prop · H803205 · 2021-06-03 00:00:00 — Regeringens proposition 2020/21:205 Utbetalning av ersättning för personlig assistans Regeringen överlämnar denna proposition till . Regeringen föreslår ändringar i lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade och i socialförsäkringsbalken. Ändringarna ska ge och kommunerna lagstöd för att neka en assistansberättigad utbetalning av ersättning för personlig assistans som utförts inom en yrkesmässig verksamhet utan tillstånd enligt 23 § lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade. I anslutning till detta föreslås ändringar som medför skyldighet för och kommunerna att informera Inspektionen för vård och omsorg när en enskild kan antas bedriva verksamhet för personlig assistans utan tillstånd. Möjligheterna för Inspektionen för vård och omsorg att begära in information i tillsynsärenden föreslås förtydligas. Lagändringarna föreslås träda i kraft . 2020/21:205 Innehållsförteckning Förslag till riksdagsbeslut ................................................................. Förslag till lag om ändring i lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade ...................... Förslag till lag om ändring i socialförsäkringsbalken......... 3 Ärendet och dess beredning ............................................................ 4 Utbetalning endast vid tillstånd....................................................... Grundläggande reglering av personlig Kommunen har basansvar för personlig Utbetalning av ersättning för personlig Assistansanordnare måste ha tillstånd ............. prövar tillstånd och utövar tillsyn Vid bristande tillstånd nekas bara utbetalning som går direkt till anordnaren....... Utbetalning ska inte ske om tillstånd saknas .................... Försummad anmälningsplikt ska inte leda till nekad Hur och kommunerna ska få information om IVO:s beslut bör regleras i ska ha rätt att begära information från och kommunerna ska anmäla verksamheter utan tillstånd............................................... Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser................................... Konsekvenser för den assistansberättigade ...................... Konsekvenser för kommunerna........................................ Konsekvenser för staten ................................................... Konsekvenser för statens finanser ................... Konsekvenser för domstolar............................ Konsekvenser för företagen.............................................. Konsekvenser för jämställdheten ..................................... Konsekvenser för barn...................................................... Konsekvenser för personliga assistenter........................... Förslaget till lag om ändring i lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade .................... Förslaget till lag om ändring i Sammanfattning av promemorian Utbetalning av ersättning för personlig assistans endast vid tillstånd ...... Förteckning över remissinstanserna ................................ Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde ............ 2020/21:205 1 1.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade. 2.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i socialförsäkringsbalken. Regeringen har följande förslag till lagtext. 2.1Förslag till lag om ändring i lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade Härigenom föreskrivs att 9 d, 15 och 26 c §§ lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade ska ha följande lydelse. Som kostnad för personlig assistans enligt 9 § 2 anses inte ersättning för assistans som utförs av någon 1.som inte har fyllt , 2.som är bosatt utanför Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, 3.som till följd av sjukdom, ålderdom eller liknande orsak saknar förmåga att utföra arbete som personlig assistent, eller 4.på arbetstid som överstiger den tid som anges i 2–4 §§ lagen (1970:943) om arbetstid m.m. i husligt arbete, 5–10 b §§ arbetstidslagen (1982:673) eller kollektivavtal som uppfyller kraven i 3 § arbetstidslagen. Kostnad för personlig assistans som har utförts i en yrkesmässig enskild verksamhet utan tillstånd enligt 23 § ger inte rätt till ekonomiskt stöd enligt 9 § 2. Även om assistansen har utförts utan tillstånd lämnas ekonomiskt stöd enligt 9 § 2 om 1.verksamheten har haft tillstånd och assistansen har utförts senast efter den dag då den assistansberättigade underrättades om att tillståndet har upphört att gälla, eller 2.det finns särskilda skäl. 1 Senaste lydelse 2012:930. 11. anmäla till Inspektionen för vård och omsorg om det finns anledning att anta att en enskild bedriver yrkesmässig verksamhet med personlig assistans utan tillstånd enligt 23 § eller att en tillståndshavares lämplighet för att bedriva sådan verksamhet kan ifrågasättas. Till kommunens uppgifter hör att 1.fortlöpande följa upp vilka som omfattas av lagen och vilka deras behov av stöd och service är, 2.verka för att personer som anges i 1 § får sina behov tillgodosedda, 3.informera om mål och medel för verksamheten enligt denna lag, 4.medverka till att personer som anges i 1 § får tillgång till arbete eller studier, 5.verka för att det allmänna fritids- och kulturutbudet blir tillgängligt för personer som anges i 1 §, 6.anmäla till överförmyndaren dels när en person som omfattas av 1 § kan antas behöva förmyndare, förvaltare eller god man, dels när ett förmynderskap, förvaltarskap eller godmanskap bör kunna upphöra, 7.samverka med organisationer som företräder människor med omfattande funktionshinder, 8.anmäla till när någon som har ansökt om biträde av personlig assistent eller ekonomiskt stöd till sådan assistans enligt 9 § 2 kan antas ha rätt till assistansersättning enligt 51 kap. socialförsäkringsbalken, 9.underrätta när någon som får assistansersättning enligt 51 kap. socialförsäkringsbalken beviljas boende med särskild service, daglig verksamhet, barnomsorg eller någon annan insats som kan påverka behovet av personlig assistans, 10.anmäla till om det finns anledning att anta att assistansersättning enligt 51 kap. socialförsäkringsbalken används för annat än köp av personlig assistans eller kostnader för personliga assistenter, och 11. anmäla till Inspektionen för vård och omsorg om det finns anledning att anta att en tillståndshavares lämplighet för att bedriva verksamhet med personlig assistans kan ifrågasättas. Den som bedriver verksamhet Den som bedriver verksamhet som står under tillsyn enligt denna som står under tillsyn enligt denna lag är skyldig att på Inspektionen lag är skyldig att på begäran av för vård och omsorgs begäran Inspektionen för vård och omsorg lämna över handlingar och annat – handlingar och annat material som rör verksamheten, 2Senaste lydelse 2012:961. 3Senaste lydelse 2012:940. – de upplysningar om verksam- behöver för sin tillsyn. heten som inspektionen behöver för sin tillsyn, och – de upplysningar som inspek- tionen behöver för att lämna underrättelse om beslut i ett Inspektionen för vård och omsorg får förelägga den som bedriver verksamheten att lämna vad som begärs enligt första stycket. Ett beslut om föreläggande får förenas med vite. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Äldre bestämmelser gäller fortfarande för personlig assistans som har utförts före ikraftträdandet. 2.2Förslag till lag om ändring i socialförsäkringsbalken Härigenom föreskrivs i fråga om socialförsäkringsbalken dels att 110 kap. 42 a § ska ha följande lydelse, dels att det ska införas en ny paragraf, 51 kap. 16 b §, av följande lydelse. Assistansersättning enligt 14 § betalas inte ut för assistans som har utförts i en yrkesmässig enskild verksamhet utan tillstånd enligt 23 § lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade. Även om assistansen har utförts utan tillstånd betalas assistansersättning ut om 1. verksamheten har haft tillstånd och assistansen har utförts senast efter den dag då den försäkrade underrättades om att tillståndet har upphört att gälla, eller 2. det finns särskilda skäl. till Inspektionen för vård och till Inspektionen för vård och omsorg om det finns anledning att omsorg om det finns anledning att anta att lämpligheten för att anta att en enskild bedriver bedriva verksamhet med personlig assistans kan ifrågasättas när det personlig assistans utan tillstånd gäller någon som har tillstånd enligt 23 § lagen (1993:387) om enligt 23 § lagen (1993:387) om stöd och service till vissa stöd och service till vissa att bedriva sådan verksamhet kan 1.Denna lag träder i kraft . 2.Äldre bestämmelser gäller fortfarande för personlig assistans som har utförts före ikraftträdandet. 1Senaste lydelse 2012:962. 2020/21:205 3 Ärendet och dess beredning har i en skrivelse till regeringen (S2019/04662) före- slagit en ändring i socialförsäkringsbalken (SFB) för att ge myndigheten lagstöd för att neka utbetalning av assistansersättning till en assistans- berättigad för assistans som har utförts i en verksamhet som saknar tillstånd att bedriva sådan verksamhet enligt lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade (LSS). har i samma skrivelse framfört att assistansersättning inte heller bör betalas ut till en kommun som bedriver verksamhet med personlig assistans utan att ha anmält det till Inspektionen för vård och omsorg () eller till en assistansberättigad som anställer sina egna assistenter utan att ha anmält det till . har vidare föreslagit att myndigheten bör få möjlighet att anmäla till om assistans utförs av någon som saknar tillstånd och att detsamma bör gälla för situationer där en kommun som bedriver verksamhet med personlig assistans eller en assistansberättigad som anställer sina egna assistenter inte anmält detta till . Inom har det därefter utarbetats en promemoria, Utbetalning av ersättning för personlig assistans endast vid tillstånd (S2020/09872). I promemorian lämnas förslag till ändringar i lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade och i socialförsäkringsbalken, mot bakgrund av vad har efterfrågat i sin skrivelse. sammanfattning av promemorian finns i bilaga 1. lagförslag finns i bilaga 2. Promemorian har remissbehandlats. förteckning av remissinstanserna finns i bilaga 3. remissyttrandena finns tillgänglig i (S2020/09872). Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över de lagförslag som finns i bilaga 4. Lagrådets yttrande finns i bilaga 5. Regeringen har i huvudsak följt Lagrådets synpunkter. synpunkter behandlas i avsnitt 4.2 och i författningskommentaren. förhållande till lagrådsremissen har dessutom vissa språkliga och redaktionella ändringar gjorts. 4 Utbetalning endast vid tillstånd En enskild person som yrkesmässigt bedriver verksamhet med personlig assistans måste enligt 23 § LSS ha tillstånd från . gäller oavsett om insatsen personlig assistans har beviljas av kommunen eller av genom statlig assistansersättning (51 kap. 2 § andra stycket SFB). En kommun eller region som bedriver verksamhet med personlig assistans ska anmäla det enligt 23 § LSS. gäller för en assistansberättigad som själv har anställt en personlig kan med stöd av 51 kap. 19 § SFB neka att betala ut assistansersättning direkt till en anordnare som bedriver verksamhet utan tillstånd enligt 23 § LSS. Däremot är det enligt gällande lagstiftning inte Prop. 2020/21:205 möjligt att avslå en begäran om utbetalning av assistansersättning till den assistansberättigade på den grunden att den anordnare som anlitas inte har tillstånd att bedriva personlig assistans (se rättsfallet HFD 2019 not. Anordnare som saknar tillstånd att utföra personlig assistans kan därmed få assistansersättning, så länge ersättningen förmedlas av den försäkrade. Regeringens förslag innebär att assistansersättning respektive ekonomiskt stöd till skäliga kostnader för personlig assistans inte ska lämnas om den enskilde har anlitat en anordnare som saknar tillstånd. Några motsvarande bestämmelser i de fall där en kommun eller region inte anmält verksamheten till föreslås däremot inte. Inte heller föreslås någon bestämmelse om nekad utbetalning när en assistansberättigad som anställer sina egna assistenter inte anmält detta till . Regeringen föreslår vidare att och kommunerna ska anmäla till om det finns anledning att anta att en enskild bedriver verksamhet med personlig assistans utan tillstånd enligt 23 § LSS. Motsvarande skyldighet föreslås inte i de fall anmälan inte gjorts. Regeringen föreslår även att den som bedriver tillståndspliktig verksamhet som står under IVO:s tillsyn enligt LSS ska vara skyldig att lämna sådana uppgifter som inspektionen behöver för att lämna underrättelse om beslut i ett ärende. 4.1.1 Grundläggande reglering av personlig assistans Assistansreformen, som trädde i kraft , har medfört stora möjligheter till självbestämmande och inflytande över den egna livs- situationen för personer med omfattande funktionsnedsättningar. Med personlig assistans avses enligt 9 a § första stycket LSS ett personligt utformat stöd som ges av ett begränsat antal personer åt den som på grund av stora och varaktiga funktionshinder behöver hjälp med grund- läggande behov, dvs. andning, personlig hygien, måltider, att klä av och på sig, att kommunicera med andra eller annan hjälp som förutsätter ingående kunskaper om den funktionshindrade. Den som har behov av personlig assistans för sina grundläggande behov har även rätt till sådan insats för andra personliga behov som inte tillgodoses på annat sätt. Ett syfte med införandet av personlig assistans var att ge den enskilde möjlighet att själv avgöra i vilka situationer och vid vilka tillfällen som hjälp ska ges av en personlig assistent (prop. 1992/93:159 s. 64). formen är knuten till personen och inte till någon viss verksamhet (prop. 1992/93:159 s. 62). Kommunerna och staten har ett delat ansvar för kostnaden för personlig Det kommunala stödet lämnas som en insats enligt LSS och kan bestå av antingen biträde av personlig assistent eller ekonomiskt stöd till skäliga kostnader för sådan assistans. Det statliga stödet lämnas i form av ett bidrag, assistansersättning. Assistansersättning beviljas den person som behöver personlig assistans i genomsnitt för sådana grundläggande behov som avses i 9 a § LSS (51 kap. 3 § SFB). har staten ett helhetsansvar för den personliga assistansen, utom för de 2020/21:205 första som alltid bekostas av kommunen (51 kap. 22 § SFB). Om personen har behov av personlig assistans men de s.k. grundläggande behoven understiger i genomsnitt ansvarar kommunen ensam för insatsen. För den som beviljas personlig assistans av kommunen har kommunen ansvar för att bevilja tid för personlig assistans även för s.k. andra personliga behov. 4.1.2Kommunen har basansvar för personlig assistans Kommunen har ett basansvar för insatsen personlig assistans. Kommunen måste därmed alltid vara beredd att ombesörja att personlig assistans kan tillhandahållas eller, om den enskilde vill ordna insatsen på annat sätt än genom kommunen, ge ekonomiskt stöd till skäliga kostnader för personlig assistans. Kommunen är därutöver skyldig att på den enskildes begäran anordna assistans, även när personen beviljats assistansersättning genom (prop. 1992/93:159 s. 72 och 73). Kommunen har då rätt att ta ut en avgift för personlig assistans (18 § LSS). Till kommunens uppgifter hör även att anmäla till när någon som med stöd av 9 § 2 LSS har ansökt om biträde av personlig assistent, eller ekonomiskt stöd till sådan assistans, kan antas ha rätt till assistansersättning enligt 51 kap. SFB (15 § 8 LSS). 4.1.3Utbetalning av ersättning för personlig assistans Assistansersättning betalas ut med ett visst belopp för det antal beviljade assistanstimmar som assistans har lämnats (51 kap. 14 § SFB) eller för ett beräknat antal timmar (51 kap. 15 § SFB). Huvudregeln är att såväl ekonomiskt stöd till assistans som assistansersättning betalas ut direkt till den assistansberättigade. Ersättningen får betalas ut till någon annan person om den assistansberättigade är ur stånd att själv ta hand om ersättningen (11 § LSS, 51 kap. 18 § SFB). får på begäran av den assistansberättigade även betala ut ersättningen till en kommun eller till någon annan som har tillstånd enligt 23 § LSS att bedriva verksamhet med personlig assistans (51 kap. 19 § SFB). 4.1.4Assistansanordnare måste ha tillstånd Personlig assistans kan organiseras på olika sätt, i offentlig eller privat regi. En kommun eller region som bedriver verksamhet med personlig assistans ska enligt 23 § LSS anmäla detta till innan verksamheten påbörjas. Samma anmälningsskyldighet gäller för en assistansberättigad som själv anställer sina personliga assistenter. En enskild person som yrkesmässigt bedriver verksamhet med personlig assistans måste enligt 23 § LSS ha tillstånd från . Enligt 28 § LSS är det straffbelagt för enskilda att uppsåtligen eller av oaktsamhet bedriva yrkesmässig verksamhet med personlig assistans utan tillstånd. Kravet på tillstånd för att bedriva verksamhet med personlig assistans infördes för att värna den assistansberättigades trygghet vid insatsen (prop. 2009/10:176 s. 25). Förslaget lades fram av i Prop. 2020/21:205 betänkandet På den assistansberättigades uppdrag. God kvalitet i personlig assistans – ändamålsenlig användning av assistansersättning (SOU 2005:100). I betänkandet redovisas bland annat uppgifter om att ett centralt skäl för att det i många fall inte utövades någon tillsyn av enskilda assistansanordnare var frånvaron av tillståndsplikt för dessa. I likhet med utredningen ansåg regeringen att det skydd som tillståndsplikten kunde ge den enskilde vägde upp för att valfriheten av vilken anordnare som skulle utföra assistansen begränsades (prop. 2009/10:176 s. 25). 4.1.5IVO prövar tillstånd och utövar tillsyn över verksamheterna Tillstånd för att bedriva personlig assistans i form av ett företag utfärdas av , som också utövar tillsyn över hur verksamheten bedrivs. prövar 80–100 tillståndsansökningar gällande personlig assistans. fanns det cirka 980 privata assistansanordnare med tillstånd (IVO:s rapport till åtgärder gällande oseriösa assistansanordnare, s. 11). Vid en nyansökan om tillstånd genomför en lämplighetsprövning av företaget och dess företrädare och bedömer verksamhetens planerade innehåll. Alla tillståndspliktiga verksamheter enligt LSS som redan har tillstånd ska fortlöpande uppfylla kraven på insikt, lämplighet i övrigt och ekonomiska förutsättningar enligt 23 § andra stycket och 23 a § LSS. Tillstånden är inte geografiskt begränsade. återkallade tillståndet för fyra verksamheter som bedrev personlig assistans (IVO:s rapport Vad har sett 2019? s. 58). återkallades 13 tillstånd (IVO:s rapport Vad har sett 2018? s. 41) och 2017 16 tillstånd (IVO:s rapport Vad har sett 2017? s. 32). Storleken på de anordnare vars tillstånd återkallats har varierat. Det finns inga uppgifter på exakt antal enskilda som berörs av att deras anordnare får sitt tillstånd återkallat och det finns heller inga uppgifter på hur många av dessa som fortsätter att anlita anordnaren även efter att tillståndet återkallats. De vanligaste orsakerna till att tillstånd för anordnare av personlig assistans återkallas är ekonomisk misskötsamhet eller att bolaget försatts i konkurs. skedde det att ett tillstånd återkallades på grund av missförhållanden som innebar fara för liv, hälsa eller säkerhet. I något fall har det även funnits kopplingar till brottslighet. I de fall ett tillstånd återkallas informerar om detta. stoppar därefter utbetalningar direkt till den anordnare vars beslut blivit återkallat. informerar även de försäkrade som berörs av beslutet. Det finns ingen motsvarande process för att informera enskilda med personlig assistans enligt LSS, dvs. assistans beslutad av kommunen. 2020/21:205 4.1.6 Vid bristande tillstånd nekas bara utbetalning som går direkt till anordnaren Det var efter förslag från utredningen om assistansersättningens kostnader i betänkandet Åtgärder mot fusk och felaktigheter med assistansersättning (SOU 2012:6) som kravet på tillstånd för att assistansersättning på begäran av den försäkrade ska kunna betalas ut till någon annan infördes i 51 kap. 19 § SFB (prop. 2012/13:1 utgiftsområde 9 s. 219). Saknar anordnaren som den assistansberättigade anlitat tillstånd att bedriva verksamhet med personlig assistans kan alltså vägra att betala ut ersättningen till anordnaren. När ändringen av 51 kap. 19 § SFB trädde i kraft upphörde att betala ut assistansersättning om anordnaren som utfört den assistans som skulle ersättas saknade tillstånd. Detta gällde om utbetalningen skulle ske direkt till anordnaren men också om den försäkrade själv önskat vara betalningsmottagare och i sin tur betala den anlitade anordnaren. () har i rättsfallet HFD 2019 not. 4 konstaterat att lagregleringen inte medger att avslår en begäran om utbetalning av assistansersättning till en försäkrad på den grunden att den anordnare som anlitats inte har tillstånd att bedriva verksamhet med personlig assistans. Detta på grund av att ett sådant villkor saknas i socialförsäkringsbalken. Anordnare kan därför få ersättning för utförd personlig assistans, trots att de inte har tillstånd att utföra den, så länge de erhåller ersättningen från den assistansberättigade istället för att få den utbetald direkt från . Utbetalning ska inte ske om tillstånd saknas Regeringens förslag: Ersättning ska som huvudregel inte lämnas för personlig assistans som har utförts i en yrkesmässig enskild verksamhet utan tillstånd enligt lagen om stöd och service till vissa funktions- Detta ska gälla både kommunalt ekonomiskt stöd till skäliga kostnader för personlig assistans och statlig assistansersättning. Om verksamheten har haft tillstånd ska ersättning lämnas för assistans som har utförts senast efter den dag då den assistansberättigade underrättades om att tillståndet har upphört att Om det finns särskilda skäl ska ersättning för assistans få lämnas även i andra fall där verksamheten saknar tillstånd. Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens Promemorians förslag innehåller ingen generell tidsfrist för den assistansberättigade efter att denne underrättats om att anordnarens tillstånd har upphört att gälla. Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser som yttrar sig, bland annat Inspektionen för vård och omsorg (), Kammarrätten i , kommun, Kommuner och Regioner (SKR) och , tillstyrker eller har inga invändningar mot förslaget att ersättning som huvudregel inte ska betalas ut för personlig assistans som har utförts i en enskild verksamhet som har bedrivits utan tillstånd. kommun skriver att utgångspunkten om att den enskilde med assistansbehov inte ska komma i kläm är viktig och bra. SKR anser att de föreslagna undantagen från huvudregeln är väl avvägda. avstyrker förslaget om att ersättning ska kunna betalas ut fram till dess att den assistansberättigade har underrättats om att tillståndet har återkallats. m.fl. instämmer i promemorians förslag att ersättning för assistans ska få betalas ut även i de fall där verksamheten saknar tillstånd om det finns särskilda skäl. Humana assistans och Vårdföretagarna noterar att detta är viktigt även för assistenterna. för assistansberättigade (IfA) och Stiftarna av Independent Living i (STIL) anser inte att det bör uppställas krav om särskilda skäl för att utbetala ersättningen utan föreslår en generell tidsfrist. anser att den assistans som kan ersättas om det finns särskilda skäl inte bör omfatta straffbelagd assistans. Skälen för regeringens förslag: Kravet på tillstånd för att bedriva verksamhet med personlig assistans infördes i 23 § LSS för att värna den assistansberättigades trygghet vid insatsen personlig assistans. Tillståndskravet innebär att tjänsten personlig assistans endast får lämnas under förutsättning att anordnaren har tillstånd att bedriva verksamheten.