prop · H9031d11 · 2021-09-20 00:00:00 — Vad gäller sjukersättning föreslår utredningen att särskilda regler för personer som fyllt införs, med innebörden att deras arbetsförmåga ska prövas mot arbete som de har erfarenhet av. Utredningens förslag bereds inom och regeringen avser att återkomma med ett förslag om att införa en s.k. trygghetspension inom ramen för sjukersättningen för försäkrade som har som mest kvar tills de uppnår en ålder då de kan få sjukersättning. Regeringen avser också att med prioritet bereda utredningens förslag om att rätten till sjukersättning och aktivitetsersättning ska prövas mot samma arbetsmarknadsbegrepp som gäller i sjukpenningen. Vidare lämnar utredningen förslag i syfte att underlätta arbete, studier, uppdrag med mera under tid med sjukersättning och aktivitetsersättning samt förslag om förmåner vid rehabilitering. Betänkandet bereds i . För att ytterligare förstärka försäkringsskyddet föreslår regeringen att taket i sjukförsäkringen höjs från 8 till 10 prisbasbelopp fr.o.m. . De förmåner som omfattas är sjukpenning, rehabiliteringspenning, närståendepenning, smittbärarpenning och ersättning från vid tvist om sjuklön. Det förbättrade försäkringsskydd som föreslås minskar därigenom inkomstbortfallet vid sjukdom. och Arbetsförmedlingen behöver fortsatt stärka sitt samarbete för att möta individers behov av stöd för att kunna återgå i, eller få, arbete eller ställa om till ett nytt arbete. Regeringen kommer fortsatt att följa myndigheternas arbete med att utveckla sin samverkan. 3.9Höjt inkomsttak i sjukförsäkringen Ärendet och dess beredning: Förslagen har utarbetats inom och beretts under hand med . Förslaget till ändring i 23 § lagen (1991:1047) om sjuklön avseende den sjukpenninggrundande inkomsten är av en sådan karaktär att ett yttrande från Lagrådet normalt ska inhämtas. Ändringen, som innebär en anpassning till övriga lagförslag, är dock författningstekniskt och även i övrigt av sådan beskaffenhet att Lagrådets hörande skulle sakna betydelse. Lagrådets yttrande över förslaget har därför inte inhämtats. Regeringens förslag: Inkomsttaket vid beräkning av sjukpenninggrundande inkomst ska höjas från åtta till tio gånger prisbasbeloppet . Äldre bestämmelser ska fortfarande gälla i fråga om ersättningar som avser tid före ikraftträdandet. 2021/22:1 Utgiftsområde 10 Skälen för regeringens förslag: är inkomsttaket för sjukpenninggrundande inkomst inom sjukförsäkringen 8 gånger prisbasbeloppet. har de reala inkomsterna ökat. Att de reala inkomsterna har ökat som taket för sjukpenninggrundande inkomst har varit oförändrat har medfört att inkomstbortfallsprincipen i försäkringen har försvagats. För att förstärka försäkringsskyddet föreslår regeringen därför att taket höjs från åtta till tio prisbasbelopp och ska gälla även pågående ersättningsärenden som löper över /22. Äldre bestämmelser bör fortfarande gälla i fråga om förmåner som avser tid före ikraftträdandet. De förmåner som enligt regeringens mening bör omfattas av höjningen är sjukpenning, rehabiliteringspenning, närståendepenning, smittbärarpenning och ersättning från vid tvist om sjuklön. Härutöver finns det förmåner som regleras i andra författningar och som baseras på bestämmelserna om sjukpenninggrundande inkomst i socialförsäkringsbalken. Därigenom kommer även dessa förmåner att omfattas av höjningen av inkomsttaket om särskilda undantag inte anges i författningarna. Lagförslag i ärendet finns i avsnitten 2.1 och 2.3. Förslaget om höjt inkomsttak i sjukförsäkringen bedöms öka den ekonomiska tryggheten för såväl kvinnor som män. Det bedöms vara positivt ur ett jämställdhetsperspektiv då kvinnor löper högre risk att drabbas av ohälsa och är sjukfrånvarande i högre utsträckning än män. uppgick sjukpenningtalet , uppdelat för kvinnor och för män. På helårsbasis beräknas 143 000 kvinnor och 103 000 män beröras av det höjda taket och därigenom få en höjd dagersättning. I genomsnitt ökar sjukpenningen för de personer som berörs med ca Utgifterna för statens budget beräknas öka med på helårsbasis. av utgiftsökningen beräknas tillfalla kvinnor, tillfaller män. 3.10Höjd garantinivå i sjukersättning och aktivitetsersättning Regeringen lämnar i denna proposition förslag om stärkt ekonomisk trygghet för personer med sjukersättning och aktivitetsersättning, både genom höjd sjukersättning och aktivitetsersättning i form av garantiersättning och genom höjt bostadstillägg. Lagförslaget om höjt bostadstillägg lämnas under Utgiftsområde 11 Ekonomisk trygghet vid ålderdom. Ärendet och dess beredning: Förslaget har utarbetats inom och beretts under hand med . Regeringens förslag: Garantinivån för hel sjukersättning från och med den månad då den försäkrade fyller ska höjas med 0,25 prisbasbelopp, så att den för år räknat motsvarar 2,78 prisbasbelopp. Garantinivåerna för hel sjukersättning till och med månaden före den månad då den försäkrade fyller samt för hel aktivitetsersättning ska på motsvarande sätt höjas med 0,25 prisbasbelopp. Ändringarna ska träda i kraft . Äldre bestämmelser ska fortfarande gälla för förmåner som avser tid före ikraftträdandet. Skälen för regeringens förslag: Sjukersättning och aktivitetsersättning i form av garantiersättning är ett grundskydd för den som haft låga eller obefintliga inkomster. 2021/22:1 Utgiftsområde 10 Garantiersättningen är bosättningsbaserad och lämnas endast till den som kan tillgodoräknas en försäkringstid om . Storleken på garantiersättningen beror på hur lång försäkringstid den försäkrade kan tillgodoräknas. Den ekonomiska tryggheten för personer med sjukersättning och aktivitetsersättning behöver stärkas ytterligare. Garantinivåerna för hel sjukersättning och aktivitetsersättning bör därför höjas med 0,25 prisbasbelopp. Garantinivån för hel sjukersättning från och med den månad då den försäkrade fyller bör för år räknat motsvara 2,78 prisbasbelopp. Garantinivån för hel sjukersättning till och med månaden före den månad då den försäkrade fyller samt för hel aktivitetsersättning bör för år räknat motsvara –2,48 prisbasbelopp till och med månaden före den månad då den försäkrade fyller , –2,53 prisbasbelopp från och med den månad då den försäkrade fyller till och med månaden före den månad då han eller hon fyller , –2,58 prisbasbelopp från och med den månad då den försäkrade fyller till och med månaden före den månad då han eller hon fyller , –2,63 prisbasbelopp från och med den månad då den försäkrade fyller till och med månaden före den månad då han eller hon fyller , –2,68 prisbasbelopp från och med den månad då den försäkrade fyller till och med månaden före den månad då han eller hon fyller , samt –2,73 prisbasbelopp från och med den månad då den försäkrade fyller till och med månaden före den månad då han eller hon fyller . De nya nivåerna bör gälla för ersättning som avser tid 2022 och träda i kraft . Detta gäller även pågående ersättningsärenden som löper över /22. Äldre bestämmelser bör fortfarande gälla i fråga om förmåner som avser tid före ikraftträdandet. Lagförslag i ärendet finns i avsnitt 2.1. Utgifterna för garantiersättningen beräknas öka med till följd av förslaget, varav avser garantiersättning i form av aktivitetsersättning och garantiersättning i form av sjukersättning. Förslagen om höjd garantinivå och förbättrat bostadstillägg beräknas sammantaget innebära att 85 000 män och 110 000 kvinnor får en förbättrad individuell disponibel inkomst. Fler kvinnor än män har sjukersättning eller aktivitetsersättning och fler kvinnor än män har bostadstillägg. Förslagen bedöms ha positiva effekter ur ett jämställdhetsperspektiv och därmed bidra till det jämställdhetspolitiska delmålet om ökad ekonomisk jämställdhet mellan kvinnor och män. Förslaget om höjt bostadstillägg lämnas under utgiftsområde 11 Ekonomisk trygghet vid ålderdom. 3.11Ändringar i sjukförsäkringen för ökad trygghet och flexibilitet 3.11.1Ärendet och dess beredning Regeringen beslutade att uppdra åt en särskild utredare att analysera och vid behov lämna förslag rörande sjukpenningen (dir. 2018:26). 2021/22:1 Utgiftsområde 10 utredningen var att säkerställa en mer ändamålsenlig och rättssäker sjukförsäkring. Utredningen antog namnet En trygg sjukförsäkring med människan i centrum (S2018:05). Regeringen beslutade tilläggsdirektiv för utredaren (dir. 2019:21) och (dir. 2019:105). överlämnade utredningen delbetänkandet Ingen regel utan undantag – en trygg sjukförsäkring med människan i centrum (SOU 2019:2) till regeringen. anordnade en hearing i syfte att bereda möjlighet för remissinstanser att lämna synpunkter av relevans för utredningens fortsatta arbete. De remissvar som lämnats skriftligen till finns tillgängliga i (S2019/00324). Utredningen överlämnade delbetänkandet En begriplig och trygg sjukförsäkring med plats för rehabiliteringen (SOU 2020:6). Förslagen har remissbehandlats. De förslag som lämnades i föregående delbetänkande har arbetats in i detta betänkande. En sammanfattning av för denna proposition relevanta delar av betänkandet (SOU 2020:6), utredningens lagförslag och en förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 1. Remissyttrandena finns tillgängliga i (S2020/00536). överlämnade utredningen sitt slutbetänkande En sjukförsäkring anpassad efter individen (SOU 2020:26) till regeringen. Betänkandet har remissbehandlats. En sammanfattning av förslagen, utredningens lagförslag och en förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 2. Remissyttrandena finns tillgängliga i (S2020/04508). Regeringen har beslutat förordningen (2020:711) om undantag från vissa bestämmelser om sjukpenning med anledning av sjukdomen covid-19. Förordningen innehåller bestämmelser om sjukpenning när den försäkrades vård eller rehabilitering har försenats på grund av effekter av sjukdomen covid-19. Förordningen upphör att gälla vid utgången av 2021. En arbetsgrupp i har utarbetat promemorian Undantag från bedömningen av arbetsförmågan mot normalt förekommande arbete vid uppskjuten vård och rehabilitering. Promemorian innehåller lagförslag som innebär att bestämmelserna om sjukpenning vid uppskjuten vård eller rehabilitering även ska gälla till och med . Promemorian har remissbehandlats. En sammanfattning av förslagen, promemorians lagförslag och en förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 3. Remissyttrandena finns tillgängliga i (S2021/04077). I propositionen föreslås lagändringar med anledning av förslagen i ovan nämnda betänkanden och promemorian. Sjukpenningens regelverk bygger på fasta tidsgränser som reglerar vad den försäkrades arbetsförmåga ska prövas mot, den s.k. rehabiliteringskedjan. Vid tidsgränserna ändras den bedömningsgrund som arbetsförmågan bedöms mot. i ett sjukfall bedöms arbetsförmågan mot den försäkrades vanliga arbete eller annat lämpligt arbete som arbetsgivaren tillfälligt erbjuder den försäkrade. Från och med dag 91 ska det vid bedömningen även beaktas om den försäkrade kan försörja sig efter en omplacering till annat arbete hos arbetsgivaren. Från och med dag 181 bedöms arbetsförmågan mot normalt förekommande arbete på arbetsmarknaden såvida inte övervägande skäl talar för att den försäkrade kan vara åter i arbete hos sin arbetsgivare i samma omfattning som tidigare senast dag 365 eller om det annars kan anses oskäligt att göra bedömningen. gäller enligt huvudregeln att alla försäkrade ska bedömas mot normalt förekommande arbete. Från och med dag 366 kan en prövning mot normalt 2021/22:1 Utgiftsområde 10 förekommande arbete skjutas upp endast om det kan anses oskäligt att göra en sådan prövning. Arbetsförmågan prövas mot normalt förekommande arbete från dag ett för arbetslösa. Egenföretagares arbetsförmåga bedöms mot arbete i företaget och fr.o.m. dag 181 mot normalt förekommande arbete. Hur arbetsförmågan bedöms för den med s.k. behovsanställning avgörs av om han eller hon ses som anställd eller arbetslös vid det aktuella tillfället. För att undvika att ett kortare uppehåll mellan två sjukperioder ska medföra att prövningen i rehabiliteringskedjan börjar om från början finns en bestämmelse om sammanläggning av sjukperioder, 27 kap. 51 § socialförsäkringsbalken. Bestämmelsen stadgar att vid beräkningen av hur länge en försäkrad har haft nedsatt arbetsförmåga ska dagar i sjukperioder läggas samman om färre än förflutit mellan perioderna. Bestämmelsen om sammanläggning innebär att den som tidigare haft ett flertal kortare sjukfall med färre än emellan relativt snart vid ett nytt sjukfall kan anses ha haft nedsatt arbetsförmåga . Övervägande skäl vid bedömning av arbetsförmågan efter dag 180 Bedömningsgrunden övervägande skäl infördes i lagstiftningen (prop. 2020/21:78). Regeringen ansåg att undantaget från bedömningen mot normalt förekommande arbete efter dag 180 i rehabiliteringskedjan behövde utvidgas och att bedömningen borde kunna skjutas upp om övervägande skäl talar för återgång i arbete hos arbetsgivaren senast dag 365 i rehabiliteringskedjan. Regeringen ansåg vidare att det fortsatt ska krävas att den försäkrade senast dag 365 kan återgå i samma omfattning som före sjukskrivningen för att det ska vara möjligt att efter dag 180 skjuta upp bedömningen av arbetsförmågan mot normalt förekommande arbete. För att det ska finnas övervägande skäl att skjuta upp bedömningen av arbetsförmågan mot normalt förekommande arbete krävs att mer talar för återgång i arbete hos arbetsgivaren än emot. Ingen diagnos ska undantas vid prövning av om övervägande skäl finns för att skjuta upp bedömningen mot normalt förekommande arbete. Som utgångspunkt bör övervägande skäl anses finnas om något av följande gäller: –En läkare har i ett läkarintyg gjort bedömningen att den försäkrade kan förväntas återgå i arbete hos arbetsgivaren senast dag 365 i sjukperioden. –Den försäkrade medverkar enligt en plan som har upprättats tillsammans med hans eller hennes arbetsgivare och målet enligt planen är återgång i arbete hos arbetsgivaren i samma omfattning som före sjukperioden senast dag 365. Planen kan också ha tagits fram i samarbete med företagshälsovård eller någon annan anordnare med likvärdig kompetens eller av hälso- och sjukvården. En sådan plan kan avse såväl arbetsplatsinriktade åtgärder som medicinska åtgärder. –Det pågår en upptrappning av arbetstiden med målet att den försäkrade ska återgå i arbete hos arbetsgivaren i samma omfattning som före sjukperioden senast dag 365. Oskäligt att bedöma arbetsförmågan mot normalt förekommande arbete Efter dag 365 i rehabiliteringskedjan är det enda undantaget från bedömningen mot normalt förekommande arbete om det anses oskäligt att göra en sådan bedömning. I förarbeten anges fem exempel på situationer när det kan anses vara oskäligt att pröva arbetsförmågan mot ett normalt förekommande arbete (bet. 2009/10:SfU13 s. 8 f.). I huvudsak är det sådana situationer där den försäkrade har en allvarlig sjukdom. De fem situationer som beskrivs i utskottsbetänkandet är successiv försämring, tillfällig förbättring, medicinsk behandling för allvarlig sjukdom, långvarig rehabilitering och progressiv sjukdom. 2021/22:1 Utgiftsområde 10 Det är inte ovanligt även vid allvarliga sjukdomar att den försäkrade har arbetsförmåga kvar och kan arbeta helt eller delvis. I vissa fall skulle han eller hon kunna arbeta i större omfattning i ett annat arbete, åtminstone för . Det är dock inte rimligt att begära att någon ska lämna sin anställning eller begära tjänstledigt för att söka annat arbete om det är troligt att arbetsförmågan successivt kommer att försämras och den försäkrade kommer att få svårigheter att klara även ett annat arbete. En försäkrad med en allvarlig sjukdom kan få en ökad arbetsförmåga och skulle då eventuellt kunna arbeta mer i ett annat arbete. Inte heller i en sådan situation är det rimligt att kräva att den försäkrade ska söka ett nytt arbete, om inte den ökade arbetsförmågan bedöms vara bestående. Medicinsk behandling för allvarlig sjukdom Prövningen bör begränsas till arbete hos nuvarande arbetsgivare om den försäkrade genomgår en medicinsk behandling i syfte att förebygga en allvarlig sjukdom och den nedsatta arbetsförmågan beror på behandlingen. Så kan vara fallet när den försäkrade har haft en tumörsjukdom och det krävs ytterligare behandling för att minska risken för ett återinsjuknande. I samband med olyckor och vissa sjukdomar, till exempel stroke, kan den försäkrade drabbas av funktionshinder med betydande konsekvenser för arbetsförmågan. Det kan handla om omfattande brännskador, förlamning, förlust av en kroppsdel eller förmågan att se eller att tala och liknande funktionshinder. Den efterföljande rehabiliteringen kan pågå . Så länge rehabiliteringen pågår enligt en plan som godkänt bör prövningen mot hela arbetsmarknaden kunna skjutas upp. Om rehabiliteringen sannolikt inte kommer att leda till att den försäkrade kan börja arbeta hos sin arbetsgivare igen, bör prövningen göras mot normalt förekommande arbete. Vid vissa progressiva sjukdomar som leder till att arbetsförmågan successivt avtar kan den försäkrade ha större arbetsförmåga i ett annat arbete. Inte heller i en sådan situation bör arbetsförmågan bedömas i förhållande till normalt förekommande arbete. Tillfälligt undantag från bedömningen mot normalt förekommande arbete till följd av spridningen av covid-19 Enligt 2 kap. 5 a § socialförsäkringsbalken kan regeringen, vid extraordinära händelser i fredstid, meddela föreskrifter om undantag från vissa bestämmelser bl.a. om sjukpenning. Med anledning av spridningen av covid-19 har det införts ett antal tillfälliga åtgärder. Smittspridningen har lett till ökande vårdköer och försenade rehabiliteringsinsatser. Regeringen har därför med stöd av den ovan nämnda upplysningsbestämmelsen beslutat om att bedömning av arbetsförmågans nedsättning efter dag 180 och dag 365 i sjukperioden ska kunna skjutas upp i vissa situationer (förordningen [2020:711] om undantag från vissa bestämmelser om sjukpenning med anledning av sjukdomen covid-19). Detta gäller om den försäkrades vård eller rehabilitering har försenats på grund av effekter av sjukdomen covid-19. Det krävs dessutom att övervägande skäl talar för att den försäkrade kan återgå i arbete hos arbetsgivaren när vården eller 2021/22:1 Utgiftsområde 10 rehabiliteringen har slutförts. En försening av vård eller rehabilitering ska anses orsakad av effekter av sjukdomen covid-19, om inte utredningen i ärendet visar något annat. Bestämmelsen i förordningen anpassades till de ändringar i socialförsäkringsbalken som innebar att övervägande skäl infördes i lagstiftningen. Fram till dess kunde bedömning av arbetsförmågan skjutas upp med stöd av bestämmelsen endast om det fanns en stor sannolikhet för återgång i arbete hos arbetsgivaren. Bestämmelsen om undantag vid uppskjuten vård gäller t.o.m. . Särskilda skäl i rehabiliteringskedjan Fram till , då övervägande skäl infördes i lagstiftningen, bedömdes arbetsförmågan fr.o.m. dag 181 mot normalt förekommande arbete, såvida det inte fanns särskilda skäl mot att göra en sådan prövning eller om det annars ansågs oskäligt att göra den. För att särskilda skäl att skjuta upp bedömningen av arbetsförmågan mot normalt förekommande arbete skulle finnas krävdes att stor sannolikhet talade för att den försäkrade skulle kunna återgå i arbete hos arbetsgivaren senast dag 365. Prognosen för återgång i arbete skulle vara klar, tydlig och välgrundad. Enligt förarbetena (prop. 2007/08:136) kunde det vara fallet när den försäkrade väntar på en operation eller genomgått en sådan som enligt vetenskap och beprövad erfarenhet med stor sannolikhet leder till att arbetsförmågan återställs. Likaså kunde särskilda skäl bli aktuella om det med utgångspunkt i försäkringsmedicinska beslutsstöd kunde förväntas att den försäkrade skulle kunna återgå i arbete hos arbetsgivaren . I förarbetena uttalades att det således borde framgå av det medicinska underlaget att det finns en välgrundad anledning att anta att den försäkrade kan återgå i arbete hos arbetsgivaren och en tidsplan för när så förväntades kunna ske. Vidare angavs att särskilda skäl endast bör beaktas vid tydliga diagnoser. Skälet till detta var att det vid mer diffusa diagnoser torde vara svårt att ha en välgrundad uppfattning om att en viss terapi har önskad effekt eller vilket läkningsförlopp som kan förväntas. Särskilda skäl gällde också om den försäkrade partiellt trappade upp sin arbetstid, så länge han eller hon bedömdes kunna vara åter i arbete i samma omfattning som före sjukfallet senast dag 365, eller medverkade i en arbetslivsinriktad rehabilitering som syftade till återgång i arbete inom tidsramen. För att särskilda skäl skulle kunna tillämpas krävdes, oavsett situation, att det fanns stor sannolikhet att den försäkrade skulle kunna arbeta hos sin arbetsgivare i samma omfattning som före sjukfallet senast dag 365. Den som är anställd får i normalfallet sjuklön från sin arbetsgivare, med karensavdrag för under sjukperiodens första . Sjuklönelagen gäller bara anställda och frågan om det föreligger ett anställningsförhållande får avgöras efter arbetsrättsliga principer. Bedömningen av om en person ska anses som anställd och kvalificerad för sjuklön måste göras i varje enskilt fall utifrån formuleringar i anställningsavtalet och andra omständigheter. Om arbetsgivaren ska svara för sjuklön enligt lagen (1991:1047) om sjuklön, lämnas inte sjukpenning. Den som arbetar regelbundet men enbart är att betrakta som anställd de dagar det är avtalat om arbete får i normalfallet inte sjuklön från arbetsgivaren vid sjukdom när inbokade arbetspass saknas under sjukperiodens första . I stället kan sjukpenning utges efter vad som kan anses skäligt med ledning av hur den försäkrade har förvärvsarbetat före sjukperioden. 2021/22:1 Utgiftsområde 10 är enbart tillämplig under sjukperiodens första och omfattar i normalfallet en jämförelseperiod om , även om den kan vara både längre och kortare (bet. 1999/00:SfU12 Vissa socialförsäkringsfrågor, s. 8). Kalenderdagsberäknad sjukpenning är den vanligaste formen av sjukpenning och innebär att sjukpenning lämnas för oavsett om den försäkrade skulle ha utfört förvärvsarbete eller inte. Sjukpenning ska kalenderdagsberäknas om inte annat följer av uttryckliga undantag. Det medför att sjukpenningen från dag 15 ska kalenderdagsberäknas. Arbetstidsberäknad sjukpenning lämnas i sjukperioden bara för timmar eller dagar när den försäkrade skulle ha förvärvsarbetat. Ett viktigt undantag är arbetslösa som beviljas kalenderdagsberäknad sjukpenning om de är anmälda som arbetssökande hos Arbetsförmedlingen samt är beredda att ta ett erbjudet arbete i en omfattning som svarar mot den bestämda sjukpenninggrundande inkomsten. En person som är delvis arbetslös och anmäld på Arbetsförmedlingen och dessutom är s.k. behovsanställd får kalenderdagsberäknad sjukpenning . För som den försäkrade beviljas sjukpenning tas ställning till vilken beräkningsmetod som är aktuell. Det finns inte någon bestämd gräns för hur omfattande arbetet som utförs vid behov måste vara för att ligga till grund för arbetstidsberäknad sjukpenning. Det är alltså möjligt att beakta även kortare inbokade arbetspass före dag 15. Till den del en försäkrad är arbetslös lämnas sjukpenning med högst för att motsvara det belopp som betalats ut i arbetslöshetsersättning. Arbetslöshetstaket tillämpas så snart den försäkrade saknar anställning under de dagar som sjukpenningen avser (HFD 2018 ref. 1). Försäkringsskyddet för personer som arbetar vid behov Det finns två typer av anställningsformer: tillsvidareanställning och tidsbegränsad anställning. Tillsvidareanställning är detsamma som fast anställning. Huvudregeln enligt lagen (1982:80) om anställningsskydd är att anställningsavtal gäller tills vidare. Det innebär i praktiken att en anställning alltid är en tillsvidareanställning om det inte har avtalats om något annat. Tillsvidareanställning är den vanligast förekommande anställningsformen på svensk arbetsmarknad i samtliga sektorer. Andelen tidsbegränsat anställda varierar mellan .