prop · H803174 · 2021-04-13 00:00:00 — Regeringen anser dock att det kan finnas skäl att utveckla vägledningen när det gäller hur de krav som följer av MKB- direktivet på ett ändamålsenligt sätt kan integreras i detaljplaneprocessen. Regeringen avser att ta de initiativ som behövs. Bestämmelserna finns i 5 kap. 11 a § . Vidare medför förslaget ett behov av följdändringar i 4 kap. 34 § första stycket och 13 kap. 2 § tredje stycket . Redovisningen av miljökonsekvenser ska tillgodose kraven i art- och habitatdirektivet och Regeringens förslag: Om genomförandet av en detaljplan kan antas påverka miljön i ett Natura 2000-område, ska redovisningen av miljö- – en beskrivning av planens konsekvenser för syftet med att bevara – en redogörelse för de alternativ som har övervägts med en moti- vering till varför ett visst alternativ valts, och – de uppgifter som i övrigt behövs för den prövning som ska ske enligt bestämmelser i 7 kap. . Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Flertalet av remissinstanserna yttrar sig inte sär- skilt över förslaget. i , kommun och är positiva till förslaget. anser att det krav som föreslås riskerar att försvåra för kom- munerna och komplicera innehållet i planbeskrivningen ytterligare, efter- som det handlar om frågor som i detaljplaneskedet är svåra att redovisa, då de berör en särskild verksamhets eller åtgärds påverkan på området. kommun anser att det finns skäl att misstänka att många projekt utanför gränserna för Natura 2000-områden kan anses påverka områdenas värden och att detta riskerar att lägga en död hand över utvecklingen i när- heten av dessa områden. Skälen för regeringens förslag Bakgrund och gällande rätt Krav på miljökonsekvensbedömningar finns inte bara i SMB- och MKB- direktivet utan även i andra EU-direktiv, däribland det s.k. art- och habitat- direktivet (rådets direktiv /43/EEG av om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter) och det s.k. fågeldirektivet (Europa- parlamentets och rådets direktiv /147/EG av om bevarande av vilda fåglar). MKB-direktivet innehåller krav på att medlems- staterna ska se till att det i tillämpliga fall finns samordnade och/eller gemen- samma förfaranden som uppfyller kraven i dessa direktiv, när det föreligger en skyldighet att göra en miljökonsekvensbedömning av ett projekt enligt såväl MKB-direktivet som nämnda direktiv (artikel 2.3 första stycket). I direktivet föreskrivs alltså två olika förfaranden för att effektivisera miljö- bedömningar av projekt som omfattas av såväl MKB-direktivet som vissa andra direktiv. Det samordnade förfarandet innebär att medlemsstaterna ska sträva efter att samordna de olika individuella bedömningarna av ett visst projekts miljöpåverkan genom att utse en myndighet för detta syfte (artikel 2.3 tredje stycket). Det gemensamma förfarandet innebär att medlemsstaterna ska sträva efter att göra en samlad bedömning av ett visst projekts miljö- påverkan (artikel 2.3 fjärde stycket). Antingen ett av dessa förfaranden eller båda i kombination kan tillämpas på ett projekt eller en typ av projekt. Om det gemensamma förfarandet tillämpas, uppmanar kommissionen medlemsstaterna att välja att utarbeta en enda integrerad miljörapport (miljökonsekvensbeskrivning) som omfattar uppgifterna från alla de bedömningar som genomförts (EUT C 273, 27.7.2016, s. 3). Av skäl 37 i ingressen till MKB-direktivet framgår att medlemsstaterna bör utse en myndighet som ska ansvara för att fullgöra uppgifterna när samordnade eller gemensamma förfaranden inrättas. Med hänsyn till institutionella strukturer får dock medlemsstaterna, om de anser det nöd- vändigt, utse mer än en myndighet. Av skäl 37 framgår vidare att syftet med kravet är att effektivisera bedömningen, minska de administrativa svårigheterna och öka den ekonomiska effektiviteten i de fall det föreligger en skyldighet att göra bedömningar av miljöproblem enligt flera olika direktiv. I svensk rätt finns bestämmelserna om sådana naturområden som om- fattas av kraven i art- och habitat- respektive fågeldirektivet, s.k. Natura 2000-områden, huvudsakligen i . Enligt 7 kap. 27 § miljö- balken ska regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer fortlöpande föra en förteckning över naturområden som bör skyddas eller är skyddade som särskilda skyddsområden enligt dessa direktiv. En användning av mark och vatten som kan påverka ett naturområde som har förtecknats enligt dessa bestämmelser får komma till stånd endast om tillstånd för detta har lämnats (4 kap. 8 § ). Bestämmelsen ska bl.a. tillämpas vid planläggning och vid prövningen i ärenden om lov eller förhandsbesked enligt (2 kap. 2 § PBL). Frågor om tillstånd prövas av i det län där det berörda området finns (7 kap. 29 b § ). I finns även krav på innehållet i den specifika miljökonse- kvensbeskrivningen (6 kap. 35–37 §§ ), vilket genomför kraven 2020/21:174 i artikel 5.1 i MKB-direktivet. Kraven i nämnda bestämmelser i miljö- balken fylls ut av kraven i 16–19 §§ miljöbedömningsförordningen, som i sin tur genomför kraven i direktivets bilaga IV. Om verksamheten eller åtgärden kan antas påverka miljön i ett Natura 2000-område, ska miljö- konsekvensbeskrivningen innehålla en beskrivning av verksamhetens eller åtgärdens konsekvenser för syftet med att bevara området, en redogörelse för de alternativ som har övervägts med en motivering till varför ett visst alternativ valts samt de uppgifter som i övrigt behövs för den prövning som ska göras av verksamheten eller åtgärden enligt bestämmelserna om Natura 2000 (6 kap. 36 § ). Dessa uppgifter behöver även finnas i redovisningen av miljökonsekvenserna när en detaljplan tas fram. Det ska förtydligas att redovisningen av miljökonsekvenser ska tillgodose kraven i art- och habitatdirektivet och fågeldirektivet I plan- och bygglagens bestämmelser om redovisningen av miljökonse- kvenser vid detaljplaneläggning finns ingen hänvisning till 6 kap. 36 § , vilket kan leda till osäkerhet om kraven i den paragrafen är tillämpliga. För att tydliggöra att planbeskrivningen även ska innehålla de uppgifter som behövs för Natura 2000-prövningen anser regeringen att en hänvis- ning till bestämmelsen i bör införas i uppräkningen över vilka miljökonsekvenser som ska redovisas i en planbeskrivning, när sådana frågor berörs av detaljplanen. anför att förslaget riskerar att försvåra för kommunerna och komplicera innehållet i planbeskrivningen. Regeringen delar uppfattningen att förslaget kan leda till att innehållet i planbeskrivningen blir mer om- fattande. Svårigheterna att få fram de uppgifter som behövs kan bli än större om kommunen vill att planområdet ska kunna användas på många olika sätt. Regeringen kan dock konstatera att det handlar om uppgifter som kommunen behöver ta fram för att kunna ansöka om det tillstånd som krävs enligt 7 kap. 28 a § för att detalj- planen ska kunna antas (se 2 kap. 2 § PBL och 4 kap. 8 § , se även prop. 2000/01:111 s. 46–48). Förutsatt att de nuvarande bestäm- melserna tillämpas på ett korrekt sätt bör behovet av att kommunen tar fram de uppgifter som behövs för Natura 2000-prövningen således inte öka. Genom att kommunen i detaljplanen begränsar vilken användning som tillåts inom planområdet kan kommunen påverka vilka upp- gifter som behöver tas fram. Enligt regeringen finns det därför inte skäl att tro att förslaget skulle leda till att det blir väsentligt svårare att detaljplane- lägga områden i närheten av Natura 2000-områden, på det sätt som kommun anför. Bestämmelserna finns i 4 kap. 34 § . 6.3.4Kraven på vad kommunen ska redovisa under samrådet behöver förtydligas Regeringens förslag: Bestämmelserna om vad kommunen ska redo- visa under samrådet ska samlas i en paragraf. Promemorians förslag överensstämmer i sak med regeringens. I promemorian föreslås emellertid att kommunen i tillämpliga fall ska redovisa vissa ytterligare handlingar under samrådet, medan regeringen föreslår att handlingarna ska redovisas i förekommande fall. Remissinstanserna: Flertalet av remissinstanserna yttrar sig inte sär- skilt över förslaget. och kommun är huvudsakligen positiva till förslaget. invänder dock mot att grundkartan endast ska behöva redovisas i tillämpliga fall och anser att det i stället ska krävas att en grundkarta med nivåkurvor alltid ska redovisas för att möjliggöra för intressenter att bedöma risken för olyckor avseende ras och skred. anser att uttrycket i tillämpliga fall är otydligt. Skälen för regeringens förslag Bakgrund och gällande rätt finns det två paragrafer i som reglerar vilka handlingar som kommunen ska tillhandahålla under ett plansamråd. Enligt 5 kap. 11 e § ska kommunen under samråds- tiden hålla planförslaget tillgängligt för alla som vill ta del av det. Kom- munen ska också se till att det underlag som avses i 5 kap. 8–10 §§ finns tillgängligt liksom det planeringsunderlag i övrigt som kommunen anser har betydelse för bedömningen av förslaget. Med hänvisningen till 8–10 §§ avses en eller flera grundkartor, fastighets- förteckningen och i förekommande fall detaljplaneprogrammet. Enligt 5 kap. 13 § ska kommunen under ett samråd om ett planförslag redovisa förslaget, skälen för förslaget, det planeringsunderlag som har betydelse och hur kommunen avser att handlägga förslaget. Kom- munen får låta bli att redovisa skälen för planförslaget och planerings- underlaget om det är uppenbart obehövligt. Om det finns ett planprogram, ska kommunen redovisa detta. Om kommunen avser att ingå exploater- ingsavtal eller genomföra markanvisningar, ska kommunen redovisa dessa avtals huvudsakliga innehåll och konsekvenserna av att planen helt eller delvis genomförs med stöd av ett eller flera sådana avtal. Det blir tydligare vad som ska redovisas under ett samråd om den nuvarande dubbelregleringen tas bort Innehållet i 5 kap. 11 e och 13 §§ överlappar på flera sätt varandra medan regleringen i andra avseenden skiljer sig åt. Exempel- vis framgår det av 5 kap. 11 e § att kommunen ska tillhandahålla det planeringsunderlag som den anser har betydelse för bedömningen av förslaget, medan det i 5 kap. 13 § inte finns någon uttrycklig koppling mellan redovisningskravet och den bedömning som kommunen gör av underlagets betydelse. 2020/21:174 Bestämmelsen i 5 kap. 11 e § (tidigare 11 c §) trädde i kraft efter förslag i propositionen En enklare planprocess (prop. 2013/14:126). Motiven till den nya paragrafen framgår inte tydligt av förarbetena, men innehållet i paragrafen anges i sak mot- svara innehållet i 5 kap. 21 § (samma prop. s. 296). Den paragrafen anger vilket innehåll som kommunen ska tillhandahålla . För vissa planförslag gäller särskilda bestämmelser om ett utökat plan- förfarande (se 5 kap. 7 §). Det gäller detaljplaner som inte är förenliga med översiktsplanen eller granskningsyttrande, är av betydande intresse för allmänheten eller i övrigt av stor betydelse, eller kan antas medföra en betydande miljöpåverkan. Bland de särskilda bestämmelser som enligt 5 kap. 7 § ska tillämpas i det utökade planförfarandet nämns bl.a. 5 kap. 11 e § . En möjlig förklaring till dubbel- regleringen skulle kunna vara att den senare paragrafen avsetts vara till- lämplig när det utökade planförfarandet ska användas, medan 5 kap. 13 § skulle tillämpas när det s.k. standardförfarandet ska användas. Det finns emellertid inget i nämnda paragrafer som begränsar bestämmelsernas räckvidd på detta sätt. De nu aktuella bestämmelserna har viss betydelse för genomförandet av MKB-direktivet, även om de nu förordade ändringarna primärt inte hand- lar om att förbättra genomförandet av direktivet. För att eliminera den otydlighet som den nuvarande dubbelregleringen medför anser regeringen att 5 kap. 11 e § bör upp- hävas. I allt väsentligt innehåller 5 kap. 13 § mot- svarande bestämmelser, varför upphävandet inte skulle leda till några konsekvenser i sak. Den senare paragrafen är dock otydlig i vilken mån ett sådant underlag som avses i 5 kap. 8 §, dvs. grundkartan och fastighets- förteckningen, behöver tillhandahållas under samrådet. Kommunen ska även tillhandahålla grundkartan, fastighetsförteckningen och detaljplaneprogrammet under samrådet Grundkartan utgör ett underlag för detaljplanen, men ingår formellt sett inte i denna. Den innehåller information om fastighetsförhållanden – gränser och byggnader – samt annan viktig information om planområdet som har betydelse för planen och dess genomförande. Grundkartan bidrar även till att göra det möjligt att bedöma om det är lämpligt att bebygga marken i förhållande till olika aspekter, t.ex. i förhållande till risken för erosion, ras, skred och översvämning. Enligt kan det finnas flera grundkartor, vilket gör det möjligt att dela upp kartans information på olika deloriginal så att redovisningen blir så tydlig och informativ som möjligt. Det innebär bl.a. att den del av grundkartan som ingår i plankartan, kan befrias från information som gör kartan svåröver- skådlig och som inte är nödvändig för förståelsen av planen. I praktiken är det ovanligt att grundkartan delas upp i olika delkartor. Vanligtvis kommer grundkartan alltså att tillhandahållas på samma handling som plankartan. Om det är uppenbart onödigt, behöver någon grundkarta emellertid inte upprättas (se 5 kap. 8 § PBL). invänder mot att grundkartan enligt prome- endast ska behöva redovisas i tillämpliga fall och anser att det i stället ska ställas krav på att en grundkarta med nivåkurvor alltid ska redo- Prop. 2020/21:174 visas. Regeringen delar inte denna uppfattning. en grundläggande förutsättning för att det ska vara möjligt att förstå planen, eftersom det annars inte går att bedöma hur planen förhåller sig till terrängen. Det innebär att det vanligtvis är nödvändigt att grundkartan finns tillgänglig under samrådet. Bestämmelserna i 5 kap. 13 § ska emellertid även tillämpas i fråga om förslag till och beslut om att ändra eller upphäva en detaljplan (se 5 kap. 38 § PBL). När plan- förslaget avser en enkel ändring, t.ex. när kommunen vill ändra en enstaka planbestämmelse, kan det vara onödigt att tillhandahålla en grundkarta. Det gäller även när en detaljplan upphävs. Som nämnts ovan gäller att det ska finnas en eller flera grundkartor, om det inte är uppenbart onödigt. Enligt regeringens bedömning har det inte framkommit några skäl som innebär att det finns anledning att ställa krav på att det alltid ska finnas en grundkarta. Mot denna bakgrund anser regeringen att 5 kap. 13 § plan- och bygg- lagen bör förtydligas så att det tydligt framgår att kommunen även ska redovisa grundkartan under samrådet. Motsvarande bör även gälla för fastighetsförteckningen enligt 5 kap. 8 § och detaljplaneprogrammet enligt 5 kap. 10 § samma lag. anser att uttrycket i tillämpliga fall, som föreslås i promemorian, är otydligt. Regeringen delar denna uppfattning och anser att kravet i stället bör gälla i förekommande fall. Att underlaget ska tillhandahållas i före- kommande fall innebär att sådant underlag ska tillhandahållas när det krävs enligt 5 kap. 8 § eller, i fråga om planprogram enligt 5 kap. 10 § , när sådant underlag har tagits fram av kommunen. Bestämmelserna finns i 5 kap. 13 § . Vidare medför förslaget ett behov av en följdändring i 5 kap. 7 § och att 5 kap. 11 e § upphävs. Samråd med andra länder vid Regeringens bedömning: bör även i fortsättningen ha ansvar för att underrätta när samråd om en detaljplan vars genomförande kan antas medföra en betydande miljöpåverkan ska ske med ett annat land. Promemorians förslag överensstämmer inte med regeringens bedöm- I promemorian föreslås att kommunen ska underrätta om ett samråd ska ske med ett annat land om en detaljplan vars genomförande kan antas medföra en betydande miljö- Remissinstanserna: Flertalet av remissinstanserna yttrar sig inte sär- skilt över förslaget. De som yttrar sig över förslaget är huvudsakligen Länsstyrelserna i och län anser att läns- styrelsen bör ha ansvaret för att underrätta . 2020/21:174 sen i län framhåller att förslaget i promemorian enbart rör detalj- planer och menar att den statliga samordningen bör vara enhetlig i frågan om gränsöverskridande samråd, oavsett om det rör detaljplaner, översikts- planer eller regionplaner. anser att det är tillräckligt att har skyldigheten att underrätta , om samråd behöver ske enligt 6 kap. 13 § . Den reglering som föreslås innebär att både kommunen och har samma skyldighet, vilket kan orsaka otydlighet kring vilken myndighet som ska göra vad. Malung-Sälens kommun och framhåller att det i pro- memorian anges att kravet att ett gränsöverskridande samråd i vissa fall ska ske gäller i förhållande till andra medlemsstater och undrar vad som gäller för , som inte är med i EU. Skälen för regeringens bedömning Bakgrund och gällande rätt När en medlemsstat uppmärksammar att ett projekt kan antas medföra en betydande inverkan på miljön i en annan medlemsstat eller om en medlemsstat som kan komma att utsättas i betydande grad begär det, ska den medlemsstat på vars territorium projektet är avsett att utföras till den utsatta medlemsstaten och senast när den informerar den egna allmänheten översända vissa handlingar (artikel 7.1). Det handlar bl.a. om en beskrivning av projektet, tillsammans med alla tillgängliga uppgifter om dess möjliga gränsöverskridande konsekvenser, och upp- gifter om vilket slags beslut som kan komma att fattas. Den medlemsstat på vars territorium projektet är avsett att utföras ska ge den andra medlems- staten rimlig tid att ange om den vill delta i beslutsprocessen. Krav med liknande innehåll finns även i SMB-direktivet (artikel 7). Kraven i MKB- och SMB-direktiven genomför kraven i den s.k. Esbokonventionen (SÖ 1992:1). Kraven i SMB-direktivet, som gäller planer och program, har införts i 6 kap. 13 § . Av den paragrafen framgår att om genomförandet av en plan eller ett program kan antas medföra en betydande miljöpåver- kan i ett annat land eller om ett land som kan komma att påverkas betydligt av genomförandet begär det, ska den myndighet som regeringen bestäm- mer vidta vissa åtgärder. 1.överlämna miljökonsekvensbeskrivningen och förslaget till plan eller program till det andra landets ansvariga myndighet, 2.om det andra landet vill delta i miljöbedömningen, samråda med det landet i fråga om den gränsöverskridande miljöpåverkan som genom- förandet av planen eller programmet kan antas medföra och de åtgärder som planeras för att förebygga, hindra, motverka eller avhjälpa betyd- ande negativa miljöeffekter, och 3.ge det andra landet den information som behövs för samrådet och möjlighet att lämna synpunkter. De motsvarande kraven i MKB-direktivet, som gäller verksamheter och åtgärder, har införts i 6 kap. 33 § . Kraven motsvarar i allt väsentligt de skyldigheter som följer av 6 kap. 13 § samma balk. Av miljöbedömningsförordningen framgår att är ansvarig myndighet enligt bl.a. 6 kap. 13 och 33 §§ och enligt Esbokonventionen om miljökonsekvensbeskrivningar i ett gränsöverskri- dande sammanhang (21 §). När samråd ska ske med ett annat land enligt någon av dessa paragrafer, ska komma överens med den ansvariga myndigheten i det landet om hur samrådet ska genomföras så att de myndigheter och den allmänhet som kan antas bli berörda i det andra landet ges möjlighet att lämna synpunkter inom en skälig tid som ska vara minst (23 § MBF). Vid planläggning enligt är det som samordnar statens intressen (jfr 2 kap. 1–4 §§ PBF). Således är det läns- styrelsen som ska underrätta , om det i fråga om en regionplan, översiktsplan eller detaljplan krävs samråd med ett annat land enligt 6 kap. 13 § (se 2 kap. 4 a §§ PBF). I promemorian anges att regleringen i PBL-systemet innebär att förut- sättningarna inte är de bästa för att ska kunna kontakta den utsatta medlemsstaten. För att säkerställa att kraven i MKB-direktivet tillgodoses inom ramen för PBL-processen, föreslås i promemorian att kommunen ska vara skyldig att underrätta , om genomförandet av en detaljplan kan antas medföra en betydande miljöpåverkan i ett annat land. bör underrätta när en detaljplan kan antas medföra en betydande miljöpåverkan i ett annat land SMB- och MKB-direktiven innehåller olika krav i fråga om vid vilken tid- punkt ett annat land ska kontaktas under miljöbedömningsprocessen. Enligt SMB-direktivet är det tillräckligt att den andra medlemsstaten kon- taktas innan planen eller programmet antas (artikel 7.1). Enligt MKB- direktivet ska den utsatta medlemsstaten kontaktas när en medlemsstat uppmärksammar att ett projekt kan antas medföra en betydande inverkan på miljön i en annan medlemsstat och allra senast när den informerar den egna allmänheten. Den utsatta medlemsstaten ska då få del av viss information (jfr artikel 7.1). Kraven i MKB-direktivet mot- svarar kraven i Esbokonventionen (artikel 3.1). Enligt regeringens uppfattning behöver detaljplaneprocessen tydligare samordnas med den skyldighet för att underrätta det andra landet som följer av 6 kap. 13 § . Samordningsbehovet gäller framför allt i vilket skede av detaljplaneprocessen som det andra landet ska underrättas. Regeringen anser att bör ges bättre förutsättningar för att kunna underrätta ett annat land som kan påverkas av genomförandet av detaljplanen. Det är visserligen tydligt att verket ansvarar för att fullgöra de uppgifter som följer av artikel 7 i MKB-direk- tivet (se 24 § 5 MBF), men har ingen möjlighet att säker- ställa att det andra landet får del av informationen i ett tidigt skede. Det beror på att myndigheten är beroende av att har fått informa- tion från kommunen. Det finns således en risk för att inte får del av informationen förrän allmänheten i redan har infor- merats. 2020/21:174 Som framhåller kan ansvaret bli otydligt om både kommunen och ska underrätta , på det sätt som föreslås i promemorian. I likhet med länsstyrelserna i och län anser regeringen att även i fortsättningen bör ansvara för att underrättas, framför allt eftersom regelverket för de olika planinstrumenten i bör vara enhetligt utformat när det gäller vem som ska underrätta . gäller att ska underrätta , om det i fråga om en regionplan, översiktsplan eller detaljplan krävs samråd med ett annat land enligt 6 kap. 13 § (se 2 kap. 4 a § PBF). Enligt regeringen är det därför lämpligt att även reglera i vilket skede av planprocessen som ska underrätta på förordningsnivå. Mot den bakgrunden behövs inte den ändring i 5 kap. 11 e § som föreslås i promemorian. Malung-Sälens kommun och undrar om kraven på sam- råd även gäller för , trots att landet inte är med i EU. MKB-direktivet gäller även inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, som är en del av. har även ratificerat Esbokonventionen. Det innebär att ett gränsöverskridande samråd ska ske på det sätt som anges i även i de fall genomförandet av en detaljplan kan antas medföra en betyd- ande miljöpåverkan i . De synpunkter som framkommer under ett Regeringens förslag: Om kommunen under ett avgränsningssamråd har tagit emot synpunkter på omfattningen eller detaljeringsgraden av planbeskrivningens redovisning av miljökonsekvenser, ska kommunen redovisa detta under samrådet av en detaljplan. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Flertalet av remissinstanserna yttrar sig inte sär- skilt över förslaget. Av de remissinstanser som yttrar sig över förslaget är flertalet positiva eller har inget att invända, däribland i , kommun och . Några remissinstanser framför kritiska synpunkter på förslaget. styrelsen i anser att det är viktigt att i så stor utsträckning som möjligt bibehålla den relativt lösa regleringen som undersöknings- samrådet har , eftersom en högre grad av formella yttranden kan tänkas inverka negativt på informationsutbytet mellan och () anser att det blir motsägelsefullt att ställa krav på att synpunkter som har inkommit under avgränsningssamrådet ska redovisas vid plansamrådet, eftersom reglerna i tillåter att avgränsningssamrådet hålls i slutet på samrådsfasen. Kommunen samordnar i vissa fall avgränsnings- samrådet med den s.k. officiella samrådstiden som vanligtvis avslutar