prop · H803112 · 2021-03-16 00:00:00 — Förslaget bedöms inte få någon offentligfinansiell effekt. Förslaget innebär att företag som begär återbetalning för tidigare betald skatt för avfall som förts ut från en anläggning som är skattepliktigt enligt LSA kan kontrolleras av . Hur många företag som kan komma att beröras är inte möjligt att uppskatta då det beror på hur lönsamheten av deponiåtervinning för denna typ av anläggningar utvecklar sig, men sannolikt rör det sig om ett mindre antal företag. Den som begär återbetalning måste också med underlag kunna styrka att avfallet, för vilket man söker återbetalning, ska ha tagits emot på en skattepliktig avfallsanläggning eller på en plats där avfallet är avsett att förbrännas eller behandlas för återvinning. mottagningsplats är direkt förknippat med syftet med återbetalningsbestämmelserna och är avsett att underlätta för företagen att visa sin rätt till återbetalning. Att presentera detta underlag vid en kontroll av torde inte innebära någon större arbetsinsats. Om avfall förts till en avfallsanläggning som drivs av någon annan än den som lämnar avfallet där är avfallslämnandet förknippat med en mottagningskostnad. Dokumentationen av denna, t.ex. i form av fakturor och invägningskvitton, finns då redan hos företaget och kan användas som underlag för en ansökan om återbetalning av skatten. Om avfallet istället förts till en egen avfallsanläggning ska skatt redovisas när avfallet förs in till anläggningen. Underlagen för denna skatteredovisning, som följer av skyldigheterna enligt SFL, kan då även utgöra underlag för ansökan om återbetalning av skatt. Även när avfallet tas emot på andra platser torde avfallslämnandet i de flesta fall vara förknippat med en ekonomisk uppgörelse mellan avfallslämnaren och avfallsmottagaren. Dokumentationen av den uppgörelsen, t.ex. fakturor och invägningskvitton, kan då utgöra en del av underlaget för att visa rätten till återbetalning. Då dokumentation redan finns tillgänglig bedöms förslaget om ändring i SFL inte leda till några större administrativa kostnader för företagen. Förslaget om ändring i SFL är endast av administrativ karaktär och bedöms inte få någon påverkan på miljön. Effekter för myndigheter och domstolar Förslaget innebär att ges möjlighet att besluta om föreläggande för att kontrollera att riktiga och fullständiga uppgifter har lämnats i en ansökan om återbetalning av skatt på avfall. tillkommande kostnader för ska hanteras inom befintliga Förslaget bedöms inte påverka antalet mål eller på påverka arbetsbelastningen i de allmänna förvaltnings- domstolarna och inte heller medföra några ökade kostnader för andra Prop. 2020/21:112 myndigheter. Förslaget bedöms inte få några sysselsättningseffekter eller effekter på jämställdheten mellan kvinnor och män samt bedöms vara förenligt med . 9.1Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:1563) om tobaksskatt I paragrafen regleras lagens tillämpningsområde. Tredje stycket kompletteras med en upplysning om att skatt även ska betalas för övrig tobak. I ett nytt fjärde stycke anges innebörden av begreppet tobaksvara i lagen. Begreppet innefattar dels de harmoniserade varorna cigaretter, cigarrer, cigariller och röktobak, dels de icke-harmoniserade varorna snus, tuggtobak och övrig tobak. Begreppet övrig tobak definieras i den nya 35 a §. Det ska noteras att begreppet tobaksvara i andra författningar utanför skatterätten kan ha en delvis annan innebörd. När begreppet används i lagen (2018:2088) om tobak och liknande produkter har det den betydelse som följer av artikel 2.4 i och rådets direktiv /40/EU om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om tillverkning, presentation och försäljning av tobaksvaror och relaterade produkter och om upphävande av direktiv /37/EG (tobaksproduktdirektivet). I femte och sjätte styckena görs en språklig uppdatering. Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Ändringarna föranleds av förslagen i avsnitten 6.1 och 6.2. I paragrafens första stycke anges skatten på cigaretter. Skatten består dels av ett styckebelopp, dels av ett värderelaterat belopp som är en procent av detaljhandelspriset. En ändring görs av styckebeloppet så att det uttrycker skattesats om och per styck. I tredje stycket anges att styckeskattesatsen ska räknas om enligt bestämmelserna i 42 §. Då den nya skatten på övrig tobak införs ändras även det år från och med vilket skattebeloppen för samtliga tobaksvaror ska räknas om. Det innebär att det året anges till 2022. Ändringarna föranleds av förslagen i avsnitt 6.3. 2020/21:112 8 § I paragrafens första stycke anges skatten på cigarrer och cigariller samt på röktobak. En ändring görs av styckebeloppet så att det uttrycker skattesats om och per styck respektive per kg. I andra stycket anges att skattebeloppen ska räknas om enligt bestämmelserna i 42 §. Då den nya skatten på övrig tobak införs samordnas även det år från och med vilket skattebeloppen för samtliga tobaksvaror ska räknas om. Det innebär att det året anges till 2022. Ändringarna föranleds av förslagen i avsnitt 6.3. I paragrafen finns bestämmelser för upplagshavare om undantag från skatteplikt för varor som återanvänts vid tillverkning samt för varor som uteslutande använts för provning av varornas kvalitet i skatteupplaget. I första punkten läggs orden ”av skattepliktiga tobaksvaror” till för att tydliggöra att tillverkningen kan avse såväl harmoniserade tobaksvaror som nationella tobaksvaror inklusive övrig tobak. Det har således ingen betydelse om upplagshavaren tillverkar varor som kan lagras i skatteupplaget eller inte. Om en upplagshavare har röktobak i sitt skatteupplag och använder den för att tillverka cigaretter skulle skattskyldighet normalt uppkomma enligt 20 § 1 c, eftersom röktobaken tas i anspråk i skatteupplaget. På grund av undantaget i 21 § 1 uppkommer dock ingen skattskyldighet . De med röktobaken tillverkade cigaretterna kommer i stället att beskattas om de tas ut ur skatteupplaget eller om någon av de andra förutsättningarna i 20 § 1 är uppfyllda. Om upplagshavaren i stället använder röktobaken för att tillverka snus inträder inte heller någon skattskyldighet för att röktobaken tas i anspråk, precis som i exemplet ovan. Däremot kommer tillverkningen av snuset att beskattats enligt 36 § 2 om upplagshavaren inte även är godkänd lagerhållare. Detta eftersom snus inte omfattas av reglerna för skatteupplag. Om upplagshavaren är godkänd lagerhållare kommer själva tillverkningen inte att beskattas, utan beskattningen sker (39 § 1 jämförd med 39 § 2). Ändringarna föranleds av förslagen i avsnitt 6.6. I paragrafen regleras när upplagshavare får göra avdrag för skatt på varor. Paragrafen kompletteras med en ny femte punkt där det anges att en godkänd upplagshavare får göra avdrag för skatt på varor som uteslutande använts för provning av varornas kvalitet utanför skatteupplaget, exempelvis vid ett externt laboratorium. För att kunna få avdrag krävs att det är fråga om provtagning och analys av tobaksvaror, antingen när de håller på att tillverkas eller när de är färdiga. Provtagningen ska inskränka sig till att avse exempelvis stickprov i syfte att kontrollera att varor inte är defekta eller nödvändiga produktionsprov eller nödvändiga analysprov av nya varor. Provtagning eller tester som sker i syfte att avgöra vad konsumenter eller andra kan tänkas ha för åsikter eller preferenser i fråga om smak, doft, utseende eller liknande ger inte en rätt till skatteavdrag. För att beviljas rätt till avdrag bör krävas någon form av bevis i form av uppgifter i bokföring, analysprotokoll eller liknande. För den som är lagerhållare i motsvarande situation gäller i stället ett undantag från skattskyldighet enligt 39 a § 3. I punkterna 3, 4 och i andra stycket görs i övrigt mindre redaktionella ändringar. Ändringarna föranleds av förslagen i avsnitt 6.6. Paragrafen är ny och reglerar upplagshavares rätt att göra avdrag vid tillverkning av tobaksvaror. Bestämmelsen innebär att en upplagshavare får göra avdrag med ett belopp som motsvarar skatten på det snus, den tuggtobak eller den övriga tobak som upplagshavaren har återanvänt vid tillverkningen av cigaretter, cigarrer, cigariller eller röktobak. På detta sätt undviks dubbelbeskattning vid sådan tillverkning. Upplagshavarsystemet omfattar inte snus, tuggtobak och övrig tobak och en upplagshavare kan därför inte göra avdrag för själva skatten på sådana varor. Bestämmelsen har därför utformats så att upplagshavare får göra avdrag med ett belopp som motsvarar skatten på snuset, tuggtobaken eller den övriga tobaken. Ändringarna föranleds av förslagen i avsnitt 6.6. I paragrafen anges skattebeloppen för snus och tuggtobak samt en omräkningsregel. En ändring görs av skattebeloppen i första stycket så att de uttrycker skattesats. I andra stycket anges att skattebeloppen ska räknas om enligt bestämmelserna i 42 §. Då den nya skatten på övrig tobak införs samordnas även det år från och med vilket skattebeloppen för samtliga tobaksvaror ska räknas om. Det innebär att det året anges till 2022. Ändringarna föranleds av förslagen i avsnitt 6.3. Paragrafen är ny och anger skattesatsen för övrig tobak i första stycket. I andra stycket ges en definition av övrig tobak. Om övrig tobak ingår i en annan vara sker beskattningen utifrån varans totala vikt. i detta sammanhang ska förstås som ett vidare begrepp än enbart tobaksvaror. I tredje stycket anges att skattebeloppen ska räknas om enligt bestämmelserna i 42 §. Ändringarna föranleds av förslagen i avsnitten 6.2 och 6.3. I paragrafen regleras vem som är skattskyldig för icke-harmoniserade tobaksvaror. En ändring görs i punkterna 2–4 genom tillägget av orden ”övrig tobak”. En ny punkt 5 införs om att den som säljer snus, tuggtobak eller övrig tobak till genom distansförsäljning enligt de nya bestämmelserna i 38 b och 38 c §§ är skattskyldig. I den nya punkten 6 anges skattskyldigheten för den som tar emot snus, tuggtobak eller övrig tobak enligt nya 38 d §. I en ny punkt 7 regleras skattskyldigheten för den som i andra fall än i de tidigare punkterna i paragrafen yrkesmässigt innehar snus, tuggtobak eller övrig tobak utan att skatten har redovisats här. Skattskyldigheten enligt punkten förutsätter att dessa varor inte ägs av en lagerhållare, 2020/21:112 eftersom varor som ägs av lagerhållare omfattas av skattskyldighet enligt punkt 1. Beskattade varor som, efter införsel till eller som för lagens ikraftträdande, ägs av en lagerhållare omfattas således inte av bestämmelsen. Däremot omfattar bestämmelsen varor som överhuvudtaget inte har beskattats tidigare. Exempel på när bestämmelsen kan bli tillämplig är t.ex. varor som smugglats in från tredjeland. Det kan också vara beskattade varor, som har förts in från ett annat EU-land och som här påträffas hos någon annan än den som fört in eller tagit emot varorna under sådana förhållanden att skatt avseende varorna ska betalas i . För tobak som innehas av lagerhållare vid lagens ikraftträdande gäller de vanliga reglerna om skattskyldighetens inträde. Det innebär att lagerhållare måste skatta för övrig tobak när den levereras till köpare som inte är lagerhållare eller på annat sätt tas i anspråk efter ikraftträdandet. För den som inte är lagerhållare men som yrkesmässigt innehar tobaksvaror inträder inte någon skattskyldighet i samband med lagens ikraftträdande. Den tidpunkt när skattskyldigheten skulle ha inträtt (jfr nya 39 § 6) ligger i detta fall före lagens ikraftträdande (eftersom det är den tidpunkt när varorna ”kom att innehas”). Någon skattskyldighet kommer därmed inte att uppkomma för sådana varor för lagens ikraftträdande. Tillämpning av bestämmelsen blir därmed aktuell enbart för tobaksvaror som kommit att innehas efter lagens ikraftträdande. I detta sammanhang ska noteras att om den som är skattskyldig enligt någon av punkterna 1–6, i en deklaration till inkommer med redovisning av skatten för de aktuella varorna efter det att beskattning skett av innehavaren med stöd av punkt 7, bör den förstnämnde beskattas i stället. Det ankommer i ett sådant fall på att med stöd av 66 kap. 19 § skatteförfarandelagen (2011:1244) ompröva och undanröja beskattning avseende den som blivit beskattad enligt punkt 7. Varor ska beläggas med svensk tobaksskatt endast en gång. Ändringarna föranleds av förslagen i avsnitten 6.4, 6.5 och 6.7. I paragrafen regleras skattskyldighet vid import av snus eller tuggtobak Genom ett tillägg av orden ”övrig tobak” i första stycket gäller bestämmelserna om skattskyldighet vid import från tredjeland även Ändringarna föranleds av förslagen i avsnitt 6.4. I paragrafen regleras vem som får godkännas som lagerhållare. I första stycket läggs orden ”övrig tobak” till i punkterna som får en annan indelning med vissa redaktionella ändringar. En ny punkt d läggs till, som innebär att den som från en godkänd lagerhållare köper skattepliktiga tobaksvaror för återförsäljning till näringsidkare kan godkännas som lagerhållare. Ändringarna föranleds av förslagen i avsnitt 6.4. Genom paragrafen, som är ny, införs bestämmelser om distansförsäljning av snus, tuggtobak och övrig tobak. Bestämmelsens första stycke bygger på den befintliga bestämmelsen om distansförsäljning i fråga om harmoniserade varor i 16 §. För att tydliggöra att den nya paragrafen inte omfattar harmoniserade varor används orden ”distansförsäljning av snus, tuggtobak och övrig tobak” i bestämmelsen. Bestämmelsen är inte tillämplig vid försäljning till näringsidkare. Om en näringsidkare som är lagerhållare köper snus, tuggtobak eller övrig tobak från ett annat EU-land gäller reglerna i 36 § 1. Om näringsidkaren inte skulle vara lagerhållare gäller i stället tredje punkten i samma paragraf. Enligt bestämmelserna i andra stycket ska en säljare som bedriver eller avser att bedriva distansförsäljning av snus, tuggtobak eller övrig tobak anmäla detta till och ställa säkerhet för skatten på varorna. Den säkerhet som en sådan distansförsäljare ställer avser endast den aktuella flyttningen och ska därmed motsvara skatten på de varor som ska flyttas. Vad gäller tuggtobak och övrig tobak omfattar bestämmelsen i andra stycket endast den som inte är godkänd som registrerad distansförsäljare av tuggtobak och övrig tobak enligt 38 c §. Vad gäller distansförsäljning av snus blir däremot alltid denna bestämmelse tillämplig, eftersom något godkännande enligt 38 c § inte är möjligt. Även om en aktör är godkänd som registrerad distansförsäljare av tuggtobak och övrig tobak ska således vid en eventuell försäljning av snus, anmälan och säkerhet för snuset ställas vid varje flyttning. Ändringarna föranleds av förslagen i avsnitten 6.5 och 6.7. Genom paragrafen, som är ny, införs en möjlighet för den som bedriver eller avser att bedriva distansförsäljning vid mer än ett enstaka tillfälle av tuggtobak eller övrig tobak att ansöka om godkännande som registrerad distansförsäljare av tuggtobak och övrig tobak. Av första stycket följer att godkännande får ges om säljaren med hänsyn till sina ekonomiska förhållanden och omständigheterna i övrigt är lämplig som registrerad distansförsäljare av tuggtobak och övrig tobak. En registrerad distansförsäljare ska enligt bestämmelserna i andra stycket ställa säkerhet för betalning av skatten på den tobak som sänds från det andra EU-landet. Bestämmelserna om säkerhet motsvarar vad som gäller för distansförsäljare av harmoniserade varor enligt 16 §. Enligt tredje stycket ska ett godkännande som registrerad distansförsäljare återkallas om förutsättningarna för godkännande inte längre finns eller om den registrerade distansförsäljaren begär det. Ett beslut om återkallelse gäller , om inte något annat anges i beslutet. I fjärde stycket regleras vad som händer om en registrerad distansförsäljare försätts i konkurs. Godkännandet övergår till konkursboet, som även blir skattskyldigt för varor för vilka skattskyldighet inträder efter konkursbeslutet. Det krävs inte att konkursen sker enligt svensk lagstiftning. Bestämmelserna ska även tillämpas på motsvarande förfaranden enligt andra länders lagstiftning. Ändringarna föranleds av förslagen i avsnitten 6.5 och 6.7. I paragrafen, som är ny, finns bestämmelser om att mottagaren av snus, tuggtobak eller övrig tobak som avsänts till vid distansförsäljning 2020/21:112 ska vara skattskyldig i stället för säljaren, om säljaren inte har ställt säkerhet för skatten i . Mottagaren kommer därmed att ha ett intresse av att förvissa sig om att säljaren fullgör sina skyldigheter. Bestämmelsen motsvarar 16 c §. Ändringarna föranleds av förslagen i avsnitt 6.5. I paragrafen, som är ny, anges att den som inte är godkänd lagerhållare och som från ett annat EU-land yrkesmässigt för in eller tar emot snus, tuggtobak eller övrig tobak på annat sätt än genom distansförsäljning ska anmäla varorna till och ställa säkerhet för betalning av skatten på tobaken Ändringarna föranleds av förslagen i avsnitt 6.7. I paragrafen anges när skattskyldigheten inträder för icke-harmoniserade tobaksvaror. Punkterna 1–4 ändras genom tillägg av orden ”övrig tobak”. En ny punkt 5 införs varigenom det föreskrivs att skattskyldigheten för säljare eller mottagare vid distansförsäljning av snus, tuggtobak eller övrig tobak inträder när tobaken förs in till . I en ny punkt 6 anges när skattskyldigheten inträder för den som innehar varor som är skattepliktiga i , utan att skatten har redovisats här trots att den borde ha gjort det. Skattskyldigheten inträder när varorna kom att innehas och det saknar betydelse att de eventuellt har konsumerats innan beskattning skett. Punkt 7 om skattskyldighetens inträde vid import av tobak från tredjeland motsvarar nuvarande punkt 5. Ändringarna föranleds av förslagen i avsnitten 6.4 och 6.7. I paragrafen, som är ny, regleras tre undantag från skattskyldigheten för lagerhållare när sådana enligt 39 § 1 b tar snus, tuggtobak eller övrig tobak i anspråk för annat ändamål än försäljning. Av första punkten följer att från skattskyldighet undantas snus, tuggtobak eller övrig tobak som har blivit fullständigt förstörd under tillsyn av . Denna punkt motsvarar 18 § första stycket 2. I andra punkten införs ett undantag för en lagerhållare som återanvänder snus, tuggtobak eller övrig tobak vid tillverkning av skattepliktiga tobaksvaror. Bestämmelsen motsvarar vad som i 21 § föreskrivs om upplagshavare. I tredje punkten införs ett undantag från skattskyldighet för godkända lagerhållare vid provning av kvaliteten hos snus, tuggtobak och övrig tobak. Sådan provning kan ske exempelvis vid ett laboratorium. För att ett undantag ska vara tillämpligt krävs att det är fråga om provtagning och analys av tobaksvaror, antingen när de håller på att tillverkas eller när de är färdiga. Provtagningen ska inskränka sig till att avse exempelvis stickprov i syfte att kontrollera att varor inte är defekta eller nödvändiga produktionsprov eller nödvändiga analysprov av nya varor. Provtagning eller tester som sker i syfte att avgöra vad konsumenter eller andra kan tänkas ha för åsikter eller preferenser i fråga om smak, doft, utseende eller liknande ger inte en rätt till undantag från skattskyldighet. För att kunna styrka en rätt till undantag krävs någon form av bevis i form av uppgifter i bokföring, analysprotokoll eller liknande. För upplagshavare gäller i motsvarande situation i vissa fall en rätt till avdrag enligt 32 § 5. Ändringarna föranleds av förslagen i avsnitt 6.6. I paragrafen föreskrivs dels att beslutar om tobaksskatt vid import av icke-harmoniserade tobaksvaror, dels att vissa bestämmelser i fråga om återbetalning av skatt och avdrag som gäller för harmoniserade varor även ska tillämpas på icke-harmoniserad tobak. Ändringar görs i andra och tredje styckena genom tillägg av orden ”och övrig tobak”. I andra stycket införs även en hänvisning till 31 § enligt vilken återbetalning medges i vissa situationer där har fattat beslut enligt 2 kap. 16 eller 16 a § lagen (1998:506) om punktskattekontroll av transporter m.m. av alkoholvaror, tobaksvaror och energiprodukter. Ett nytt fjärde stycke införs i vilket föreskrivs att en godkänd lagerhållare får göra avdrag med en summa som motsvarar skatten på de cigaretter, de cigarrer, de cigariller eller den röktobak som lagerhållaren har återanvänt vid tillverkningen av snus, tuggtobak eller övrig tobak. På detta sätt undviks dubbelbeskattning vid sådan tillverkning. Bestämmelsen motsvarar vad som föreskrivs i 33 § om upplagshavare. Ändringarna föranleds av förslagen i avsnitt 6.6. I paragrafens första stycke läggs orden ”eller övrig tobak” till. I bestämmelsen föreskrivs att den som i betalat skatt för tuggtobak eller övrig tobak som sedan levererats till en köpare i ett annat EU-land, efter ansökan ska medges återbetalning av skatt, om övriga förutsättningar enligt andra stycket är uppfyllda. Ändringarna föranleds av förslagen i avsnitt 6.4. I paragrafen finns bestämmelser om den årliga skatteomräkningen. Ändringen i paragrafens första stycke innebär att det år från och med vilket skattebeloppen ska räknas om justeras till 2022. Vidare läggs den nya bestämmelsen i 35 a § till och det s.k. basåret flyttas fram . Ändringarna föranleds av förslagen i avsnitt 6.3. 9.2Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:1551) om frihet från skatt vid import, m.m Till paragrafen, som är ny, har flyttats de definitioner som tidigare låg i 4 § tredje stycket. Ändringen är föranledd av redaktionella skäl då begreppen används i flera paragrafer. Därutöver har listan kompletterats med en ny definition av begreppet tobaksvara. Begreppet tobaksvara innefattar dels de harmoniserade varorna cigaretter, cigarrer, cigariller och röktobak, dels de ickeharmoniserade varorna snus, tuggtobak och övrig tobak. De begrepp som ingår i definitionen har samma betydelse som i lagen (1994:1563) om tobaksskatt. Begreppet tobaksvara har därmed samma innebörd som i 1 § fjärde stycket lagen om tobaksskatt. Det ska noteras att begreppet tobaksvara i andra författningar kan ha en delvis annan innebörd. Se även kommentaren till 3 §. Ändringarna föranleds av förslagen i avsnitt 6.8. Till paragrafen, som är ny, har flyttats den upplysning som tidigare låg i 4 § andra stycket och 7 § andra stycket om att det i 4 kap. 4 § alkohollagen (2010:1622) och 5 kap. 20 § lagen (2018:2088) om tobak och liknande produkter finns bestämmelser om att alkoholvaror och tobaksvaror i vissa fall inte får föras in. Ändringen är föranledd av redaktionella skäl då upplysningen har betydelse vid tillämpning av flera bestämmelser. I bestämmelsen preciseras att upplysningen avser varor som utgör tobaksvaror, elektroniska cigaretter och påfyllningsbehållare enligt lagen om tobak och liknande produkter. Begreppet tobaksvaror har i lagen om tobak och liknande produkter den innebörd som följer av artikel 2.4 i och rådets direktiv /40/EU om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om tillverkning, presentation och försäljning av tobaksvaror och relaterade produkter och om upphävande av direktiv /37/EG. Ändringarna föranleds av förslagen i avsnitt 6.8. Se även avsnitt 6.2. I paragrafen finns regler om skattefrihet för resande vid import samt vissa definitioner som används i lagen. Ändringen innebär att uppräkningen i första punkten kompletteras med en uppgift om kvantitet om för övrig tobak som motsvarar det som redan gäller för röktobak. Begreppet övrig tobak ingår i begreppet tobaksvaror som definieras i 3 kap. 2 §. Begreppet övrig tobak definieras i lagen om tobaksskatt. Andra och tredje styckena har flyttats till 3 respektive 2 §§. Ändringarna föranleds av förslagen i avsnitt 6.8. I paragrafen finns regler om skattefrihet för besättningsman på fartyg eller luftfartyg som kommer från tredjeland. Ändringarna innebär att uppgifterna i första stycket om den kvantitet tobaksvaror som får föras in kompletteras med en uppgift om kvantitet om för övrig tobak som motsvarar det som redan gäller för röktobak. Vidare tas bestämmelsen i tidigare andra stycket bort.