prop · H803170 · 2021-04-06 00:00:00 — Regeringens proposition 2020/21:170 Barn som bevittnar brott Regeringen överlämnar denna proposition till . Mer än 200 000 barn lever i hem där det förekommer olika former av våld. Att utsättas för att bevittna brott inom familjen kan vara förödande för ett barn. Forskningen visar att ett barn som bevittnar brott löper ökad risk för att drabbas av fysisk och psykisk ohälsa på både kort och lång sikt. För att stärka det straffrättsliga skyddet för dessa barn föreslår därför regeringen att det införs ett nytt gradindelat brott, barnfridsbrott, som innebär att det blir straffbart att utsätta ett barn för att bevittna vissa brottsliga gärningar, såsom vålds- och sexualbrott, i nära relation. Straffet föreslås vara fängelse i högst . Är brottet grovt döms för grovt barnfridsbrott till fängelse i lägst och högst . Det föreslås även en särskild straffskala för ringa brott. Vidare föreslås att rätten till särskild brottsskadeersättning för barn som bevittnar brott ersätts med en rätt till skadestånd. För att stärka barnens ställning generellt utvidgas även uppdraget för den som är särskild företrädare för ett barn enligt lagen om särskild företrädare för barn. Lagändringarna föreslås träda i kraft . 2020/21:170 Innehållsförteckning Förslag till riksdagsbeslut ................................................................. Förslag till lag om ändring i ........................... 2.2Förslag till lag om ändring i lagen (1999:997) om särskild företrädare för barn ............................................... 2.3Förslag till lag om ändring i brottsskadelagen (2014:322) .......................................................................... Ärendet och dess beredning .............................................................. Barn som bevittnar brott ................................................................... 4.2Det finns ett behov av ett förstärkt straffrättsligt Utformningen av straffbestämmelsen............................... Brottsbeteckning, gradindelning och straffskala .............. Den särskilda straffskärpningsgrunden ............................ Uppdraget för särskilda företrädare för barn utvidgas .................... Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser................................... Konsekvenser av förslagen ............................................................. Förslaget till lag om ändring i ...................... 8.2Förslaget till lag om ändring i lagen (1999:997) om särskild företrädare för barn ............................................. 8.3Förslaget till lag om ändring i brottsskadelagen (2014:322) ........................................................................ Utdrag ur sammanfattningen av betänkandet Straffrättsligt skydd för barn som bevittnar brott mellan närstående samt mot uppmaning och annan psykisk påverkan att begå självmord (SOU 2019:32) ...... Utdrag ur lagförslaget i betänkandet ................................ Förteckning över remissinstanserna ................................. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde ........... 1.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i . 2.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1999:997) om särskild företrädare för barn. 3.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i brottsskadelagen (2014:322). 2020/21:170 2 Regeringen har följande förslag till lagtext. 2.1Förslag till lag om ändring i Härigenom föreskrivs att det i ska införas en ny paragraf, 4 kap. 3 §, av följande lydelse. Den som begår en brottslig gärning som utgör 1. mord, dråp, misshandel, grov misshandel eller synnerligen grov misshandel enligt 3 kap. 1, 2, 5 eller 6 §, 2. människorov, olaga frihetsberövande, olaga tvång, grovt olaga tvång, olaga hot, grovt olaga hot, hemfridsbrott eller ofredande enligt 4 kap. 1, 2, 4, 5, 6 eller 7 §, 3. våldtäkt, grov våldtäkt, sexuellt övergrepp, grovt sexuellt övergrepp, våldtäkt mot barn, grov våldtäkt mot barn, sexuellt utnyttjande av barn, sexuellt övergrepp mot barn, grovt sexuellt övergrepp mot barn eller sexuellt ofredande enligt 6 kap. 1, 2, 4, 5, 6 eller 10 §, 4. skadegörelse eller grov skadegörelse enligt 12 kap. 1 eller 3 §, eller 5. straffbart försök till brott enligt någon av 1–4 döms, om gärningen har bevittnats av ett barn som är närstående eller tidigare närstående till både gärningsmannen och den som gärningen begås mot, för barnfridsbrott till fängelse i högst . Om brottet är ringa, döms till böter eller fängelse . 1 4 kap. 3 § upphävd genom 2004:406. Om brottet är grovt, döms för grovt barnfridsbrott till fängelse i lägst och högst . Vid bedömningen av om brottet är grovt ska det särskilt beaktas om den gärning som har bevittnats har varit av mycket allvarlig art eller om gärningsmannen visat särskild hänsynslöshet. Denna lag träder i kraft . En särskild företrädare ska, i stället för barnets vårdnadshavare, som ställföreträdare ta till vara barnets rätt under förundersökningen och i efterföljande rättegång samt vid åtgärder som rör verkställighet av skadestånd och ansökan om brottsskadeersättning. Företrädaren får dock inte väcka åtal och får inte heller väcka någon skadeståndstalan utan att ett allmänt åtal har väckts.Det som i 23 kap. 10 och 11 §§ sägs om målsägandebiträdes närvaro vid förhör ska tillämpas på den särskilda företrädaren. 2020/21:170 2.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1999:997) om särskild företrädare för barn Härigenom föreskrivs att 3 § lagen (1999:997) om särskild företrädare för barn ska ha följande lydelse. En särskild företrädare skall, i stället för barnets vårdnadshavare, som ställföreträdare ta till vara barnets rätt under förundersökningen och i efterföljande rättegång. Företrädaren får dock inte väcka åtal och får inte heller väcka någon skadeståndstalan utan att ett allmänt åtal har väckts. Det som i 23 kap. 10 och 11 §§ sägs om målsägandebiträdes närvaro vid förhör skall tillämpas på den särskilda företrädaren. Denna lag träder i kraft . Förslag till lag om ändring i brottsskadelagen Härigenom föreskrivs i fråga om brottsskadelagen (2014:322) dels att 9 § ska upphöra att gälla, dels att 2, 15, 19 och 32 §§ ska ha följande lydelse. Brottsskadeersättning betalas om brottet har begåtts i . 4 och 5 §§ betalas även om brottet 4 och 5 §§ betalas även om brottet har begåtts utomlands, om den har begåtts utomlands, om den brottet hade hemvist i . brottet hade hemvist i . betalas även till ett barn som har hade hemvist i . Om allmänt åtal har väckts, ska Om allmänt åtal har väckts, ska en ansökan om brottsskade- en ansökan om brottsskade- ersättning göras från det ersättning göras från det att dom eller slutligt beslut vann att dom eller slutligt beslut fick laga Om allmänt åtal inte har Om allmänt åtal inte har inletts, ska en ansökan göras inom inletts, ska en ansökan göras inom från det att förunder- från det att förunder- sökningen lades ned eller beslut sökningen lades ned eller beslut fattades i åtalsfrågan. fattades i åtalsfrågan. ska en ansökan göras ska en ansökan göras från det att brottet begicks. från det att brottet begicks. Om brott har begåtts mot ett barn Om brott har begåtts mot ett barn, eller om ett barn har bevittnat brott får barnet trots första stycket göra enligt 9 §, får barnet trots första en ansökan fram till den dag han stycket göra en ansökan fram till eller hon fyller . den dag han eller hon fyller . Om det finns synnerliga skäl, får en ansökan prövas även om den har I fråga om preskription av ett anspråk på brottsskadeersättning gäller 2 och 3 §§ preskriptionslagen (1981:130). Ett anspråk på brottsskade- ersättning ska då anses som en fordran på skadestånd i anledning av brott. Om brott har begåtts mot ett barn Om brott har begåtts mot ett barn, eller om ett barn har bevittnat brott enligt 9 §, 2020/21:170 anspråk dag han eller hon fyller . tidigast den dag han eller hon fyller Ett anspråk på brottsskade- Ett anspråk på brottsskade- ersättning enligt 4, 5 eller 9 § får ersättning enligt 4 eller 5 § får inte inte utmätas för den skadelidandes utmätas enligt 7 kap. utsöknings- utmätas enligt 7 kap. utsöknings- I fråga om förbud mot utmätning I fråga om förbud mot utmätning 4, 5 eller 9 § 4 eller 5 § har betalats ut tillämpas 5 kap. 7 § 5 kap. 7 § andra 1.Denna lag träder i kraft . 2.Äldre bestämmelser gäller fortfarande för ansökningar om brottsskadeersättning till barn som bevittnat ett brott som har begåtts före ikraftträdandet. Ärendet och dess beredning beslutade regeringen att ge en särskild utredare i uppdrag att utreda ett utökat straffrättsligt skydd för de barn som bevittnar våld eller andra brottsliga handlingar som begås av och mot närstående samt överväga ett straffrättsligt ansvar för uppmaning eller annan psykisk påverkan att begå självmord (dir. 2018:48). Utredningen, som tog namnet Utredningen om skydd för barn som bevittnar våld eller andra brottsliga handlingar och ansvar för uppmaning att begå självmord, överlämnade sitt betänkande Straffrättsligt skydd för barn som bevittnar brott mellan närstående samt mot uppmaning och annan psykisk påverkan att begå självmord (SOU 2019:32). En sammanfattning av betänkandet och dess lagförslag i nu aktuella delar finns i bilaga 1 respektive bilaga 2. Betänkandet har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 3. Remissyttrandena finns tillgängliga i (Ju2019/02172). I denna proposition behandlas utredningens förslag utom när det gäller straffansvar för uppmaning till självmord. Den frågan behandlas i propositionen En särskild straffbestämmelse för uppmaning till självmord (prop. 2020/21:74). Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över de lagförslag som finns i bilaga 4. Lagrådets yttrande finns i bilaga 5. Regeringen följer Lagrådets synpunkter, som behandlas i avsnitt 4.3 och i författningskommentaren. I förhållande till lagrådsremissen har dessutom vissa språkliga och redaktionella ändringar gjorts. 4Barn som bevittnar brott Ungefär vart tionde barn upplever våld mellan närstående Av befolkningsstatistik framgår att det finns omkring 2,2 miljoner barn som är i . framgår av den bakgrundsbeskrivning som utredningen presenterar bl.a. Flera studier tyder på att ungefär vart tionde barn i någon gång har upplevt våld mellan närstående vuxna. I den senaste nationella kartläggningen av våld mot barn uppgav av eleverna att de upplevt att en förälder, eller motsvarande, utövat psykiskt eller fysiskt våld mot en annan förälder. Av samma nationella kartläggning framgår också att av eleverna uppgav att de upplevt att en förälder utsatt en annan förälder för fysiskt våld, varav hade upplevt det vid Enligt flera studier är det mycket vanligt att våld mellan vuxna som lever med barn utövas i barnens närvaro och i en av dessa studier framgår att barn varit närvarande vid av våldstillfällena. Det finns också studier som pekar på att barn i större utsträckning än äldre barn tenderar att befinna sig i våldets direkta närhet. Men på samma sätt som när det gäller våld mellan närstående kan det förväntas finnas ett stort mörkertal när det gäller barn som på olika sätt upplever våld mellan närstående. Enligt flera svenska studier är barnen närvarande genom att exempelvis befinna sig i det hus där våldet sker, genom att bevittna våldet i rummet där det pågår eller till och med genom att försöka stoppa våldet. Ett barn som upplever våld i hemmet löper, jämfört med andra barn, större risk att under sin barndom bli utsatt för bristande omsorg och för fysiskt och sexuellt våld av någon i sin omgivning. I en analys av flera forskningsrapporter fann man att mellan av de barn som upplevt våld i hemmet även blir utsatta för fysisk misshandel av en förälder eller annan omsorgsperson. Det går inte att urskilja en viss typ av våld, t.ex. det fysiska, som det svåraste för ett barn att uppleva. Det är kombinationen av våld, utsatthet, kränkningar och kontrollerande beteende som är av betydelse. Det kan enligt viss forskning vara mer psykiskt skadligt för ett barn att uppleva våld i familjen än att själv utsättas för våld. När exempelvis barnets ena förälder använder våld mot den andra föräldern blir barnet känslomässigt övergivet och skyddslöst. Den ena föräldern blir då en hotfull angripare och den andra ett utsatt offer, vilket kan skada barnets anknytning till båda sina omsorgspersoner. Barn som upplever våld från sina föräldrar eller andra omsorgspersoner löper bl.a. en större risk än andra barn att utveckla symtom som ångest, nedstämdhet, posttraumatisk stress samt beteendeproblem som trots och uppförandestörning än barn som inte har sådana erfarenheter. Det går att ända ner i ettårsåldern se tydliga negativa reaktioner hos barn vars mamma utsätts för våld av en närstående, exempelvis oro och stress. Studier av långsiktiga konsekvenser visar att barn som upplevt våld mellan sina föräldrar och mot sina syskon löper en ökad risk för att också uppleva våld eller utsätta andra för våld i en vuxenrelation. Det finns förpliktelser enligt FN:s konvention om barnets rättigheter () har ställning som svensk lag (se lagen [2018:1197] om konvention om barnets rättigheter). Den innebär ett förtydligande av att domstolar och rättstillämpare ska beakta de rättigheter som följer av . Barnets rättigheter ska beaktas vid avvägningar och bedömningar som görs i beslutsprocesser i mål och ärenden som rör barn. slår fast att alla barn har samma rätt att växa upp under trygga förhållanden, att utvecklas och att skyddas mot övergrepp och utnyttjande. Konventionen utgår från fyra grundprinciper som är vägledande för hur övriga rättigheter i konventionen ska tolkas. Det handlar om att alla barn ska ha samma rättigheter och lika värde (artikel 2), att det i alla åtgärder som rör barn i första hand ska beaktas vad som bedöms vara barnets bästa (artikel 3), att alla barn har rätt till liv, överlevnad och utveckling (artikel 6) samt att barnet har rätt att bilda och uttrycka sina åsikter och få dem beaktade i alla frågor som berör honom eller henne (artikel 12). Grundprinciperna har också en självständig Prop. 2020/21:170 betydelse och ska vara utgångspunkt för beslut och åtgärder som kan röra enskilda barn eller grupper av barn. Enligt artikel 12 ska det barn som är i stånd att bilda egna åsikter tillförsäkras rätten att fritt uttrycka dessa i alla frågor som rör barnet. Barnets åsikter ska tillmätas betydelse i förhållande till barnets ålder och mognad och andra individuella förutsättningar. För detta ändamål ska barnet, i alla domstolsförfaranden och administrativa förfaranden som rör barnet, särskilt beredas möjlighet att höras, antingen direkt eller genom en företrädare eller ett lämpligt organ. Rättigheten gäller alla barn utan åtskillnad i enlighet med den s.k. icke-diskrimineringsprincipen i artikel 2. Staten är således skyldig att säkerställa att barnet kan utöva denna rättighet. Det finns ingen åldersgräns utan barnet kan bilda åsikter , även om barnet inte kan uttrycka dessa verbalt. Även icke verbal kommunikation, såsom lek, kroppsspråk, ansiktsuttryck, teckningar och målningar, som också mycket små barn kan använda, kan ge uttryck för barnets åsikter. Har i det enskilda fallet ett barn inte förmåga att ge uttryck för sina åsikter får dessa, så långt det är möjligt, klargöras på annat sätt. Enligt artikel 19 ska alla lämpliga lagstiftningsåtgärder, administrativa, sociala och utbildningsmässiga åtgärder vidtas för att skydda barnet mot alla former av fysiskt och psykiskt våld, skada eller övergrepp, vanvård eller försumlig behandling, misshandel eller utnyttjande, inklusive sexuella övergrepp, medan barnet är i föräldrarnas eller den ena förälderns, vårdnadshavarens eller annan persons vård. Det straffrättsliga skyddet är svagt Det finns inte något brott i svensk rätt som uttryckligen tar sikte på barn som bevittnar brott i nära relationer. Under vissa förutsättningar kan rekvisiten för misshandel enligt 3 kap. 5 § vara uppfyllda. Misshandel förutsätter dock att barnet tillfogats kroppsskada, sjukdom eller smärta eller försatts i vanmakt eller något annat sådant tillstånd. Med smärta avses ett fysiskt lidande som inte är alltför obetydligt. Sjukdom inbegriper psykisk sjukdom och psykisk invaliditet. Under sjukdom faller i och för sig sådant psykiskt lidande som medför en medicinskt påvisbar effekt, t.ex. en psykisk chock, men för straffansvar krävs det bl.a. att det i det enskilda fallet bevisas att en medicinsk påvisbar effekt har uppstått som har samband med det psykiska våld som att utsätta ett barn för att bevittna brott kan utgöra. Enligt 4 kap. 7 § döms den som fysiskt antastar någon annan eller utsätter någon annan för störande kontakter eller annat hänsynslöst agerande, om gärningen är ägnad att kränka den utsattes frid på ett kännbart sätt, för ofredande. slog dock i rättsfallet NJA 2005 s. 712 fast att det inte kan anses utgöra ofredande att låta ett barn bevittna övergrepp i hemmet, eftersom det skulle innebära en pressad tolkning av straffbestämmelsen som inte har stöd i lagmotiven eller tidigare praxis. Det har införts en särskild straffskärpningsgrund Frågan om hur skyddet för barn som bevittnar brott i nära relationer kan stärkas har diskuterats . Kommittén mot barnmisshandel behandlade delvis frågan men avstyrkte en generell kriminalisering av psykisk misshandel av barn, där bl.a. frågan om barn som tvingas bevittna våld i sin närmiljö ingick (se SOU 2001:72 Barnmisshandel – Att förebygga och åtgärda s. 121–122). I den efterföljande propositionen Stärkt skydd för barn i utsatta situationer m.m. gjordes samma bedömning och det uttalades att det saknas skäl för en utökad kriminalisering av psykisk misshandel av barn (se prop. 2002/03:53 s. 68–69). Däremot föreslogs en särskild straffskärpningsgrund i 29 kap. 2 § 8 för brott som varit ägnat att skada tryggheten och tilliten hos ett barn i dess förhållande till en närstående person. Av förarbetena till den särskilda straffskärpningsgrunden framgår att det i och för sig redan finns en skyldighet att vid straffvärdebedömningen, som en försvårande omständighet, beakta att brottet har begåtts mot ett barn av en närstående person men att det finns anledning att ytterligare lyfta fram och tydligare markera barns särskilda utsatthet då förövaren är närstående till barnet. Vidare framgår att det genom en särskild straffskärpningsgrund, som tar sikte på brott där barns trygghet och tillit hotas av närstående, skapas ett mer heltäckande straffrättsligt skydd för barn i utsatta situationer. Det framgår även att straffskärpningsgrunden inte är begränsad till att enbart gälla de fall då brottet riktar sig direkt mot ett barn utan att den även omfattar sådana fall där ett barn bevittnar – ser eller hör – t.ex. att en förälder blir slagen av den andra föräldern eller av någon annan närstående till barnet. (Se samma prop. 70–71 och 111). Vilka brott som är ägnade att skada ett barns trygghet och tillit får bedömas utifrån samtliga omständigheter i det enskilda fallet. Straffskärpningsgrunden har sitt främsta tillämpningsområde vid vålds- och sexualbrottslighet, men är även tillämplig vid andra typer av brottslighet. Som exempel nämns i förarbetena att en förälder hotar den andra föräldern eller inför barnen slår sönder det gemensamma hemmet. (Se samma prop. s. 73 och 112). Det finns en rätt till särskild brottsskadeersättning I propositionen Barn som bevittnat våld ansågs det finnas ett ytterligare behov av att förstärka stödet och rättigheterna för barn som bevittnar brott i nära relationer. Detta gjordes genom att det bl.a. lämnades förslag om att barn som bevittnar brott ska ha rätt till särskild brottsskadeersättning från staten. Bestämmelsen återfinns i 9 § brottsskadelagen (2014:322). Av förarbetena till bestämmelsen framgår att straffskärpningsgrunden väl fångar in de situationer där det är rimligt att barnet har rätt till särskild brottsskadeersättning och att de barn som bör vara berättigade till ersättning är de som bevittnat ett brott som varit ägnat att skada deras trygghet och tillit i förhållande till en närstående. Det krävs inte någon utredning om huruvida någon psykisk påverkan av barnet faktiskt har uppkommit utan det är i stället avgörande om brottet är sådant att påverkan typiskt sett kan antas förekomma. (Se prop. 2005/06:166 s. 26). Allvaret av det eller de brott som barnet bevittnat avgör ersättningens storlek. För att ett barn som bevittnat brott ska kunna få brottsskade- ersättning krävs, enligt den praxis från som Prop. 2020/21:170 utredningen tagit del av, i de allra flesta fall en fällande dom för det brott som barnet bevittnat. Dessutom måste det finnas någon form av dokumentation, helst i förundersökning, gärningsbeskrivning eller dom, som visar att barnet har sett eller hört brottet. Det ska antecknas i förundersökningsprotokollet om det funnits ett barn som har bevittnat brottet och i så fall var barnet har befunnit sig (20 § förundersökningskungörelsen [1947:948]). Vårdnadshavaren till ett barn som bevittnat brott ska underrättas om möjligheten till brottsskadeersättning, om inte vårdnadshavaren är misstänkt för brottet (13 a § samma kungörelse). En ansökan om brottsskadeersättning får göras av endast en vårdnadshavare, om den andra vårdnadshavaren har begått brottet eller det annars finns särskilda skäl (18 § brottsskadelagen). Barn som bevittnar brott har normalt inte status som målsägande Enligt 20 kap. 8 § fjärde stycket är målsäganden den person som ett brott är begånget mot. Enligt samma bestämmelse är även den person som blivit förnärmad eller lidit skada av brottet att anse som målsägande. Det handlar således om tre alternativa kategorier av målsägande, men de tre angivna fallen utesluter inte varandra. Den som ett brott är begånget mot blir ofta förnärmad av det och lider för det mesta också någon form av skada. Brottsbeskrivningen i den aktuella straffbestämmelsen ger ofta anvisning om vem ett brott har begåtts mot. Det är mer oklart vad som avses med uttrycket förnärmad av brott. Med lidit skada av brottet avses endast den som personligen blivit utsatt för ett brott och därigenom fått ett skadeståndskrav. Den som lidit skada i samband med brottet blir således inte målsägande. (Se , Brottsoffrets rättigheter, 2012, s.25–26). Enligt gällande rätt får barn som bevittnar brott i en nära relation ofta inte målsägandestatus (jfr prop. 2005/06:166 s. 24). Det har sin grund i att de enligt gällande lagstiftning normalt inte kan anses ha blivit utsatta för något brott. Barnets möjligheter att höras kan begränsas Enligt 36 kap. 1 § första stycket får var och en som inte är part i målet höras som vittne. Vissa undantag från vittnesplikten finns dock, exempelvis behöver den som är närstående till en part i en rättegång inte vittna (36 kap. 3 § samma balk). Det undantaget kan bli aktuellt när ett barn bevittnat brott i en nära relation eftersom barnet då är närstående till antingen en eller flera av parterna i rättegången. För att förhör i dessa fall ska kunna hållas med ett barn krävs i praktiken oftast att vårdnadshavaren medverkar till att förhöret kommer till stånd. Barnet kallas även till förhöret genom vårdnadshavaren (jfr 6 kap. 11 § ). Vidare bör den som har vårdnaden om ett barn som är vara närvarande vid förhöret, om det kan ske utan men för utredningen (23 kap. 10 § sjätte stycket ). 2020/21:170 4.2 Det finns ett behov av ett förstärkt straffrättsligt Regeringens bedömning: Det finns ett behov av ett förstärkt straffrättsligt skydd för barn som bevittnar brott. Det bör därför införas ett nytt brott som straffbelägger att utsätta ett barn för att bevittna vissa brottsliga gärningar i nära relation. Utredningens bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: En klar majoritet av remissinstanserna delar bedömningen eller har inte något att invända mot den.