prot · H80986 · 2021-03-02 00:00:00 — En hästjurist jag pratade med säger att det är sällsynt att köpare tar hand om hästen på ett bra sätt under rättsprocessen. Juristen berättade hur säljare gråter när de beskriver hästen som återlämnas. Att det står i lagen att hästar ska lämnas tillbaka i väsentligt oförändrat skick saknar innebörd i verkligheten. Veterinärer vittnar om den praxis som blivit att hästar inte får behandling för sjukdom och skada under rättsprocessen. Rättsprocesser pågår ofta , upp till . Skador som hade kunnat behandlas blir kroniska. I kombination med fullvärdesförsäkring avlivas många hästar i som egentligen är friska. De går en tidig död till mötes. I mitt nästa anförande ska jag berätta om familjen från . Deras häst var på SLU i med en kraftig hälta som förblev obehandlad. Vem ser till hästens bästa när inte köparen gör det? Djurskyddet fungerar inte för hästarna. De hamnar i kläm på grund av den rättsosäkra processtid som konsumentköplagen skapar. Statsrådet tycker att djurskyddet fungerar och har dessutom förstärkt det 2019. Jag har ringt runt och pratat med flera personer på . Ingen – ingen – känner till något fall där djurskyddet gått in och hjälpt djur under rättsprocessen. Jag vill fråga statsrådet om hon verkligen tycker att hästarna får den vård och omsorg de behöver då rättsprocesser pågår. 126 KOPPARKLINT (M): Fru talman och ministern! Nej, djurskyddet fungerar faktiskt inte. Först och främst vill jag tacka ministern för det svar som hon har gett. Jag ska berätta att jag inte var någon hästtjej när jag var yngre. Jag har inte haft det intresset som vuxen heller – jag tycker dock om hästar. Däremot har flera i min bekantskapskrets hästar, och jag har på nära håll sett hur mycket tid och energi det kräver att vara hästägare och att bedriva företag på området. Jag har också förstått hur viktigt det är att sköta sina hästar på rätt sätt och vilka konsekvenser det kan få om man inte gör det. Jag har genom många samtal med en veterinär och genom besök på dennes jobb fått insyn i detta och en kunskap som jag är väldigt tacksam över. Jag har bland annat fått vetskap om att många skador som hästar får beror på handhavandefel och kunskapsbrister hos den som ansvarar för hästen. Nej, fru talman, jag är ingen hästtjej. Däremot har jag ett genuint intresse av att djur ska leva ett gott liv under sin livstid. Jag avskyr verkligen när djurägare missköter sina djur så att de blir lidande. Jag har ett intresse av att lära mig om de brister som finns och av att få till mig tips på hur lagar och regler kan ändras så att det blir bättre för djuren. Vid en försäljning av en häst har säljaren extra ansvar att bevisa att hästen inte hade några fel vid köpet. Frågan är hur många hästar som har helt perfekta röntgenplåtar och vilken relevans eventuella röntgenfynd har för användandet av djuret. vittnar säljare om att köpare går fria från ansvar att ge hästen den omvårdnad hästen behöver. Köparen missköter helt enkelt hästen, oftast på grund av okunskap och bristande erfarenhet. förstår inte alla nyblivna hästägare vilket arbete det innebär att äga en häst. Stallas hästen in i en egen lokal och inte tillsammans med andra hästägare som har adekvat kunskap och erfarenhet är riskerna större. Jag skulle vilja måla upp en bild av hur illa det kan bli. Ta ett exempel med en köpare av en häst som vill häva köpet eftersom köparen är missnöjd. Det går så långt att det blir en rättsprocess eftersom säljaren inte anser att det fanns något fel på hästen när den såldes. I väntan på att en rättsprocess ska ha sin gång släpper köparen ut hästen i hagen för att köparen inte vill eller orkar ta ansvar för den. Det kan exempelvis handla om utebliven hovvård. När man då hämtar in hästen har den långa hovar, hudproblem som rasp och mugg och andra obehandlade åkommor. Till det kommer att hästen har blivit mager eftersom den tappat hull och muskler. är dessa hästar fullvärdesförsäkrade, och veterinärer och jurister vittnar om att det är en dödlig kombination. Den missnöjda köparen väljer hellre att avliva hästen än att rehabilitera den. En häst som i rätta händer skulle kunna vara fullt frisk går alltså mot sin död. Därmed är rättsprocessen avslutad. Att det kan gå till så här är fruktansvärt. Det finns inget djurperspektiv över huvud taget. Hästen är inte mycket mer värd än en brödrost, och den synen förstärks när man läser konsumentköplagen, där försäljning av djur regleras. Djur är betraktade som saker. Jag skulle vilja veta om ministern tycker att detta är rimligt. 127 Statsrådet (S): Tack, och Kopparklint, för frågorna! Kopparklint inledde med att säga att hon inte var en hästtjej när hon var ung. Jag kan då inleda med att säga att jag är en gammal hästtjej, vilket innebär att hästar givetvis ligger mig väldigt varmt om hjärtat. Dock kan jag konstatera att det finns något som för mig är överordnat allt annat viktigt, oavsett om vi talar om hästar eller om vi talar om andra djur. Det är att varje djur genom hela sin livslängd, oavsett var det befinner sig, ska ha ett gott djurskydd. Vi har därför moderniserat och uppdaterat djurskyddslagen, som redan tidigare kanske var en av världens starkaste djurskyddslagstiftningar, . Jag utesluter inte alls att man behöver göra mer när det handlar om sanktioner och kontroller för att säkerställa att den efterlevs fullt ut. Jag vill också konstatera att de allra flesta människor behandlar sina djur väl, oavsett om vi talar om hästar eller någonting annat. Man har ett djur för att man bryr sig om det, och man behandlar det väl. I varje fall där så inte sker är det förfärligt; det råder ingen som helst tvekan om det. När det gäller den här specifika frågan kopplad till konsumentlagstiftningen vill jag först säga att konsumentlagstiftningen inte ligger på mitt bord. Det är inte min portfölj, utan det är en annan minister som hanterar den frågan. Däremot har , som nämndes i någon av interpellationerna, i underlagsarbetet inför det direktiv som ska implementeras i varit drivande för att göra det möjligt för medlemsstater att själva fatta beslut på detta område. Vi nådde framgång i det, och det är nu möjligt. Man har sedan haft en utredning kring detta kopplat till , och utredaren har lämnat ett förslag som inte i huvudsak går ut på att man ska undanta djur från konsumentlagstiftningen helt och hållet. I stället föreslår man att det ska kunna göras två ganska viktiga undantag. Det ena är att det för dyrare djur, exempelvis häst, föreslås en undersökningsplikt för köparen. Det andra är att köpare och säljare ska kunna avtala bort den omvända bevisbördan. Detta är förslag som i sak skulle kunna hantera ganska mycket av de här problemen – såklart – men de innebär inte att man undantar hästar. Jag har faktiskt inte tidsplanen framför mig – det står säkert någonstans i alla mina papper vid vilken tid den förväntas skickas till , men jag hittar det inte . Det finns dock en deadline eftersom detta är ett direktiv som ska implementeras, så det är en fråga som är på väg fram och som bereds . Det jag redogör för nu är alltså det som är utredningens förslag. Det sas här att konsumentskyddslagstiftningen är till för varor, och det är inte riktigt min bild. Den är ju till för att skydda konsumenterna. får vi höra fruktansvärda berättelser om sådant som jag skriver under på inte får ske, där djurskyddslagstiftningen borde kicka in och där djur borde omhändertas. I hemska fall borde kanske tillståndet att ha djur kunna dras in. Men poängen här är att även det omvända finns: Det finns köpare som blir lurade av säljare, och konsumentskyddslagstiftningen är till för att skydda köparen. 128 (M): Jag vill nämna några lite snabbt. Länsstyrelserna vittnar om att förstärkningen av djurskyddet var en uppdatering gällande språk och så vidare. De kan egentligen inte se att det var en förstärkning av skyddet för hästarna i en rättsprocess, och de ser inte att detta har använts för det ändamålet eller kommer att kunna användas i nuvarande form, trots att det är förstärkt – eller uppdaterat – 2019. Statsrådet pratar om konsumentköplagen. Den är till för att stärka köparens position i förhållande till säljaren, och då främst gällande varor. Det är lämpligt att köparens roll är stärkt i förhållande till ett multinationellt företag vid köp av till exempel ett kylskåp, men i handeln med hästar blir detta tokigt. Där har man nämligen inte det partsförhållandet mellan köpare och säljare att det är givet att köparen skulle vara en svagare part än säljaren. Så funkar det inte i hästhandeln, utan ofta är säljaren ett litet stuteri som kanske säljer tre hästar eller liknande. Jag har förberett mitt andra inlägg, där jag vill berätta om familjen i . De sålde en häst . Allt var frid och fröjd under en månad – hästen tävlades i hoppning, resultaten var goda och i deras gemensamma chattgrupp delade ryttaren med sig av glädjen över hästen. Sedan kom det som en blixt ned från klar himmel: Hästen är dum och ska lämnas tillbaka på grund av lynnesfel. Hästen stegrar sig med sin ryttare. Vad detta betyder är att ryttaren har blivit rädd och inte längre vill ha hästen. Säljaren ser i detta läge inte skäl till hävning, men säljaren har ingen rätt att träffa hästen för att bilda sig en egen uppfattning. Det körs runt till veterinärer, och kissing spines hittas. Veterinär upplyser om att detta behöver fortsätta utredas och att inget är fastställt. Köparen ser ändå att det nu finns skäl till hävning – bingo! Till saken hör att hästen har ådragit sig hälta, vilken förblir obehandlad hos köparen. Inte förrän hästen kommer åter till säljaren blir hältan behandlad, vilket sker före . Hästen har rejält ont; hältan bedöms vara 2,5-gradig. Hade vi haft så ont hade vi gått och lagt oss i sängen, men hästen kan ju inte komma undan. Den har i stället beröringsskräck och kastar sig undan all beröring. Hästen har varit också hos SLU i för hältan, som är rejält tydlig för alla – även för ett otränat öga. Var är djurskyddet när veterinärer vittnar om att det är vanligt att veterinär inte behandlar en häst under pågående tvist? Det är ingen skillnad för veterinärer som jobbar under . Säljaren meddelar att hästen nu mår bra och hoppar igen. Historien är typisk, för den gick aldrig till tingsrätten. Konsumentköplagen har rykte om sig att vara rättsosäker, och finns det kissing spines – närliggande tornutskott – ser prognosen dyster ut för säljaren, trots att av alla hästar bevisligen har kissing spines. Väsentligt är att en rättsprocess som pågår ökar risken för att hästen inte lever eller inte går att rehabilitera. dålig skötsel kan ta död på den friskaste häst, och i kombination med fullvärdesförsäkring avlivas många hästar i helt i onödan. Är det så statsrådet tycker att konsumentköplagen ska fungera, det vill säga att hotet om dålig skötsel från köparens sida blir ett absolut påtryckningsmedel? 129 KOPPARKLINT (M): Ministern sa att de här frågorna inte ligger på hennes bord, men det gör däremot djurskyddslagstiftningen. Därför kommer detta att hamna på ministerns bord, för vi pratar om djurskydd. Med tanke på att hästar, som sagt, kan behandlas i princip som en trasig brödrost som bara kastas på tippen skulle jag vilja fråga ministern hur hon vill verka för att höja statusen på djur generellt. Borde inte försäljning av djur regleras i djurskyddslagen i första hand? Eller borde den inte kicka in, som ministern själv sa? är timmen slagen att göra rätt. öppnade EU upp för möjligheten att rädda djuren från konsumentköplagen, som är till för att skydda konsumenten och stärka konsumentens ställning gentemot näringsidkaren. Den fungerar utmärkt vid köp av exempelvis den där brödrosten som jag återkommer till: levereras med innehållsdeklaration och skötselanvisningar, och det vilar ett ansvar på konsumenten att inte tappa varan i golvet eller på annat sätt vara oaktsam. Finns det fabrikationsfel kan detta avhjälpas med reparation eller ny vara. Kunskapen och ansvaret ska vara större hos säljaren än köparen, vilket gör att konsumentköplagen behövs för att säkra köparens position. Den devisen blir dock skev när man talar om levande djur, som konsumentköplagen också omfattar. Vid handel med levande djur är det inte givet så att säljaren har större kunskap än köparen. Ingen säljare kan lova hållbarhet på eller prestation av ett levande djur, och mycket mer beror på handhavandet eftersom vi pratar om ett levande djur, till skillnad från en köksvara. Ett levande djur består av både fysisk och psykisk materia som direkt påverkas av skötsel, handhavande och miljö. Ett djur kan också få sjukdomar, precis som vi människor. Konsumentköplagen är inte anpassad för handel med levande djur. Den är ett trubbigt instrument när man ser till djurs välmående och utifrån ett djurskyddsperspektiv, vilket ändå borde vara det viktigaste här. Det är ett faktum att djur far illa på grund av att de i konsumentköplagen inte värderas högre än en vitvara. Hästar far illa i utdragna rättsprocesser på grund av konsumentköplagen. Vi måste försöka agera för att inte fler djur ska fara illa. Det här är en mycket viktig fråga. Hästar och djur är inte saker utan levande varelser som blir människans bästa vän. De förtjänar att skyddas och värderas högt. När det kommer till en hästköpare som inte har handhaft hästen på ett korrekt sätt så att det har uppkommit skador som man sedan skyller på säljaren, och man vill reklamera hästen, har säljaren i princip inte något att säga till om. Det blir en ord-mot-ord-situation. På vägen betalar hästen ett hårt pris med sitt välbefinnande och i många fall, tyvärr, med sitt liv. En annan orimlighet är att säljaren inte har någon möjlighet att träffa djuret eller kontrollera djuret via ombud så länge djuret finns hos köparen. Rimligt är att säljaren har rätt att personligen träffa djuret eller via ombud, exempelvis en veterinär. Men så är det tyvärr inte. Det anser jag att vi måste ändra på omgående. 130 Statsrådet (S): Det är uppenbart att frågan berör. Det är för mig en självklarhet att frågan berör. När vi talar om djur och djurs lidande ska det göras med ett stort mått av seriositet. I det sammanhanget vill jag återigen slå fast att det aldrig är accepterat och aldrig tillåtet enligt lag att inte ta hand om ett djur, ej heller under en rättsprocess. Det är oomtvistat så. Jag köper absolut argumenten att det är vanskligt att jämföra levande djur med en trasig brödrost, en vitvara eller vad de må vara. I det sammanhanget kan jag bara konstatera att också utredarens förslag – som jag uppfattar att avvisar helt och hållet och som är på beredning – förhåller sig till det faktum att djur inte är som vilken vara som helst genom att se till två viktiga undantag i sammanhanget. Man föreslår att för köp av dyrare djur ska det finnas en undersökningsplikt hos köparen vid säljtillfället. Köparen måste vid köptillfället – så som jag har uppfattat era berättelser när jag har läst in mig på frågan inför debatten, konsumentlagstiftningen ligger inte i min portfölj – låta en veterinär göra en kontroll för att kunna hänvisa till gamla fel . Man möjliggör också för köpare och säljare att vid köptillfället avtala bort den omvända bevisbördan . Detta innebär att säljarens möjligheter till rättvis hantering förstärks, och det är viktigt i sammanhanget. Jag måste konstatera att konsumentköplagstiftningen inte, till skillnad från djurskyddslagstiftningen, är till för att skydda vare sig djuret eller säljaren. Den lagstiftningen är till för att skydda konsumenten, det vill säga den som handlar. Det går inte att bortse från. Oavsett hur hemskt man tycker om exempel där köparen beter sig förkastligt utifrån ett djurperspektiv går det inte att bortse från att det omvända kan hända, det vill säga att det behövs skydd också för den som köper en häst – en dyr investering. Det behövs fungerande mekanismer åt det hållet också. Oavsett köpare eller säljare gäller djurskyddslagstiftningen också under en rättsprocess. Båda interpellanterna refererar till att man har pratat med länsstyrelser och veterinärer, och det finns många exempel. Jag har stor respekt för att ett exempel är ett dåligt exempel. Det behövs inte mer än ett exempel. Men för att det ändå ska bli lite proportion kan vi konstatera att statistiken är dålig på området. Här finns framför allt ingen statistik från senare tid. Min fråga är ju hur stort problemet egentligen är. Jag får återkomma till frågan om den senaste statistiken i nästa inlägg. 131 (M): Lagen är skapad för att skydda konsumenten och varor av döda ting. Djur är egentligen mer av en begagnad vara, och de passar inte in i konsumentköplagen. Även om utredaren lägger fram förslag som luddar till det hela i rätt riktning blir det aldrig bra att ha djur i konsumentköplagen. Jag är därför tydlig med att säga att djur ska räddas från konsumentköplagen. Förstår ministern att köpare som vill häva ett köp inte ger hästen den vård och omsorg hästen behöver? De vill inte ha kvar hästen. Veterinärer vittnar om att skador är obehandlade. Hästen släpps ut i hagen och tas inte in förrän i samband vid transporten tillbaka till säljaren. Den häst som kommer tillbaka till säljaren är inte i väsentligt oförändrat skick så som det står i lagstiftningen att den ska vara. Den hästen har långa hovar, mugg, rasp, regnskållor, är mager och mer stressad . Hästen som såldes presterade på tävlingsbanan, och tillbaka kommer något riktigt sorgligt. I själva verket kan anledningen till hävningen av köpet vara att köparen inte förutsåg allt jobb det innebär att ha häst, att det var mer häst än vad köparen klarar av och köparen blir rädd för hästen eller att hästen inte trivs med sin nya ryttare och inte presterar på tävlingsbanan så som det var tänkt. Nuvarande lag har blivit som en ångervecka, men , och det var inte så lagen var tänkt att användas. kommer jag till huvudfrågan, fru talman. Kommer statsrådet att jobba för att djur ska undantas i konsumentköplagen? Jag vill tacka alla runt om i som har delat med sig av sina erfarenheter. Att det är så många som har hört av sig och skrivit på uppropet på Facebook är ett tydligt tecken på att något behöver ändras. 132 KOPPARKLINT (M): Ministern säger att det aldrig är acceptabelt att behandla djur illa. Fast det sker kontinuerligt när man ser på exemplen i konsumentköplagen. Vi får exempel från veterinärer, jurister, säljare och länsstyrelser, vilket min kollega har räknat upp. Många exempel från verkligheten visar hur orimlig lagen är och vilket lidande den skapar för djuren. Frågan ligger faktiskt i ministerns portfölj eftersom det handlar om djurskyddsfrågor. Här borde ministern se över denna fråga omgående. Vi ska inte behöva höra exempel på hur hästar far illa när de säljs eller under rättsprocesser. De avlivas, och försäkringar täcker upp. Priset som hästen får betala är med livet. Oavsett hur svensk lag ska utformas måste djuren skyddas och inte utsättas för onödigt lidande. är det att ta ställning för djuren. Lagstiftningen är inte till för djurens bästa när det gäller säljansvaret för djur, som regleras i konsumentköplagen. Djurs rättigheter och välmående måste väga tyngre än att de ska likställas med vitvaror, vilket jag har sagt tidigare. Alltför många djur har farit illa på grund av lagstiftningen, och man har inte ett djurrättsperspektiv. Ministern har dessa frågor i sin portfölj, och jag hoppas innerligt att man ser över dessa frågor . Jag tackar också för en bra debatt, och jag tackar fru talmannen, åhörare och tjänstemän. 133 Statsrådet (S): Jag kan konstatera att jag och interpellanterna är rörande överens om att vi ska ha ett gott djurskydd i för alla djur, och jag tror att vi kan vara helt överens om att djurskyddet ska vara gott även under rättsprocesser. Så är också lagen utformad. Jag utesluter inte att man behöver se över exempelvis sanktionssystemet. Här finns en utredning som ligger på mitt bord, som är mitt ansvar och som kommer till under det här året – strax före eller strax . Den handlar om sanktioner, alltså hur straffen ser ut på området och hur vi utvecklar dem. Jag tror att det kan bidra till bättre efterlevnad och fler ingripanden och till att frågan får en annan status. Det är ett viktigt komplement för att säkerställa att djur mår väl, oavsett system. Någon av interpellanterna sa att något måste ändras. Mitt svar på det, kopplat till den här specifika frågan, är att något kommer att ändras. Jag kan inte säga exakt hur det förslaget kommer att se ut, för det är under beredning. Men oavsett om man går på utredarens förslag eller gör anpassningar till det kommer något att ändras. Man kommer att stärka bevisbördan – man ska ha minst det som finns i utredningen, förutsätter jag, och man ska titta på kontroll vid köp och att kunna ha andra avtalsförhållanden. Det är bra. Jag tog verkligen till mig när jag läste om det här att det finns dåligt med statistik på hur stort problemet är. Det enda jag kunde hitta som var riktigt relevant var att 193 konsumentköpsmål avgjordes i domstol . Det är inte jättemånga, och det kanske är ett av skälen till att frågan inte har fått så stor uppmärksamhet förrän . Men det spelar egentligen ingen roll. Mitt tydliga budskap här är att djurskyddslagen gäller i alla lägen, också under rättsprocess, punkt. Interpellationsdebatten var härmed avslutad. § 24 Svar på interpellation 2020/21:441 om stärkt miljöhänsyn i skogsbruket 134 (S): har frågat mig om jag avser att verka för att förslag på lagstiftning tas fram så att avverkning av skogar med höga naturvärden stoppas, om jag avser att verka för stärkt reglering för att stärka miljöhänsynen i skogsbruket, om jag avser att verka för att staten, i enlighet med vad rekommenderar, ska göra stora ansträngningar för att skyddsvärda skogar inte ska avverkas, om jag avser att verka för en nationell målsättning för skydd av tätortsnära skog samt stärka lagstiftningen för att värna skog med särskilt höga värden för rekreation och friluftsliv och avslutningsvis om jag avser att verka för att öka kunskapen om var våra kvarvarande skogar med höga naturvärden finns samt att denna kunskap görs tillgänglig för svenska folket. Jag vill inleda med att säga att det är min och regeringens tydliga ambition att skyddsvärda skogar inte ska avverkas utan bevaras, antingen genom formellt skydd eller frivilliga avsättningar, samt att miljöhänsynen i skogsbruket ska öka. Skogspolitiken bygger på två jämställda mål: miljömålet och produktionsmålet. Det är möjligt och önskvärt att utveckla bägge dessa delar. Regeringen arbetar med att genomföra den sakpolitiska överenskommelse som träffades mellan Socialdemokraterna, , det så kallade januariavtalet. Som en del i arbetet beslutade regeringen att tillsätta en utredning som fick uppdraget att undersöka möjligheterna och lämna förslag på åtgärder för stärkt äganderätt till skog, nya flexibla skydds- och ersättningsformer vid skydd av skogsmark samt hur internationella åtaganden om biologisk mångfald ska kunna förenas med en växande cirkulär bioekonomi Utredningens betänkande Stärkt äganderätt, flexibla skyddsformer och naturvård i skogen (SOU 2020:73) lämnades till miljö- och klimatministern och har skickats ut på remiss. Då detta förslag bereds av kan jag inte föregå denna process. Jag vill slutligen hålla med om betydelsen av att vi nu arbetar för ett långsiktigt hållbart skogsbruk. 135 (V): Tack, ministern, för svaret! Utgångspunkten i allt vi gör behöver vara att det ska ske inom naturens och planetens gränser. Det gäller även skogsbruket och då inte bara i utan även här i . är den absoluta merparten av svenska skogar på olika sätt påverkad av skogsbruk. Många skogar har också ersatts av produktionsskogar, en gång kalavverkade och mer plantager än levande skogar. Bilden är ofta att har världens främsta skogsbruk. Ett föredöme – visst är det så vi ser på oss själva? Men är det verkligen en rimlig självbild? I har vi inte ens en definition av vad hållbart skogsbruk är, och vi fortsätter bruka våra naturskogar.