prop · H803193 · 2021-05-25 00:00:00 — 1 § Om en annan lag eller en förordning som genomför eller kompletterar en unionsrättsakt som ingår i del II av bilagan till Europa- parlamentets och rådets direktiv (EU) 2019/1937 innehåller bestämmelser om tillhandahållande av interna rapporteringskanaler och förfaranden för rapportering och uppföljning som avviker från bestämmelserna i detta kapitel, ska de bestämmelserna tillämpas. Bestämmelserna i detta kapitel och i 7–9 kap. ska dock komplettera de särskilda föreskrifterna om föreskrifterna saknar motsvarande bestäm- melser. Skyldighet att ha kanaler och förfaranden 2 § En verksamhetsutövare som vid ingången av kalenderåret hade 50 eller fler arbetstagare är skyldig att ha interna rapporteringskanaler och förfaranden för rapportering och uppföljning. Gemensamma kanaler och förfaranden 3 § Verksamhetsutövare som driver privat verksamhet och som vid ingången av kalenderåret hade mellan 50 och 249 arbetstagare får dela interna rapporteringskanaler och förfaranden för rapportering och uppfölj- ning med varandra. De förfaranden som får delas är 1.mottagande av rapporter, och 2.utredning av de förhållanden som har rapporterats, vilket dock inte innefattar att ha kontakt med den rapporterande personen. 4 § Kommuner får dela interna rapporteringskanaler och förfaranden för rapportering och uppföljning med andra kommuner samt med kommunala bolag, stiftelser och föreningar som också omfattas av skyldigheten att ha kanaler och förfaranden. Skyldighet att utse behöriga personer eller enheter 5 § En verksamhetsutövare enligt 2 § ska utse oberoende och själv- ständiga personer eller enheter som ska vara behöriga att på verksamhets- 1. ta emot rapporter och ha kontakt med rapporterande personer, 2. följa upp det som rapporteras, och 3. lämna återkoppling om uppföljningen till rapporterande personer. De som utses får antingen vara anställda hos verksamhetsutövaren eller hos någon som har anlitats för att hantera rapporteringskanalerna och förfarandena för verksamhetsutövarens räkning. Dokumentation av kanaler och förfaranden 6 § Verksamhetsutövaren ska skriftligen dokumentera sina interna rapporteringskanaler och förfaranden. Utformning av kanaler och förfaranden 7 § Verksamhetsutövaren ska göra de interna rapporteringskanalerna tillgängliga så att följande personer som är verksamma hos verksamhets- utövaren kan rapportera om missförhållanden som förekommer i verksamhetsutövarens verksamhet: 4.personer som annars utför arbete under en verksamhetsutövares kontroll och ledning, 6.personer som ingår i ett företags förvaltnings-, lednings- eller tillsynsorgan, om verksamhetsutövaren är ett företag, och 7.aktieägare som är verksamma i bolaget, om verksamhetsutövaren är ett aktiebolag. 8 § Verksamhetsutövaren ska utforma sina interna rapporteringskanaler och förfaranden för rapportering och uppföljning så att den rapporterande personen 1.kan rapportera både skriftligt och muntligt och, om så begärs, vid ett fysiskt möte inom en skälig tid, 2.får en bekräftelse på att rapporten är mottagen från mottagandet, om inte den rapporterande personen har avsagt sig bekräf- telse eller mottagaren har anledning att anta att en bekräftelse skulle avslöja personens identitet, 3.får återkoppling i skälig utsträckning om åtgärder som har vidtagits vid uppföljning av rapporten och om skälen för dessa från bekräftelsen eller, om någon bekräftelse inte har lämnats och det inte har berott på den rapporterande personen, från mottagandet, och 4.i förekommande fall, får information om att en uppgift som kan identifiera den rapporterande personen kommer att lämnas ut, om inte informationen gör att syftet med uppföljningen eller åtgärderna hindras eller försvåras. Information som verksamhetsutövaren ska lämna 9 § Verksamhetsutövaren ska lämna tydlig och lättillgänglig information om 1.hur rapportering ska göras via de interna rapporteringskanalerna, 2.hur rapportering ska göras till behöriga myndigheter via de externa rapporteringskanalerna och, i tillämpliga fall, till EU:s institutioner, organ eller byråer, och 3.meddelarfrihet och anskaffarfrihet och, i verksamheter där det är aktuellt, om efterforskningsförbud och repressalieförbud. 2020/21:193 Uppgiftsskyldighet i det allmännas verksamhet 10 § Om det vid handläggningen av ett uppföljningsärende hos en myndighet bedöms finnas skäl för en annan myndighet eller en annan enhet inom myndigheten att vidta fortsatta åtgärder med anledning av det som har framkommit i ärendet, ska de uppgifter som är nödvändiga för att åtgärden ska kunna vidtas lämnas till den andra myndigheten eller enheten. Externa rapporteringskanaler och förfaranden för rapportering och uppföljning 1 § Den myndighet som regeringen utser som behörig myndighet inom ett visst ansvarsområde är skyldig att 1.ha externa rapporteringskanaler och förfaranden för rapportering och uppföljning, och 2.ta emot, följa upp och lämna återkoppling på rapporter om missför- hållanden inom ansvarsområdet. Regeringen kan med stöd av 8 kap. 7 § regeringsformen meddela ytter- ligare föreskrifter om skyldigheter för myndigheter som har utsetts som behöriga myndigheter. 7 kap. Behandling av personuppgifter Bestämmelsernas tillämpningsområde 1 § Bestämmelserna i detta kapitel gäller vid behandling av person- uppgifter i ett uppföljningsärende. Bestämmelserna tillämpas endast på helt eller delvis automatiserad behandling av personuppgifter och annan behandling av personuppgifter som ingår eller kommer att ingå i ett register. Förhållandet till annan reglering 2 § Bestämmelserna kompletterar och rådets förordning (EU) 2016/679 av om skydd för fysiska personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter och om upphävande av direktiv /46/EG (allmän dataskyddsförordning). Vid behandling av personuppgifter enligt denna lag gäller lagen (2018:218) med kompletterande bestämmelser till EU:s dataskydds- förordning och föreskrifter som har meddelats i anslutning till den lagen, om inte annat följer av denna lag eller föreskrifter som har meddelats i anslutning till denna lag. 3 § Personuppgifter får behandlas bara om behandlingen är nödvändig för ett uppföljningsärende. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer kan med stöd av 8 kap. 7 § regeringsformen meddela föreskrifter om begränsningar av ändamålen och om begränsningar av vilka personuppgifter som får behandlas för ett visst ändamål. 4 § Personuppgifter som behandlas för ändamålet i 3 § får också behandlas för att fullgöra ett uppgiftslämnande som 1.är nödvändigt för att åtgärder ska kunna vidtas med anledning av det som har framkommit i ett ärende, 2.är nödvändigt för att rapporter ska kunna användas som bevisning i rättsliga förfaranden, eller 3.sker i överensstämmelse med lag eller förordning. 5 § Personuppgifter som behandlas för ändamålet i 3 § får behandlas även för andra ändamål, under förutsättning att uppgifterna inte behandlas på ett sätt som är oförenligt med det ändamål för vilket uppgifterna samlades in. 6 § Endast personer som har utsetts som behöriga eller personer som arbetar vid enheter som har utsetts som behöriga att ta emot, följa upp och lämna återkoppling på rapporter får ha tillgång till personuppgifter som behandlas i ett uppföljningsärende. Tillgången till personuppgifter ska begränsas till vad var och en behöver för att kunna fullgöra sina arbets- uppgifter. Längsta tid som personuppgifter får behandlas 7 § Personuppgifter som uppenbart inte är relevanta för handläggningen av en viss rapport får inte samlas in och ska raderas möjligt om de har samlats in av misstag. 8 § Personuppgifter i ett uppföljningsärende får inte behandlas längre än efter det att ärendet avslutades. Bestämmelsen i första stycket hindrar inte att en myndighet arkiverar och bevarar allmänna handlingar eller att arkivmaterial lämnas till en arkivmyndighet. 8 kap. Dokumentation, bevarande och rensning av rapporter Dokumentation av muntlig rapportering 1 § Den som är skyldig att ha interna eller externa rapporteringskanaler och förfaranden för rapportering och uppföljning och tar emot muntliga rapporter ska dokumentera rapporteringen genom en inspelning som kan sparas i en varaktig och åtkomlig form eller genom ett upprättat protokoll. Om den muntliga rapporteringen sker på annat sätt än vid ett fysiskt möte, får dokumentationsskyldigheten också fullgöras genom en utskrift av inspelningen eller på annat lämpligt sätt. 2 § För att rapporteringen ska få spelas in krävs att den rapporterande personen samtycker till det. 2020/21:193 3 § Den rapporterande personen ska ges tillfälle att kontrollera, rätta och genom underskrift godkänna en utskrift eller ett protokoll. Bevarande och rensning av rapporter i privat verksamhet 4 § Den verksamhetsutövare som driver privat verksamhet och är skyldig att ha interna rapporteringskanaler och förfaranden för rapportering och uppföljning ska bevara skriftliga rapporter och dokumen- tation av muntlig rapportering så länge som det är nödvändigt, dock inte längre än efter att ett uppföljningsärende har avslutats. Dokumentation och bevarande som fullgörs av någon annan 5 § En verksamhetsutövares dokumentation av muntliga rapporter samt bevarande av rapporter enligt 4 § får fullgöras av någon som har anlitats för att hantera de interna rapporteringskanalerna och förfarandena för rapportering och uppföljning för verksamhetsutövarens räkning. 1 § Den som hanterar ett uppföljningsärende får inte obehörigen röja en uppgift som kan avslöja identiteten på den rapporterande personen eller på någon annan enskild som förekommer i ärendet. 2 § I det allmännas verksamhet tillämpas offentlighets- och sekretess- lagen (2009:400) i stället för 1 §. 1 § Den eller de myndigheter som regeringen utser som tillsyns- myndighet ska se till att verksamhetsutövare följer lagens bestämmelser om interna rapporteringskanaler och förfaranden för rapportering och uppföljning. 2 § En verksamhetsutövare som är föremål för tillsyn ska på begäran av en tillsynsmyndighet lämna de upplysningar och handlingar som behövs för tillsynen. 3 § En tillsynsmyndighet får besluta de förelägganden som behövs för att verksamhetsutövaren ska fullgöra sin uppgiftsskyldighet eller för att verksamhetsutövaren ska fullgöra de krav som ställs på de interna rapporteringskanalerna och förfarandena för rapportering och uppföljning. 4 § Ett beslut om föreläggande får förenas med vite. Överklagande av en tillsynsmyndighets beslut 5 § En tillsynsmyndighets beslut om föreläggande som förenas med vite får överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Andra beslut av tillsyns- myndigheten enligt denna lag får inte överklagas. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Bestämmelserna i 5 kap. tillämpas första gången a)för verksamhetsutövare som driver privat verksamhet och som har 50 till 249 arbetstagare, och b)för övriga verksamhetsutövare. 3.Genom lagen upphävs lagen (2016:749) om särskilt skydd mot repressalier för arbetstagare som slår larm om allvarliga missförhållanden. 4.Den upphävda lagen gäller dock fortfarande i fråga om repressalier som har vidtagits före ikraftträdandet. 2.2Förslag till lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) Härigenom föreskrivs1 i fråga om offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) dels att 36 kap. 4 § ska ha följande lydelse, dels att det ska införas två nya paragrafer, 17 kap. 3 b § och 32 kap. 3 b §, och närmast före 17 kap. 3 b § och 32 kap. 3 b § nya rubriker av följande lydelse. Sekretess gäller i ett ärende om (2021:000) om skydd för personer som rapporterar om missför- hållanden, för uppgift som kan avslöja identiteten på en annan personen, om det kan antas att syftet med uppföljningen motverkas om uppgiften röjs. För uppgift i en allmän handling gäller sekretessen i högst . 1. i ett ärende om uppföljning enligt lagen (2021:000) om skydd för personer som rapporterar om missförhållanden, 2. hos en myndighet i ett personalärende om avskedande, uppsägning, meddelande av disciplinpåföljd eller en liknande åtgärd, som har sin grund i ett 1 Jfr och rådets direktiv (EU) 2019/1937 av om skydd för personer som rapporterar om överträdelser av unionsrätten, i den ursprungliga sådant ärende om uppföljning som Prop. 2020/21:193 avses i 1 avseende myndigheten, 3.hos en myndighet i ett ärende om en annan åtgärd än enligt 2, som har sin grund i ett sådant ärende om uppföljning som avses i Sekretessen enligt första stycket 1.för uppgift som kan avslöja den rapporterande personens identitet, och 2.för uppgift som kan avslöja identiteten på en annan enskild, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde lider skada eller men. För uppgift i en allmän handling gäller sekretessen i högst . Sekretess gäller hos domstol för uppgift om en enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden, om det kan antas att den enskilde eller någon närstående till denne lider avsevärd skada eller betydande men om uppgiften röjs och uppgiften förekommer i 1.mål om kollektivavtal, och 2.mål om tillämpningen av –lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet, –lagen (1982:80) om anställningsskydd, –6 kap. 7–12 §§ skollagen (2010:800), –31–33 §§ lagen (1994:260) om offentlig anställning, –4–11 §§ lagen (1994:261) om fullmaktsanställning, –16 och 17 §§ föräldraledighetslagen (1995:584), –3–7 §§ lagen (2002:293) om förbud mot diskriminering av deltidsarbetande arbetstagare och arbetstagare med tidsbegränsad anställning, –2 och 5 kap. diskrimineringslagen (2008:567), –lagen (2016:749) om särskilt arbetstagare som slår larm om allvarliga missförhållanden, eller – 6 a kap. lagen (2017:630) om – 6 a kap. lagen (2017:630) om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism. finansiering av terrorism, eller 2 Senaste lydelse 2019:730. – lagen (2021:000) om skydd för personer som rapporterar om För uppgift i en allmän handling gäller sekretessen i högst . 1.Denna lag träder i kraft . 2.Äldre föreskrifter gäller fortfarande i fråga om uppgifter som förekommer i mål om tillämpning av lagen (2016:749) om särskilt skydd mot repressalier för arbetstagare som slår larm om allvarliga missför- hållanden. Ärendet och dess beredning och Europeiska unionens råd antog direktiv (EU) 2019/1936 om skydd för personer som rapporterar om överträdelser av unionsrätten, visselblåsardirektivet. Visselblåsardirek- tivet finns i svensk lydelse i bilaga 1. En rättelse av visselblåsardirektivet publicerades i Europeiska unionens officiella tidning . I rättelsen, som finns i bilaga 2, ändrades direktivets nummer i rubriken från (EU) 2019/1936 till (EU) 2019/1937. Regeringen beslutade att ge en särskild utredare i uppdrag att föreslå hur visselblåsardirektivet ska genomföras i svensk rätt (dir. 2019:24). Uppdraget skulle redovisas . beslutade regeringen om tilläggsdirektiv (dir. 2020:35). Utredningstiden förlängdes till . Utredningen som antog namnet Utredningen om genomförande av visselblåsardirektivet överläm- nade betänkandet Ökad trygghet för visselblåsare (2020:38). En sammanfattning av betänkandet finns i bilaga 3 och utred- ningens lagförslag finns i bilaga 4. Betänkandet har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 5. Remissyttrandena finns tillgängliga på regeringens webbplats () och i (A2020/01490). Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över det lagförslag som finns i bilaga 6. Lagrådet lämnar förslaget utan erinran. Lagrådets yttrande finns i bilaga 7. I förhållande till lagråds- remissen har vissa språkliga och redaktionella ändringar gjorts. 4.1Direktivets innehåll och krav I visselblåsardirektivet fastställs miniminormer till skydd för rapport- erande personer i syfte att stärka genomförandet av unionsrätten på områdena offentlig upphandling, finansiella tjänster, produkter och mark- nader, förhindrande av penningtvätt och finansiering av terrorism, produktsäkerhet och produktöverensstämmelse, transportsäkerhet, miljö- skydd, strålskydd och kärnsäkerhet, livsmedels- och fodersäkerhet, djurs hälsa och välbefinnande, folkhälsa, konsumentskydd, skydd av privatlivet och personuppgifter samt säkerhet i nätverks- och informationssystem. Direktivet omfattar överträdelser som riktar sig mot EU:s finansiella intressen och överträdelser som rör den inre marknaden, vilket bl.a. inkluderar och regler om statligt stöd. Även över- trädelser av bolagsskatteregler och arrangemang vars syfte är att få skatte- fördelar som motverkar målet eller syftet med tillämplig bolagsskatte- lagstiftning omfattas av direktivet. 2020/21:193 Direktivet är ett s.k. minimidirektiv, dvs. medlemsstaterna kan införa en mer långtgående skyddsreglering än den som ska garanteras enligt direktivet. Det ska finnas skydd för rapporterande och vissa andra personer Enligt direktivet ska personer som rapporterar om misstänkta överträdelser skyddas mot repressalier av olika slag. Personkretsen som omfattas av skyddet är vid. Arbetstagare i både den offentliga och den privata sektorn omfattas och utöver dessa även egenföretagare, aktieägare, personer som ingår i ett företags förvaltnings-, lednings- eller tillsynsorgan, praktikanter och volontärer. Skyddet gäller både innan ett arbetsrelaterat sammanhang har uppstått och efter att det har avslutats. Förutom de rapporterande personerna skyddas även personer som bistår den rapporterande personen vid rapporteringen, personer som har anknytning till den rapporterande personen och juridiska personer som den rapporterande personen äger, arbetar för eller på annat sätt har en arbetsrelaterad anknytning till. Personen som rapporterar ska ha rimliga skäl att tro att informationen är sann För att omfattas av direktivets skydd krävs att den person som lämnar information om misstänkta överträdelser för rapporteringen hade rimliga skäl att tro att den information som rapporterades var sann och omfattades av direktivets tillämpningsområde. Det är möjligt att omfattas av skyddet även om en person har lämnat information som senare visar sig vara felaktig, om det har skett av misstag. Personer som medvetet rapporterar felaktig eller vilseledande information ska däremot inte skyddas. Vad en rapporterande person har för personliga motiv för sin rapportering ska inte ha någon betydelse. Både direkta och indirekta repressalier ska förbjudas Med repressalier avses repressalier som kan vidtas av en verksam- hetsutövare dvs. en arbetsgivare, en uppdragsgivare eller någon annan som står i ett särskilt förhållande till den som kan utsättas för repressalien, t.ex. en huvudentreprenör. Repressalier inkluderar bl.a. skiljande från anställningen, avstängning, förlorade befordringsmöjligheter, ekonomiska sanktioner, omplacering, diskriminering och annan orättvis eller straffande behandling samt skada i form av exempelvis hävande av avtal eller förlorade affärsmöjligheter. Indirekta repressalier är åtgärder som skulle kunna vidtas t.ex. gentemot en rapporterande persons familjemedlemmar. I rättsliga förfaranden ska den som påstås ha vidtagit en repressalie ha den huvudsakliga bevisbördan för att den vidtagna åtgärden har vidtagits av andra skäl än som en reaktion på rapporteringen. Det ska finnas råd och stöd En rapporterande person ska ha tillgång till kostnadsfri rådgivning och lämpliga rättsmedel. De personer som berörs av rapportering ska ha rätt till effektiva rättsmedel och omfattas av bl.a. principen om oskulds- presumtion. En rapporterande person ska under vissa omständigheter inte kunna göras ansvarig för regelöverträdelser Rapporterande personer ska i vissa fall inte kunna avkrävas ansvar med anledning av en rapportering, under förutsättning att de hade rimliga skäl att tro att rapporteringen var nödvändig för att avslöja en överträdelse som omfattas av direktivet. De ska inte heller kunna hållas ansvariga för anskaffandet av sådan information så länge själva anskaffandet i sig inte utgör ett självständigt brott. Röjanden av vissa särskilt känsliga uppgifter är undantagna direktivets skydd, t.ex. uppgifter som omfattas av advokatsekretess, sekretess inom hälso- och sjukvården och uppgifter som rör medlemsstaternas nationella säkerhetsintressen. Det ska finnas sanktioner vid överträdelser av regelverket Medlemsstaterna ska säkerställa att sanktioner kan beslutas i vissa fall, t.ex. mot fysiska eller juridiska personer som hindrar rapportering, vidtar repressalier eller inte skyddar rapporterande personers identitet i den utsträckning som krävs. Det ska även finnas sanktioner mot rapporterande personer som rapporterar falsk information. Rättsliga enheter ska inrätta interna rapporteringskanaler och förfaranden för rapportering och uppföljning Direktivets bestämmelser om rapportering genom interna kanaler ställer krav på att medlemsstaterna ska säkerställa att rättsliga enheter i den privata och offentliga sektorn inrättar interna rapporteringskanaler för mottagande av rapporter om misstänkta överträdelser och förfaranden för att hantera rapporterna, dvs. visselblåsarfunktioner omfattar inom den privata sektorn i första hand verksamheter med minst 50 arbetstagare. Inom den offentliga sektorn är utgångspunkten att samtliga verksamheter omfattas av kravet. En visselblåsarfunktion får inrättas internt inom verksamheten och hanteras av en person eller avdelning som särskilt har utsetts för detta. får även tillhandahållas av någon som anlitas för att ansvara för hanteringen av visselblåsarfunktionen för verksamhetens räkning. vara möjligt att rapportera muntligen eller skriftligen och på begäran av den rapporterande personen, vid ett fysiskt möte inom en skälig tid. Rapporteringen ska följas upp av den som har tagit emot informationen och den rapporterande personen ska få återkoppling om vilka åtgärder som har vidtagits eller planeras. Vid intern rapportering är tidsfristen för åter- Den som har en visselblåsarfunktion ska se till att det finns tydlig och lättillgänglig information om hur en rapporterande person ska gå till väga för att rapportera. I direktivet finns även bestämmelser som är tillämpliga på både intern och extern rapportering när det gäller sekretess, behandling av person- uppgifter och dokumentation av rapporter. Vissa myndigheter ska inrätta externa rapporteringskanaler och förfaranden för rapportering och uppföljning Direktivets bestämmelser om rapportering genom externa kanaler ställer krav på att medlemsstaterna ska utse behöriga myndigheter som inrättar oberoende och självständiga externa rapporteringskanaler för att ta emot 2020/21:193 och hantera information om överträdelser, dvs. externa visselblåsar- funktioner. En extern visselblåsarfunktion ska kunna användas om det inte hjälper att rapportera internt, men också i andra fall, t.ex. om den information som rapporteras till sin natur är sådan att det kan antas att intern rapportering inte är lämplig. Kraven på de externa kanalernas utformning överensstämmer i stor utsträckning med hur de interna kanalerna ska utformas. Rapporteringen ska således kunna ske muntligen eller skriftligen, det ska vara möjligt att begära ett möte med myndigheten för att lämna uppgifter och skyddet för de rapporterande och berörda personernas identitet ska garanteras. Den externa rapporteringen ska följas upp av den som har tagit emot informationen och den rapporterande personen ska få återkoppling om vilka åtgärder som har vidtagits eller planeras. Vid extern rapportering är tidsfristen för denna återkoppling eller, i undantagsfall, . I skälen framhålls dock vikten av att återkopplingen ska ske skyndsamt. Den som tillhandahåller en rapporteringskanal ska se till att det finns tydlig och lättillgänglig information om hur en visselblåsare ska gå till väga för att rapportera. De myndigheter som tillhandahåller externa rapporteringskanaler ska dessutom på sina webbplatser erbjuda lättill- gänglig information som bl.a. upplyser om förutsättningarna för att omfattas av det skydd som direktivet ger.