prop · H803163 · 2021-03-29 00:00:00 — tyder en ökad medvetenhet och kunskap om problematiken, vilket kan bi- dra till att våldet kan identifieras och de förebyggande insatserna Regeringen delar kommuns uppfattning att väl ut- vecklat arbete med våldsutövare, med effektivare metoder för stöd och behandling i syfte att våldet ska upphöra, skulle vara ett viktigt bidrag till ett mer jämställt samhälle, vilket är i enlighet med målen. väntas den sekretessbrytande bestämmelsen att förebygga fler allvarliga Det medför ökade möjligheter att nå det sjätte jämställdhets- Brottsligheten och det brottsförebyggande arbetet Återfallsförebyggande insatser som syftar till att våld mot närstående ska upphöra är viktiga. Förslaget ska ses som en del av regeringens brotts- förebyggande arbete och ansluter till målsättningarna i Tillsammans mot brott – ett nationellt brottsförebyggande program (skr. 2016/17:126). brottsförebyggande programmet beskrivs hur utsatthet för våld kan med- föra ökad risk för olika former av fysisk och psykisk ohälsa, både på kort och lång sikt. Barns psykiska hälsa och utveckling påverkas mycket nega- 2020/21:163 tivt av att direkt utsättas för sexuellt, fysiskt eller psykiskt våld men också av att bevittna eller på annat sätt uppleva att en förälder utsätts för sådant våld. Förslagen kommer att bidra till att stärka barns psykiska hälsa och utveckling när det förekommer våld mot närstående. Förslaget till ändring i socialtjänstlagen påverkar inte rättsväsendets brottsutredningar. Ett polisanmält brott ska fortsatt hanteras på samma villkor som råder med dagens straffrättsliga lagstiftning. Polisens möjlighet till information kan innebära ökade förutsättningar för att nå de fyra politiska målsättningar från regeringens nationella strategi för att förebygga och bekämpa mäns våld mot kvinnor (skr. 2016/17:10). De fyra målsättningarna innebär ett utökat och verkningsfullt förebyggande arbete mot våld, förbättrad upptäckt av våld och starkare skydd och stöd för våldsutsatta kvinnor och barn, effektivare brottsbekämpning samt förbättrad kunskap och metodutveckling. Regeringen instämmer i den bedömning som gör att våldets direkta och indirekta samhällsekonomiska konsekvenser uppskattas vara avsevärda. Förslagen innebär en ökad satsning på området och bedöms indirekt leda till stora men svårbedömda positiva samhällsekonomiska konsekvenser eftersom förslagen ska minska behoven av andra samhällsinsatser som annars uppstår som konsekvenser av våld. Förslagen främjar till viss del integrationen med hänsyn till att de bidrar till att motverka hedersrelaterat våld och förtryck. Förslagen främjar även internationella åtaganden då åtagandena enligt och Istanbulkonventionen efterlevs i ökad utsträckning. Förslagen innebär utöver vad som redovisats inga nämnvärda konsekvenser för EU-samarbetet eller för miljön, sysselsättningen eller den offentliga servicen i olika delar av landet. Konsekvenserna är sammanfattningsvis positiva De föreslagna åtgärderna förebygger våld i nära relationer. Förslagen bidrar till genomförandet av regeringens nationella strategi för att förebygga och bekämpa mäns våld mot kvinnor (skr. 2016/17:10) och bidrar till regeringens sjätte jämställdhetspolitiska delmål om att mäns våld mot kvinnor ska upphöra. Förslagen bidrar även till att barn i högre utsträckning skyddas från våld och förbättrar barns ställning. Förslaget om att tydliggöra ansvaret för socialnämnderna innebär ökad nationell likvärdighet och ökade kostnader för kommunerna. Kostnadsökningen finansieras med särskilda medel till kommunerna för återfallsförebyggande arbete. Förslaget om information till bedöms förhindra fall av dödligt våld. Förslagen innebär i övrigt inga betydande konsekvenser. 10.1Förslaget till lag om ändring i socialtjänstlagen (2001:453) 11 a § Till socialnämndens uppgifter hör att verka för att den som utsätter eller har utsatt närstående för våld eller andra övergrepp ska ändra sitt beteende. När socialnämnden fullgör uppgiften ska nämnden särskilt beakta säkerheten för den som utsätts eller har utsatts för våld eller andra övergrepp och dennes närstående. Förslaget behandlas i avsnitt 5. Paragrafen, liksom rubriken före paragrafen, är ny och handlar om skyldigheten för socialnämnden att verka för att den som utsätter eller har utsatt en närstående för våld eller andra övergrepp ska ändra sitt beteende. Enligt första stycket hör till socialnämndens uppgifter att verka för att personer som utsätter eller har utsatt en närstående för våld eller andra övergrepp ska ändra sitt beteende. Bestämmelsen har utformats med beaktande av Lagrådets förslag på hur bestämmelsen bör utformas. Med våld eller andra övergrepp avses detsamma som i den reglering som avser stöd till våldsutsatta närstående som återfinns i 11 §. Det kan avse brott enligt 3, 4 eller 6 kap. men lagtexten begränsas inte till det. Någon straffrättslig kvalificering enligt bestämmelser behöver därför inte göras. I förarbetena till 11 § framhölls att det inte ställs något krav på att den som utövar våldet ska vara dömd eller ens polisanmäld för något sådant brott (prop. 1997/98:55 s. 137 och 2006/07:38 Även begreppet närstående är detsamma som i 11 §. den paragrafen (prop. 2006/07:38 s. 46) framgår att utgångspunkten för bedömningen om någon ska betraktas som närstående eller inte är om det föreligger en nära och förtroendefull relation, som mellan makar, sambor, pojk- och flickvänner, eller om det är en person som man har ett mer fast och varaktigt förhållande med, som t.ex. föräldrar och fosterföräldrar, mor- och farföräldrar, mostrar och fastrar, syskon, barn och barnbarn. Bedömningen ska enligt förarbetena göras utifrån familje- och levnads- förhållandena i det enskilda fallet. bör fullgöra sin uppgift att verka för att den som utsätter eller har utsatt en närstående för våld eller andra övergrepp ska ändra sitt beteende kan variera från kommun till kommun utifrån förutsätt- ningarna i kommunen och den enskildes behov. Bedömningen får göras i det enskilda fallet med utgångspunkt i bestämmelserna i lagen. fråga om individuellt anpassade insatser krävs att en behovsprövning görs i det enskilda fallet i enlighet med 4 kap. 1 eller 2 §. Enligt andra stycket ska socialnämnden, då nämnden utför sina upp- gifter enligt första stycket, särskilt beakta säkerheten för den som utsätts eller har utsatts för våld eller andra övergrepp och dennes närstående. närstående till den som har utsatts kan t.ex. vara ett barn. 2020/21:163 vis handla om riskbedömningar vid beslut om insatser till den som utsätter närstående för våld och information till den våldsutsatta. 10 § Av 10 kap. 2 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) framgår att socialnämnden utan hinder av sekretess kan polisanmäla brott som hindrar nämndens verksamhet. Av 10 kap. 21–23 §§ samma lag följer att sekretess även i vissa andra fall inte hindrar att uppgifter som angår misstanke om brott lämnas till en åklagarmyndighet, , Säkerhetspolisen eller annan myndighet som har till uppgift att ingripa mot brottet. Detsamma gäller enligt 10 kap. 19 § samma lag uppgifter som behövs för att förhindra ett förestående eller avbryta ett pågående brott som avses i den paragrafen. Av 10 kap. 18 a § samma lag framgår att sekretess inte heller hindrar att en uppgift som rör en enskild som inte har fyllt tjugoett år lämnas till eller Säkerhetspolisen i brottsförebyggande syfte under vissa angivna förutsättningar. Av 10 kap. 18 b § samma lag framgår att sekretess inte heller hindrar att en uppgift som rör en enskild lämnas till eller Säkerhetspolisen i syfte att förebygga terroristbrottslighet under vissa angivna förutsättningar. Av 10 kap. 18 c § samma lag framgår dessutom att sekretess inte heller hindrar att en uppgift som rör en enskild eller en närstående till den enskilde lämnas till i syfte att förebygga våld eller andra övergrepp mot en närstående under vissa angivna förutsättningar. Från ska utan hinder av sekretess lämnas 1.uppgifter om huruvida någon vistas i ett hem för vård eller boende, stödboende eller familjehem, om uppgifterna för särskilt fall begärs av en domstol, en åklagarmyndighet, , , eller , 2.uppgifter som behövs i ett ärende hos om skyddad folkbokföring enligt 16 § folkbokföringslagen (1991:481), och 3.uppgifter om en studerande som behövs för prövning av ett ärende om att avskilja denne från högskoleutbildning eller polisprogrammet. Förslaget behandlas i avsnitt 7.1. Paragrafen innehåller upplysningar om de sekretessbrytande bestämmelser inom område som återfinns i 10 kap. offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). I andra stycket görs ett tillägg genom en hänvisning till den nya 10 kap. 18 c § offentlighets- och sekretesslagen, se kommentaren till den paragrafen. 10 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela sådana föreskrifter inom som behövs till skydd för enskildas liv, personliga säkerhet eller hälsa i verksamhet som avser 1.barn och unga, 3.personer med funktionsnedsättning, 5.personer som anges i 5 kap. 11 och 11 a §§. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får också meddela sådana föreskrifter som behövs till skydd för enskildas liv, personliga säkerhet eller hälsa i verksamhet vid sådana hem som avses i 6 kap. 3 §. Förslaget behandlas i avsnitt 5. Paragrafen innehåller bemyndiganden till regeringen eller den myndig- het som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter inom till skydd för enskildas liv, personliga säkerhet eller hälsa i vissa verk- Till den befintliga regleringen införs i första stycket 5 en hänvisning till verksamhet som anges i 5 kap. 11 a §, dvs. verksamhet som avser personer som utsätter eller har utsatt närstående för våld eller andra övergrepp. Bemyndigandet ger stöd för att meddela föreskrifter i anslutning till regleringen i 5 kap. 11 a §. Bestämmelsen innebär en möjlighet att med- dela föreskrifter såväl när det gäller handläggning av ärenden som utför- andet av insatser (prop. 2008/09:160 s. 117). 10.2Förslaget till lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) 18 c § Sekretessen enligt 25 kap. 1 § och 26 kap. 1 § hindrar inte att en uppgift som rör en enskild eller en närstående till den enskilde lämnas till , om 1.det på grund av särskilda omständigheter finns risk för att den enskilde mot den närstående kommer att begå ett sådant brott som avses i 3, 4 eller 6 kap. för vilket det inte är föreskrivet lindrigare straff än fängelse , 2.uppgiften kan antas bidra till att förhindra brottet, och 3.det med hänsyn till planerade eller pågående insatser för den enskilde eller för den närstående, eller av andra särskilda skäl inte är olämpligt att uppgiften lämnas ut. En uppgift som angår misstanke om ett begånget brott får dock lämnas endast under de förutsättningar som i övrigt anges i denna lag. Förslaget behandlas i avsnitt 7.1. Paragrafen är ny och utgör en sekretessbrytande bestämmelse som innebär att personal inom och hälso- och sjukvården under vissa förutsättningar får lämna uppgifter till som rör en enskild eller en närstående till den enskilde i syfte att förebygga att en enskild begår allvarligare vålds-, frids- eller sexualbrott mot den närstående till den enskilde. Förutsättningarna för att lämna uppgifter regleras i första stycket. Där framgår att en uppgift som rör en enskild eller en närstående till den enskilde kan lämnas ut med stöd av bestämmelsen. Med den enskilde avses i detta sammanhang den person som bedöms kunna begå ett brott. Med en närstående till den enskilde avses i detta sammanhang den närstående som den enskilde bedöms kunna komma att utsätta för brott. Att uppgifter kan lämnas ut om de rör en enskild ger även utrymme för att lämna ut uppgifter som avser andra personer än den enskilde under förutsättning att det finns en koppling till den enskilde. Uppgifter om exempelvis vilka som tillhör den enskildes familj eller bekantskapskrets kan alltså lämnas ut, dock endast om uppgifterna rör den enskilde och om övriga rekvisit i paragrafen är uppfyllda, se prop. 2019/20:123 s. 50. 2020/21:163 Någon definition av begreppet närstående finns inte i lagen. Faktiskt släktskap behöver dock inte föreligga, se prop. 1979/80:2 del A s. 168. Bedömningen får göras i det enskilda fallet med utgångspunkt i hur nära relationen är eller varit, se RÅ 2009 ref. 17. För att ett utlämnande ska få ske krävs enligt första stycket att tre förutsättningar är uppfyllda. Enligt punkt 1 krävs att det på grund av särskilda omständigheter finns risk för att den enskilde mot den närstående som avses i paragrafen kommer att begå ett vålds-, frids- eller sexualbrott för vilket det inte är föreskrivet lindrigare straff än fängelse . En riskbedömning ska göras i varje enskilt fall. Det måste finnas konkreta omständigheter som motiverar bedömningen att det finns en risk för att den enskilde mot den närstående kommer att begå ett sådant brott som avses i paragrafen. Det är tillräckligt att det med hänsyn till samtliga omständigheter bedöms finnas en risk som varken är obetydlig eller avlägsen. Av särskild betydelse är om den enskilde har begått vålds-, frids- eller sexualbrott eller om det har fattats beslut om kontaktförbud. Vidare krävs, enligt punkt 2, att uppgiften kan antas bidra till att förhindra brottet. Det innebär att det inte krävs att uppgiftslämnandet med säkerhet kan sägas få sådan effekt. Det är i stället tillräckligt med ett antagande om att uppgifterna kan bidra till att t.ex. ingriper i en konkret situation för att förhindra att ett brott begås eller vidtar åtgärder för att skydda det tilltänkta brottsoffret. Exempel på uppgifter som kan lämnas i syfte att förhindra brott är uppgifter om vem som kan komma att begå brott, vem som riskerar att utsättas och var de uppehåller sig. Även uppgifter om familjeförhållanden och om missbruk eller psykisk ohälsa kan vara av betydelse. Därtill bör vissa uppgifter kunna lämnas om de särskilda omständigheter som ligger till grund för bedömningen att det finns en risk för brott. Det kan t.ex. handla om uppgifter som ger en bild av ett eskalerande förlopp. Enligt punkt 3 ska det med hänsyn till planerade eller pågående insatser för den enskilde eller för den närstående, eller av andra särskilda skäl inte vara olämpligt att lämna ut uppgiften. Det kan t.ex. handla om omständigheter i det enskilda fallet som visar på en risk för att ett uppgiftslämnande kan rubba förtroendet för myndigheten på ett sådant sätt att den enskilde eller den närstående inte söker hjälp och stöd. Andra särskilda skäl kan exempelvis vara att det bedöms som olämpligt att vidarebefordra en uppgift med hänsyn till någon annan persons intressen, t.ex. en våldsutsatt persons närstående eller ett barn. Bestämmelsen innebär inte att det måste finnas en risk för att ett särskilt utpekat brott ska begås, exempelvis en grov misshandel, utan det är tillräckligt att det finns en risk för att det begås något av de brott som återfinns i 3, 4 eller 6 kap. om övriga förutsättningar är för handen. Bestämmelsen innebär en möjlighet för och hälso- och sjukvården att lämna ut uppgifter och således inte någon skyldighet att göra detta på eget initiativ. Om skulle inkomma med en begäran om utlämnande av uppgifter som enligt paragrafen får lämnas ut, och ett uppgiftslämnande inte skulle hindra arbetets behöriga gång, är dock den myndighet som förfogar över uppgifterna också skyldig att lämna ut uppgifterna enligt 6 kap. 5 § OSL. Det är emellertid den sistnämnda myndigheten som ska avgöra om förutsättningar föreligger för att tillämpa Prop. 2020/21:163 den sekretessbrytande bestämmelsen. Av andra stycket framgår att misstankar om att den enskilde har begått ett visst konkret brott endast får lämnas ut under de förutsättningar som gäller i övrigt. Paragrafen ger därmed inte någon utökad möjlighet att lämna uppgifter i brottsutredande syfte. Det betyder att t.ex. handlingar som används för att styrka brott såsom journalanteckningar eller dokumentation av skador som regel inte kan lämnas över. Uppgifter om brottsmisstankar i mer allmänna ordalag får dock lämnas ut, så länge de inte kan hänföras till en specifik situation (jfr prop. 2011/12:171 s. 47 och prop. 2019/20:123 s. 32). För uppgifter som angår misstanke om begångna brott finns det även fortsättningsvis möjlighet att tillämpa 10 kap. 21 och 23 § OSL under de förutsättningar som gäller enligt dessa paragrafer. Bestämmelsen är åldersneutral. För uppgifter om individer som är finns det även fortsättningsvis möjlighet att tillämpa 10 kap. 18 a § OSL i syfte att förebygga brott mot närstående. 10.3Förslaget till lag om ändring i patientsäkerhetslagen (2010:659) 5 § Hälso- och sjukvårdspersonalen ska i frågor som rör barn som far illa eller riskerar att fara illa samverka med samhällsorgan, organisationer och andra som berörs. I fråga om utlämnande av uppgifter gäller de begränsningar som följer av 12–14 §§ och av offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). Hälso- och sjukvårdspersonalen ska särskilt beakta ett barns behov av information, råd och stöd om barnets förälder eller någon annan vuxen som barnet varaktigt bor tillsammans med 1.har en psykisk störning eller en psykisk funktionsnedsättning, 2.har en allvarlig fysisk sjukdom eller skada, 3.är missbrukare av alkohol eller något annat beroendeframkallande medel, 4.utsätter eller har utsatt barnet eller en närstående till barnet för våld eller andra övergrepp. Detsamma gäller om barnets förälder eller någon annan vuxen som barnet varaktigt bor tillsammans med oväntat avlider. Bestämmelser om skyldighet att anmäla till socialnämnden att ett barn kan behöva nämndens skydd finns i 14 kap. 1 § socialtjänstlagen (2001:453). Förslaget behandlas i avsnitt 6. Paragrafen föreskriver skyldigheter för hälso- och sjukvårdspersonalen i frågor som rör barn som far illa eller riskerar att fara illa. I andra stycket föreskrivs att hälso- och sjukvårdspersonal särskilt ska beakta ett barns behov av information, råd och stöd i vissa utsatta situationer som rör barnets förälder eller någon annan vuxen som barnet varaktigt bor tillsammans med. En motsvarande reglering finns i 5 kap. 7 § hälso- och sjukvårdslagen (2017:30). Andra stycket 4 är ny och reglerar att hälso- och sjukvårdspersonalen särskilt ska beakta ett barns behov av information, råd och stöd om barnets förälder eller någon annan vuxen som barnet varaktigt bor tillsammans 2020/21:163 med utsätter eller har utsatt barnet eller en närstående till barnet för våld eller andra övergrepp. Vad informationen, råden och stödet närmare ska bestå i regleras inte. Bestämmelsen ger utrymme för hälso- och sjukvårdspersonalen att samtala med barnet om bl.a. barnets upplevda situation. Att utsätta närstående för våld eller andra övergrepp har samma innebörd som i 5 kap. 11 och 11 a §§ socialtjänstlagen (2001:453), se kommentaren till den sistnämnda paragrafen. 10.4Förslaget till lag om ändring i hälso- och sjukvårdslagen (2017:30) 7 § Ett barns behov av information, råd och stöd ska särskilt beaktas om barnets förälder eller någon annan vuxen som barnet varaktigt bor tillsammans med 1.har en psykisk störning eller en psykisk funktionsnedsättning, 2.har en allvarlig fysisk sjukdom eller skada, 3.har ett missbruk av alkohol, annat beroendeframkallande medel eller spel om pengar, eller 4.utsätter eller har utsatt barnet eller en närstående till barnet för våld eller andra övergrepp. Detsamma gäller om barnets förälder eller någon annan vuxen som barnet varaktigt bor tillsammans med oväntat avlider. Förslaget behandlas i avsnitt 6. Paragrafen föreskriver att hälso- och sjukvården särskilt ska beakta ett barns behov av information, råd och stöd i vissa utsatta situationer som rör barnets förälder eller någon annan vuxen som barnet varaktigt bor tillsammans med. Paragrafen har sin motsvarighet i 6 kap. 5 § patientsäkerhetslagen (2010:659). Första stycket 4 är ny och reglerar att hälso- och sjukvården särskilt ska beakta ett barns behov av information, råd och stöd om barnets förälder eller någon annan vuxen som barnet varaktigt bor tillsammans med utsätter eller har utsatt barnet eller en närstående till barnet för våld eller andra övergrepp. Vad informationen, råden och stödet närmare ska bestå i regleras inte. Att utsätta närstående för våld eller andra övergrepp har samma innebörd som i 5 kap. 11 och 11 a §§ socialtjänstlagen (2001:453), se kommentaren till den sistnämnda paragrafen. Sammanfattning av betänkandet Att bryta ett våldsamt beteende – återfallsförebyggande insatser för män som utsätter närstående för våld (SOU 2018:37) 2020/21:163 Bilaga 1 Utredningens uppdrag har varit att undersöka hur det återfallsförebyggande arbetet för män som utsätter närstående för våld ser ut och lämna förslag på hur det kan stärkas och förbättras. Vi har mer specifikt haft i uppdrag att utreda: •Hur det återfallsförebyggande arbetet för män som utsätter närstående för våld ser ut och hur det kan förbättras. •Behov av, och i förekommande fall uppgifter för, ett nationellt för förebyggande arbete och behandling av våldsutövare. •Socialnämndens ansvar för att erbjuda våldsbenägna och våldsutövande personer insatser för att komma till rätta med sitt beteende. •Verksamhet som erbjuder våldsutövande män tillfällig bostad samt överväga former som möjliggör samverkan mellan berörda myndigheter. •Frågor som rör närståendes säkerhet i arbetet med våldsutövare. •Det sociala nätverkets roll i det våldsförebyggande arbetet samt hur det kan tas tillvara för att stärka arbetet med våldsutövande män. Arbete med våldsutövare måste alltid utgå från de våldsutsattas behov av säkerhet Det återfallsförebyggande arbetet för män som utsätter närstående för våld utgör en viktig del av samhällets samlade insatser för att mäns våld mot kvinnor ska upphöra. Också när syftet är stödjande och förebyggande, måste dock utgångspunkten alltid vara att de handlingar som utgör kriminella gärningar ska lagföras. Insatser på detta område måste därtill utgå från de våldsutsattas behov av skydd och stöd. Det överordnade målet är och förblir att våldet mot dem ska upphöra. ansvar för insatser till våldsutövare ska förtydligas Det återfallsförebyggande arbetet ser mycket olika ut i olika delar av lan- De visar bl.a. den enkät som genomförts i samtliga kommuner. nämnden har ett uttryckligt ansvar för att erbjuda stöd till personer som utsatts för brott, och de som har utsatts av en närstående omnämns särskilt i socialtjänstlagen. Att de som utövat våld inte särskilt omnämns som en grupp som ska erbjudas insatser, har lett till att kommunerna har uppfattat sitt ansvar för gruppen på olika sätt. Utredningen anser därför att ett uttryckligt ansvar för att tillhandahålla insatser till personer som har utsatt närstående för våld ska införas i 5 kap. 11 § socialtjänstlagen 2020/21:163 Bilaga 1 (2001:453). Syftet med en sådan reglering är att våldsutövare ska kunna erbjudas insatser som kan bidra till att de slutar att använda våld. Utredningen väljer att placera regleringen i samma paragraf som den som reglerar ansvar för våldsutsatta och barn, eftersom insatser till våldsutövare är en del av arbetet för att människor ska slippa utsättas för våld. Hälso- och sjukvården behöver engageras i arbetet Hälso- och sjukvården har en stor kontaktyta mot större delen av befolkning. Det finns därför goda förutsättningar för hälso- och sjukvården att spela en avgörande roll när det gäller att upptäcka våld mot närstående. Erfarenheten visar också att såväl många utsatta för som utövare av våld mot närstående har varit i kontakt med hälso- och sjukvården i nära anslutning till det våld som utövas. Utredningens övertygelse är att hälso- och sjukvården därför i högre grad än måste engageras i arbetet med att upptäcka våld mot närstående. Bland annat behöver frågor om förekomsten av våld ställas oftare än vad som görs. Personer som utövar våld mot närstående kan ha behov av kvalificerad terapeutisk eller psykologisk behandling.