prot · H80995 · 2021-03-17 00:00:00 — är det långt ifrån ovanligt att en vuxen kan ha flera barn tillsammans med flera andra vuxna eller att fler vuxna än två väljer att skaffa barn tillsammans. De här barnen kan ha kommit till på old school-vis men också med hjälp av teknik på olika sätt. En man kanske har donerat sperma till sina lesbiska vänner som lever i en parrelation och som längtar efter barn. Jag tror att ett av mina finaste beslut i var när vi lagstiftade om assisterad befruktning för ensamstående, vilket har gett mig ett av mina fantastiska syskonbarn. Våra olika nya sätt att leva och välja våra liv sätter vår lagstiftning på prov då det uppkommer situationer som den ännu inte har tagit höjd för. Jag är inte främmande för att säga att lagstiftning inte är det mest snabbfotade redskap vi har. Ofta är det på gott men ibland på ont. Många människors önskan att få barn är just ett sådant område. Ett exempel är lagstiftningen kring surrogatmoderskap, som är svår ur olika aspekter. Då menar jag främst ur barnets synvinkel eftersom jag väljer att ha ett barnperspektiv i de här frågorna. Det säger jag inte för att jag vill att surrogatmoderskap ska bli lagligt i utan snarare för att det handlar om hur vi ska förhålla oss till de olika situationer som uppkommer när svenskar köper de här tjänsterna av kvinnor i andra länder. Det och relaterade frågor tittar man på i utredningen som heter Utökade möjligheter att göra utländska föräldraskap gällande i . Utredningen ska vara klar med sitt uppdrag . Vi har fått vetskap om att det verkar som att mycket har gått fel kring internationella adoptioner. Precis som gjorde före mig vill jag lyfta fram detta. Bland annat har adoptionerna från med rätta fått uppmärksamhet efter att de drabbade själva har drivit frågorna. Barn kan ha skilts från sina familjer i på sätt som det är svårt att förstå. I vissa fall kan det till och med handla om stölder av barn. Just nu pågår en brottsutredning om det i . Samma sak har mest troligt hänt i andra så kallade givarländer, alltså länder varifrån svenskar har adopterat barn. Minister intervjuades i om detta och sa så här: ”Jag ser att vi även kommer att behöva se över hur adoptionsförmedlingen fungerade i under 1960- .” Hon sa också: ”Det här har ju aktualiserats av brottsutredningen i och jag har sagt att vi ska invänta den. Men verkar ju den dra ut så vi kanske får påbörja vår översyn innan.” Vi är skyldiga att göra det vi kan för att människor ska kunna få svar på frågor om sitt ursprung. Kanske behöver vi också ha en riktigt ordentlig diskussion om själva fenomenet med internationella adoptioner. nåddes vi av nyheten om att ett svenskt par hade åkt till för att återlämna ett barn som adopterats där. Alla detaljer fanns inte med i nyhetsrapporteringen, men det var svårt att greppa. Visst har jag hört om sådana situationer tidigare – att föräldrar som haft turen att få barn på annan väg än den biologiska av olika skäl velat lämna tillbaka barnen – men då har det rapporterats från andra länder. Men motsatsen finns givetvis också. Många barn i , de flesta, har det bra. Men vi har som samhälle inte lyckats med att garantera att alla barn får en trygg uppväxt. Man kan läsa rapporter från till exempel för att få en ögonblicksbild av hur många barn har det. Det finns stora brister i hemmiljöer och föräldrar som av olika anledningar inte kan ta sitt föräldraansvar. Det säger mig någonting om att synen på barn och på rätten att vara förälder verkar ha blivit lite skev här och där. Vi kan aldrig se barn som en rättighet, men när barnen är här ska de ha väldigt många rättigheter. Barnets bästa ska alltid vara det som är vägledande när vi diskuterar de här frågorna – alltid. Från Socialdemokraterna har vi en reservation i det här betänkandet. Den handlar om att vi inte ställer oss bakom att göra ytterligare ett tillkännagivande till regeringen i frågor om vårdnadsöverflyttning och adoption vid familjehemsplaceringar, som jag gissar att kommande talare kommer att nämna. Det handlar absolut inte om att vi inte håller med i sak – det här är otroligt viktiga frågor för barn – utan om att tillkännagivandet har gjorts tidigare och att det nu jobbas med frågan. Som sa före mig aviserade ministrarna att regeringen kommer att tillsätta en utredning om och de här frågorna. Det tycker vi är jättebra och viktigt för de barn som berörs. Med det vill jag yrka bifall till reservation nummer 9. I detta anförande instämde (MP). 53 (M): Vi föds, vi växer, vi får egna barn. Många gifter sig, ibland skiljer vi oss och till slut dör vi. Det är inget sagoslut precis, men så är det. Jag står självklart bakom samtliga av reservationer, men för tids yrkar jag bifall endast till reservation 8 om föräldraskap vid surrogatarrangemang i utlandet. I ett samhälle är de händelser jag nämnde reglerade av lagar som finns till för att skydda oss och göra konsekvenserna av våra handlingar lite mer förutsägbara. De regler och lagar som finns på familjerättens område är också i mycket styrda av det som samhället anser vara moraliskt riktigt och rätt. Synen på vad som anses rätt och riktigt i ett samhälle ändras . skapas nya familjekonstellationer. Detta kräver att även lagstiftningen ändras och följer med i samhällsutvecklingen. Att ledamöter ser behovet av att ändra och förbättra lagstiftningen på familjerättens område visas av det stora antalet motioner som vi debatterar. Jag kommer att lyfta upp en del av dessa förslag, herr talman, men i de förslag som jag inte tar upp finns många kloka och angelägna synpunkter från många olika partier som jag tar med mig i fortsatta arbete med att ständigt reformera vår familjepolitik i takt med att samhället förändras och utvecklas. Först vill jag tala om det som har berört så många och som också de två föregående talarna berörde, nämligen de utsatta barnens situation vid vårdnadsöverflyttning och adoption. Berättelsen om , eller ”Lilla hjärtat” som vi har lärt känna henne som, var tragisk. Hennes öde lämnar ingen oberörd, och samtliga av partier har varit överens om att familjehemplacerade barn behöver ett starkare skydd. Alla har använt orden ”barnets bästa” i sin argumentation. Det har vi också hört här . Otryggheten för familjehemsplacerade barn kan vara stor. De vet inte hur länge de får stanna i familjehemmet. Trots att barnet har rotat sig i den nya familjen och fått en trygg vardag med nya syskon och stabila, kärleksfulla familjehemsföräldrar kan de biologiska föräldrarnas rätt till barnet väga tyngre än vad som faktiskt är barnets bästa. Detta handlar inte, herr talman, om att de biologiska föräldrarna ska fråntas sin rätt till sina barn, men det är alltid barnets bästa som i slutändan ska avgöra barnets framtid. För att stärka barnets rätt vill vi moderater att en obligatorisk prövning av vårdnadsöverflyttning ska ske senast efter att barnet kommit till familjehemmet i stället för som . En vårdnadsöverflyttning innebär att familjehemsföräldrarna tar över det juridiska ansvaret för barnet. För barnet betyder detta att de kan känna sig trygga i att de får stanna kvar i familjehemmet. Detta ger både barn, familjehemsföräldrar och syskon en trygghet i deras vardag och framtid. Vi vill också att barnets ålder ska väga tungt vid beslut om vårdnadsöverflyttning. Små barn som placeras i familjehem knyter an snabbare till sin nya familj, känner kanske inte sina biologiska föräldrar och riskerar att drabbas hårdare av att rivas upp från sin omgivning. Våra små och mest utsatta behöver skyddas och ges de bästa förutsättningarna för en trygg och säker uppväxt. En dålig start på livet ska inte betyda att de inte kan få en trygg framtid. Både civilutskottet och socialutskottet har lämnat tillkännagivanden till regeringen om att skyndsamt komma tillbaka till med lagändringar som stärker barnets rätt och där barnets bästa ska vara avgörande för besluten om barnets framtid. välkomnade därför utredningen som tillsattes för att säkra att barnets bästa alltid ska väga tyngst när olika intressen ställs mot varandra vid prövning om när familjehemsvård ska upphöra. Vår besvikelse var därför stor när utredaren presenterade sitt förslag. Utredaren lämnade inte några förslag om att barnets bästa ska vara avgörande när familjehemsvård ska prövas i domstol. Det bedöms inte uppfylla kraven på rättssäkerhet, enligt utredaren. Detta håller inte. I en utredning finns ett förslag på att just barnets bästa bör finnas med som ett eget rekvisit. En stor majoritet av remissinstanserna höll med. De förslag som utredaren lägger fram nu håller inte. De är inte tillräckliga. I dagens beslut finns ett förslag om ett tillkännagivande till regeringen. I tillkännagivandet fortsätter man att lyfta fram att barnets bästa måste vara det som väger tyngst i ärenden som handlar om vårdnadsöverflyttning och adoption. Socialdemokraterna, och reserverar sig mot förslaget med argumentet att en utredning ska tillsättas. När de nu ser den stora bristen i utredningen om prövning angående när familjehemsvård ska upphöra och att just barnets bästa inte finns med som ett eget rekvisit – det vi alla var överens om är så viktigt – hoppas jag att de ändrar sig och röstar för utskottets förslag. Regeringen har tydligen inte förstått vad genom tidigare tillkännagivanden har sagt. kommer vi att säga det igen: Barnets bästa är det som är avgörande. Barnen är det viktigaste, det finaste och också det sköraste vi har. De väljer inte att komma in i vår värld, men när de väl är här är det vår skyldighet att ta emot dem och erbjuda dem den säkerhet och trygghet de förtjänar och har rätt till. Barn föds in i olika konstellationer och situationer. Några barn föds av en surrogatmamma utanför gränser. kom faktiskt fler barn till med utländska surrogatmödrar än det var barn som kom till genom utländska adoptioner. Lagstiftningen har inte följt med utvecklingen och måste förändras för att även dessa barn ska få starta sina liv med de bästa förutsättningar. Det är för krångligt och tar att fastställa vem som är vårdnadshavare till dessa barn. Oklarheterna gör också att både föräldrar och barn saknar de rättigheter som andra familjer har till föräldrapenning och skydd vid sjukdom eller olycka. Ändringar och förbättringar har gjorts för att underlätta och påskynda processen med att fastställa faderskap enligt svensk lag. Detta är ett steg i rätt riktning men långt ifrån tillräckligt. Rättsläget är fortfarande osäkert, något som tydligt markerade när de slog fast att det i vissa fall, trots att det inte finns lagstöd för det, kan finnas skäl att erkänna ett barns rättsliga relation till en tilltänkt förälder i . Det är bra att fattar rätt beslut på egen hand, men det vore ännu bättre om det fanns ett lagstöd för dessa barn. Just nu pågår en utredning om utökade möjligheter att göra utländska föräldraskap gällande i . Utredningen omfattar bland annat barn som tillkommit genom ett internationellt surrogatarrangemang. Avgörande i utredningen måste vara att barnets bästa är att få en rättslig relation till de tilltänkta föräldrarna i . Det tredje området som jag vill lyfta fram är behovet av att avskaffa kravet på betänketid vid äktenskapsskillnad. När två människor gifter sig behövs ingen betänketid, men vid skilsmässa är kravet ett annat. Självklart finns regler och krav till skydd i de fall då det finns barn . Det är rimligt. Men, herr talman, när två vuxna vill skilja sig och det inte finns minderåriga med i bilden tycker vi moderater att en betänketid är orimlig, speciellt i de fall där den ena parten har blivit kränkt eller utsatt för våld inom äktenskapet. Vi moderater vill därför att kravet på sex månaders betänketid tas bort i de fall där det inte finns minderåriga barn med i bilden. Familjerättslagstiftning är inte enkelt. Uppfattningar om vad som är rätt och fel påverkas ofta av tro och moral. I ett modernt samhälle som måste dock lagar stiftas för att skydda de svaga som vi behåller respekten för människors förmåga, vilja och rätt att bestämma över sina liv. Jag ser fram emot fler debatter om angelägna lagändringsförslag i takt med att samhället utvecklas och förändras. 54 (SD): Barn har rätt till sina föräldrar, men föräldrar har inte rätt till barn. Så brukar jag uttrycka det. Men har barn verkligen rätt till sina föräldrar? Det har de inte med den lagstiftning som gäller i alla fall. Eftersom regeringen har valt att ha ett vuxenperspektiv har barn fortfarande inte en naturlig rätt till båda sina föräldrar. Den rätten finns bara för barn som föds av gifta föräldrar. Trots tillkännagivande, upprepade påminnelser och återkommande kritik mot rådande ordning väljer regeringen att hålla fast vid ett föråldrat regelverk. Det hjälper inte att har skrivit på internationella konventioner där det framgår att barn ska ha rätt till sina föräldrar, att barn ska ha rätt till familjeliv och att barn har rätt att behandlas lika. Ändå gör regeringen ingenting åt att många barn aldrig får rätt till båda sina föräldrar. Andra länder har gjort det. Andra länder har infört regelverk som skyddar barnets rätt till båda sina föräldrar. Andra länder har också löst de problem som vår regering sagt sig inte kunna lösa. har stått här i kammaren och sagt att det inte går att registrera faderskapet innan barnet är fött, att det inte går att ge barnet rätt till båda sina föräldrar och att det inte går att skapa likvärdiga regler för människor som är ogifta. Men jag säger att det går. Självklart kan pappan registreras i ett register redan hos barnmorskan – om man så vill. Det funkar i både och . Systemen finns klara att kopiera, i äkta konservativ stil. Det går att ge barn rätt till båda sina föräldrar. har gjort det. Paragraf 35 i barneloven inleds med att föräldrar som inte är gifta har föräldraansvar tillsammans för gemensamma barn. Jag ber om ursäkt om något blev otydligt i översättningen. Efter detta tydliga konstaterande i den norska lagen kommer givetvis de regler som måste finnas, det vill säga om undantag och om hur den gemensamma vårdnaden kan delas upp eller bli enskild när det behövs för barnets skull. Sådant är självklart. Men utgångspunkten är tydlig, nämligen att även ogifta har samma gemensamma föräldraansvar. Här är inte den ogifta pappan en andrahandsfigur eller något mindre viktigt för barnet. införs visserligen snart en möjlighet att elektroniskt anmäla gemensam vårdnad om barn i samband med att faderskapet bekräftas, vilket vissa partier här i kammaren tycker räcker. Det är inte bara regeringspartierna som är nöjda utan även och , vilket förvånar mig en aning. För mig är det ett tydligt vuxenperspektiv att vi som vuxna föräldrar kan fixa till detta med hjälp av ett bank-id och en enkel inloggning och att det därför inte behövs någon lagändring. Men då har man missat det som är det viktiga. När förändrade sin lag var det just med fokus på hur man gör lagen jämställd, och utgångspunkten var barnet och barnets rättigheter. Även har skrivit på , och skulle behöva ett liknande helhetsgrepp. Men när regeringen tog initiativ till en ny utredning var det inte barnet som stod i fokus. Nej, i stället var det som vanligt de vuxnas frågor som prioriterades och som var viktiga att få med. Sociala föräldrar ska ges rättigheter, och homosexuella kvinnor ska inte behöva adoptera inom äktenskapet. Men vart tog barnets rättigheter vägen? Det mest naturliga i världen vore givetvis att lägga in även barnets rättigheter, och framför allt barnets rätt till båda sina föräldrar, i en utredning. Ändå valde man att inte göra det. Denna utredning tillsattes efter att utredningen om pekat ut bristen, det vill säga att barn inte har samma rätt till båda sina föräldrar – vilket givetvis borde vara självklart när vi nu skriver 2021, inte 1921 eller 1821. Jag har inte alls samma tillit till denna regering som och säger att de har i den text som besvarar denna reservation. Varför har det inte rättats till tidigare? skrev , och att regeringen plötsligt nu skulle rätta till detta utan påtryckningar från tror jag helt enkelt inte på. Jag tror inte alls att regeringen har för avsikt att agera utifrån utredningen och vidta erforderliga åtgärder, som det står. Tvärtom tror jag att detta kommer att fortsätta att vara en fråga som hamnar i skymundan. I stället prioriteras alla andra frågor som regeringen anser vara större. Detta är ingen stor fråga för regeringen. Det är inte heller en stor fråga för de flesta partier, men det är en mycket stor fråga för det barn som faktiskt berövas sin ena förälder. Det är också en stor fråga utifrån hur man ser på barn och deras föräldrar. För mitt parti är barnet en egen individ med egna rättigheter och inte ett bihang till den som råkat föda barnet. Barnets rätt till båda sina föräldrar måste vi värna. Barnets talan måste vi föra, för barnet kan av naturliga skäl inte självt föra sin talan. Barnet ska aldrig vara beroende av andras välvilja för att få sina rättigheter uppfyllda. I vårt land är det självklart att barn har rätt till sina föräldrar, till båda sina föräldrar, och det ska gälla alla barn. Mest naturligt vore givetvis att barnets pappa är med redan på barnmorskemottagningen och att man där registrerar fadern. Därefter är det naturligt att vårdnaden blir gemensam när barnet föds om inga omständigheter säger något annat. Så fungerar det i , och det skulle givetvis kunna fungera även i . Men det kräver en regering som inte bara kör plakatpolitik och gör plakatpolitiska utspel utan faktiskt bryr sig på riktigt. Många förslag behandlas , och tyvärr hinner jag inte gå in på alla. Men jag vill i alla fall kort nämna några till av dem som vi har lagt fram. Testamentsregister är för oss en gammal käpphäst. Vi har drivit frågan, och det är något som verkligen efterfrågas. Ett enkelt register över vilka testamenten som finns så att testamenten inte riskerar att försvinna borde enkelt kunna lösas av . Det finns register för äktenskapsförord, så det borde vara enkelt att använda samma system. Ändå händer ingenting på området. Jag hoppas att detta tillkännagivande kan skynda på processen. När jag ändå är inne på arvsregler vill jag framföra att även kusiner självklart borde få arvsrätten tillbaka. Det finns till och med en utredning om nordiska arvsregler som direkt föreslår att och övriga nordiska länder som saknar arvsrätt för kusiner ska återinföra denna. Därefter kan gemensamma arvsregler införas i hela . Jag vill yrka bifall till reservation 11, som tar upp frågan om automatisk gemensam vårdnad för ogifta föräldrar. 55 (C): Det här är ett betänkande som innehåller många olika frågor. Som redan har sagts har vi ändå sparat ett antal frågor till vårens debatter, så jag ser verkligen fram emot våren. Jag har jobbat mycket med dessa frågor under , precis som mina kollegor, och jag har gått in med ögonen på barnets bästa. Det är där jag har lagt mitt engagemang, och det finns många olika delar att prata om när det gäller barnets bästa. Det handlar om när barnet föds, det vill säga att barnet har rätt till sina vårdnadshavare, sina biologiska föräldrar och sina sociala föräldrar. Det handlar om vad som händer när ursprungsfamiljen sviktar eller om barnet får en annan familj än den ursprungliga. Barnet måste ha en trygg uppväxt. Men det handlar också om när föräldrar väljer att leva isär. Även då måste barnet få en trygg fortsatt uppväxt. Av det skälet kommer jag att försöka beröra tre områden i det här anförandet. Ett är det som föregående talare talade mycket och varmt om. Det gäller gemensam vårdnad från första början. Jag är väldigt förvånad över att regeringen inte tar det här steget framåt och ser hur viktigt det är att värdera bägge föräldrarna lika högt för barnen. En majoritet av barnen föds utan två vårdnadshavare därför att en minoritet av barnen föds i ett äktenskap. Den utredning som kommer har fortfarande inte sikte på helheten utan fokuserar på det traditionella äktenskapet. Ett annat område är värdmoderskap. Jag vill se ett altruistiskt värdmoderskap i därför att det är ytterligare ett sätt för barn att få komma till livet. Men det ska vara på ett tryggt sätt. När det gäller värdmoderskap finns det föräldrar som väljer att åka till andra länder för att få hjälp av en värdmoder att få ett barn. Men det handlar inte enbart om att svenska föräldrar använder tjänster från utländska kvinnor. Det är väldigt många svenska kvinnor som åker till ett annat land och får hjälp med insemination för att föda ett barn i åt en syster som inte själv kan bära barnet eller åt en bror. Oavsett om ett barn föds av en icke svensk moder eller en svensk moder uppstår problemet igen utifrån barnets perspektiv att ha rätt till sina föräldrar. Det är ju den födande modern som är mor till barnet, oavsett om det var det som var tanken, och så inleds en lång process för att barnet ska få sina rätta vårdnadshavare. Men det är fortfarande viktigt att hålla på att barnet också har rätt till sitt biologiska ursprung. Vi ska inte glömma de bitarna, men det är inte samma sak som att ta bort möjligheten att få rätt vårdnadshavare från första början. Det blir ett lapptäcke på det här området, som är juridiskt komplicerat. Så länge inte regeringen tar in hela perspektivet och tar sig an alla frågor om vad som gäller, oavsett om barnet föds i ett annat land eller i , och ser till barnets rätt till sina vårdnadshavare har vi fortsatt ett problem. När det gäller ursprungsfamiljen aviseras det en utredning om att ta tag i vårdnadsöverflyttning och adoption. Men anledningen till att jag står bakom det tillkännagivandet, som bygger på ett av förslag i det här betänkandet, är att regeringen inte har visat att man vill ta de här stegen framåt och sätta barnet främst hela vägen. Därför tycker jag att det är viktigt att återigen säga: Ta tag i de här bitarna! Sätt barnet främst, och agera så att det händer något! Det här bygger trots allt på barns rätt till trygghet. Vi ska i detta sammanhang inte glömma att prata om den kunskap som behövs hos dem som arbetar med barn och frågor kring barn. Omhändertagande av barn kräver att de som gör utredningarna gör det på ett bra sätt och ett tryggt sätt så att rätt barn omhändertas. Vårdnadsöverflyttning handlar om de små barnens trygghet men också om de äldre ungdomarnas möjlighet att äntligen få landa någonstans efter att ha fått byta familj, i vissa fall . Det tredje området handlar om bodelning. Som lagstiftningen ser ut kan i praktiken en part som trilskas i en bodelning hålla på väldigt . Det finns bodelningsprocesser som pågår , , och aldrig blir lösta. Det må så vara att det är två vuxna individer som fajtas om hur stort kapitalet var den dagen de bestämde att de skulle separera eller hur stort värde huset eller bilen eller lånen har. Men i många av fallen finns det också barn, som drabbas dubbelt av att föräldrarna bråkar och aldrig blir färdiga med sin bodelning. Här finns det förslag. I en ganska gammal utredning finns det förslag på hur man skulle kunna göra för att snabba på de här processerna. Jag tycker att det är tråkigt att man inte kan lyfta upp de förslagen, titta på dem igen och ställa dem i relation till de förändringar som gjordes för . Hur har de förändringarna fallit ut, och vad ska vi ta upp av de här förslagen så att vi kan bli av med att tvister kan ta så otroligt ? Det drabbar barnen, och det drabbar även de vuxna som aldrig blir klara. Någon kanske får flytta runt och sova på soffor för att den inte har någonstans att bo. Jag har lite tid kvar, herr talman. Då tänker jag att jag måste få nämna något om internationella adoptioner, som tidigare talare har pratat om. Jag är glad att Socialdemokraterna nu kommer att ta tag i den här frågan, för även jag har fört debatt i den här kammaren om att vi måste ta tag i de internationella adoptionerna. Jag säger det igen: Barnen har rätt till sitt ursprung. Vi kan inte göra något åt det som skedde i sak, men vi kan jobba med frågan så att det inte händer igen. Vi kan säkerställa att det inte händer igen.