prot · H809143 · 2021-06-17 00:00:00 — Vi vill se mer trygghetsskapande arbete, särskilt för att kunna få till en bra och långsiktig trygghet i de utsatta områdena och särskilt när polisen misslyckas med att definiera vad dessa områden är. Det finns andra förslag om vad vi skulle vilja se – vi har som sagt en gedigen motion. Vi vill utvärdera de trygghetsskapande arbetsmetoder som polisen använder. Vi vill att polisens medborgarlöften ska utvecklas och att man ska kunna arbeta på ett mer effektivt sätt. Vi vill att fasmetoden ska användas mycket mer. Vi skulle vilja se lokala sociala insatsgrupper. Vi skulle vilja ge i uppdrag att arbeta fram konkreta brottsförebyggande insatser. Och så har vi det här med trygghetszoner och trygghetsvärdar. Detta och mycket mer behövs. Men jag nöjer mig med att yrka bifall till reservation 9. 77 (KD): Det är en lång dags färd . Dagen närmar sig ett slut för oss i justitieutskottet i och med den fjärde debatten. Jag och har deltagit i alla. Jag såg att var redo att träda fram här, men jag ska säga några ord innan det är hans tur. Dagens avslutande debatt, för vår del, gäller om arbete. har granskat arbete i utsatta områden och funnit att det inte fullt ut fungerar ändamålsenligt. I rapporten lämnar rekommendationer till . Rapporten belyser arbete och ansvar, men vi finner att det finns skäl att regeringen följer upp arbetet ytterligare. Jag vill lyfta några av punkterna. om arbete i utsatta områden konstaterar att metodstödet för att definiera ett utsatt område har brister och delvis bygger på subjektiva bedömningar av områdets problematik. Det är därför svårt att jämföra områden med varandra. Det kallar subjektiva bedömningar är skattningar av problem, till exempel narkotikaförsäljning, som inte baseras på data utan just på hur stora problemen upplevs vara. Skattningarna kan vara mycket olika i olika polisområden, beroende på den lokala situationen. Vi instämmer i kritik och är av uppfattningen att metodstödet måste uppdateras samt att ett brottsskadeindex bör användas i polisens metodarbete när det gäller att klassificera utsatta områden. En annan kritik som riktar handlar om att det är svårt att följa upp målet om en polis per 5 000 invånare i utsatta områden, eftersom dessa inte utgör en organisatorisk nivå inom . Ett mål som är svårt att mäta blir också mycket svårt att nå. Vi menar att ska ställa upp interna mål som är mätbara och möjliga att nå. Det är särskilt viktigt i de utsatta områdena på grund av deras utsatthet. konstaterar också att bevakningskameror och kroppsburna kameror är viktiga verktyg för att man ska kunna bedriva ett effektivt polisarbete i utsatta områden. delar den uppfattningen. Därför drev vi igenom en förenkling av regleringen av kamerabevakning. Det är därför allvarligt att över hälften av cheferna i lokalpolisområdena, i utsatta områden, uppger att de inte har tillgång till kroppsburna kameror eller bevakningskameror. Det innebär att bevisläget vid mycket allvarlig brottslighet riskerar att bli betydligt sämre och att dokumentationen av polisingripanden kommer att brista. Det är också allvarligt att regeringen behållit ett flertal begränsningar av polisens användning av kameror. Det handlar till exempel om bevakning med hjälp av fartkameror och om begränsade möjligheter till så kallad förlängd kik, där en kamera används som ett slags kikare på distans när det saknas möjlighet att ha en spanare på plats. Vi menar att regeringen måste säkerställa tillgång till kameror och tillföra tillräckliga resurser för att åstadkomma det. Utifrån det yrkar jag bifall till reservation 5. slutsats är också att arbete i utsatta områden inte fullt ut är ändamålsenligt. Även om rekommendationer formellt riktar sig till konstaterar vi att ansvaret ytterst är regeringens, till följd av otillräcklig myndighetsstyrning. Vi menar att regeringen behöver stärka sin ledning och styrning för att säkerställa att arbete i utsatta områden blir ändamålsenligt. Regeringen bör återkomma till och rapportera om sina fortsatta åtgärder tills de brister som påtalats av är åtgärdade. Jag stöder yrkanden och reservationer, men jag yrkar bifall endast till reservation 5, som sagt. Med detta vill jag tacka för dagens debatter och den goda stämning som vi har i utskottet och i debatter. Jag vill önska alla, inklusive talmannen och talmanskansliet, en trevlig sommar. 78 (L): om arbete i utsatta områden Den rapport från som vi nu diskuterar, när det gäller det här betänkandet, är delvis berörd i det tidigare betänkandet om polisfrågor. Det handlar om hur polisen ska jobba och att polisen ska vara närvarande. Lite förenklat kan man säga att säger att poliserna gör så gott de kan med de resurser de har. Det handlar alltså om den numerär av områdespoliser som jobbar nära medborgarna i allmänhet och i synnerhet i dessa utsatta områden. De är för få, och de ska jobba med detta som är så viktigt och som man kan kalla relationsskapande och gränssättande. Poliser som är närvarande i ett område kan jobba nära människor som lever där, trygghetsgrupper, som lyfte fram, fastighetsägare, inte minst, idrottsföreningar, skola, socialtjänst och andra som vill ha ordning och reda och trygghet i sitt område. Man pekar väl delvis på att det är lite oklart vilka metoder som är att föredra. Vi brukar försöka lämna åt svensk polis att själva välja efter bästa förmåga, helst utifrån kunskap och verklighetsbaserad erfarenhet, om inte annat. Men närvaron och numerären är viktig. Vi ser i rapporten att man i väldigt många områden inte når upp till det stora antal områdespoliser som behövs för ett positivt framåtsyftande arbete. Man ser också att många av dem inte är öronmärkta. De har mängder av andra uppgifter. De rycks bort från det långsiktiga relationsskapandet. När de är närvarande begår människor inte brott lika lätt. De som lever i området får en bättre relation till poliserna, som de då känner, om de inte bara är där med blåljusen på när bilar brinner eller något annat händer eller när de kriminella gängen har tagit över området. Jag ska nämna något om trygghetsgrupperna i . De jobbar eller . Sedan är det väktarna som tar över själva patrulleringen. Trygghetsgrupperna är väldigt uppskattade av dem som bor där och sköter sig. Är det mopeder som är stulna ser de till att de åker bort på en gång. Står det ytterst tveksamma bilar på en parkeringsplats åker de bilarna bort på en gång. I värsta fall jobbar trygghetsvärdarna ihop med fastighetsägarna. Om människor inte sköter sig ifrågasätter man hyreskontrakten. Då ser man till att de nätverk som finns runt dessa människor, ofta unga, som begår brott – ursäkta mig, jag höll på att svära – nogsamt får veta att de ska upphöra med den här verksamheten. Familjen kan nämligen riskera sitt eftertraktade hyresavtal. Man sätter alltså press och använder hyresavtalet via trygghetsvärdarna. Detta är väldigt framgångsrikt, så det gillar jag också. Men det är inte bara att gå runt och prata, utan man är ganska tydlig med att buset tas tidigt och jagas ända in till lägenhetsdörren, så att säga. hjälper man människor som har problem med elproppar eller läckande kranar. Man ger snabbt service, och man blir uppskattad. Nog om detta. Det handlar om att vara nära medborgarna. Vi behöver fler poliser. Det är därför Liberalerna säger att vi behöver fortsätta med den satsning som ligger fast, där vi utbildar rekordmånga svenska poliser. Det kommer att komma ungefär 5 000 . Den planen ligger kvar. För Liberalernas del går vi gärna vidare med ytterligare 5 000 , eftersom vi behöver ha ett polissnitt i vårt avlånga och stora land som åtminstone ligger på ett europeiskt snitt. Den behöver inte vara jättemycket högre, men polistätheten ska framför allt inte vara så mycket lägre, som den är . Polisen är en av våra viktigaste trygghetsskapande åtgärder och är till för att ge människor frihet och livschanser i stället för rädsla och gängvälde. om arbete i utsatta områden Jag har tidigare i dagens debatter lyft fram frågor om att bekämpa den grova brottsligheten. Det gör man både med vassa verktyg i processrätten och med relevanta straff. Människor som ägnar sig åt brott som livsstil måste låsas in . Då får de mer tid för rehabilitering. Framför allt begår de inga brott. Det krävs poliser, men vi har också rapporter som har pekat på vikten av att hela rättsväsendet håller ihop. Man kan inte bara ha en massa poliser; man måste även ha åklagare, domstolar och fängelseplatser. Jag vill också passa på att i detta sammanhang lyfta fram vikten av att vi aldrig erkänner parallella rättsordningar. När någon yrar om sharialagar är det bara nej tack – det där kan du glömma. Är det någon som påstår att vi ska ha någon särskild rättstillämpning för romer – glöm det. Det ska vi inte ha. Är det någon annan som säger att klanen ska göra upp ska inte heller detta vara möjligt. Då måste man våga angripa de strukturer som har valt exit från den svenska rättsstaten. De strukturerna måste mötas. Då är det viktigt, vilket har debatterats , att vi vågar säga nej till saker som bygger de här klanerna, till exempel den extremt konstiga företeelsen med kusinäktenskap som är till för att befästa klanernas makt över individen och som skapar ofrihet och drar ned en rullgardin för den frihet som alla unga människor förtjänar i . Den friheten gäller även de som bor i de här områdena och som är utsatta för klanernas grepp. Även jag vill tacka alla för en på alla sätt underbar dag. Jag yrkar för tids vinnande bifall endast till reservation 1. 79 (S): När vi debatterar om arbete i utsatta områden tänker jag att det är viktigt att bära med sig två perspektiv. För det första ska vi se denna granskning som ett värdefullt bidrag i pågående arbete i utsatta områden i vårt land. Polisen behöver fortsätta att utveckla sitt arbete kring bedömningar av olika områden, tydligare följa upp hur många områdespoliser som verkligen fördelas till utsatta områden och förstärka för att leva upp till besluten om minst en områdespolis per 5 000 invånare. behöver man säkerställa tillgången till teknisk utrustning och påskynda utbyggnaden av bevakningskameror och fördelningen av kroppsburna kameror. Jag kan också konstatera att ger regeringen tummen upp och att regeringens ambitioner och prioriteringar framkommer tydligt i granskningen. Problematiken i utsatta områden är en av regeringens högst prioriterade frågor, och det är av stor vikt att arbete i dessa områden bedrivs effektivt. Vi har också gett ett antal uppdrag för att fortsätta det intensiva arbetet för att vända utvecklingen. Det är bland annat en angelägen fråga för regeringen att antalet områdespoliser ökar och att de får möjlighet att arbeta långsiktigt och fredat med sin huvudsakliga syssla, nämligen kontaktskapande, brottsförebyggande och trygghetsskapande arbete i lokalsamhället. behöver nu verkligen använda de verktyg som de har tillgängliga, till exempel kamerabevakning, och på regeringens uppdrag noggrant följa utvecklingen av skjutningar i utsatta områden och jobba med uppdaterade lägesbilder som ger en samlad bild av vilka polisiära åtgärder som vidtas i de utsatta områdena samt beskriva hur det fortsatta arbetet ska bedrivas. För det andra är det lika viktigt att vi i politiken är tydliga med att vårt land inte ska ha utsatta områden och att vi fortsätter arbetet med att steg för steg, budget för budget och reform för reform bygga ett starkare . Vi ska inte återgå till en politik där det gemensamma får stå tillbaka. Vi ska inte försumma välfärden genom stora skattesänkningar. Vi ska inte fortsätta det marknadsexperiment som segregerar och sätter riskkapitalisters vinster före barns behov. Vi ska inte låta bostadssegregation, arbetslöshet och återvändsgränder släcka framtidstron för unga människor. Vi måste klara av att bekämpa både brotten och brottens orsaker. Den långsiktigt bästa brottsbekämpningen är att bygga ett samhälle där de sociala klyftorna är små, där alla har rätt till arbete, där kvinnor och män har lika mycket makt och där barn och ungdomar har trygga uppväxtvillkor. På det sättet är välfärdspolitiken en viktig del av kriminalpolitiken. ska hålla ihop. Gängkriminaliteten har vuxit fram . Den försvinner inte över . Den som tror att det finns några enkla lösningar på detta stora samhällsproblem är naiv. Polisen säger själv att det krävs starka polisiära insatser likaväl som en starkare skola och socialtjänst. Dagens rapport från handlar på det sättet om hur kan utveckla och förstärka sitt arbete i utsatta områden och tjänar som en påminnelse om allt det andra som vi i politiken behöver klara av att ta ansvar för. om arbete i utsatta områden Vi ska vara kompromisslösa mot gängen. Vi ska se till att inte en krona går till de kriminella nätverken. Vi måste bryta nyrekryteringen. Vi kan se hur arbetet ger resultat. Detta känner de kriminella gängen av. har över 1 000 gängkriminella frihetsberövats. De är med andra ord under hård press. Det intensiva arbetet med att trycka tillbaka de grovt kriminella nätverken fortsätter. Vi kommer aldrig att backa. Samhället är alltid starkare än gängen. Jag yrkar bifall till utskottets förslag i betänkandet och avslag på reservationerna. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) § 12 Barns och ungas läsning betänkande 2020/21:KrU7 Barns och ungas läsning (skr. 2020/21:95) 80 (L): Barns och ungas läsning Jag får ofta höra från föräldrar och vänner att de oroar sig för att de inte lyckas få sina barn att läsa. En del inför regler om skärmtid. Några vill att skolan ska hjälpa till. En del frågar mig och andra människor som är intresserade av böcker om de kan få tips på någon roman eller bok som fångar en åttaåring, en tolvåring eller en sextonåring. Jag hamnar i sådana diskussioner och samtal. Sedan säger föräldrarna ofta att de själva skulle vilja läsa lite mer. De tycker att de ägnar för mycket tid åt mobilen eller sociala medier och för lite tid åt böcker. Kanske finns det ett samband mellan föräldrarnas egen prioritering och barnens. Det positiva är att det är så många som faktiskt inser att läsning är viktigt, att de vill läsa mer och att de vill att deras barn ska läsa mer. Det finns skäl att tycka så. Förutom att läsning ger en härlig avkoppling finns en lång rad positiva följder av att vara en bokläsare. Därför är jag stolt, fru talman, över att vi nu som en följd av januariavtalet mellan regeringen, och Liberalerna tar ett nytt grepp för att främja barns och ungas läsning. Jag tror att vi underskattar vikten av att vara ett läsande folk. Det får konsekvenser om färre läser, och det får konsekvenser om läsklyftan växer. Det blir konsekvenser för både den enskilde och för samhället. Enligt hjärnforskare kan man se att de som ofta läser böcker har bättre minne, bättre uppmärksamhet, bättre faktaförståelse och bättre förmåga till kritiskt tänkande. Eller låt mig återge den just avlidne litteraturvetaren : Det är svårt att förstå hur en människa ska kunna tänka självständigt och fatta självständiga beslut om hon inte fortsätter att läsa. Tänk om de har rätt. Tänk om det är så att färre läser, som det ibland framgår av statistiken, och tänk om klyftorna mellan dem som läser mycket och dem som inte läser alls faktiskt ökar. Vad vi kommer att ångra att vi inte ansträngde oss mer för att främja läsningen, att vi inte ansträngde oss mer för att fler ska få uppleva det som böcker och berättelser kan ge i form av fantastiska världar och även bieffekter. har det tagits en rad initiativ runt om i landet, och det har startats många projekt för att främja läsning och läslust. Många av dem är bra, och en hel del av dem är riktigt bra. har det varit svårt att få de riktigt bra projekten att spridas över landet. Det är ofta så att man inte lär av varandra och att man försöker uppfinna hjulet på sitt eget sätt. hoppas jag att vi får en bred, långsiktig och strategisk nystart för läsfrämjandet i hela landet. införs till exempel ett läsråd. Det ska samla och samordna aktörer och insatser inom kultur, skola, myndigheter och civilsamhälle, företag, folkbildning, bokhandel, förlag och andra delar av näringslivet. Det ska ansvara för kunskapsinsamling, följa relevant forskning, identifiera utvecklingsbehov och sprida goda idéer. Jag hoppas och tror att detta kan bli en nystart för ett mer strukturerat och långsiktigt strategiskt arbete för att främja läsning i . stärks också uppföljning av läsfrämjande insatser, nu utvecklas Bokstart ytterligare och förlängs satsningen på att öka nyfikenheten för läsning av böcker också i förskolan. Bibliotek är en fantastisk uppfinning. Det är lite grann som Google fast på riktigt – mycket mer än Google. som man har tillgång till det digitala, Google, har man också tillgång till det fysiska och det mänskliga. I den lässatsning som partierna bakom januariavtalet gör har naturligtvis biblioteken en central roll. Till exempel finns ett läsfrämjandelyft för bibliotekarier. Vidare finns det en satsning på läsfrämjande och folkbildning om läsfrämjande för folkbibliotekarier som gör att fler kan hjälpa unga människor att hitta den bok som kan locka deras fantasi och stärka deras läslust. Barns och ungas läsning Särskilt viktiga är naturligtvis skolbiblioteken. Det är stor skillnad mellan kommuner, och det är ibland stor skillnad inom kommuner. Skolbiblioteken har en särskilt viktig roll i läsfrämjandet. Satsningen på att stärka biblioteken fortsätter också. Biblioteken har förstås en särskild roll i mitt liberala hjärta. Jag tänker på biblioteken som någon form av finmaskigt nätverk av mötesplatser för läsning, bildning, berättelser och fördjupade samtal. Jag tänker att det kan bli mer av uppsökande verksamhet, att samarbete med andra mötesplatser kan öka, och det kan ge fler möjligheter att nå dem som inte söker upp biblioteken. Därför är biblioteken en central och vital del av demokratin, och de är också en central del i människors strävanden efter förståelse och makt över det egna livet och friheten. Jag är stolt och glad över de satsningar som görs. är det viktigt att påminna om att detta inte är något som enbart kan lösas av ett statligt läsråd eller offentliga arrangemang. Vi har alla ett ansvar. Det är ett fint och rimligt ställningstagande och en levnadsregel att tänka att det man vill ha mer av i samhället ska man också försöka bidra med själv. Det är sannolikt bättre om en vuxen som vill se fler barn läsa själv lägger bort telefonen och läser en bok. Vi behöver fler läsande förebilder. Det skulle vara kul om fler politiker och näringslivsledare, idrottsmän, mammor, pappor och många fler blev läsande förebilder. Kanske vi kan få några boktips från svenska fotbollslandslaget . Kommer partiledarna, fru talman, att ha en bok i handen – ni vet som hade ibland? Han gick från ett möte till ett annat med ett finger instucket mitt i en roman. Han kunde inte hålla sig förrän han kunde öppna boken igen och fortsätta att läsa. Det gör mycket för läsningen och läsfrämjandet att ha den typen av förebilder. Slutligen vill jag påminna om en helt avgörande sak som delvis ligger utanför dagens ämne. Det är bra med läsfrämjande, det är bra med projekt, det är bra med läsråd och det är bra med stärkta bibliotek, men man får inte glömma författarna. Få saker är bättre läsfrämjare än en riktigt bra bok som många vill läsa. Det kan vara en bok om främsta fotbollsspelare eller en påhittad berättelse om mystiska händelser i Valleby. behöver bra villkor för dem som skapar litteratur och berättelser, och vi behöver riktigt bra villkor för läsning. Med detta, fru talman, yrkar jag bifall till reservation 10 om trygga bibliotek. 81 (SD): Litteratur och läsning har alltid varit en viktig del av mitt liv, och många med mig. Så har det varit sedan barnsben och sagostunderna med mormor framför brasan eller morfar på sängkanten. Vilken atmosfär det var när man strök runt i i den stora prästgården och förundrades över hyllmeter efter hyllmeter av kända och okända verk. Barns och ungas läsning Min kusin och jag fastnade ofta framför indianhjälten äventyr på de nedre hyllorna. De lockade till läsning. Som barn skrev jag brev till och bad henne vänligt att skriva en fortsättning på , närmare bestämt om Nangilima. Man ville ju veta hur det skulle gå. Jag var väldigt nyfiken. Framför tv:n lyssnade jag, precis som tidigare generationer och därpå följande, till , och när de i Fem myror är fler än fyra elefanter skapade fullständigt lysande pedagogiska kreationer och sånger kring alfabetet och läsandet. Inte undra på att serien har repriserats för generation efter generation och även står till buds genom SVT Play. Jag anser att samhället ska visa att läsning och bildning är viktigt. Det går att göra genom ett läsråd, som berörs i betänkandet, men det kan också ske via de värderingar som sänds ut i det offentliga om språk och läsning. Det görs genom att värna och vårda språket i all offentlig kommunikation och verksamhet samt genom att vårda de institutioner, till exempel bibliotek, som har till uppgift att främja språk, läsning och bildning. I vårt förslag till en kulturkanon, som omnämns i betänkandet, ingår framtagandet av en klassikerlista över litteratur. Med hjälp av en klassikerlista skulle det bli tydligare vad man bör få med sig för att stå , för att förstå och föra vidare vårt kollektiva minne, och för den enskilda eleven bli lättare att ta del av den svenska litteraturskatten genom några av våra mest kända verk. En bred läsning av klassiker i skolan leder också, tror jag, till att man utvecklar sitt språk och sin förståelse för vår omvärld, för vår närmiljö och för vår egen kulturs utveckling. En klassikerlista visar också att vi värdesätter vårt språk. Unga som får läsa klassiker får goda förutsättningar att också själva få läsglädje, språkfärdigheter och uppskatta ett rikt och vackert språk. Förkovran i klassiker i skolvärlden och den pedagogiska idén är alldeles för beroende av den enskilda läraren, och den nationella likvärdigheten är svag. Gällande tillgången till språket och litteraturskatten är det fortfarande anmärkningsvärt att det inte är en rättighet för en synskadad att lära sig svensk punktskrift. Dessutom är det märkligt att regeringen fortsätter att ignorera att språklagen så som den är utformad inte garanterar synskadades rätt till svenska språket i form av punktskrift. Så är fallet , och år för år avfärdas frågan från bordet i brist på politisk vilja från övriga partier. Mot bakgrund av vår mening i frågan anser vi att mer kan och måste göras. Därför har vi en reservation i betänkandet. Vi framför vidare i betänkandet att vår mening är att regeringen i högre grad bör utreda om det går att åtgärda några faktorer som gör att unga läser allt mindre, även om det skiftar. Det är mycket som konkurrerar om vår uppmärksamhet och tid i dagens informationsflöde. kommer fler och fler rapporter om att de stora techbolagen skickligt utformar algoritmer som får oss att spendera mer och mer tid på deras plattformar än vad vi egentligen vill. Genom maskininlärning utnyttjar man våra hjärnors belöningssystem. Det påverkar naturligtvis fler delar av livet än läsning, men när det ändå ofrivilligt hämmar beteenden och leder bort vår energi från att uppnå mål och språkfärdigheter och läsande blir det problematiskt. Vi delar inte regeringens inställning till modersmålsundervisning. Således delar vi inte heller regeringens uppfattning om modersmålspolitiken i språk- och litteraturfrågorna. Barns och ungas läsning Vi ifrågasätter på från vår sida sett goda grunder argumentet att modersmålsundervisning underlättar tillgodogörandet av svenska. Om modersmålsundervisning vore nyckeln till inlärning i den utsträckning man hävdar skulle detta tillämpas i fler länder. I har man slutat med modersmålsundervisning eftersom studier visar att den inte gynnar inlärningen av danska och inte heller inlärning av andra ämnen. Det finns ingen anledning att tro att situationen i skulle vara radikalt annorlunda än den i .