prop · H803139 · 2021-03-23 00:00:00 — 9 § Kammarkollegiet ska till regeringen lämna en sådan redovisning för förvaltningen av Allmänna arvsfonden som avser det senast avslutade räkenskapsåret. Redovisningen ska lämnas i samband med Kammarkollegiets årsredovisning. ska i enlighet med vad som föreskrivs i 5 § lagen (2002:1022) om revision av statlig verksamhet m.m. granska redovisningen. 2020/21:139 Bilaga 8 10 § Den som vill att ett arv eller ett försäkringsbelopp som har tillfallit Allmänna arvsfonden ska avstås helt eller delvis, ska ansöka om det hos Kammarkollegiet. Kammarkollegiet får uppdra åt att utreda frågan. En ansökan om arvsavstående ska göras senast efter dödsfallet eller efter det att arvet genom preskription har tillfallit fonden. Om ansökan har kommit in för sent ska den avvisas. Regeringen kan med stöd av 8 kap. 7 § regeringsformen meddela föreskrifter om vilka länsstyrelser som ansvarar för uppgifter enligt denna lag. 11 § Arv eller försäkringsbelopp som har tillfallit Allmänna arvsfonden får helt eller delvis avstås till någon annan om det med hänsyn till uttalanden av arvlåtaren eller till andra särskilda omständigheter kan anses stämma överens med arvlåtarens yttersta vilja. Även i annat fall får arv eller försäkringsbelopp avstås till arvlåtarens sambo eller någon annan som har stått arvlåtaren nära, om det kan anses skäligt. Vid skälighetsbedömningen ska särskilt beaktas det beroendeförhållande som fanns mellan arvlåtaren och sökanden och om sökanden har behov av egendomen. 12 § Arv som utgörs av sådan egendom som är av väsentlig betydelse från kulturhistorisk synpunkt eller från natur- eller kulturvårdssynpunkt får avstås till en juridisk person som har särskilda förutsättningar att ta hand om egendomen på lämpligt sätt. Om det finns särskilda skäl får ett belopp av det arv som tillfallit Allmänna arvsfonden tillsammans med sådan egendom avstås till mottagaren av egendomen att användas för sådana omedelbara åtgärder som är nödvändiga för att bevara den. 13 § Kammarkollegiet beslutar om avstående av arv och försäkringsbelopp. Hantering av dödsbon Anmälningsskyldighet vid dödsfall 1 § Om det vid ett dödsfall inte finns någon annan arvinge än Allmänna arvsfonden eller om fonden är testamentstagare, ska den som har boet i sin vård anmäla detta till Kammarkollegiet. 2 § Om det vid ett dödsfall inte finns någon annan arvinge än Allmänna arvsfonden eller om fonden är testamentstagare, ska Kammarkollegiet förordna en god man att företräda fonden vid boutredningen. 3 § En god man behöver inte förordnas om Allmänna arvsfonden har uteslutits från arv genom testamente och Kammarkollegiet bedömer att det inte finns någon anledning till , boet har större skulder än tillgångar och det inte behövs en god man för att ta vård om egendomen, eller egendom som har tillfallit fonden som legat utgörs av pengar. 4 § Har egendom tillfallit Allmänna arvsfonden genom gåva som inte endast utgörs av pengar ska Kammarkollegiet förordna en god man att ta hand om egendomen. 5 § Kammarkollegiet ska övervaka att den gode mannen fullgör sina uppgifter. I fråga om god man enligt denna lag gäller vad som är föreskrivet om sysslomän i 18 kap. handelsbalken. Försäljning av Allmänna arvsfondens egendom 6 § Kammarkollegiet beslutar om försäljning av fast egendom eller tomträtt som har tillfallit Allmänna arvsfonden. 7 § Annan lös egendom än tomträtt ska av den gode mannen säljas på offentlig auktion, om Kammarkollegiet inte medger annat. Fordringar får säljas endast om de inte kan drivas in. Om särskilda föreskrifter har lämnats genom ett testamente, ska de tillämpas. 8 § Om det i ett dödsbo finns egendom som förvaltas av en god man enligt 11 kap. 3 § och som har tillfallit Allmänna arvsfonden, gäller 6 och 7 §§ i fråga om egendomens försäljning. 1 § Kostnader för fördelning av stöd ska betalas ur Allmänna arvsfonden enligt de grunder som regeringen bestämmer. 2 § Kammarkollegiets kostnader för att förvalta och företräda Allmänna arvsfonden ska betalas ur fonden enligt de grunder som regeringen bestämmer. 6 kap. Övriga bestämmelser 1 § Beslut enligt 2 kap. 12 § första stycket och Kammarkollegiets beslut enligt 2 kap. 14 § och 3 kap. 10 § andra stycket får överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Andra beslut enligt denna lag får inte överklagas. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. 2 § Regeringen ska före juni månads utgång lämna en redovisning till för hur Allmänna arvsfonden har förvaltats och hur stöd har fördelats under det föregående räkenskapsåret och även ange den kommande inriktningen av stödet. Kammarkollegiets redovisning enligt 3 kap. 9 § ska bifogas. 3 § När delgivning ska ske med Allmänna arvsfonden är chefen för Kammarkollegiet, eller någon annan person som är behörig att ta emot delgivningen för Kammarkollegiets räkning, delgivningsmottagare. Denna lag träder i kraft . Genom lagen upphävs lagen (1994:243) om Allmänna arvsfonden. Den upphävda lagen gäller dock fortfarande för beslut om stöd som har meddelats före ikraftträdandet. Regeringen får efter ikraftträdandet besluta hur stor del av Allmänna arvsfondens samlade tillgångar som ska vara tillgänglig för utdelning för perioden –och ange beräknad nivå Förslag till lag om ändring i Härigenom föreskrivs att 15 kap. 10 § föräldrabalken1 ska ha följande Har egendom i dödsbo vilken har Har egendom i dödsbo vilken har förvaltats av en god man som avses förvaltats av en god man som avses arvsfonden, gäller i fråga om egen- arvsfonden, gäller i fråga om egen- (1994:243) om Allmänna arvs- (2021:000) om Allmänna arvs- Denna lag träder i kraft . 1 Balken omtryckt 1995:974. 2020/21:139 Bilaga 9 Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: F.d. justitieråden och samt justitierådet Ett modernt regelverk för Allmänna arvsfonden Enligt en lagrådsremiss har regeringen () beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till 1.lag om Allmänna arvsfonden, 2.lag om ändring i . Förslagen har inför Lagrådet föredragits av rättssakkunniga och , biträdda av kanslirådet . Förslagen föranleder följande yttrande. Förslaget till lag om Allmänna arvsfonden 2 kap. 3 § I paragrafen anges de grundläggande förutsättningarna för att få stöd ur Allmänna arvsfonden. Enligt första stycket får stöd lämnas till verksamhet som är utvecklande för någon av fondens målgrupper, om målgruppen deltar i planeringen och genomförandet av verksamheten och om verksamheten har förutsättningar att fortsätta efter det att stödet ur fonden har upphört. Enligt andra stycket får stöd också lämnas för lokaler, anläggningar och utrustning, om de ska användas för verksamhet som uppfyller kriterierna i första stycket. Av författningskommentaren till första stycket framgår att stöd ur fonden är avsett att ges endast till verksamhet som har begränsad varaktighet. Detta framgår inte av lagtexten, och denna avspeglar därför inte fullt ut det syfte som bestämmelsen avsetts ha. Att stöd inte får ges till en organisations löpande verksamhet framgår däremot uttryckligen av 4 § första stycket. Även kravet i lagtexten att verksamheten ska ha ”förutsättningar att fortsätta efter det att stödet ur fonden har upphört” ger intrycket att det ska röra sig om en fortgående verksamhet och inte om projekt för en begränsad tid. Av författningskommentaren framgår att vad som egentligen avses är att den verksamhet som får stöd ska ha förutsättningar att främja målgruppen även efter det att stödet har upphört. Lagtexten bör ändras så att detta framgår klart. För att det av lagtexten klart ska framgå att första stycket avser verksamhet med begränsad varaktighet bör förbudet mot stöd till löpande verksamhet tas in redan där. Vidare framgår av författningskommentaren att kravet på deltagande av målgruppen inte är avsett att vara, som lagtexten får anses ge uttryck för, en absolut förutsättning för stöd. Där uttalas bl.a. att i det fall målgruppen inte själv kan delta åligger det organisationen att undersöka målgruppens behov och ta till vara målgruppens idéer och perspektiv. motiveringen framgår (avsnitt 7.3) att regeringen fäster stort avseende vid målgruppens deltagande som en framgångsfaktor och att den omständigheten därför bör beaktas vid bedömningen av om stöd ska ges. Lagtexten bör ändras så att den motsvarar vad som synes vara avsett. När det gäller andra stycket framgår av den allmänna motiveringen (avsnitt 4.2.3) att stödet för lokaler, anläggningar och utrustning är avsett för ny-, till- eller ombyggnad, således inte för t.ex. hyra av nya lokaler. Arvsfondsdelegationens praxis tillämpas också bestämmelsen på det Bestämmelsen om lokalstöd bör utformas så att lagstiftarens nu angivna avsikt framgår. Utifrån det anförda kan paragrafen förslagsvis ges följande lydelse. Stöd får lämnas till en verksamhet som är utvecklande för någon av Allmänna arvsfondens målgrupper och som har förutsättningar att främja målgruppen även efter det att stödet ur fonden har upphört. Stöd får inte lämnas till en organisations löpande verksamhet. Stöd får också lämnas för ny-, till- eller ombyggnad av lokaler och anläggningar samt utrustning i anslutning därtill, om lokalerna eller anläggningarna ska användas för verksamhet som uppfyller kriterierna i första stycket. Vid bedömningen av om stöd enligt första eller andra stycket ska lämnas ska hänsyn tas till om målgruppen deltar i planeringen eller genomförandet. 2 kap. 7 § I paragrafens första stycke föreskrivs att den som beviljas stöd för en lokal eller anläggning ska förbinda sig att under använda den för det ändamål och på de villkor som meddelades när stödet beviljades. I andra stycket gäller en kortare förbindelsetid, , för den som innehar lokalen eller anläggningen med nyttjanderätt. Andra stycket är alltså närmast att se som ett undantag från regleringen i första stycket. Andra stycket är omständligt formulerat. Lagrådet föreslår att det ges följande lydelse. Om lokalen eller anläggningen innehas med nyttjanderätt får förbindelsen omfatta om det finns särskilda skäl för en kortare förbindelse än som anges i första stycket. 2020/21:139 Bilaga 9 2 kap. 12 § I paragrafen anges under vilka förutsättningar ett beslutat stöd inte ska betalas ut. Av lagrådsremissen och betänkande framgår att stödförfarandet är uppdelat i flera steg. Kortfattat innebär dessa att det först görs en bedömning av ansökan. Om stöd beviljas enligt ansökan beslutas detta av Arvsfondsdelegationen. Detta beslut innebär att stöd betalas ut, men först efter det att sökanden begär utbetalning. Den utbetalningen administreras av Kammarkollegiet. Paragrafen har ingen motsvarighet i den hittillsvarande lagen. I paragrafen anges att om den som beviljats stöd bryter mot ”kraven som följer av 4 och 6–11 §§” ska Arvsfondsdelegationen besluta att stödet helt eller delvis inte ska betalas ut. Detta beslut ska gälla och kan överklagas enligt förslaget i 6 kap. 1 §. Hänvisningen till 6–11 §§ är alltför vittomfattande, eftersom 8 § inte innehåller något krav och därför bör utgå ur hänvisningen. Vidare antecknar Lagrådet att uttrycket ”bryter mot kraven” bör ersättas av att det som läggs stödmottagaren till last är att denne ”inte uppfyller de krav” som följer av angivna paragrafer. Slutligen noterar Lagrådet i denna del att det i författningskommentaren anges att med ordet krav inte avses de övergripande kriterier för stöd som anges i 3 §. Detta betyder alltså att den prövning av ansökningen som Arvsfondsdelegationen gjort av vad som angetts i ansökan om kraven på en verksamhet m.m. ligger fast och inte kan utgöra grund för att inte betala ut det beviljade stödet. Om sökanden däremot under det pågående projektet inte uppfyller de krav som anges för stödet är avsikten således att Arvsfondsdelegationen med stöd av den föreslagna paragrafen ska kunna hindra fortsatt utbetalning. Tillämpningen av denna skillnad mellan kriterier enligt 3 § och krav enligt 4 § och andra angivna paragrafer skulle underlättas om författningskommentaren kunde tillföras några praktiska exempel som tydliggör skillnaden. 3 kap. 4 § Paragrafen föreskriver att Allmänna arvsfondens bundna kapital får tas i anspråk för fondens ändamål. Naturligtvis är avsikten att även annat kapital än det bundna får tas i anspråk. Det bör återspeglas i lagtexten. Lagrådet föreslår att paragrafen ges följande lydelse. Allmänna arvsfondens kapital får tas i anspråk för fondens ändamål även till den del det redovisas som bundet. 3 kap. 5 § andra stycket Bestämmelsen i andra meningen i stycket föreskriver att medel som regeringen har beslutat ska vara tillgängliga för utdelning ur fonden, men som inte fördelats , återgår till fondens samlade tillgångar. föredragningen har framförts att bestämmelsen ska förhindra att de medel som inte delats ut används för något annat ändamål och att den innebär att andra handlingsalternativ inte ska komma i fråga (t.ex. att pengar som inte delas ut sparas i en ”pott”). Ordalydelsen ger emellertid sken av att bestämmelsen endast är upplysande, vilket alltså inte är korrekt. Ordet ”återgå” bör därför ersättas med ”ska återgå”. 3 kap. 10–13 §§ Bestämmelserna i 3 kap. 10–13 §§ handlar om arvsavstående och motsvarar 24–27 §§ i den gällande lagen. ligger bestämmelsen om i vilka fall Allmänna arvsfondens arv får avstås först (24 §), varefter följer en specialbestämmelse om kulturhistoriskt värdefull egendom (25 §), en bestämmelse om att Kammarkollegiet beslutar om avstående (26 §) och sist en bestämmelse om när och hur ansökan om avstående ska göras (27 §). I förslaget är ordningen mellan bestämmelserna en annan. Paragrafen om ansökan kommer först (10 §), därefter den allmänna materiella bestämmelsen (11 §), sedan specialbestämmelsen om kulturellt värdefull egendom (12 §) och sist bestämmelsen om att Kammarkollegiet beslutar (13 §). Enligt Lagrådets mening är den nuvarande ordningen såväl mer naturlig som mer ändamålsenlig än den som föreslås i lagrådsremissen. Lagrådet föreslår därför att bestämmelserna tas upp i samma ordning som i nuvarande lag. Bestämmelsen om ansökan i 10 § bör således läggas sist, medan ordningen i övrigt bibehålls. 3 kap. 10 § tredje stycket I bestämmelsen sägs att regeringen kan meddela föreskrifter om vilka länsstyrelser som ansvarar för uppgifter enligt lagen. Det framstår som något oegentligt att en sådan upplysning lämnas i just denna paragraf, där den knappast behövs. Lagrådet föreslår att bestämmelsen får utgå. 3 kap. 11 § andra stycket Andra stycket avser det fallet att det inte kunnat fastställas något om arvlåtarens yttersta vilja. Då får arv eller försäkringsbelopp avstås till arvlåtarens sambo eller någon annan som har stått arvlåtaren nära om det kan anses skäligt. Vid skälighetsbedömningen ska särskilt beaktas det beroendeförhållande som fanns mellan arvlåtaren och sökanden och om sökanden har behov av egendomen. Av motivtexterna framgår att med uttrycket ”stått arvlåtaren nära” avses endast sådana situationer där det föreligger ett beroendeförhållande mellan arvlåtaren och den närstående. En sådan tolkning av begreppet ”stått nära” framstår som främmande och har inte stöd i det allmänna språkbruket. Det som ligger närmast till hands är att det har samma betydelse som begreppet ”närstående” och med det begreppet avses normalt personer som har någon form av släktskap. Bestämmelsen är också förvirrande genom att det i sista meningen sägs att vid bedömningen ska särskilt beaktas bl.a. det beroendeförhållande som fanns mellan arvlåtaren och sökanden. 2020/21:139 Bilaga 9 2020/21:139 Bilaga 9 Om begreppet ”stått nära” ska ha den betydelse som regeringen avsett bör det framgå direkt av lagtexten. Lagrådet föreslår därför att bestämmelsen ges följande lydelse: Även i annat fall får arv eller försäkringsbelopp avstås till arvlåtarens sambo eller någon annan som genom beroendeförhållande har stått arvlåtaren nära, om det kan anses skäligt. Vid skälighetsbedömningen ska särskilt beaktas graden av beroendeförhållande mellan arvlåtaren och sökanden och om sökanden har behov av egendomen. Lagrådet lämnar förslaget utan erinran. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsminister , ordförande, och statsråden , , , , , Shekarabi, Ygeman, , , , , , , , , , , , . Regeringen beslutar proposition Ett modernt regelverk för Allmänna arvsfonden