prot · H809126 · 2021-05-25 00:00:00 — Som svar på ministerns fråga hur en alternativ budget skulle kunna se ut får vi ingen mer infrastruktur av det, fru talman. Vad händer då när i regeringen försämrar vägunderhållet och inte klarar av reinvesteringar? Jo, infrastrukturförvaltaren måste prioritera hårdare, och prioriteringen hamnar då på det mest trafikerade nätet med högst trafikarbete på bekostnad av det mindre trafikerade vägnätet, det vill säga vägarna på landsbygden i – de vägar som ofta är huvudvägar för godstrafiken, , polisen, räddningstjänsten, skogsåkarna eller vad det nu må vara. Jag har haft andra debatter med infrastrukturministern där jag visat vägen mellan och . Där måste man närmast ha stridsvagn eller bandvagn för att ta sig fram, och skogsföretagen som kör de här lastbilarna säger att det är farligt att skicka ut chaufförerna dit. Lite ödmjukhet hade man kunnat önska från infrastrukturministern. Han behöver inte lyssna på oss moderater. Strunta i det! Strunta i svenska folket, som försöker att ta sig fram på vägarna! Men lyssna på den egna expertmyndigheten! Det vore väl rimligt. Denna myndighet säger att vi måste få 50 miljarder till, inte för att bygga nya vägar, inte för att göra fyra filer som skulle behövas på mellan och , vägen där trafiken stannar om och om igen, utan för att klara underhållet. Om man bor i ska man ju inte behöva åka på grusvägar. sänker hastigheten, tar bort asfalten och gör grusvägar. Det är ett hån mot de boende i . Regeringen subventionerade elcyklar för miljarder som tog bort asfaltvägar i och gjorde om dem till grusvägar. Vi är inte i eller något annat öststatsland. Vi är i , och här ska det finnas farbara vägar. Det behövs 50 miljarder till, annars kommer vägnätet att bli sämre. 67 (M): Tack, ministern, för föregående svar! Oavsett ministerns lovord ser vi faktiskt inte effekterna av detta i . Det är inte tillräckligt, och som min kollega sa håller även expertmyndigheten med om att medlen inte är tillräckliga. Jag vill också lyfta upp den mycket orättvisa fördelningen av väganslagen mellan våra län. Fördelningen av pengar baseras på antalet invånare och inte på fakta och faktisk belastning på vägnätet. Jag har jämfört med . I har vi länsvägar. var vi 130 000 invånare i länet. Motsvarande siffror för är länsvägar. Trafikmängden är , och länet har 159 000 invånare. Det är alltså betydligt längre länsvägssträckor och större trafikmängd i än i . Ändå får vårt län betydligt mindre anslag. Infrastrukturministern måste förstå det ologiska i detta. Jag har också i drivit frågan om nya, rättvisare beräkningsgrunder. Självklart måste det också ske en rimlig fördelning av pengar mellan drift och underhåll respektive investeringar utifrån faktiska behov. Min fråga till infrastrukturministern är: När kommer regeringen att införa en mer rättvis medelstilldelning av väganslag baserad på faktiska förhållanden och inte på antalet invånare i länen? 68 (SD): Tack för svaret, statsrådet! Vägunderhållet är bristfälligt; det har vi debatterat här . Det saknas en ansenlig summa pengar för att säkerställa statusen på vägnätet – alltså inte förbättra statusen utan endast säkerställa den. Det finns en fördel med att bli årsrik, som de kallar det numera. Man säger inte att man blir gammal utan att man blir årsrik. När jag växte upp var min pappa grävmaskinist, och jag var med honom ute på vägbyggen. Jag har alltså på ort och ställe fått se hur man bygger väg. Det är ganska intressant, för de vägar som min pappa och hans kollegor byggde på 60‑ och 70-talen när de sprängde berg, sågade ned skog och banade väg för infrastrukturen i väglöst land uppe i har man inte råd att underhålla , vilket påverkar möjligheten att leva och verka på de breddgraderna. I , där jag bor numera, är E20 ett sorgebarn. Det är en europaväg som inte håller en standard som är rimlig för en europaväg med den trafikbelastning som är. Så är det också på och de andra europavägarna norrut. Dessa livsviktiga nerver som behövs för att kunna leva och verka i området håller inte måttet för den trafikmängd som är. När så mycket kritik kommer även från måste regeringen förstå att det är för lite pengar och börja titta på hur man ska lösa detta. Då är det mer pengar till vägunderhåll som gäller, annars kommer vägarna att få en sämre standard än de har . 69 (M): Det här är den tredje debatten som jag har med infrastrukturministern, och jag tror att han har valt att missförstå mig. Jag vill inte ha färre poliskontrollplatser utan fler. Jag vill ha mer kontroller och fler poliser på vägarna. Infrastrukturministern talar om kilometerskatt och Eurovinjett. När jag satt i styrelsen för var detta en debatt, och då handlade det egentligen om att ifall man ska lägga på någonting på åkarna, alltså öka skattetrycket, ska någonting annat tas bort. Men samtalet har liksom aldrig handlat om det. Man kan inte bara komma med fler pålagor. Det ändrar inte den konkurrenssnedsits som de svenska åkarna har . Det är ett samtal som man skulle kunna föra, men så länge det bara handlar om höjda skatter säger vi nej tack. Infrastrukturministern har även nämnt att alliansregeringen sänkte skatten på arbete. Men jobbskatteavdraget är ju någonting som fortfarande finns. Det är inte borttaget, utan det blev en väldigt bra grej. Sänkta skatter på arbete gjorde att det var fler som arbetade och deltog i skatteunderlaget, vilket ger mer pengar till den gemensamma statskassan. Det är bra , det! Vid prioritering av pengarna kommer vägarna med lägre trafikbelastning att nedprioriteras. Därför ser vi hellre, som kollegan säger, 50 miljarder till infrastruktur än till ledighet för arbetsföra människor. 70 Infrastrukturminister (S): Låt mig först kommentera det allra sista som sas. Det stämmer inte. Det är inte så att föreslår att pengar ska tas från någon välfärdssatsning till vägunderhåll. Det är osant. Som jag har förstått det ställer ni er bakom diskussionerna i inom den ram som finns för infrastruktursatsningar, men ni vill omfördela. Ni vill flytta pengar från satsning på utveckling till vägunderhåll. Det är inte första gången som i opposition vill lägga mer pengar på vägunderhåll. Det har hänt under den här mandatperioden, men i majoritetsställning har ni aldrig gjort det. Det är intressant att se. Det är också därför jag har valt att fråga: Vad är det som ska bort? Är det sträckan –, Ostlänken eller Ostkustbanan? Det är väl dags att komma upp till bevis och tala om vilka infrastruktursatsningar som i så fall vill ta bort. Jag noterade att ledamoten inledningsvis talade om expertmyndigheten . Det är en fantastisk myndighet. Jag hoppas att ledamoten också lyssnar på när man talar om hastigheter, hastighetssänkningar och trafiksäkerhet. Uppenbarligen är så inte fallet. Ledamoten väljer ju att ta de argument som passar bäst för stunden. är en fantastisk myndighet, och vi lyssnar på den när det gäller det framgångsrika arbetet med trafiksäkerhet. var det 190 dödsfall, och det är det lägsta antalet någonsin på våra vägar. Året innan var det 219. var det 1 300 . Det görs ett fantastiskt arbete med trafiksäkerhet, och det är tack vare att vi har satsat på förbättrad vägkvalitet, bra utformning av vägar och inte minst mittseparering. Ledamoten valde att nämna att vi från regeringens sida har skjutit till medel för att påskynda arbetet och förbättra förutsättningarna för mitträcken längs vägar, inte bara i utan i hela landet. Det ger resultat. Det är färre än någonsin som dör och skadas på våra svenska vägar, och det är tack vare att vi nu prioriterar infrastruktur och trafiksäkerhet. Jag noterar att debattörerna från inte svarar på frågan om vägslitageavgiften. Vi fick ett försök till svar från . Jag konstaterar att principen ändå måste vara att de som sliter på våra vägar ska vara med och betala. Men har gett carte för utländska lastbilar att inte vara med och betala. Jag tycker ändå att det vore på sin plats att ledamoten berättar för riksdag varför svenska åkerier, varför de boende i , ska vara med och betala för kvaliteten på svenska vägar men inte lastbilarna från övriga . Det är rimligt, eftersom det finns en bred uppslutning bakom att värna vägkvaliteten, att vi skulle få en bred uppslutning bakom att ge utländska lastbilar förmånen att också vara med och finansiera den svenska väginfrastrukturen. På det sättet skulle vi slippa, som annars föreslår, att lägga ned en del järnvägssatsningar. De är också viktiga, inte minst om vi ska nå klimatmålen. När vi ändå talar om klimatmålen kan jag inte låta bli att ta upp följande. Om man vill lägga resurser på infrastruktur kan jag konstatera att lägger i sina budgetförslag på sänkt bensinskatt i stället för att förbättra vägkvaliteten. För mig är det en udda prioritering i ett läge när vi står inför en klimatkris. Tänk om vi kunde få en bättre satsning på vägkvaliteten i stället för sänkt bensinskatt. Det hade varit bra för klimatet och för framtida generationer. 71 (M): Det är helt korrekt att vill sänka bensin- och dieselskatten, och det är vi stolta över. Man ska kunna bo och leva i hela . Så gör ett parti som inte är kidnappat av , som har subventionerat elcyklar för storstadsbor för miljardkostnader. Den här debatten har varit klargörande. Det finns partier som på riktigt vill att hela ska leva, och det finns en regering med ett miljöparti som styr även infrastruktursatsningarna. Jag ställde några frågor i början av debatten. Jag tror att var och en har upptäckt att jag inte har fått svar på dem. Jag frågade om regeringen är medveten om vilka konsekvenser det blir i form av längre restider när sänker hastigheterna på grund av sämre vägunderhåll. Det blir sämre komfort, större förslitning och fler skador på fordon. Jag frågade om det är vettigt och rimligt att regeringen ägnar sig åt den fantastiska kapitalförstöringen när statens infrastruktur bryts ned i högre takt. Jag påstår att det sannolikt är fråga om ideologi. Det finns partier som bildats därför att de hatar mobilitet och bilism, och det påverkar naturligtvis när de styr regeringens politik. Konsekvenserna är djupt bekymmersamma för näringslivet, för de boende, för polisen, räddningstjänsten och ambulansen när vägar görs om från väl fungerande asfaltvägar till att bli grusvägar. Så kan vi inte ha det. Vi kan inte ha en regering som aktivt bryter ned det svenska vägnätet. Det saknas enligt 50 miljarder för vägunderhåll, och då har vi inte byggt en fyrfilig väg mellan och med de pengarna. Det har varit en klargörande debatt. 72 Infrastrukturminister (S): Jag tackar också för debatten . Jag kommer själv från , ett litet samhälle mitt i med närmare 800 invånare. Jag är väl bekant med en miljö där vägarna är helt avgörande. Där går inga stambanor. Ja, det finns en militär flygplats, men alternativen till bilen är få. Det innebär att det är bilen vi använder oss av. Jag tror att många i känner igen sig i beskrivningen av att det har varit mer och mer vägarbeten. En del har till och med svurit lite över vägarbetena: Är det ännu ett vägarbete! Ja, det är det eftersom vi reparerar. Klagar ni på vägarbeten så skyll på mig, har jag sagt i intervjuer. av underinvesteringar passar vi på att renovera. Därför lägger vi också mer resurser än någonsin på att ha en bra kvalitet i det svenska vägunderhållet. Men jag tänker att det är viktigt att poängtera att vi också måste säkerställa att de resurser vi lägger på vägunderhåll faktiskt går till vägunderhåll. Jag hoppas att ledamöterna från både och läser . Där påtalas att kostnaderna för underhållsinsatser har ökat jämfört med index på . Det är en dramatisk kostnadsökning för vägunderhåll. Jag har därför lagt ett uppdrag till att göra en ordentlig kostnadskontroll. När vi nu har en regering som kraftigt ökar satsningarna på vägunderhåll och järnvägsunderhåll ska det inte bli en möjlighet för företag att tjäna pengar. I stället ska vi använda och hushålla med skattebetalarnas kronor på bästa sätt. Det gör vi genom att säkerställa att vi får mer järnvägsunderhåll och vägunderhåll för pengarna i den största infrastrukturproposition som någonsin har lagts fram i landet. Interpellationsdebatten var härmed avslutad. § 14 Svar på interpellation 2020/21:713 om vatten-, väg- och skogssporter 73 Kultur- och demokratiminister (MP): har frågat mig om jag är beredd att göra skillnad mellan idrotter som har en fast publikplats (arena) och VVS‑sporter med en publik som är utspridd över en stor yta. Hon har också frågat mig om jag är beredd att anpassa pandemilagen så att utövare av VVS-sporter kan börja tävla. Vidare har hon frågat mig om jag är beredd att öronmärka medel för bland annat motionsloppens överlevnad, i det fall en anpassad pandemilag inte införs . Låt mig inleda med att tacka för det engagemang ledamoten visar för idrottspolitiska frågor. Att vi har en stark idrottsrörelse som på ett jämställt och inte minst jämlikt sätt når ut till hela befolkningen är centrala frågor för mig och regeringen. Det är därför vi under hela pandemin har fortsatt att ge massiva krisstöd för idrottens överlevnad, vilket också gjort att vi nu har en idrottsrörelse som är väl förberedd att starta verksamhet när läget så tillåter. Regeringen avser dessutom att införa ett så kallat evenemangsstöd som riktar sig till arrangörer som planerar för till exempel motionslopp. Som jag sagt vid ett flertal tillfällen har jag under hela pandemin arbetat för att idrottsverksamhet ska kunna genomföras på ett smittsäkert sätt och så snart det är lämpligt kunna återupptas på alla nivåer, bland annat genom att säkerställa att en dialog förs mellan idrottsrörelsen och . Regeringen har sett behovet av att reglera olika typer av idrottsaktiviteter och evenemang olika utifrån vilka förutsättningar de har att anordnas smittsäkert. Med den tillfälliga covid-19-lagen har vi den möjligheten, vilket innebär att motionslopp och publik på till exempel lagidrotter kommer att regleras olika. Från kan motionslopp och liknande idrottstävlingar genomföras med upp till 150 idrottsutövare som deltar . Det är ett efterlängtat första steg som möjliggör för många idrottsföreningar att arrangera mindre och lokala motionslopp med goda möjligheter till nödvändiga smittskyddsåtgärder. När läget förbättras kommer taken att höjas för att tas bort när läget tillåter. 74 (SD): Jag tackar statsrådet för svaret. Sedan jag lämnade in den här interpellationen har ju en hel del restriktioner förändrats, men jag tror ändå att en diskussion och debatt kring detta kan vara bra. Bland annat har man gjort skillnad på inom- och utomhussporter, vilket var min första fråga. Det är ett steg i rätt riktning, men jag tror att fortsatt kritik kan framföras. Många inom idrottsrörelsen är inte nöjda, och jag och många med mig får en känsla av att regeringen inte litar på idrotten och att idrotten kan arrangera smittsäkra evenemang. Det är många med mig som fortsatt inte förstår varför regeringen inte efterliknar exempelvis modell eller använder sig av procentuell kapacitet i publiken. Min andra fråga handlade om när man kan börja tävla inom VVS-sporter, det vill säga väg-, vatten- och skogssporter. Även där har lättnader gjorts – men kanske inte tillräckligt, eftersom man har att förhålla sig till ett maxantal på 150 utövare oavsett hur stor yta man har och hur många meter man har tillgängliga för att hålla avstånd. Låt oss dock dra lite bakgrundshistorik för att få förståelse för varför restriktionerna slår hårdare mot utomhus- än inomhussporter. Inom sporter som utövas på vatten, på väg eller i skog har man stora arealer att förhålla sig till. Det kan jämföras med till exempel fotboll, där man har en angiven gräsyta att spela på även om man är utomhus. Vi vet numera att coronasmittan sprids lättare inomhus, framför allt i varma sporthallar, men att risken att bli smittad är ytterst begränsad utomhus – och framför allt när man håller avstånd. Enligt restriktionerna ska vi för minskad smittspridning dessutom helst umgås utomhus och hålla avstånd. VVS-sporterna är per definition sporter där man håller avstånd och som man utövar utomhus. Jag får lov att åka taxi, men jag får inte tävla i motorsport. Jag får lov att cykla till jobb, men jag får inte tävla. Jag får också lov att segla privat, med vänner, men jag får inte tävla. ändras restriktionerna, men de har varit märkliga. Hela idrottsbranschen har ställt om. Framför allt har man varit lösningsorienterad för att få anordna tävlingar under smittsäkra förhållanden. Många hoppas få anordna tävlingar för att tjäna in de medel som säkrar föreningens och därmed sportens överlevnad. Framför allt har många hoppats på mer eftersom vaccineringen är i full gång och vi är inne i en årstid då vi äntligen kan vara utomhus utan att få frostskador. Inte minst motionsloppen har lobbat hårt gentemot oss politiker och regeringen med exempel som visar hur hårt restriktionerna slår mot de sporter som utövas nästan bara utomhus. Med dagens restriktioner om 8 personer, men även med det föreslagna 150 personer, skulle man ha mer yta än vad nöjesparkerna har med per person. Frågan är alltså: Varför litar man inte på idrotten och de förslag som har presenterats? Man är fortfarande väldigt låst vid satta tak, och det är tråkigt. 75 Kultur- och demokratiminister (MP): Precis som säger har regeringen efter att den här interpellationen lämnades in kunnat fatta beslut om att det nya, mer träffsäkra regelverket ska införas från . Det vet jag att vi alla är väldigt glada över. Som jag sa i mitt svar ska detta verkligen ses som ett första steg. Det är en del av det som kallar nivå 1. Egentligen handlar det om att äntligen få det här regelverket på plats och därmed harmoniera regelverken – att göra det enklare för idrott, kultur och olika typer av sammankomster att verka under smittsäkra former under pandemin. Jag har varit fullt medveten om svårigheten för VVS-sporterna, alltså väg-, vatten- och skogssporterna, att verka under pandemin när det gäller tävlingar. När det gäller träningsverksamhet kan man snarare säga att just den här typen av motionsform ju har aktivt uppmuntrats av – visserligen inte i stora grupper, men att vara utomhus och röra sig över stora ytor har uppmuntrats. Möjligheten att tävla har först begränsats av ordningslagen, eftersom den här typen av tävlingsverksamhet rör sig över en yta utan ett avgränsat område där publiken sitter. Det är så att säga skälet till att detta finns med i ordningslagen och att man söker den typen av tillstånd för att arrangera tävling. Som vet hade vi det här förslaget på plats , men när den tredje vågen svepte över landet valde regeringen på inrådan av att avvakta med själva införandet av dessa regler. Det var helt enkelt för att smittspridningen var stor. Vaccinationerna hade inte kommit igång, och trycket på sjukvården var fortfarande väldigt högt. Det ska absolut inte ses som att regeringen inte litar på idrottsrörelsen; tvärtom har jag stor tillit till idrottsrörelsens möjligheter att axla ansvaret utifrån det som sker – det första steget – och naturligtvis också utifrån de kommande stegen, som jag vet att man har förberett sig för noggrant. Jag tycker också att idrottsrörelsen som gått verkligen har visat hur man på olika sätt har ansträngt sig för att kunna hålla igång barn- och ungdomsträningar. Det har varit möjligt i i väldigt hög grad. Även enstaka tävlingsverksamheter har varit möjliga under stora delar av året som gått, framför allt för barn och unga, även om de har varit begränsade. Man har också försökt se till att träningen kan ske på ett smittsäkert sätt. Vi har haft en väldigt nära dialog med idrottsrörelsen. Det är bra att idrottsrörelsen också har en nära dialog med , för det för att även de kommande stegen ska kunna tas på ett klokt och bra sätt. Precis som säger ökar nu vaccinationstakten, och vi ser hur smittan går ned. Förhoppningen är naturligtvis att vi ska kunna inträda i nivå 2 inom en inte alltför avlägsen framtid, och då är förslaget att det här taket ska höjas ännu mer. Det är naturligtvis önskvärt. Det är väl också min sak att här i kammaren påminna om att vi är i ett läge där sjukvården är under hårt tryck och att det är naturligt att regeringen lyssnar på gällande när det är tajmning och läge att ta olika steg när det kommer till restriktionerna. Regeringen kunde för bara någon vecka sedan presentera att vi nu skjuter till ytterligare i stöd till idrottsrörelsen för att man ska kunna ta sig igenom en fortsatt tuff period med hårda restriktioner. vet jag visserligen att det idrottsrörelsen drömmer om nu inte är krisstöd utan att få komma igång och tävla igen, och träna fullt ut, men vi behöver stötta idrottsrörelsen så långt det är möjligt för att inga aktörer ska gå under på grund av restriktionerna. 76 (SD): Jag tackar återigen statsrådet för svaret. Den trappa som och regeringen har arbetat fram har tre steg. Jag tror att många hade önskat att steg 2 hade varit steg 1 och därmed det som börjar gälla , men tyvärr är det inte så. Jag tror att det är det som gör att man känner att regeringen inte litar på idrotten – att det första steget börjar på en väldigt låg nivå, trots att en hel idrottsrörelse har haft på sig att ställa om. De frågor som kvarstår efter de presenterade lättnaderna är: Varför gör man inte skillnad på fler sporter? De som har möjlighet att ta emot fler, till exempel när det gäller lopptävlingar eller publik på lagidrotter – varför gör man inte ett utökat steg för dem? Varför särskiljer man inte dem? I har man, som jag har nämnt tidigare, arbetat utifrån sektioner i publiken. Varje sektion har ett antal om 500. Utifrån smittläge och storlek på arena kan man öppna fler eller färre sektioner. Varför är detta inte ett exempel som regeringen har tagit efter och arbetat utifrån? Och varför har regeringen inte tittat på en procentuell del av publiken, vilket många i arbetar efter? Då skulle man kunna öppna upp för ännu fler, inte minst inom VVS-sporterna, och ta emot fler i publiken. Det kan också röra sig om antalet personer i publiken och antalet deltagare per kvadratmeter, likt det nöjesparker har att förhålla sig till. Regeringen har under hela pandemin stirrat sig blind på maxtal, utan anpassning till hur stor publik eller areal man har att förhålla sig till utifrån respektive sport och utövande. Jag tycker att det är tråkigt. Jag kan tycka att det är ganska trångsynt att regeringen stirrar sig blind på detta och att regeringen inte litar på idrottens kunskaper och omställning. Någonstans måste det råda frihet under ansvar. Varför får detta gälla i exempelvis restaurangbranschen men inte i idrotten? Låt idrotten visa att man kan arrangera smittsäkra evenemang! Till exempel – eller som en parallell – anordnades , där man tog emot tusentals personer i en inomhusarena på ett smittsäkert vis. Det går att anordna smittsäkra evenemang om man vill. Låt idrotten visa att den kan det! Det handlar också om människors målbild för att hitta motivation att fortsätta att röra på sig och vara aktiva i den svåra tid som vi befinner oss i. öppnar man som sagt upp för tävlingar för oss vuxna – inte bara för barn. Detta är bra; det är ett steg i rätt riktning. Jag och många med mig hade dock önskat fler. Att ha Vätternrundan, orienteringslopp eller någon annan tävling som målbild stärker ens motivation att fortsätta att röra på sig. Dessutom behöver tävlingarna och föreningarna gott om tid på sig att ställa om till nästa steg. Därför tror jag att det hade varit bra att öppna upp ännu mer. 77 Kultur- och demokratiminister (MP): Det är otvetydigt så att tävlingsverksamhet är en viktig, eller bärande, ingrediens för väldigt många inom svensk idrott. Jag vet att både jag och själva har den typen av erfarenheter och vet hur detta motiverar små knattar att stiga upp och gå till fotbollsträningen liksom det motiverar vuxna motionsidrottare som har ett lopp som en målbild för sin dagliga träning. Det är väldigt viktigt.