiskt, ekonomiskt och förtroendemässigt för att driva fram de här besluten och skapa en sådan folkbildning att man har kunnat få en bred majoritet av kommuninvånarna med sig. Men det politiska förtroendet är ju en färskvara. Eftersom en generation politiker och, för den delen, en generation kommuninvånare byts ut allteftersom är det möjligt att det förtroendet ändå släpper. I har man villkorat sitt vetobeslut och säger: Om vi inte får ett samlat beslut i den här frågan måste vi göra en ny bedömning av hur vi ska ställa oss. Frågan är alltså inte riktigt så enkel. Regeringen har också ställt krav på SKB att det ska vara ett samlat system i ansökan. Det är också det som kommunen har svarat på. Men verkar det som att regeringen kanske har en annan syn på detta, att man byter fot under resans gång. Även om vi behöver en utökad kapacitet på Clab behöver den här processen sätta igång, för saker bygger ju inte sig själva. Frågan är då vilka hinder som återstår för att regeringen ska fatta ett beslut. Det är det man sitter och funderar på. Frågan har ju behandlats i både mark- och miljödomstolen och av regeringens egen expertmyndighet , som båda har tillstyrkt SKB:s ansökan. De så kallade LOT-försöken är utvärderade av experter och visar att KBS-3-metoden är robust och att den med betydande säkerhetsmarginaler uppfyller riskkriteriet. Det som möjligen kan återstå är det så kallade Esbosamrådet, där våra grannländer ska ha möjlighet att få svar och komma med synpunkter. Detta är i huvudsak ett informationsförfarande och har ingenting med myndighetsbeslutet att göra. Jag kan ändå förstå att regeringen avvaktar detta samråd. Men vad jag inte förstår är varför regeringen inte kommunicerar att man kommer att fatta beslut snart eller om . Jag tror att det skulle räcka om man sa: De här sakerna har vi kvar på vägen. Det här måste vi fundera på och titta på. Efter att vi har gjort det återkommer vi. Då kan vi nog vara mogna att fatta ett beslut. Men inte ens det klarar man av. Det finns väl inte heller något juridiskt som hindrar regeringen från att kommunicera hur man kommer att fatta beslut, men man väljer att inte göra det. Det tycker jag är svagt. Det är därför jag står bakom detta förslag om tillkännagivande. Hade det varit så som ledamot hävdade här, att detta har kommunicerats på ett sätt som gjort klart både för kommunen och för SKB i vilken ordning detta ska ske – även om det skulle ta eller kanske – hade jag inte sett problemet. Men regeringen väljer att göra något helt annat, och det är problematiskt. Hanteringen av använt kärnbränsle Det enda som då återstår är att undra om regeringen med sina två ingående partier båda har inskrivet i sina partiprogram att de ska avskaffa kärnkraften. Det jag funderar på är om man försöker göra just detta, men inte öppet utan i stället genom att fördyra, försvåra och förhala för kärnkraftsproducenter. Det är nästan det som återstår. När regeringen inte vill säga när och varför de vill fatta ett beslut är det upp till oss i att se till att de gör det, för priset är för högt för att inte fatta ett beslut. Jag yrkar bifall till utskottets förslag att tillkännage för regeringen att denna fråga bör hanteras skyndsamt. 162 (SD): Vi debatterar här hanteringen av använt kärnbränsle med grund i den ansökan om att få uppföra ett slutförvar som Svensk Kärnbränslehantering lämnade in . Det är en fråga som har fastnat hos regeringen, detta trots en gedigen beredningsprocess, och där det verkar oklart om, när eller hur den kommer att kunna gå vidare. Från regeringens sida pratar man gärna om det här som ett ärende som man har fått i knät, men frågan är ju avsevärt äldre än så. Arbetet med ett slutförvar för det använda kärnbränslet i har pågått , då de första geologiska studierna påbörjades för att kartlägga lämpliga platser i . Lokaliseringsprocessen ledde fram till att och kommuner var lämpliga kandidater att titta närmare på. Förstudier och platsundersökningar har genomförts . Man har i de respektive kommunerna jobbat med att bygga upp kompetens i frågan och bedrivit granskning kontinuerligt, något som under processens gång har inkluderat såväl civilsamhället som politiker och expertis. Det har även varit möjligt för allmänheten att besöka de anläggningar där forskning för slutförvarsmetoden har bedrivits. SKB har även , det vill säga , lämnat in rapporter om forskning, utveckling och demonstration av metoder för hantering och slutförvaring av kärnavfall. Dessa rapporter lämnas in till , som granskar dem och yttrar sig till regeringen. Regeringen beslutar därefter om industrin har genomfört sitt FUD-program, vilket de är skyldiga att göra. Detta program skickas också på remiss till ett femtiotal organisationer. Målsättningen och syftet med detta är att just en ansökan om slutförvar ska kunna uppfylla de krav som den prövas mot. Och ansökan om att få bygga ett slutförvar lämnades som sagt in . Förutom myndigheternas egna experter granskades underlaget av ett stort antal remissinstanser. Berörda kommuner, länsstyrelser, universitet, miljöorganisationer med flera har alla fått säga vad de tycker. Staten begärde också att en oberoende internationell granskning skulle ske av den långsiktiga säkerheten efter förslutning för kärnbränsleförvaret. Den utfördes av en expertgrupp utsedd av , som lämnade sin slutrapport med ett gott betyg. lämnade och mark- och miljödomstolen över ansökan till regeringen med sina respektive yttranden, där man från sida tillstyrkte ansökan om tillstånd att få bygga en inkapslingsanläggning och ett slutförvar för använt kärnbränsle. Hanteringen av använt kärnbränsle fattade fullmäktige i beslut om att tillstyrka att regeringen ger tillåtlighet till en inkapslingsanläggning för använt kärnbränsle i . Samma månad gav även möjlighet att komplettera ansökan utifrån yttrandet från mark- och miljödomstolen, vilket överlämnades . fattade fullmäktige i kommun beslut om att tillstyrka ansökan om slutförvar för använt kärnbränsle i kommunen. har även presenterat en granskningsrapport om de LOT-försök som har genomförts. Den sammanfattande bedömningen är att SKB har utfört försöken med hög kvalitet och att resultaten är tillförlitliga och i linje med vad som kan förväntas baserat på etablerad kunskap kring korrosionsprocesser för koppar i slutförvarsmiljö, vilket även överensstämmer väl med de försök som har genomförts tidigare. Ytterligare ett gott betyg till det arbete och den forskning som bedrivits i är att den svenska slutförvarsmodellen även har godkänts av en annan regering. I ska det nämligen byggas ett slutförvar som baserar sig på den svenska KBS-3-metoden. Ansökan om att bygga slutförvaret i lämnades in 2012, och lämnade Stuk, det vill säga motsvarigheten till SSM i , sitt yttrande om att de bedömde att anläggningen kunde byggas säkert. Något som också ska nämnas är att har haft en granskningsgrupp som redan har arbetat med ärendet . I tog det alltså mindre än från ansökan till beslut av regeringen. Det tog för den finska regeringen att fatta beslut efter att man fått underlagen från sin expertmyndighet. I har det passerat så mycket tid. Det som återstår är att regeringen måste fatta beslut om tillstånd enligt kärntekniklagen och tillåtlighet enligt . Men beskeden från regeringen uteblir, och man kan inte ens svara på om eller när besked kommer att lämnas. Det är under all kritik. Man borde rimligtvis kunna presentera en tidsplan eller vilka delar avser att titta närmare på – detta för att en så transparent process som möjligt. Vi kan inte heller utesluta möjligheten att man försöker dela upp ansökan i två delar, då det även handlar om en utbyggnad av mellanlagret för använt kärnbränsle i , vilket ligger med i ansökan. Detta har dock motsatt sig. Än värre är vilken påverkan som avsaknaden av ett beslut leder till. Det riskerar att äventyra en fortsatt drift av kärnkraftsreaktorer då bränslebyten omöjliggörs och kapaciteten i mellanlagret slår i taket. Branschen har varit tydlig med att ett besked behövs senast denna sommar, men regeringen väljer att hålla övriga som gisslan i denna väntan utan att lämna några som helst prognoser. varit tydliga med att man heller inte villkorslöst stöder en utökad kapacitet i Clab utan att man enbart ställer upp på det om slutförvaret och inkapslingsanläggningen får ett tillåtlighetsbeslut från regeringen. Det är att betrakta som fullt rimligt givet att man tagit ett stort nationellt ansvar för att temporärt omhänderta kärnkraftens använda kärnbränsle och återkommande påtalat detta under processen gång och i andra ansökningsärenden. Hanteringen av använt kärnbränsle Regeringen väljer ofta att luta sig mot förvaltningsmyndigheterna när det kommer till olika beslut och framhåller vikten av detta. I detta fall lutar man sig inte direkt mot sin egen expertmyndighet, , som har tillstyrkt ansökan eller mot mark- och miljödomstolen som har sagt ja till de frågor som rör platsen vid Forsmark, berget och bufferten, eller miljökonsekvensbeskrivningen. Snarare undergräver man dessa genom att säga att man analyserar om det återstår något. Vad kan dessa instanser ha missat som man inte kan berätta för övriga? Det är viktigt att en sådan här process bedrivs på ett oberoende, transparent och öppet sätt. Jag och menar att så har gjorts i och på ett sätt som är tämligen unikt och som imponerar globalt. Min uppfattning är att man har tillräckligt underlag för att redan nu kunna besluta om tillstånd respektive tillåtlighet. Det är ju inte så att detta släpps vind för våg när beslutet väl är fattat, vilket vissa i debatten försöker göra gällande. Villkor för verksamheten kommer att utfärdas, och verksamheten för slutförvaret kommer att prövas stegvis – detta jämte att fortsatt forskning kommer att bedrivas. Det viktiga här och är att föra processen framåt, och regeringen behöver fatta beslut i frågan om tillstånd respektive tillåtlighet för att detta ska komma vidare. Vår uppfattning är att man åtminstone förtjänar ett svar om en tidsplan och vilka delar regeringen avser att titta närmare på. Jag yrkar bifall till utskottets förslag. 163 (C): har alltid varit emot kärnkraft. Det vet alla, och den ståndpunkten har vi kvar. Det som inte är lika känt är att under tid när man fick kompromissa och släppa fram kärnkraften satte man också ett regelverk där man hanterar slutförvar och får en finansiering av det via olika lagstiftningar. är jag en stolt centerpartist som konstaterar att tack vare det framsynta jobbet av bland andra är och de enda i världen som i praktiken har en ordning och ett system för att lösa slutförvarsfrågan. Varför debatterar vi detta ? Jo, hur man än vänder och vrider på det har kärnkraften väldigt stora säkerhets- och miljörisker. Det är därför vi säger att det inte är någon bra energikälla, men har vi den. Vi vet att avfallet måste avskiljas från mänskligheten framåt, och det är kanske inget arv som denna generation ska vara stolt över att lämna efter sig till kommande generationer. Jag kan bara tänka mig en enda sak som är värre ändå, och det är den klimateffekt som fossilbränsleanvändningen har skapat. Låt oss gå igenom lite av den process som har varit. Detta har pågått . togs ett beslut om mellanlagring av i . , alltså , ansökte SKB om att slutförvara i Forsmark, och 2015 var man färdig med kompletteringarna. och fram till har det legat på regeringens bord. Det kom också positiva vetobeslut från både och . har dock lagt in en viktig passus om att de inte är beredda att dela på ansökan och öppna för mer mellanlagring, vilket verkligen begränsar. Hanteringen av använt kärnbränsle En annan aspekt som är viktig är att var väldigt drivande genom att driva fram PPP, polluter pays principle, . Sedan ramlade den tungt in i . Vi är stolta och nöjda över det. Utifrån detta formulerades tidigt FUD-processen, forskning, utveckling, demonstration, som jag tycker är väldigt sinnrik. Den innebär att SKB lämnar en rapport där alla är inblandade – kommun, länsstyrelse, strålsäkerhetsmyndighet och miljörörelse – och sedan säger regeringen okej till denna. Det är en bra och transparent process där alla har kunnat vara med på tåget. Varför har vi dagens diskussion? Jo, för att det är extremt viktigt att vi löser frågan. Givetvis har jag stor respekt för att man inte kan hasta fram en prövning. Jag har själv jobbat i och vet att det är en svår och omfattande prövning. har det legat där , och det går alltid att prioritera frågan och gå framåt snabbare. Varför är det så viktigt? Jo, helt krasst är det så att om SKB inte får besked , alltså , hinner man inte bygga slutförvaret. Då blir det en radikal förändring av kärnkraftsproduktionen , för då är det slut på mellanlagringskapacitet. är ingen vän av kärnkraft, och vi är övertygade om att om 20–kommer vi att klara oss fantastiskt bra utan kärnkraft. Men om man tvingas till snabbstopp 2024 går det riktigt dåligt för svensk energiförsörjning. Det är vi också medvetna om. Därför är vi här och uppmanar regeringen att komma till beslut. Något annat finns inte. Vårt instrument är dagens debatt och det betänkande från utskottet som vi ställer oss bakom. Jag hoppas verkligen att vi får ett snabbt besked från till exempel Per härnäst. 164 (KD): debatterar vi försvarsutskottets betänkande som gäller hantering av använt kärnbränsle. Upprinnelsen till betänkandet är ganska ovanlig, då det helt och hållet kommer från försvarsutskottet. Det var vi i som lyfte upp frågan efter de varningar som kom från SKB och , som väldigt tydligt sa att om vi inte får ett beslut i denna fråga är slut får det avgörande konsekvenser. Detta gör att vi kan behöva stänga delar av svensk kärnkraft inom . Det är också så att regeringen inte har kunnat presentera en tidsplan. Det har gjort att utskottet nu går vidare med ett utskottsinitiativ där vi kräver att regeringen agerar och tar beslut så att en svår situation inte inträffar. Kärnkraften står för en tredjedel av all producerad el. Var tredje gång man tänder ljuset är det kärnkraftens förtjänst. Den har varit viktig för och kommer att vara det fortsättningsvis. Redan när vi tog beslutet om kärnkraften var vi klara över att vi också måste ta ansvar för avfallet. Därför har det varit viktigt att processen sköts noggrant. SKB har en slutförvarsmetod som skyddar människor och miljö nu och . Ansökan lämnades in 2011 och bygger erfarenhet från forskning och teknikutveckling. Hanteringen av använt kärnbränsle Det som är viktigt att konstatera är att regeringen behöver fyra yttranden för att kunna fatta beslut i ärendet. För det första måste man ha besked från . De har tillstyrkt SKB:s ansökan. För det andra har vi mark- och miljödomstolen, som har tillstyrkt alla delar utom kopparkapseln. Där uppmanades SKB att lämna kompletterande dokumentation till regeringen. Det har man nu gjort, och den har granskats och godkänts av . Där har regeringen alltså fått grönt ljus. För det tredje har sagt ja till inkapslingsanläggningen. Det är grönt ljus. För det fjärde har kommun sagt ja till slutförvar av använt kärnbränsle. Också där är det grönt ljus. Sedan finns det en formell sak. Det gäller Esbosamrådet med och . Det har skett i huvudsak 2016, och det sista kommer att ske , . Då finns alla underlag som krävs, men inget besked kommer från regeringen, trots att det kommer tydliga signaler från expertmyndigheterna. Då kan man fråga sig vem regeringen lyssnar på, om de inte lyssnar på expertmyndigheterna. Vem är det då som ska ge råden? Vi har haft en noggrann hantering av detta ärende i utskottet. När SKB var i utskottet framhöll de att beslut behövs för att inte riskera kärnkraftverkens elproduktion /2024. Det är därför utskottet gör ett ställningstagande. Vi konstaterar att det inte finns någon tidsplan och att vi ser med oro på det faktum att den mångåriga regeringsprocessen inte har lett till någon lösning. Vi menar att det inte bidrar till trygghet och långsiktig säkerhet när det gäller hantering av använt kärnbränsle. Det som då gör, med stöd av 9 kap. 16 § riksdagsordningen, är att ge regeringen till känna att den skyndsamt bör vidta nödvändiga åtgärder för att trygga förutsättningarna för en säker hantering av kärnbränsle. Det är viktigt att konstatera att den metod som använder, vilket jag har påpekat förr här i talarstolen, är KBS-3-metoden. Den får man med goda minne använda i , där man har tagit beslut om den och är igång. Men i har vi inte kommit dit , och är vi framme vid ett så allvarligt läge att kärnkraftsindustrin och SKB är tydliga med att det kommer att få väldigt negativa konsekvenser om regeringen inte fattar beslut. en spekulation, för man kan undra vad det beror på att regeringen inte kommer med ett beslut och inte kan presentera en tidsplan. Är det månne så att ovilja mot kärnkraften spiller över på regeringen så till den milda grad att man inte kan fatta nödvändiga beslut? Om det är skälet är det tragiskt. För att undvika detta är en majoritet i klar över att regeringen nu måste se till att fatta ett beslut så att vi inte hamnar i denna för , för svenska folket, för industrin och för framtiden väldigt svåra situation. 165 (L): Tack för en extremt viktig debatt! Det sas här tidigare att detta är det största miljöbeslut som kommer att fatta. Och det är ett mycket stort miljöbeslut. Den största fråga som vi har att hantera på detta område är dock klimatutmaningen och klimatförändringarna. Det är därför vi tar upp denna fråga, för vi behöver kärnkraften för att klara av den gröna omställningen. Hanteringen av använt kärnbränsle Jag vill börja med lite historik. Det finns, får man ändå säga, en anklagande ton från Socialdemokraterna och – att vi skulle vara oseriösa i hur vi hanterar roll. Jag tycker att det som snarare är alarmerande är hur regeringen hanterar frågan. Lite beroende på hur man räknar kan man säga att frågan har hanterats till och från , 1984 eller 2011, men låt oss säga att den har hanterats , på något sätt. I sammanhanget, fru talman, ska sägas att mitt parti inte heller är oskyldigt när det gäller att inte ha löst frågan. Men är läget så allvarligt och vi har dessutom kommit så pass långt i processerna att det är dags att fatta beslut. Som framgår av utskottets betänkande har Liberalerna och tagit initiativ till det som vi fattar beslut om. tog initiativ i försvarsutskottet, och Liberalerna gjorde det i näringsutskottet. Vi har sedan hanterat frågan tillsammans i våra två utskott. Det handlar om förvar av använt kärnbränsle från de svenska kärnkraftverken. Det som vi debatterar handlar om att det är som SKB ansökte om tillstånd att få en utökning av mellanlagret och det nya slutförvaret av kärnbränsle. Man har gjort detta tillsammans. Det är en gemensam ansökan. Det är, precis som vi har varit inne på i diskussionerna här tidigare, fullt rimligt. Det är klart att om man är en kommun, som det i detta fall handlar om, som har tagit ett så stort ansvar är det inte så konstigt att man vill se dessa frågor lösas .