prop · H803105 · 2021-03-23 00:00:00 — De flesta var unga män, knappt en femtedel av ungdomarna i åldern 13–var kvinnor. Antalet asylsökande ungdomar har minskat kraftigt och 2019 sökte knappt 4 000 ungdomar asyl i . minskade antalet asylsökande ännu mer mot bakgrund av covid-19- pandemin. Antal asylsökande totalt och åldersgruppen 13–efter beräknas ungdomsbefolkningen (13–) öka med cirka 200 000 personer till knappt 1,7 miljoner (SCB:s befolknings- prognos). kan befolkningsframskrivningar vara behäftade med många osäkerheter som fertilitet, dödlighet och migrationsutvecklig. Migrationen och i synnerhet flyktingströmmarna är särskilt svåra att prognostisera då de vanligtvis hänger samman med krig och konflikter i omvärlden och kan därför variera stort. Ungdomsbefolkningen i åldern 13–25 år SCB:s befolkningsframskrivning 2019–2040 1968197019721974197619781980198219841986198819901992199419961998200020022004200620082010201220142016201820202022202420262028203020322034203620382040 Källa: . Den kommande befolkningsökningen kommer att ställa större krav på flera viktiga samhällsfunktioner som exempelvis utbildning, arbete, hälso- och sjukvård, social omsorg och inom rättsväsendet. Det kommer att behövas fler utbildningsplatser i utbildningssystemet på alla nivåer. Arbetsmarknaden kommer att få ett inflöde av nya ungdomar. Fler bostäder för unga och studenter kommer att behövas. Detta kommer att ställa ökade krav på stora delar av den offentliga verksamheten på såväl statlig som regional, och lokal nivå. Kommunerna har t.ex. huvudansvar för grund- och gymnasieskolan och medan regionerna ansvarar för hälso- och sjukvården, vilket är verksamheter som har stor betydelse för ungdomsgruppen. Kommunerna och regionerna bedriver även frivillig verksamhet på kultur- och fritidsområdet. 1.4.4Ungdomsbefolkningen i olika delar av landet Ungdomsbefolkningens storlek och andelar varierar stort inom landet. Knappt en femtedel av alla ungdomar (13–) bor i storstäderna , och . Inkluderas pendlingskommunerna nära storstad bor drygt en tredjedel av ungdomar i storstäder eller i pendlingskommun nära storstad. Universitetsorter som , , och har, relativt till den egna befolkningen, störst andel ungdomar. I glesbygdskommunerna bor av ung- domar. Sammanfattningsvis har storstäder och flera universitetsstäder störst antal ungdomar. En konsekvens är att ungdomars uppväxt- och levnadsvillkor kan skilja sig mycket beroende på var i landet de bor. Förhållande till andra mål Den nationella ungdomspolitikens mål och utgångspunkter utgör grunden för agerande även i internationella och mellanstatliga samarbeten på det ungdomspolitiska området. Det handlar bl.a. om mål och strategier som har beslutats inom ramen för det nordiska samarbetet, Europeiska unionens och ungdomspolitiska samarbete, FN:s ungdoms- strategi och FN:s konvention om barnets rättigheter (). Regeringen har också ett ansvar för genomförandet av de globala håll- barhetsmålen – FN:s Agenda 2030 – som i flera avseenden har bäring på ungdomar och det ungdomspolitiska målet. Mänskliga rättigheter och jäm- ställdhet är centrala utgångspunkter för arbete med att genomföra agendan. Ett särskilt fokus ska läggas på barnets rättigheter, däribland barns och ungas perspektiv och rätt till delaktighet, samt på personer som befinner sig i en särskilt utsatt situation. Genom Agenda 2030 har åtagit sig att verka för att nå målen i agendan dels nationellt, dels genom internationellt samarbete och partnerskap. Hållbar utveckling ska vägleda all politik och ska driva på för genomförandet av Agenda 2030 såväl nationellt som globalt. Detta framgår av regeringens proposition genomförande av Agenda 2030 (prop. 2019/20:188, bet. 2020/21:FiU28, rskr. 2020/21:154). Regeringens mål är att ska genomföra Agenda 2030 för en ekonomiskt, socialt och miljömässigt hållbar utveckling genom en samstämmig politik nationellt och internationellt. Genomförandet ska präglas av agendans princip att ingen ska lämnas utanför (prop. 2019/20:188). Förutom internationella målsättningar på det ungdomspolitiska området finns andra tvärsektoriella politikområden som ska genomsyra ungdoms- politiken. Det gäller bl.a. politiken mot segregation, samt för mänskliga rättigheter, jämställdhet, barnrätt, integration, funktionshinder m.fl. För att ett tydligt barnrättsperspektiv ska genomsyra all verksamhet som rör barn krävs bl.a. ett systematiskt och strategiskt arbete med utgångs- punkt i Strategin för att stärka barnets rättigheter i (prop. 2009/10:232, bet. 2010/11:SoU3, rskr. 2010/11:35). Målet för barnrätts- politiken är att barn och unga ska respekteras och ges möjlighet till ut- veckling och trygghet samt delaktighet och inflytande. Målet grundar sig bl.a. på de åtaganden som gjort genom att ratificera FN:s konvention om barnets rättigheter () och syftar till att främja och skydda barnets rättigheter och intressen i samhället. Målet innebär att alla barn, oavsett ålder, kön och funktionsnedsättning m.m., ska få sina rättigheter tillgodosedda. är barn- konventionen inkorporerad i svensk rätt genom lagen (2018:1197) om konvention om barnets rättigheter. Det innebär ett för- tydligande av att domstolar och rättstillämpare ska beakta de rättigheter som följer av . Konventionen utgår från fyra grundprinciper som är vägledande för hur övriga rättigheter i konventionen ska tolkas. Det handlar om att alla barn ska ha samma rättigheter och lika värde (artikel 2), att det i alla åtgärder 2020/21:105 som rör barn i första hand ska beaktas vad som bedöms vara barnets bästa (artikel 3), att alla barn har rätt till liv, överlevnad och utveckling (artikel 6)och att barnet har rätt att bilda och uttrycka sina åsikter och få dem beaktade i alla frågor som berör honom eller henne (artikel 12). Grund- principerna har också en självständig betydelse och ska vara utgångspunkt i beslut och åtgärder som kan röra enskilda barn eller grupper av barn. Ungdomspolitiken och barnrättspolitiken fokuserar på åldersgrupper som är delvis överlappande. Barnrättspolitiken avser barn och ungdomspolitiken unga mellan . Båda politikområden är sektorsövergripande. Det innebär att barn och ungas rättigheter och intressen ska genomsyra all politik, liksom all offentlig verksamhet som berör barn och unga. Både jämställdhetspolitiken och ungdomspolitiken är tvärsektoriella politikområden och har därmed flera beröringspunkter. Jämställdhets- politikens övergripande mål är att kvinnor och män och flickor och pojkar ska ha samma makt att forma samhället och sina egna liv. Det finns också sex delmål inom jämställdhetspolitiken: en jämn fördelning av makt och inflytande, ekonomisk jämställdhet, jämställd utbildning, en jämn för- delning av det obetalda hem- och omsorgsarbetet, jämställd hälsa och att mäns våld mot kvinnor ska upphöra (skr. 2016/17:10, bet. 2016/17:AU5, rskr. 2016/17:150). Jämställdhetsintegrering har (prop. 1993/94:147, bet. 1993/94:AU17, rskr. 1993/94:290) varit regeringens huvudsakliga strategi för att uppnå de jämställdhetspolitiska målen, kombinerat med särskilda åtgärder. Jämställdhetsintegrering innebär att ett jämställdhetsperspektiv införlivas i allt beslutsfattande, på alla nivåer och i alla steg av processen, av de aktörer som normalt sett deltar i besluts- fattandet. Jämställdhetsintegrering är en grundläggande förutsättning för att jämställdhetsperspektivet ska finnas med i politikens utformning på bred front, så att politiken på alla områden bidrar till de jämställdhets- politiska målen. Ungdomar som grupp omfattas av jämställdhetspolitikens samtliga delmål. Målet för politiken för mänskliga rättigheter Målet för politiken för mänskliga rättigheter är att säkerställa full respekt för internationella åtaganden om mänskliga rättigheter (prop. 2015/16:1, utg.omr. 1, bet. 2015/16:KU1, rskr. 2015/16:62). utgångspunkten för Strategin för det nationella arbetet med mänskliga rättigheter (skr. 2016/17:29, bet. 2017/18:KU6, rskr. 2017/18:98). börden av strategin är att efterlevnaden av internationella åtaganden om mänskliga rättigheter inte kan tas för given, vare sig på kort eller lång sikt. I stället måste även i fortsättningen steg tas mot en samman- hållen struktur för att främja och skydda de mänskliga rättigheterna på en En sådan struktur bör bestå av ett starkt rättsligt och institutionellt skydd av de mänskliga rättigheterna, ett samordnat och systematiskt arbete med mänskliga rättigheter inom offentlig verksamhet, och ett starkt stöd för arbete med mänskliga rättigheter inom det civila samhället och inom näringslivet. Offentliga aktörer måste förhålla sig till Skr. 2020/21:105 konventionsåtaganden om såväl politiska och medborgerliga rättigheter som ekonomiska och sociala rättigheter. aktualiseras sådana frågor inom rättsväsende, socialtjänst, skola, hälso- och sjukvård och andra former av samhällsservice. Vissa grupper, t.ex. barn och personer med funktionsnedsättningar, har även särskilda rättigheter av såväl politiskt och medborgerligt som ekonomiskt, socialt och kulturellt slag som måste beaktas av offentliga aktörer. Målet om att alla ungdomar ska ha goda levnadsvillkor, makt att forma sina liv och inflytande över samhällsutvecklingen är också en central del i att säkerställa full respekt för internationella åtaganden om mänskliga rättigheter. Principen om icke-diskriminering är central i FN:s konventioner om mänskliga rättigheter. Den har sin utgångspunkt i den grundläggande principen om alla människors lika värde och rättigheter och allas rätt att bli behandlade som individer på lika villkor. Principerna kommer också till uttryck i diskrimineringslagen (2008:567), vars ändamål enligt dess portalparagraf är att motverka diskriminering och på andra sätt främja lika rättigheter och möjligheter oavsett kön, könsöverskridande identitet eller uttryck, etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfattning, funktions- nedsättning, sexuell läggning eller ålder (1 kap. 1 §). Åtgärder som syftar till att förebygga och motverka diskriminering är grundläggande om människors lika värde ska respekteras och en viktig del i arbetet för att uppnå de ungdomspolitiska målen. Ungdomar är olika utifrån kön, könsidentitet eller könsuttryck, ålder, etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfattning, funktions- nedsättning och sexuell läggning. De insatser som samhället riktar till ungdomar ska ta hänsyn till denna mångfald. I syfte att säkerställa att insatser når alla ungdomar är icke-diskrimineringsprincipen ett centralt verktyg. Icke-diskrimineringsprincipen utgår från att inga människor ska diskrimineras på de grunder som anges i diskrimineringslagen. Enligt får barn inte utsättas för diskriminering på grund av omständigheter som rör barnet eller dess föräldrar. Barn får inte diskrimineras i förhållande till vuxna eller andra barn. 1.5.4Mål inom internationella och mellanstatliga samarbeten Det nationella ungdomspolitiska målet utgör grunden för agerande i det internationella samarbetet om ungdomspolitiska frågor. Ett aktivt internationellt ungdomspolitiskt arbete mot mål inom internationella och mellanstatliga samarbeten bidrar till bredare perspektiv och förstärker den nationella ungdomspolitiken. har antagit en bred vision om att ska vara den bästa platsen i världen för barn och unga. att är en ledande region och föregångare i arbetet för ett samhälle 2020/21:105 där barn och ungas rättigheter och skilda perspektiv ges utrymme och bidrar till samhällsutvecklingen. Med utgångspunkt i ska arbeta för att skydda och främja barn och ungas rättigheter samt främja deras möjligheter att utöva dessa rättigheter och kunna vara delaktiga i samhället. Den gemensamma visionen är styrande för ministerrådets aktiviteter och kompletteras av en strategi som beskriver insatserna inom ramen för visionen Barn och unga i – en tvärsektoriell strategi för 2016–2022. Syftet med strategin är att det nordiska ministerrådet i större utsträckning ska ha ett integrerat barnrätts- och ungdomsperspektiv i sitt arbete och i högre grad ta med barn och ungas röster. I och med detta sammanfaller nordiska ministerrådets vision med det nationella målet om att ungdomar ska ha inflytande över samhälls- utvecklingen, vilket medför att arbetet nationellt och inom nordiska ministerrådet ömsesidigt stärker varandra. Europeiska unionens ungdomsstrategi 2019–2027 antog medlemsstaterna en resolution (2018/C 456/01) om ramar för det europeiska samarbetet på ungdomsområdet: Europeiska unionens ungdomsstrategi 2019–2027. Strategin utgör ett ramverk med mål, principer, prioriteringar och åtgärder för ungdomspolitiskt samarbete för alla relevanta berörda parter, med beaktande av deras respektive befogenheter och subsidiaritetsprincipen. Berörda parter är bland andra EU:s medlemsstater, , internationella samarbetsorgan såsom , nationella myndigheter och kommuner, ungdomsråd, ungdomsorganisationer, organisationer som arbetar med ungdomar, ungdomsarbetare, ungdomsforskare och aktörer från det civila samhället, samt strukturerna för programmen Erasmus+ och Europeiska solidaritets- kåren. Målsättningarna för är att ge unga kvinnor och män mer makt över sina egna liv, uppmuntra ett aktivt medborgarskap, motverka socialt utanförskap bland ungdomar samt säkra att politiska beslut inom relevanta områden tar större hänsyn till ungdomars situation. Målsättningarna ska nås genom att berörda parter främjar ett tvärsektoriellt arbetssätt och förbättrar det sektorsövergripande samarbetet mellan olika politikområden som påverkar ungdomars situation, samt genom att utveckla arbetet inom ungdomssektorn via strategins övergripande målsättningar, prioriteringar och föreslagna initiativ. Medlemsstaterna uppmanas att främja dialog och deltagande på alla beslutsnivåer, stärka ungdomars engagemang, utveckla former för demokratiskt deltagande samt att främja debatt om EU. Strategins övergripande huvudområden och ledord är att: engagera, dvs. att främja ungdomars deltagande i det demokratiska livet, att sammanföra unga människor i och utanför EU för att främja volontärarbete, utbytes- studier, solidaritet och interkulturell förståelse samt att stärka genom att öka ungdomars medbestämmande genom att göra ungdomsarbetet mer kvalitativt och innovativt samt öka erkännandet av sådana erfarenheter. Särskild uppmärksamhet ägnas åt åtgärder som syftar till att nå alla ungdomar, spänna över olika nivåer från den globala till den lokala nivån, samt att inkludera den virtuella världen genom digitala lösningar. Hörnstenarna i EU:s framtida ungdomspolitiska samarbete är enligt Skr. 2020/21:105 strategin att engagera unga människor och att ungdomar måste ha inflytande vid utformningen, genomförandet och utvärderingen av politik som berör dem. Nya och alternativa former av deltagande är avgörande för att samarbetet ska vara så inkluderande som möjligt och anpassa sig till aktuella och kommande utmaningar. Under den sjätte cykeln av den strukturerade dialogen (numera EU:s ungdomsdialog) samlade beslutsfattare, ungdomar och forskare gemensamt in frågor som är relevanta för ungdomar genom ett EU- omfattande samråd och sammanförde dem i elva områden. Denna delaktighetsprocess omfattade ungdomar från hela och ledde 2018 till utarbetandet av de elva europeiska ungdomsmålen (annex 3 i resolutionen Europeiska unionens ungdomsstrategi 2019–2027 (2018/C456/01)). Målen identifierar sektorsövergripande områden som påverkar ungdomars liv, anger vilka utmaningar länder måste ta itu med och utgör en vision för den framtida ungdomsdialogen. De europeiska ungdomsmålen finns inkluderade som en bilaga till ungdoms- strategin för att, med hänsyn till subsidiaritetsprincipen, nationella befogenheter och föreningsfriheten, tjäna som inspiration och ge en inriktning för EU, dess medlemsstater och relevanta berörda parter och myndigheter. 1.6Ungdomspolitikens ramverk och aktörer Ungdomar utgör en stor del av befolkningen och påverkas av beslut inom alla samhällsområden och på lokal, regional och nationell nivå. Alla statliga beslut och insatser som berör ungdomar ska ha ett ungdoms- perspektiv. Ungdomspolitiken är sektorsövergripande vilket innebär att politikens mål uppnås genom insatser inom ett flertal politikområden. har ett samordnande ansvar för regeringens ungdomspolitik. Många myndigheter bidrar till genomförandet av regeringens ungdomspolitik. Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor (MUCF) är regeringens förvaltningsmyndighet för frågor som rör ungdomspolitiken och politiken för det civila samhället och har ett sektorsövergripande ansvar. kan ungdomspolitiken inte begränsas till statliga beslut och insatser. Goda levnadsvillkor för ungdomar skapas genom ett samspel mellan staten, kommuner, regioner, den privata sektorn och det civila samhället. Kommuner och regioner ansvarar för betydande delar av den offentliga verksamheten som enskilda ungdomar möter i vardagen. Viktig sådan verksamhet är skolväsendet, , hälso- och sjukvården samt stora delar av kultur- och fritidsområdet. Delar av de kommunala verksam- heterna bedrivs av fristående aktörer som aktiebolag, handelsbolag, ekonomiska föreningar samt ideella föreningar. Kommunernas och regionernas ansvar är viktigt för förverkligandet och utvecklandet av Kommuner både finansierar, stödjer, främjar och 2020/21:105 genomför insatser för ungdomar. Kommuner tillhandahåller också viktig infrastruktur för att förverkliga stora delar av ungdomars fritid. Den privata sektorn bestående av näringsliv, idéburna organisationer och det civila samhället utgör en viktig del av ungdomspolitiken. De delar av civilsamhället som är verksamma inom ungdomsområdet är exempelvis barn- och ungdomsorganisationer, idrottsorganisationer, ideella kultur- arrangörer, trossamfund, kvinno-, miljö-, och integrationsorganisationer och föreningar. MUCF är förvaltningsmyndighet för frågor som rör ungdomspolitiken och politiken för det civila samhället. MUCF:s uppgift är enligt dess instruktion, förordningen (2018:1425) med instruktion för Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor, att verka för att målen inom ungdomspolitiken och politiken för det civila samhället uppnås genom att ta fram, samla och sprida kunskap. Myndigheten ska också bidra till samordning av statliga insatser inom ungdomspolitiken samt att samverka med myndigheter, kommuner, regioner och det civila samhällets organisationer. MUCF ska också fördela statsbidrag till barn- och ungdomsorganisationer. Myndigheten ska utifrån ungdomars olika förutsättningar och levnads- villkor bidra till att ungdomar etablerar sig i arbets- och samhällslivet, och verka för att ungdomar har meningsfulla och utvecklande fritidsaktiviteter. Vidare ska MUCF verka för att ungdomsperspektivet integreras i statliga myndigheters verksamhet och stödja utvecklingen av kunskapsbaserad ungdomspolitik i kommuner och regioner. Slutligen ska MUCF följa upp och analysera ungdomars levnadsvillkor, attityder och värderingar. utgör en viktig del av regeringens dialog med ungdomar och ungdomsrörelsen. inrättades 2008 (U2011/2833) och leds av statsrådet med ansvar för ungdomsfrågor. Rådet består av representanter för ungdomsorganisationer, samt nätverk och verksamheter som på olika sätt arbetar med ungdomar. Även representanter för myndigheter och forskarsamhället deltar i rådet (se bilaga 1). Regeringen eftersträvar en sammansättning i rådet som speglar den bredd av ungdomsorganisationer som finns i landet. Genom får regeringen underlag för sin omvärldsanalys inom flera områden och nya förslag till hur ungdomspolitiken kan utvecklas kan diskuteras med representanter för politikens målgrupp. Rådet fungerar även som ett forum för diskussion och samråd om aktuella frågor inom ungdomspolitiken där både regeringen och medlems- organisationerna själva lyfter ämnen de vill beröra. Uppföljningssystemet för ungdomspolitiken syftar till att följa utvecklingen av ungdomars levnadsvillkor med avseende på det övergripande målet. Uppföljningssystemet har funnits och har utvecklats till att bestå av fyra delar. Dessa omfattar för det första indikatorer om ungas levnadsvillkor som redovisas på en webbplats (). Därutöver en årlig redovisning, där MUCF presenterar och kommenterar förändringar i ungas levnadsvillkor utifrån de indikatorer som presenteras på , och en årlig tematisk analys, där MUCF fördjupar sig inom ett särskilt område. Slutligen genomförs en attityd- och värderingsstudie ungefär som följer hur ungas attityder och värderingar förändras och hur ungas attityder och värderingar skiljer sig från vuxnas. Del II – Redovisning av utvecklingen mot det ungdomspolitiska målet Hälsa är en central del av det ungdomspolitiska målet. En god hälsa utgör en grundförutsättning för att uppnå målet att alla ungdomar ska ha goda levnadsvillkor, makt att forma sina liv och inflytande över samhälls- utvecklingen. Hälsa rör en mängd olika aspekter, däribland psykisk, fysisk och sexuell och reproduktiv hälsa. Det handlar även om andra faktorer som kost och fysisk aktivitet, övervikt, alkohol, tobak, spel, sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter, fysiskt och psykiskt våld och heders- relaterat våld och förtryck, samt dödlighet. Det övergripande målet för folkhälsopolitiken är att skapa samhälleliga förutsättningar för en god och jämlik hälsa i hela befolkningen och sluta de påverkbara hälsoklyftorna inom en generation. Barn och unga är en prioriterad grupp inom folkhälso- politiken (prop. 2017/18:249, bet. 2017/18:SoU26, rskr. 2017/18:406). Även det jämställdhetspolitiska delmålet att kvinnor och män, flickor och pojkar ska ha samma förutsättningar för en god hälsa samt erbjudas vård och omsorg på lika villkor (skr. 2016/17:10) är relevant för ungdomars hälsa. Enligt har barn rätt till liv, överlevnad och utveckling (artikel 6), barn har också rätt till bästa möjliga hälsa, tillgång till hälso- och sjukvård samt till rehabilitering (artikel 24) och skydd mot alla former av fysiskt eller psykiskt våld, skada eller övergrepp, vanvård eller försumlig behandling, misshandel eller utnyttjande, inklusive sexuella övergrepp (artikel 19). Detta innebär att samhället har ett särskilt ansvar för att investera i barns och ungdomars hälsa och utveckling. I Agenda 2030 syftar mål 3 till att säkerställa hälsosamma liv och främja välbefinnande för alla i alla åldrar och bland de elva europeiska ungdoms- målen syftar mål 5 till att skapa ett bättre psykiskt välbefinnande hos unga. Förhållanden under barn- och ungdomsåren har stor betydelse för både den psykiska och fysiska hälsan under hela livet. Att investera i barns och ungas hälsa och utveckling är därför en långsiktigt lönsam investering både för individen och för samhället och en av de viktigaste åtgärderna för att utjämna ojämlikheter i hälsa. Hälsan hos dem i arbetsför ålder är vidare viktig för produktiviteten och därmed för välstånd. Investeringar i ungdomars hälsa och utbildning är därför central även ur den aspekten eftersom ungdomarna är både nutidens och framtidens arbetskraft. Den självupplevda hälsan bland ungdomar i åldern 16–är generellt Bland unga kvinnor bedömde sitt allmänna hälso- tillstånd som bra jämfört av de unga männen. av de unga kvinnorna och av de unga männen uppgav att de hade en dålig hälsa. Överlag upplever ungdomar att de har en god hälsa i jämförelse med äldre åldersgrupper ( Ungas egenupplevda fysiska hälsa är överlag god. allmänt hälsotillstånd utifrån nationella folkhälsoenkät i åldersgruppen 16–var bra eller mycket bra 2020/21:105 av de tillfrågade. För unga kvinnor i åldersgruppen 16–var andelen och för unga män i samma åldersgrupp . Andelen för hela åldersgruppen unga 16–minskade dock –2018. I rapporten i /18 redovisas att bland 13- och 15-åringar är det en mindre andel flickor än pojkar som uppger att de har en bra eller mycket bra hälsa. Det är vanligare att pojkar är nöjda med sin kropp och tycker att de väger lagom mycket, medan fler flickor uppger att de tycker att de är för tjocka.