prop · H90361 · 2021-11-23 00:00:00 — Den som inte anmäler flyttningen kan påföras ett transporttillägg enligt nya 4 kap. 1 a § 4 LPK. Om mottagaren har uppfyllt anmälningsskyldigheten får denne vidare möjlighet att deklarera och betala skatten efter mottagandet av varorna, dvs. än enligt nuvarande bestämmelser (jfr kommentaren till 26 kap. 37 § SFL i avsnitt 15.14). En anmälan har dock endast någon betydelse om det faktiskt är fråga om en flyttning genom distansförsäljning enligt den definition som gäller enligt 1 §. Om det i stället är fråga om en flyttning som omfattas av kraven på att använda förfarandet för beskattade varor enligt 7 kap. 2 § kommer inte en anmälan enligt denna bestämmelse att påverka de skyldigheter som följer av 7 och 8 kap. för varor som ska flyttas under förfarandet för beskattade varor eller eventuella åtgärder som kan vidtas med stöd av t.ex. LPK avseende flyttningen. Frågan om det är en flyttning genom distansförsäljning får bedömas utifrån kriterierna för distansförsäljning i 1 § och omständig- heterna i det aktuella fallet. Om exempelvis en enskild person har förvärvat varor från någon som bedriver en självständig ekonomisk verksamhet och säljaren direkt eller indirekt har ordnat transporten för varorna får det anses vara fråga om en flyttning genom distansförsäljning. Om den enskilde personen självständigt anordnar transporten blir i stället bestämmelserna om förfarandet för beskattade varor tillämpligt och den enskilde personen ansvarar för att anmäla sig för registrering som tillfälligt certifierad avsändare i avsändarlandet och tillfälligt certifierad mottagare enligt 7 kap. Övervägandena finns i avsnitt 7.4. Förfarandet för beskattade varor Paragrafen har inte någon motsvarighet i LTS. I paragrafen anges kapitlets innehåll. När ska förfarandet för beskattade varor användas? Paragrafen har inte någon motsvarighet i LTS. Paragrafen genomför artikel 33, 41 och 42 i nya punktskattedirektivet. I paragrafen anges när förfarandet för beskattade varor ska användas. I första stycket anges den grundläggande bestämmelsen att förfarandet för beskattade varor ska användas när varor flyttas till eller förs in från ett annat EU-land om inte något av de i bestämmelsen angivna undantagen (eller undantaget i 3 §) är tillämpligt. Det är i dessa fall inte tillåtet att flytta varorna på annat sätt. Förfarandet för beskattade varor ska inte användas om varorna omfattas av de undantag från skatt vid införsel för en enskilds eller dennes familjs personliga bruk som finns i 2 kap. 12 §. Det framgår av första punkten i första stycket. Bestämmelsen i 2 kap. 12 § är dock bara tillämplig när varor förs in i varför det, vad gäller flyttningar som sker från , i stället hänvisas till motsvarande bestämmelser i destinationsmedlems- statens lagstiftning. Genom detta genomförs direktivets undantag för flyttningar som omfattas av artikel 32. Förfarandet för beskattade varor ska inte heller användas om flyttningen omfattas av definitionen av distansförsäljning enligt 6 kap. 1 §. Även här hänvisas, vad gäller flyttningar från , till motsvarande bestämmelser i destinationsmedlemsstatens lagstiftning. Genom detta genomförs direktivets undantag för flyttningar som omfattas av artikel 44. Av andra stycket följer att förfarandet för beskattade varor även ska användas när beskattade varor flyttas till en plats i via ett annat EU-land (jfr artikel 42 i nya punktskattedirektivet). Paragrafen utformas efter synpunkter från Lagrådet. Övervägandena finns i avsnitt 7.1. Paragrafen har inte någon motsvarighet i LTS och genomför artikel 34.3 i nya punktskattedirektivet. I paragrafen återfinns ytterligare ett undantag från användandet av förfarandet för beskattade varor. Det gäller för varor som för yrkesmässig försäljning ombord förvaras på ett fartyg eller luftfartyg som går mellan och ett annat EU-land. Bestämmelsen kan tillämpas i båda riktningarna och förutsätter att försäljning inte sker när varorna befinner sig på ett annat EU-lands territorium än det där varorna har beskattats. Skulle varorna ändå flyttas under förfarandet för beskattade varor finns ett undantag från skattskyldighet i 9 kap. 22 §. Övervägandena finns i avsnitt 7.1. Krav på elektroniskt förenklat administrativt dokument 4 § Paragrafen har inte någon motsvarighet i LTS. Paragrafen genomför artikel 33.1, 35.1 och 38 i nya punktskattedirektivet. I paragrafens första stycke anges det krav som utgör en grund- förutsättning för att flyttningen ska utgöra en flyttning under förfarandet för beskattade varor. En flyttning måste omfattas av ett elektroniskt förenklat administrativt dokument som hanteras i EMCS, jfr 8 kap. 4 § första stycket. En flyttning sker dock även under förfarandet för beskattade varor om varorna avsänds med ett sådant ersättningsdokument som följer av 8 kap. 10 § (och övriga bestämmelser i den paragrafen är uppfyllda) om det datoriserade systemet inte är tillgängligt. Bestämmelsen innebär i praktiken att en certifierad avsändare som är registrerad i avsändarmedlemsstaten inför avsändandet av varor ska upprätta ett elektroniskt förenklat administrativt dokument i EMCS. 2021/22:61 Avsändaren ansvarar för att uppgifterna om mottagare fylls i korrekt. Genom att avsändaren anger punktskattenumret för den certifierade mottagare som ska ta emot varorna i det elektroniska förenklade administrativa dokumentet hämtas i EMCS uppgifter från för att kontrollera att det finns en sådan certifierad mottagare. Om avsändaren inte fullgör sina skyldigheter och varorna inte omfattas av förfarandet för beskattade varor är flyttningen inte tillåten under En beskattning enligt bestämmelserna om oegentlighetsbeskattning kan då aktualiseras, se 9 kap. 28 och 30 §§. är därför viktigt att avsändaren kontrollerar att uppgifterna i det elektroniska förenklade administrativa dokumentet är riktiga. sidan bör inte obetydliga fel i dokumentet eller uppenbara felskrivningar innebära att dokumentet ska frånkännas giltighet. bristerna i dokumentet är sådana att dokumentet ska frånkännas giltighet får göras i varje enskilt fall. I andra stycket tydliggörs även att en flyttning under förfarandet för beskattade varor ska göras mellan en certifierad avsändare eller tillfälligt certifierad avsändare och en certifierad mottagare eller tillfälligt certifierad Att avsikten är att flytta varorna mellan sådana aktörer utgör även en förutsättning för att varorna ska kunna omfattas av ett elektroniskt förenklat administrativt dokument på det sätt som krävs enligt första Övervägandena finns i avsnitt 7.3. Aktörer inom förfarandet för beskattade varor Paragrafen har inte någon motsvarighet i LTS. artikel 3.13 och artikel 35 i nya punktskattedirektivet. införs bestämmelser om en ny aktör benämnd ”tillfälligt certifierad Den som avser att i yrkesmässigt ta emot varor under förfarandet för beskattade varor ska enligt första stycket anmäla sig för registrering som tillfälligt certifierad mottagare. Detta gäller dock inte om aktören är registrerad som certifierad mottagare enligt 7 §. Det föreligger således en skyldighet att anmäla sig för registrering om man avser att ta emot varor Även en enskild person som inte tar emot varorna yrkesmässigt ska anmäla sig för registrering som tillfälligt certifierad mottagare om denne avser att ta emot varor under förfarandet för beskattade varor. vara aktuellt om den enskilde personen ska föra in varor som varken omfattas av bestämmelserna om distansförsäljning i 6 kap. 1 § eller är undantagna från skatt därför att varorna är avsedda för personligt bruk och den enskilde själv transporterar dem till . Ett exempel skulle kunna vara en enskild person som köpt varor i samband med en resa i ett annat land och som avsänder varorna därifrån hem till med ett Även en enskild som själv transporterar varor från ett annat EU-land och där varorna inte är för dennes eller dennes familjs personliga bruk omfattas av skyldigheten att använda förfarandet för beskattade 2021/22:61 varor. I båda fallen är det den enskilde personen som själv måste registrera sig både som certifierad avsändare i det EU-land där flyttningen påbörjas och som certifierad mottagare i . En registrering enligt denna paragraf utgör en skyldighet för den som avser att flytta varor som omfattas av kraven på att använda förfarandet för beskattade varor. Om registrering inte har skett är flyttningen inte tillåten och beskattning kan ske enligt bestämmelserna om oegentlighets- beskattning i 9 kap. 28 och 30 §§. Av andra stycket följer att en tillfälligt certifierad mottagare ska ange den adress där mottagaren kommer att ta emot de varor som flyttas under förfarandet för beskattade varor. Övervägandena finns i avsnitt 7.2. Paragrafen har inte någon motsvarighet i LTS. Paragrafen genomför artikel 35 i nya punktskattedirektivet. I paragrafen finns vissa bestäm- melser om registrering som tillfälligt certifierad mottagare. Av första stycket följer att en registrering som tillfälligt certifierad mottagare ska begränsas till att gälla mottagandet av en särskilt angiven flyttning. Det motsvarar vad som gäller för tillfälligt registrerade varumottagare. En registrering som tillfälligt certifierad mottagare ska göras om säkerhet har ställts för den skatt som kan påföras i eller ett annat EU-land vid flyttningen eller mottagandet av varorna. Bestämmelser om detta finns i andra stycket. Med skatt som kan påföras i ett annat land avses sådan skatt som kan beslutas enligt bestämmelserna om oegentlighetsbeskattning enligt artikel 46 i nya punktskattedirektivet. Säkerheten ska ställas hos innan varorna flyttas från det andra EU-landet. I andra stycket anges även vilka skatteanspråk som säkerheten får användas för. Säkerheten ska således kunna tas i anspråk av för svenska skattefordringar. Säkerheten får även tas i anspråk för skatt som har påförts i ett annat EU-land om skattefordran är befogad och skatten inte har betalats i rätt tid. Säkerheten ska ställas hos , vilket innebär att det är som bestämmer om säkerheten får tas i anspråk. Detta gäller även i fråga om andra EU-länders skattefordringar. Ett annat EU-land som påfört skatt och som vill ta säkerheten i anspråk måste alltså vända sig till , som avgör om säkerheten får tas i anspråk. kan i sådant fall vägra att säkerheten får tas i anspråk i de fall där anser att det andra EU-landets skattefordran inte är befogad. Det kan exempelvis vara fråga om oenighet avseende i vilket land beskattning ska ske när varor som flyttas har försvunnit under flyttningen (jfr prop. 2001/02:127 s. 200). Av tredje stycket följer vidare att säkerheten ska kunna tas i anspråk från den dag ett beslut om avregistrering av den tillfälligt certifierade mottagaren blir gällande. Detta motsvarar vad som gäller för säkerheter som ställs av exempelvis registrerade varumottagare och ger möjlighet att även efter en avregistrering ta säkerheten i anspråk för skatt som påförts den tillfälligt certifierade mottagaren. Övervägandena finns i avsnitt 7.2. Paragrafen har inte någon motsvarighet i LTS. Paragrafen genomför artikel 3.13 och artikel 35 i nya punktskattedirektivet. I paragrafen införs bestämmelser om en ny aktör benämnd ”certifierad mottagare”. Av första stycket följer att den som avser att i yrkesmässigt ta emot varor under förfarandet för beskattade varor vid mer än enstaka tillfällen får anmäla sig för registrering som certifierad mottagare. Om registrering inte föreligger enligt denna bestämmelse föreligger en skyldighet att i stället anmäla sig för registrering som tillfälligt certifierad mottagare enligt 5 §. Mottagandet av varor ska således ske i . Om varor ska tas emot på en plats i någon annan medlemsstat ska registrering i stället ske i den medlemsstaten. I andra stycket anges vissa grundläggande krav som ska vara uppfyllda för att registrering som certifierad mottagare ska göras. Av punkt 1 framgår att mottagaren ska ha ställt säkerhet för skatten. Närmare bestämmelser om detta finns i 8 §. Av punkt 2 framgår att mottagaren ska ha angett en ordinarie mottagningsplats enligt vad som anges i 9 §. Av punkt 3 framgår att den certifierade mottagaren inte ska ha obetalda belopp med mer än för skatter och avgifter på det skattekonto som avses i 61 kap. SFL. Med begreppet ”för skatter och avgifter” avses även t.ex. räntor som påförts avseende sådana skatter och avgifter. En avstämning av skattekontot får därmed göras vid en anmälan om registrering. Vid avstämningen ska inte hänsyn tas till belopp som ännu inte förfallit till betalning enligt 61 kap. 2–6 §§ SFL. Av punkt 4 följer vidare att den certifierade mottagaren inte ska ha andra skulder till staten vilka har lämnats till för indrivning. Om aktören inte uppfyller kraven för att vara certifierad mottagare är aktören i stället hänvisad till att anmäla sig för registrering som tillfälligt certifierad mottagare. Syftet med de uppställda kraven är att den förmån i form av stående registrering och generell säkerhet som erbjuds den certifierade mottagaren endast ska medges aktörer som sköter sina skattebetalningar och andra betalningar till det allmänna. Om det efter registreringen framkommer att någon av villkoren är uppfyllda, t.ex. därför att det vid en ny avstämning av skattekontot visar sig föreligga obetalda belopp eller säkerheten visar sig vara bristfällig, får avregistrering ske enligt 12 §. Övervägandena finns i avsnitt 7.2. Paragrafen har inte någon motsvarighet i LTS. Paragrafen genomför artikel 35 i nya punktskattedirektivet. I paragrafen finns bestämmelser om den säkerhet som ska ställas av en certifierad mottagare. Av första stycket framgår att säkerhet ska ställas för betalning av den skatt som kan påföras mottagaren i eller ett annat EU-land vid flyttningen eller mottagandet av varor. Säkerheten ska ställas hos innan flyttningen påbörjas. Säkerheten ska som lägst uppgå till ett belopp som motsvarar den skatt som belöper på de varor som är under flyttning till den certifierade mottagaren. Genom att säkerheten kopplas till den skatt som är aktuell för de faktiska 2021/22:61 flyttningarna underlättas kontroll av om säkerheten är tillräcklig och möjligheterna att avregistrera en aktör som inte sköter sig förbättras. I andra stycket anges vilka skatteanspråk som säkerheten får användas för. Säkerheten ska således kunna tas i anspråk av för svenska skattefordringar. Säkerheten får även tas i anspråk för skatt som har påförts i ett annat EU-land om skattefordran är befogad och skatten inte har betalats i rätt tid. Se vidare kommentaren till 6 §. I tredje stycket anges att säkerheten ska kunna tas i anspråk från den dag beslutet om avregistrering blir gällande, om mottagaren avregistreras. Detta motsvarar vad som gäller för säkerheter som ställs av exempelvis registrerade varumottagare och ger möjlighet att även efter en avregistrering ta säkerheten i anspråk för skatt som påförts den certifierade mottagaren. Övervägandena finns i avsnitt 7.2. Paragrafen har inte någon motsvarighet i LTS. I paragrafen finns vissa kompletterande bestämmelser om certifierade mottagare. I första stycket finns bestämmelser om att mottagaren till ska ange en adress där mottagaren kommer att ta emot varor som flyttas under förfarandet för beskattade varor. Denna benämns ordinarie mottagningsplats. Detta motsvarar vad som gäller för registrerade varumottagare. Denna adress kommer att vara den som registrerar i det s.k. . Den certifierade mottagaren får ta emot varor även på valfri annan plats i . Av bestämmelsen följer dock att då ska underrättas om denna innan flyttningen av de aktuella varorna påbörjas. Detta genomför artikel 33.4 i nya punktskattedirektivet. En sådan plats benämns en alternativ mottagningsplats. Om varorna ska tas emot på en alternativ mottagningsplats ska dess adress anges i det förenklade elektroniska administrativa dokumentet när avsändaren anmäler flyttningen i EMCS. Att platsen anges i det förenklade administrativa dokumentet kan även anses utgöra en tillräcklig underrättelse till av den alternativa mottagningsplatsen. I andra stycket tydliggörs att den certifierade mottagaren ska ta emot varor som flyttas under förfarandet för beskattade varor på den plats (ordinarie mottagningsplats eller alternativ mottagningsplats) som angetts i det elektroniska förenklade administrativa dokumentet eller ersättnings- dokumentet. Om mottagaren vill ta emot varorna på en annan mottagningsplats än den som angetts när flyttningen påbörjades får mottagaren kontakta avsändaren som kan göra en ändring av destinationen i EMCS, se 8 kap. 6 §. Om varorna tas emot på en annan mottagningsplats än den som är angiven i det elektroniska förenklade administrativa dokumentet anses inte flyttningen korrekt avslutad och en oegentlighet uppkommer. Om aktören inte uppfyller de skyldigheter som följer av första stycket att ange en ordinarie mottagningsplats kan detta utgöra en grund för avregistrering. Övervägandena finns i avsnitt 7.2. Paragrafen har inte någon motsvarighet i LTS. Paragrafen genomför artikel 3.12 och artikel 35 i nya punktskattedirektivet. Genom paragrafen införs bestämmelser om en ny aktör benämnd ”tillfälligt certifierad avsändare”. Av första stycket följer att den som i avser att yrkesmässigt avsända varor under förfarandet för beskattade varor ska anmäla sig för registrering som tillfälligt certifierad avsändare. Detta gäller inte för den som är registrerad som certifierad avsändare enligt 11 §. Även en enskild person ska registrera sig som tillfälligt certifierad avsändare om denne avser att avsända varor under förfarandet för beskattade varor. En registrering som tillfälligt certifierad avsändare ska enligt andra stycket begränsas till att gälla avsändandet av en särskilt angiven flyttning. Detta motsvarar vad som gäller för tillfälligt registrerade varumottagare och tillfälligt certifierade mottagare. Av tredje stycket följer att en tillfälligt certifierad avsändare ska ange till den adress från vilken denne kommer att avsända de varor som flyttas under förfarandet för beskattade varor. Övervägandena finns i avsnitt 7.2. Paragrafen har inte någon motsvarighet i LTS. Paragrafen genomför artikel 3.12 och artikel 35 i nya punktskattedirektivet. Genom paragrafen införs bestämmelser om en ny aktör benämnd ”certifierad avsändare”. Av första stycket följer att den som avser att i yrkesmässigt avsända varor under förfarandet för beskattade varor vid mer än enstaka tillfällen får anmäla sig för registrering som certifierad avsändare. Om anmälan inte sker enligt denna bestämmelse föreligger en skyldighet att i stället anmäla sig för registrering som tillfälligt certifierad avsändare enligt 10 §. Avsändandet av varor ska således ske i . Om varor ska avsändas från en plats i någon annan medlemsstat ska registrering i stället ske i den medlemsstaten. I andra stycket finns bestämmelser om att avsändaren till ska ange en adress från vilken avsändaren kommer att avsända varor som flyttas under förfarandet för beskattade varor. Denna benämns ordinarie avsändningsplats. Denna adress kommer att vara den som registrerar i det s.k. . Den certifierade avsändaren får avsända varor även från annan valfri plats i . Av bestämmelsen följer dock att då ska underrättas om denna innan flyttningen av de aktuella varorna påbörjas. Detta genomför artikel 33.3 i nya punktskattedirektivet. En sådan plats benämns en alternativ avsändnings- plats. Om den certifierade avsändaren brister i skyldigheten att ange en ordinarie avsändningsplats kan detta utgöra grund för avregistrering. Om varorna ska avsändas från en alternativ avsändningsplats ska dess adress anges i det förenklade elektroniska administrativa dokumentet när avsändaren anmäler flyttningen i EMCS. Att platsen anges i det elektroniska förenklade administrativa dokumentet kan även anses utgöra en tillräcklig underrättelse till av den alternativa avsändningsplatsen. I tredje stycket tydliggörs att den certifierade avsändaren ska avsända varor som flyttas under förfarandet för beskattade varor från den ordinarie avsändningsplats eller alternativa avsändningsplats som angetts i det elektroniska förenklade administrativa dokumentet eller ersättnings- dokumentet. Övervägandena finns i avsnitt 7.2. Paragrafen har inte någon motsvarighet i LTS. I paragrafen finns bestämmelser om avregistrering. Av första stycket följer att den tillfälligt certifierade mottagaren och tillfälligt certifierade avsändaren ska avregistreras när den aktuella flyttningen har avslutats. Detta är en följd av att registreringen för dessa aktörer begränsas till en särskilt angiven flyttning. Avregistrering ska även göras om förutsättningarna för registrering inte längre finns. Denna möjlighet kan användas om det exempelvis framkommer att de aktuella varorna inte längre ska flyttas, t.ex. därför att försäljningen som låg till grund för registrering inte blev av. I andra stycket finns bestämmelser om avregistrering av certifierade mottagare och certifierade avsändare. Dessa aktörer har en stående registrering och ska därför inte avregistreras efter en viss flyttning har avslutats. I stället får avregistrera dem om förutsättningarna för registrering inte längre finns. Exempelvis därför att en certifierad mottagare har obetald skatt eller skulder. får även avregistrera en certifierad mottagare om den ställda säkerheten är godtagbar. Avregistrering får slutligen ske om mottagaren eller avsändaren begär det. Av tredje stycket följer att ett beslut om avregistrering gäller om inte något annat anges i beslutet. Detta motsvarar vad som gäller för beslut om återkallelse av exempelvis upplagshavare och registrerade varumottagare. Övervägandena finns i avsnitt 7.2. När påbörjas och avslutas en flyttning? Paragrafen har inte någon motsvarighet i LTS. Paragrafen genomför artikel 33.3–4 i nya punktskattedirektivet. I paragrafen anges när flyttningar under förfarandet påbörjas respektive avslutas. När en flyttning påbörjas anges i första stycket. Enligt direktivet påbörjas en flyttning när varorna lämnar den certifierade avsändarens lokaler eller en valfri plats i avsändarmedlemsstaten som avsändar- medlemsstatens behöriga myndigheter har underrättats om innan flyttningen påbörjas. För att hantera den underrättelseskyldighet som följer av direktivet har för svenska certifierade avsändare lagts in krav i 11 § andra stycket på att ange en ordinarie avsändningsplats och, om denne önskar avsända varor från annan adress, underrätta om den alternativa avsändningsplatsen. För den specifika flyttningen ska i det elektroniska förenklade administrativa dokumentet anges den plats från Prop. 2021/22:61 vilken varorna avsänds. En flyttning från en svensk certifierad avsändare påbörjas således när varorna lämnar den ordinarie eller alternativa avsändningsplats för den certifierade avsändaren som har angetts i det elektroniska förenklade administrativa dokumentet. En tillfälligt certifierad avsändare registreras endast för en särskild flyttning. Av första punkten följer därför att flyttningen påbörjas när varorna lämnar den tillfälligt certifierade avsändaren. Även denne ska dock enligt 10 § ha angett den adress från vilken den avser att avsända varorna. I andra stycket anges när en flyttning avslutas. Detta sker på motsvarande sätt som för avsändarna när varorna tagits emot på den ordinarie eller alternativa mottagningsplats som har angetts i det elektroniska förenklade administrativa dokumentet. Om det är fråga om en tillfälligt certifierad mottagare avslutas flyttningen när varorna tagits emot av mottagaren. Om varorna inte tas emot på den plats som anges i det elektroniska förenklade administrativa dokumentet avslutas inte flyttningen korrekt och en oegentlighet får anses uppkomma. Om det inte är fråga om avsändande från respektive mottagande i ska uppgifterna i stället lämnas till den behöriga myndigheten i det aktuella landet enligt de regler som de har uppställt för detta. Övervägandena finns i avsnitt 7.3. Flyttningar som påbörjas utanför 14 § Paragrafen har inte någon motsvarighet i LTS.