prop · H803101 · 2021-04-15 00:00:00 — Det gäller exempelvis för garantikapital till internationella finansiella institutioner där eventuella infrianden belastar anslag. Några förpliktelser tas inte heller upp för garantier där medel avsätts till en fond, till exempel insättningsgarantin. Myndigheter rapporterar dock alla garantier och utnyttjande av ramar i sina respektive sammanställningar över garantiverksamheten. Garantiverksamheten finansieras i normalfallet av avgifter som betalas av garantitagarna. I vissa fall täcks avgiften dock av anvisade anslag. Avgiften ska motsvara statens förväntade kostnad för åtagandet. Avgifterna placeras på räntebärande konton i som reserv för framtida infrianden och redovisas som en tillgång i myndigheternas balansräkningar. Staten har även tillgångar i form av regressfordringar från tidigare infriade garantier. Värdepappersinnehav och långfristiga placeringar De avgifter som debiteras för insättningsgarantin placeras i skuldförbindelser utfärdade av staten, som förvaltas av Kammarkollegiet på uppdrag av . Placeringarna utgör den så kallade insättningsgarantifonden, vilken har ett marknadsvärde inklusive konton, repor och upplupen ränta om vid utgången av året. Det motsvarade av de garanterade insättningarna per om . uppfyllde därmed minimikravet, om av garanterade insättningar, på fondens storlek enligt EU-direktivet om insättningsgarantisystemet. För att höja avkastningen på portföljen får Kammarkollegiet bedriva repoverksamhet med portföljens värdepapper. Det innebär att värdepapper lånas ut och likviden placeras i omvända repor på motsvarande löptid i statsskuldväxlar, statsobligationer och reala statsobligationer. En stor del av avgifterna i garantiverksamheten redovisas på räntebärande konton i . Även återvinningar från tidigare infrianden tillförs kontona. Från de räntebärande kontona i , till vilka en obegränsad kredit är kopplad, hämtas medel för skadeutbetalningar. Behållningen på dessa konton konsolideras med statens övriga finanser. Influtna avgifter reducerar statens upplåningsbehov, vilket minskar statsskulden. Ett infriande belastar kontona, men det är enbart en redovisningsmässig hantering. Finansieringen av infrianden sker i praktiken genom statlig upplåning. Förutom värdepappersinnehav och kontobehållningar i har myndigheterna även tillgångar i form av regressfordringar från tidigare infriade garantier. De uppgick till . Större delen av dessa fordringar får betraktas som osäkra. Efter reservering för denna osäkerhet uppskattades värdet på regressfordringarna till . Större delen av det bedömda värdet gäller exportkreditgarantier. Tabell 5.4 Tillgångar i garantiverksamheten 1Avser obligationerna som ingår i fonden till marknadsvärde. 2Av utestående värdepappersinnehav är placerade i . Jämförelse mellan avsättningar för garantiförluster och tillgångar i garantiverksamheten För att ta fram ett resultat för garantiverksamheten analyseras förhållandet mellan avsättningar för garantiförluster och de tillgångar som finns i form av både inbetalda och kommande garantiavgifter. Garantiverksamhetens skuld- och tillgångssida jämförs i tabell 5.5. Jämförelsen görs på myndighetsnivå. Insättningsgarantin, investerarskyddet samt garantikapital till internationella finansiella institutioner ingår inte eftersom garantiförluster för dessa garantier inte har värderats. Tabell 5.5 Jämförelse mellan avsättningar för garantiförluster och tillgångar i garantiverksamheten Exklusive insättningsgarantin, investerarskyddet, garantier till banker m.fl. och garantikapital. 1Summan motsvarar de totala tillgångarna i garantiverksamheten enligt tabell 5.4 exklusive insättningsgarantins tillgångar på . "Nuvärdet av de framtida avgifterna avser avtalade avgifter och anslag, vilka ännu inte inbetalats. De framtida avgifterna diskonteras med riskfri ränta justerad för kreditrisken i respektive engagemang. De framtida anslagen däremot är enbart diskonterade med riskfri ränta. 2EKN återförsäkrar en del av sitt engagemang. Genom återförsäkringar har EKN reducerat reservering för förväntade garantiförluster med från till . 3I engagemangen för Sida ingår inte utfästelser. Jämförelsen visar att för den del av garantiportföljen, som omfattas av garantimodellen täcks avsättningarna för garantiförluster väl av de avgifter som redan inbetalats (redovisas som garantitillgångar i tabell 5.5). EKN:s garantiverksamhet utgör en väsentlig andel av överskottet. ökade garantitillgångarna, vilket även avsättningarna för garantiförluster gjorde. Garantitillgångarna är fortsatt större än avsättningarna. Garantiverksamheten påverkar i flera fall statens lånebehov och därmed statsskulden. Det kan exempelvis vara betalningar av garantiavgifter, skadeutbetalningar och återvinningar. I tabell 5.6 beskrivs dessa flöden. Tabell 5.6 Flöden i garantiverksamheten 1Gällande återvinningar och skadeutbetalningar kan skaderelaterade kostnader ingå. Anm.: Avgifter avser fakturerade avgifter. inkom avgifter för garantiförluster samt övriga avgifter motsvarande , varav huvuddelen var avgifter för insättningsgarantin och exportkreditgarantierna. Från tidigare utbetalningar vid infrianden återvanns . Exportkreditgarantierna svarade för större delen av återvinningarna och då framförallt betalningar från , , och . Skadeutbetalningarna för infriade garantier var , främst rörande exportkreditgarantier. Flöden i garantiverksamheten och dessas påverkan på lånebehovet Posterna avgifter, skadeutbetalningar och återvinningar har i olika grad påverkan på lånebehovet. Flöden i den del av garantiverksamheten som enbart har tillgångar i form av konton i , eller finansiering genom anslag, påverkar direkt statens lånebehov. Däremot har flöden i den del av garantiverksamheten som har tillgångar i form av utomstatliga placeringar inte någon påverkan på lånebehovet. En analys av flödena pekar på att nettoflödet i garantiverksamheten totalt sett innebar att inbetalningarna till garantiverksamheten översteg utbetalningarna med 2020. Statliga anslag i garantiverksamheten I vissa fall kan besluta att subventionera hela eller delar av avgiften för en viss garanti. När detta inträffar anvisar normalt anslag för att betala avgiften. Det finns även några garantiåtaganden som vid infrianden helt eller delvis belastar anslag. Det gäller åtaganden i form av garantikapital och kapitaltäckningsgarantier. utbetalades i statliga subventioner för garantiverksamheten. I tabell 5.7 visas vilka anslag som finansierade dessa subventioner samt vilka anslag i övrigt vars ändamål omfattar garantiverksamhet. Tabell 5.7 Anslag vars ändamål omfattade garantiverksamhet 2020 , Strategiskt inriktade bidrag Totalt har redovisats mot inkomsttitel för garantiverksamheten jämfört med året innan, se tabell 5.8. Tabell 5.8 Redovisning av inkomsttitel gällande garantiverksamhet 2020 Inlevererat överskott av garantiverksamhet De statliga subventionerna avseende garantiavgifter har varierat mellan och . De avgifter som garantitagarna själva betalat har uppgått till mellan 2,3 och . Det är främst avgifterna från exportkreditgarantierna som bidragit till variationer över tiden. Skadeutbetalningarna har legat på en nivå runt . gjordes ett fåtal stora skadeutbetalningar gällande exportkreditgarantier. Återvinningarna har varit stabila med undantag då de var avsevärt högre. Det var främst tidigare infriade exportkreditgarantier som återvanns. Diagram 5.2 Återvinningar, statliga subventioner, avgifter samt skadeutbetalningar samt saldot för betalningsflödet 2016–2020 5.2Statlig utlåning med kreditrisk Statliga lån, liksom annat stöd och statliga garantier, ges till verksamheter som staten anser vara angelägna. och regeringen beslutar om all statlig utlåning, antingen genom särskilda beslut för ett enskilt lån eller genom lagar och förordningar om låneprogram, till exempel studielån. Ett lån med kreditrisk innebär samma kreditrisk för staten som en kreditgaranti. Skillnaden är att finansieringen av lånet sköts av staten och vid garantier av en bank eller annat kreditinstitut. Merparten av statens utlåning finansieras via upplåning genom . behandlas garantier och lån enligt samma principer, det vill säga en gemensam statlig garanti- och utlåningsmodell. Det innebär att räntan för ett lån ska motsvara statens finansieringskostnad för ett lån med samma löptid, ett räntepåslag som motsvarar förväntad förlust beräknad utifrån samma principer som gäller för statliga garantier samt en avgift för administrationskostnaderna. fanns det inte något generellt krav på att en avgift motsvarande statens förväntade kostnad skulle tas ut för lånen eller att en reserv skulle byggas upp för framtida kreditförluster. Utlåningsmodellen har tillämpats . Statens utlåning till privatpersoner, företag och projekt, det vill säga lån med kreditrisk, uppgick till före reservering, vilket är en ökning med jämfört med föregående år. Av dessa finansierades via upplåning i och resterande dryga via anslag. Den dominerande posten var studielånen från () på , vilket motsvarade av statens utlåning med kreditrisk. CSN hade också beviljat hemutrustningslån till utländska medborgare bosatta i , främst flyktingar, på samt körkortslån om . utlåning på går främst till olika infrastrukturprojekt, exportfinansiering samt flygindustrin. Övriga myndigheter hade en utlåning som tillsammans uppgick till inom bistånd samt till småföretagare, jordbrukare, fiskare med flera. Enligt grundläggande redovisningsregler ska lånefordringar skrivas ned till det värde som förväntas återbetalas. De myndigheter som har utlåning uppskattade reserveringarna för låneförlust till eller av utlånat belopp. CSN:s studielån stod för eller av reserveringarna. Tabell 5.9 Statens utlåning med kreditrisk 1Det utlånade beloppet överstiger utlåningsramen då ramen är exklusive kapitaltjänstkostnader och mervärdesskatt. 2Utlåningen är inte anslagsfinansierad utan ska ske inom ramen för affärsverkets generella förutsättningar och finansiella befogenheter. Anm.: I denna tabell redovisas statens utlåning med kreditrisk varför beloppet inte stämmer överens med posten Utlåning i balansräkningen. Skillnaden utgörs av utlåning till , vilken uppgick till . Denna utlåning betraktas inte som lån med kreditrisk. Anm.: , , Länsstyrelserna och Kammarkollegiet finansierar sin utlåning med anslag varför utlåningsramar saknas. Utlåning efter reservering för låneförlust har haft en ökande trend och uppgick till . Den främsta förklaringen till den ökade utlåningen är CSN:s utlåning i form av studielån samt utlåning om till . Diagram 5.2 Statens utlåning med kreditrisk efter reservering för låneförlust 2016–2020 I tabell 5.10 redovisas CSN:s och utlåning uppdelad per lånekategori. Tabell 5.10 Statens utlåning med kreditrisk efter lånekategori De olika lånen med kreditrisk Studielånen utgör en betydande del av statens lån med kreditrisk. Studielånen regleras i studiestödslagen (1999:1395) och särskilda förordningar. Omkring 1,65 miljoner personer hade studieskulder till CSN på tillsammans . CSN bedömde reserveringarna för låneförluster till , vilket motsvarade av det utlånade beloppet. CSN administrerar flera olika typer av lån, vilka skiljer sig åt ur finansierings- och redovisningssynpunkt. Lånen kan delas in i två huvudkategorier: –Lån som beviljats och som har finansierats genom anslag på statens budget. Låntagarnas återbetalningar redovisas mot inkomsttitel på statens budget. –Lån som beviljats finansieras genom upplåning i Riksgälds- kontoret. CSN:s låntagare betalar en ränta som motsvarar av CSN:s upplåningsränta i . Denna ränta fastställs av regeringen och baseras på den ovägda genomsnittsräntan för emission av statsskuldväxlar och statsobligationer . När studielån skrivs av på grund av dödsfall, uppnådd åldersgräns eller av andra skäl amorterar CSN av sin skuld till med motsvarande belopp. Förluster på utlåning finansieras med anslag då kostnaden uppkommer, det vill säga när förlusten är konstaterad, medan förluster avseende lån finansieras från kreditreserven i enlighet med utlåningsmodellen. beviljar CSN lån till utländska medborgare, främst flyktingar, för inköp av hemutrustning. De utestående lånen var varav betraktas som reservering för låneförlust. Hemutrustningslånen finansierades genom lån i , men finansieras denna utlåning med anslag. Utlåningen belastar anslaget 13 01 003 ap1 Hemutrustningslån under Utgiftsområde 13 Jämställdhet och nyanlända invandrares etablering. Regeringen fastställer vilken ränta som låntagarna ska betala till CSN. Låntagarnas räntebetalningar till CSN redovisas mot inkomsttitel Övriga ränteinkomster hemutrustningslån. För vissa infrastrukturprojekt har regeringen, med stöd av särskilda bemyndiganden från , gett i uppdrag att ställa ut lån till statliga eller privata företag. Det gäller byggandet av och de svenska landanslutningarna till . var totalt utlånade till dessa projekt. Lånet till , för finansiering av de svenska landanslutningarna till , uppgick till . Återbetalningen av lånet, liksom Konsortiets egna obligationslån, ska finansieras med intäkter från . gör numera inga reserveringar för låneförluster gällande utan risken i åtagandet redovisas istället av . Detta beror på att eventuella förluster är säkrade genom en kapitaltäckningsgaranti, som ansvarar för. Lånet till , det privata företag som driver , är ett lån med villkorad återbetalning på . I stället för vanlig återbetalning äger staten rätt till en årlig vinstdelning när de privata ägarna fått en viss, i låneavtalet reglerad, avkastning på sitt insatta kapital. betalar årlig royalty för lånet. Betalningen uppgick till och totalt har royalty om betalats till staten. har bemyndigat regeringen att bevilja AB () en låneram i för finansiering av långfristiga krediter. Låneramen höjdes från till , där avser kommersiell exportfinansiering och ska användas för finansiering av utlåning inom systemet för statsstödda exportkrediter (CIRR- systemet). Låneramen hade utnyttjats med . har lämnat royaltylån till och (tidigare ) för delfinansiering av utvecklingskostnader för vingbalkar respektive komponenter till flygmotorer. , jämfört med . Minskningen beror på inbetald royalty och subventioner från anslag. har bedömt att det inte finns något reserveringsbehov i utlåningen. Övriga lån med kreditrisk Övrig utlåning med kreditrisk omfattar lån från Sida, , samt länsstyrelserna. Totalt uppgick dessa lån till , vilket låg på ungefär samma nivå som året innan. Av utlånat belopp 2020 bedömdes som reservering för låneförlust, motsvarande Dessa lån har finansierats via anslag på statens budget. Framtida kreditförluster är därmed redan finansierade. Låntagarnas betalningar av räntor och amorteringar redovisas mot inkomsttitel. var utlåning störst om , för vilka reserveringar gjordes med . Jämförelse mellan reserveringar för låneförluster och avsatta medel i kreditreserver För de engagemang som hanteras enligt den garanti- och utlåningsmodellen ska statens förväntade kostnad uppskattas och avgifter i form av räntepåslag tas ut. Avgifterna samlas på räntebärande konton i som reserver. Studielån som ställts ut hanteras i enlighet med utlåningsmodellen genom att anslagsmedel motsvarande reserveringar för låneförluster förs till en reserv. Totalt av CSN:s utlåning –2020 innefattas av utlåningsmodellen. För utlåning har inga reserveringar gjorts . För att ta fram ett resultat för utlåningsverksamheten analyseras förhållandet mellan reserveringar för låneförluster och de medel som avsatts i kreditreserverna, se tabell 5.11.Jämförelsen pekar på att placerade medel i kreditreserverna väl motsvarar uppskattade reserveringar för låneförluster. Tabell 5.11 Jämförelse mellan reserveringar och tillgångar i utlåningsverksamheten För den utlåning som finansierats med anslagsmedel finns ingen reserv för att finansiera bland annat kreditförluster för dessa lån, se tabell 5.12. Tabell 5.12 Anslag vars ändamål omfattade utlåningsverksamheten 1:13 Lån till körkort 1:3 Avsättning för kreditförluster 1:4 Statens utgifter för studiemedelsräntor 1:1 24:2 Samverkansorgan i län 1:4 Forskning, utveckling och innovation Inkomna amorteringar och räntebetalningar redovisas mot inkomsttitel i enlighet med tabell 5.13. Tabell 5.13 Redovisning mot inkomsttitel gällande utlåningsverksamhet Inlevererat överskott av garantiverksamhet 5.3Analys av väsentliga risker i statens utlåning och utställda garantier Utfallen i garanti- och utlåningsverksamheten kan bli både bättre och sämre än det som förväntansmässigt beräknats, även om det samlade utfallet över en mycket antas röra sig mot det förväntade. Sämre utfall brukar benämnas oförväntade förluster. Med liten sannolikhet kan utfallet bli mycket sämre än förväntat, vilket innebär stora oförväntade förluster. Därför är det intressant att komplettera redovisningen med en analys av risken för stora oförväntade förluster. Regeringen har gett i uppdrag att, i samverkan med EKN, CSN, Sida, och övriga berörda myndigheter, göra en samlad riskanalys av statens garanti- och utlåningsportfölj (förordning (2007:1447) med instruktion för ). Uppdraget redovisas i en separat rapport. Analysen omfattar dels den så kallade ordinarie portföljen med garantier och lån till företag och privatpersoner, dels insättningsgarantin. Den ekonomiska nedgången till följd av spridningen av sjukdomen covid-19 bedöms i viss grad ha påverkat risknivån negativt i såväl den ordinarie portföljen som i insättningsgarantin. Trots detta bedöms risken för stora förluster sammantaget som låg för den ordinarie portföljen och måttlig för insättningsgarantin. Nedan följer en sammanfattning av analysen i den senaste rapporten och utlåning – en riskanalys som lämnades till regeringen (dnr Fi2021/01214). En central del i riskanalysen är att identifiera riskfaktorer, det vill säga omständigheter som utgör möjliga orsaker till stora förluster i portföljen. definierar i riskanalysen stora förluster som uppgående till minst under en tidshorisont . Med förluster avses infrianden av garantier eller avskrivningar av lån. Det finns i princip två typer av händelser som kan medföra stora förluster; ett mindre antal förluster uppstår för enskilt stora garantier eller lån som står för en betydande andel av portföljen, eller en samling (ett kluster) av förluster uppstår som tillsammans utgör stora belopp. I riskanalysen analyseras fem riskfaktorer som kan ge upphov till dessa två händelser, se tabell 5.14. Tabell 5.14 Riskbedömningar för garantier och lån till företag, privatpersoner och stater Risknivån bedöms utifrån en fyrgradig skala: låg, måttlig, väsentlig och hög Risk för stora förluster Risk för stora förluster Namnkoncentration (enskilt stora åtaganden) Nära förbindelser mellan garantigäldenärer eller Risk till följd av förändringar i allmän ekonomisk Risk till följd av allmän ekonomisk utveckling Även i en perfekt diversifierad portfölj utan större koncentrationer finns en risk för stora förluster, särskilt vid nedgångar i ekonomisk utveckling, så kallad odiversifierbar risk. bedömer att risken är låg för att det ska uppstå stora förluster i den ordinarie portföljen enbart på grund av odiversifierbar risk vid en ekonomisk nedgång. Detta beror främst på den låga exponeringen mot engagemang med hög kreditrisk. Stora förluster skulle även kunna uppstå om en ekonomisk nedgång slår särskilt hårt mot en eller flera av portföljens koncentrationer, som den skapar förhöjda förluster i portföljen i övrigt, men bedömer att risken är låg även för detta. Med namnkoncentration menas låg diversifiering på grund av att en portfölj antingen innehåller ett fåtal engagemang eller att det finns exponeringar mot enskilda garantigäldenärer eller låntagare som är stora i förhållande till portföljens samlade omfattning. Den ordinarie portföljen innehåller ett antal stora exponeringar, där de femton enskilt största utgör av portföljens storlek. Risken bedöms dock som låg för stora förluster med anledning av detta. Det beror på att de största exponeringarna främst utgörs av garantier med minimal till begränsad kreditrisk. Direkta samvariationer på grund av fallissemangssmitta Om det föreligger omständigheter där en garantigäldenärs eller låntagares finansiella problem smittar av sig på andra garanti- eller låntagare ökar sannolikheten för kluster av förluster. Sådana direkta samvariationer kan uppstå om det finns affärsmässiga eller juridiska förbindelser mellan garantigäldenärer och låntagare. Typiska exempel är exponeringar mot garanti- eller låntagare inom samma projekt, leverantörskedja eller företagskoncern. Risken för sådan fallissemangssmitta i den ordinarie portföljen bedöms vara låg. Den ordinarie portföljen innehåller endast ett fåtal engagemang med juridiska kopplingar, gemensamt ägarintresse och koncerntillhörighet. Med branschkoncentration avses låg diversifiering med hänsyn till garantigäldenärernas och låntagarnas branschtillhörighet. Det kan antingen handla om att portföljen är exponerad mot ett litet antal branscher eller att någon eller några enskilda branscher utgör en betydande andel av portföljen. Branschkoncentrationer utgör en riskfaktor eftersom negativa chocker i en bransch kan ge upphov till kluster av förluster. Hur stor risken är beror delvis på sannolikheten för en kraftig chock som leder till att många företag inom branschen drabbas . Risken påverkas även av garantigäldenärernas och låntagarnas motståndskraft mot en negativ chock. Ju bättre kreditvärdighet företagen har desto starkare motståndskraft. Avseende garantier och lån till företag finns en god diversifiering gällande motparternas branschtillhörighet. Den mest framträdande branschkoncentrationen är mot teleoperatörer. Risken för stora förluster från koncentrationen bedöms som låg. Branschen är stabil med låg sannolikhet för negativa chocker som kan medföra kluster av förluster. Kreditvärdigheten hos många av garantitagarna är dock relativt svag, under medel för branschen. En bidragande förklaring till detta är att en betydande del av garantigäldenärerna är verksamma i riskfyllda länder. De är dock till stor del etablerade bolag med starka positioner på respektive hemmamarknad, vilket höjer bedömningen av motståndskraften mot negativa chocker. Till följd av ett par beloppsmässigt betydande garantiutfästelser har portföljens geografiska fördelning skiftat mot mogna marknader med låg landrisk . Detta har lett till att den genomsnittliga kreditvärdigheten i branschkoncentrationen mot teleoperatörer förbättrats . Garantigäldenärer och låntagare i samma geografiska område påverkas simultant av förändringar i den gemensamma ekonomiska miljön. Det kan till exempel vara konjunkturutvecklingen eller förändringar i valutor och räntor. På samma sätt som för branschkoncentrationer kan negativa chocker leda till indirekta samvariationer som leder till kluster av förluster. Den ordinarie portföljen är till exponerad mot svenska garantigäldenärer och låntagare, varav avser CSN:s studielån. bedömer att risken är låg för att det ska ske stora avskrivningar av studielån. Avskrivningarna på grund av ålder kan inte överstiga 2,2 miljarder under analysens tidshorisont på grund av hur lånestocken ser ut. Andra betydande orsaker till avskrivningar, som dödsfall och behörighetsgivande studier, bedöms inte påverkas i någon väsentlig omfattning av den ekonomiska utvecklingen i landet. Att dessa skulle uppgå till betydande belopp är också mindre sannolikt. En allvarlig nedgång i svensk ekonomi skulle kunna öka nedsättningarna av låntagarnas årsbelopp samt försämra deras betalningsförmåga. Detta leder till att inbetalningarna minskar, vilket har en negativ effekt på statens kassaflöde. bedömer dock att risken är låg för att nedsättningar och betalningsinställelser ökar till i sammanhanget betydande belopp. bedömer liksom föregående år att risken är måttlig för stora förluster på grund av infrianden av insättningsgarantin.