prop · H803134 · 2021-03-16 00:00:00 — bestämmelsen genomförs artikel 3.1 första stycket b i direktivet. Övervägandena finns i avsnitt 6.5.2. Enligt paragrafens första stycke 3 är det förbjudet för en köpare av jordbruks- och livsmedelsprodukter att ensidigt genomdriva en ändring av villkoren i ett avtal i fråga om intervall, metod, plats, tid eller volym för en leverans, kvalitetskrav, betalning eller pris. innehåll i avtalet som inte ensidigt får ändras får anses uttömmande. kan dock enligt direktivets skäl finnas situationer då förbudet inte ska gälla om det finns ett avtal mellan en leverantör och en köpare som särskilt anger att köparen kan specificera en särskild del av transaktionen i ett senare skede med avseende på framtida order (skäl 21). Det kan exempelvis gälla de beställda volymerna. Rimligen bör alltid en bedömning av avtalet i dess helhet göras för att kunna avgöra om en ensidig ändring av avtalsvillkoren Att framställa ett krav på en villkorsändring som inte utmynnar i en ensidig ändring, eftersom den accepteras av leverantören, omfattas inte av förbudet. Det blir i en sådan situation inte fråga om en ensidig ändring av ett ingånget avtal. tillsammans med paragrafens fjärde punkt, artikel 3.1 första stycket c i Övervägandena finns i avsnitt 6.5.3. Enligt paragrafens första stycke 4 är det förbjudet för en köpare av jordbruks- och livsmedelsprodukter att ensidigt genomdriva en ändring av villkoren i ett avtal i fråga om de tjänster som anges i 12 § första stycket 3–5 eller andra stycket. Att en köpare kräver betalning för sådana tjänster är enligt 12 § bara tillåtet om köparen och leverantören klart och tydligt har avtalat om det i förväg. Genom punkten förbjuds att ensidiga ändringar i sådana avtal genomdrivs. Bestämmelsen genomför, tillsammans med tredje punkten, artikel 3.1 första stycket c i direktivet. finns i avsnitt 6.5.3. Enligt paragrafens första stycke 5 är det förbjudet för en köpare av jordbruks- och livsmedelsprodukter att kräva betalning av leverantören för sådant som inte är kopplat till leverantörens försäljning. fall då en köpare kräver en leverantör på betalningar som inte hänför sig till en specifik försäljningstransaktion utan saknar samband med Sådana betalningskrav är förbjudna under alla förhållanden. I 12 § listas ett antal tjänster som det är tillåtet att kräva betalning för om det klart och tydligt avtalats i förväg. artikel 3.1 första stycket d. Övervägandena finns i avsnitt 6.5.4. Enligt paragrafens första stycke 6 är det förbjudet för en köpare av jordbruks- och livsmedelsprodukter att begära att leverantören ska betala kostnaderna för försämring eller förlust av jordbruks- och livsmedels- produkter som sker i köparens lokaler eller efter det att den köprättsliga risken har övergått till köparen, när en sådan försämring eller förlust inte beror på leverantörens försumlighet eller fel. övergår enligt 13 § första stycket köplagen (1990:931) på köparen när Försämringen eller förlusten ska, för att ett krav på betalning ska träffas av förbudet, ha uppstått antingen i köparens lokaler eller när den köprättsliga risken har övergått till köparen. om förbudet är tillämpligt är alltså när försämringen eller förlusten Om exempelvis en vacuumförpackning brutits i butiken får inte köparen kräva betalning av leverantören för detta, så länge det inte berott på leverantörens försumlighet eller fel. Genom bestämmelsen genomförs artikel 3.1 första stycket e. Övervägandena finns i avsnitt 6.5.5. Enligt paragrafens första stycke 7 är det förbjudet för en köpare av jordbruks- och livsmedelsprodukter att inte tillmötesgå leverantörens begäran att få en skriftlig bekräftelse av villkoren i ett avtal. I 11 § finns ett undantag från bestämmelsen, se vidare kommentaren till den paragrafen. Bestämmelsen utgör en del i genomförandet av artikel 3.1 första stycket f. Övervägandena finns i avsnitt 6.5.6. Enligt paragrafens första stycke 8 är det förbjudet för en köpare av jordbruks- och livsmedelsprodukter att vidta eller hota med att vidta kommersiella repressalier mot en leverantör som utövar sina avtalsenliga eller juridiska rättigheter. Exempel på kommersiella repressalier är att köparen avlistar produkter, drar ned på kvantiteterna av beställda produkter eller upphör med marknadsföring eller säljfrämjande åtgärder för leverantörens produkter. Att utöva avtalsenliga eller juridiska rättigheter kan handla om att lämna in en anmälan till tillsynsmyndigheten eller att samarbeta med tillsynsmyndigheter under en utredning. Exemplen är inte uttömmande. För att förbudet ska gälla krävs att hotet om kommersiella repressalier beror på att leverantören utövar sina rättigheter. Genom bestämmelsen genomförs artikel 3.1 första stycket h. Övervägandena finns i avsnitt 6.5.8. Enligt paragrafens första stycke 9 är det förbjudet för en köpare av jordbruks- och livsmedelsprodukter att kräva ersättning av leverantören för kostnaden för att hantera klagomål från kunder i samband med försäljningen av leverantörens jordbruks- och livsmedelsprodukter, när det inte förekommit försumlighet eller fel från leverantörens sida. Uttrycket leverantörens produkter ska inte förstås så att bestämmelsen tar sikte på fall där äganderätten till produkterna alltjämt finns kvar hos leverantören, dvs. då äganderätten inte har övergått på köparen. Ordet ”leverantörens” syftar i stället på att det är fråga om de jordbruks- och livsmedelsprodukter som levererats av leverantören till köparen. Genom bestämmelsen genomförs artikel 3.1 första stycket i. Övervägandena finns i avsnitt 6.5.9. I paragrafens andra stycke finns en upplysningsbestämmelse om att bestämmelser om obehöriga angrepp på företagshemligheter finns i lagen (2018:558) om företagshemligheter. Obehöriga angrepp på företagshemligheter är olagliga i svensk rätt genom lagen om företagshemligheter. Lagen genomför delvis och rådets direktiv (EU) 2016/943 av om skydd mot att icke röjd know-how och företagsinformation (företagshemligheter) olagligen anskaffas, utnyttjas och röjs. Vad som i direktivet om otillbörliga handelsmetoder avses med att olagligen anskaffa, använda eller röja företagshemligheter får anses överensstämma med definitionerna i direktiv (EU) 2016/943 och lagen om företagshemligheter, även om uttrycket ”use” har översatts till använda i stället för ordet utnyttja i den svenska språkversionen av direktivet om otillbörliga handelsmetoder. Bestämmelser om tillsynsmyndighetens möjlighet att ingripa mot sådana obehöriga angrepp finns i 19 och 20 §§. Övervägandena finns i avsnitt 6.5.7. 6 § För ett avtal som innebär att jordbruks- och livsmedelsprodukter ska levereras regelbundet börjar betalningsperioden löpa från 2020/21:134 1. dagen då leveransperioden löper ut, om leveranser har gjorts under den avtalade leveransperioden, eller 2.dagen då det belopp som ska betalas för leveransperioden fastställs, om den dagen infaller senare än den dag då leveransperioden löper ut. Om det är köparen som fastställer det belopp som ska betalas tillämpas första stycket 1. Vid tillämpningen av första stycket ska den avtalade leveransperioden anses omfatta . I paragrafen regleras från vilken tidpunkt betalfristen i 5 § första stycket 1 ska löpa för avtal som innebär att jordbruks- och livsmedelsprodukter ska levereras regelbundet. Enligt paragrafens första stycke 1 börjar betalningsperioden löpa då leveransperioden löper ut, om leveranser har gjorts under den avtalade leveransperioden. Enligt paragrafens första stycke 2 börjar betalningsperioden löpa då det belopp som ska betalas för leveransperioden fastställs, om den dagen infaller senare än den dag då leveransperioden löper ut. Dagen då beloppet fastställs kan vara dagen för utfärdandet av fakturan men beloppet kan också fastställas på andra sätt. Det förekommer exempelvis att beloppet följer priserna på spannmålsbörsen eller att en köpare meddelar vilket dagspris denne erbjuder leverantören för produkten vid den aktuella tidpunkten. Om leverantören accepterar att sälja till detta pris får beloppet anses fastställt . Vanligen ställs dock även i dessa fall en faktura ut i samband med leveransen. Enligt paragrafens andra stycke tillämpas första stycket 1 om det är köparen som fastställer det belopp som ska betalas. I vissa sektorer, däribland mjölksektorn, är det köparen som enligt handelspraxis fastställer det belopp som ska betalas. Detta sker ofta genom avräkning efter kvalitetsanalys. Enligt paragrafens tredje stycke ska vid tillämpningen av första stycket den avtalade leveransperioden anses omfatta . Oavsett hur lång leveransperiod som avtalats ska enligt bestämmelsen den dag då leveransperioden anses löpa ut enligt första stycket aldrig inträffa senare än från det att leveransperioden inletts. Själva betalningen ska sedan enligt 5 § första stycket 1 ske senast efter denna tidpunkt. Paragrafen utgör en del i genomförandet av artikel 3.1 första stycket a i direktivet. Övervägandena finns i avsnitt 6.5.1. 7 § För ett avtal som inte innebär att jordbruks- och livsmedelsprodukter ska levereras regelbundet börjar betalningsperioden löpa från 2.dagen då det belopp som ska betalas fastställs, om denna dag infaller senare än leveransdagen. Om det är köparen som fastställer det belopp som ska betalas tillämpas första stycket 1. I paragrafen regleras från vilken tidpunkt betalfristen i 5 § första stycket 1 ska löpa för avtal som inte innebär att jordbruks- och livsmedelsprodukter ska levereras regelbundet. Enligt paragrafens första stycke 1 börjar betalningsperioden löpa från leveransdagen. Enligt paragrafens första stycke 2 börjar betalningsperioden löpa då det belopp som ska betalas fastställs, om denna dag infaller senare än leveransdagen. När det gäller dagen då beloppet fastställs, se kommentaren till 6 §. Enligt paragrafens andra stycke tillämpas första stycket 1 om det är köparen som fastställer det belopp som ska betalas. När det gäller slakterier som är köpare avtalas ofta ett grundpris per kg kött innan leveransen. Avtalet kan dock innehålla förbehåll för köttets kvalitet som kan påverka priset både i höjande och sänkande riktning i förhållande till grundpriset. Om köttet är av hög kvalitet kan det bli fråga om ett högre pris per kg. Om däremot djuret exempelvis är smutsigt vid leverans, så att det krävs en större arbetsinsats av slakteriet, kan det bli fråga om ett lägre grundpris per kg än det som avtalats i förväg. I denna situation fastställer köparen det belopp som ska betalas och betalningsperioden börjar då löpa från leveransdagen, oavsett vilken dag som beloppet har fastställts. Paragrafen utgör en del i genomförandet av artikel 3.1 första stycket a i direktivet. Övervägandena finns i avsnitt 6.5.1. 8 § Förbudet i 5 § första stycket 1 gäller inte en köpare som har kommit överens med en leverantör om en värdefördelningsklausul i den mening som avses i artikel 172 a i och rådets förordning (EU) nr 1308/2013 av om upprättande av en samlad marknadsordning för jordbruksprodukter och om upphävande av rådets förordningar (EEG) nr 922/72, (EEG) nr 234/79, (EG) nr 1037/2001 och (EG) nr 1234/2007. Paragrafen innehåller ett undantag från förbudet mot sena betalningar i 5 § första stycket 1. Enligt paragrafen ska detta förbud inte påverka möjligheten för en köpare och en leverantör att komma överens om en värdefördelningsklausul i den mening som avses i artikel 172 a i och rådets förordning (EU) nr 1308/2013 av om upprättande av en samlad marknadsordning för jordbruksprodukter och om upphävande av rådets förordningar (EEG) nr 922/72, (EEG) nr 234/79, (EG) nr 1037/2001 och (EG) nr 1234/2007. Liksom hänvisningen i direktivet är hänvisningen till EU-förordningen dynamisk, dvs. den avser förordningen i den gällande lydelsen. Genom paragrafen genomförs artikel 3.1 andra stycket andra strecksatsen i direktivet. Övervägandena finns i avsnitt 6.5.1. 9 § Förbudet i 5 § första stycket 1 gäller inte en betalning som görs 1.inom ramen för skolprogrammet i enlighet med artikel 23 i och rådets förordning (EU) nr 1308/2013, 2.av ett offentligt organ som tillhandahåller hälso- och sjukvård i den mening som avses i artikel 4.4 b i och rådets direktiv /7/EU av om bekämpande av sena betalningar vid handelstransaktioner, 3.enligt ett avtal med en leverantör av druvor eller must för vinframställning, förutsatt att a) de specifika betalningsvillkoren ingår i ett standardavtal som före har förklarats bindande av medlemsstaten i enlighet med artikel 164 iEuropaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1308/2013 och att denna utvidgning av standardavtalet förnyas av medlemsstaten 2020/21:134 utan några betydande förändringar av betalningsvillkoren som är till nackdel för leverantörer av druvor eller must, och b) avtalet gäller . Paragrafen innehåller undantag från förbudet mot sena betalningar i 5 § första stycket 1. Enligt punkt 1 gäller inte förbudet i 5 § första stycket 1 en betalning som görs inom ramen för skolprogrammet i enlighet med artikel 23 i och rådets förordning (EU) nr 1308/2013. Bestämmelsen innebär att en köpare som ansöker om stöd inom ramen för skolprogrammet inte omfattas av förbudet när denne gör betalningar till leverantören. Liksom hänvisningen i direktivet är hänvisningen till EU- förordningen dynamisk, dvs. den avser förordningen i den gällande lydelsen. Genom bestämmelsen genomförs artikel 3.1 tredje stycket första strecksatsen i direktivet. Övervägandena finns i avsnitt 6.5.1. Enligt punkt 2 gäller inte förbudet i 5 § första stycket 1 en betalning som görs av ett offentligt organ som tillhandahåller hälso- och sjukvård i den mening som avses i artikel 4.4 b i och rådets direktiv /7/EU av om bekämpande av sena betalningar vid handelstransaktioner. Artikel 4.4 b i direktiv /7/EU är genomfört genom 2 a § första stycket räntelagen (1975:635). Av kommentaren till 2 a § räntelagen framgår att med myndighet eller annat offentligt organ avses exempelvis statliga och kommunala myndigheter samt beslutande församlingar i kommuner och regioner (prop. 2012/13:36 s. 36 f.). Bestämmelserna kan enligt propositionen även vara tillämpliga på bl.a. kommunala bolag. Punkt 2 innebär att förbudet mot sena betalningar inte gäller för betalningar som görs av sådana offentliga organ om de tillhandahåller hälso- och sjukvård i den mening som avses i artikel 4.4 b i och rådets direktiv /7/EU. Liksom hänvisningen i direktivet är hänvisningen till direktiv /7/EU dynamisk, dvs. den avser direktivet i den gällande lydelsen. Genom bestämmelsen genomförs artikel 3.1 tredje stycket andra strecksatsen i direktivet. Övervägandena finns i avsnitt 6.5.1. Enligt punkt 3 gäller förbudet i 5 § första stycket 1 inte en betalning som görs enligt ett avtal med en leverantör av druvor eller must för vinframställning, förutsatt att a) de specifika betalningsvillkoren ingår i ett standardavtal som före har förklarats bindande av medlemsstaten i enlighet med artikel 164 i och rådets förordning (EU) nr 1308/2013 och att denna utvidgning av standardavtalet förnyas av medlemsstaten utan några betydande förändringar av betalningsvillkoren som är till nackdel för leverantörer av druvor eller must, och b) att avtalet gäller . Liksom hänvisningen i direktivet är hänvisningen till EU-förordningen dynamisk, dvs. den avser förordningen i den gällande lydelsen. Genom bestämmelsen genomförs artikel 3.1 tredje stycket tredje strecksatsen i direktivet. Övervägandena finns i avsnitt 6.5.1. 10 § Regeringen får meddela föreskrifter om att än vad som anges i 5 § första stycket 2 ska gälla i särskilda sektorer. Paragrafen innebär att regeringen bemyndigas att i förordning införa Prop. 2020/21:134 bestämmelser om att det i särskilda sektorer ska gälla kortare varsel för annullering av en order än de som gäller enligt 5 § första stycket 2.Regeringen får alltså bestämma att ska gälla för vissa sektorer, exempelvis restaurangsektorn. Paragrafen utgör en del i genomförandet av artikel 3.1 b i direktivet. Övervägandena finns i avsnitt 6.5.2. 11 § Förbudet i 5 § första stycket 7 gäller inte om avtalet avser jordbruks- och livsmedelsprodukter som en medlem av en producentorganisation levererar till organisationen, om organisationens stadgar eller de regler och beslut som fastställs i eller följer av stadgarna innehåller bestämmelser med liknande effekt på villkoren i avtalet. Paragrafen innehåller ett undantag från förbudet mot att underlåta att på leverantörens begäran skriftligen bekräfta villkoren i ett avtal i 5 § första stycket 7. Enligt paragrafen gäller inte det förbudet om avtalet avser produkter som levereras av en medlem i en producentorganisation till den producentorganisation som leverantören tillhör, om producentorganisationens stadgar eller de regler och beslut som fastställs i eller följer av dessa stadgar innehåller bestämmelser med liknande effekt på villkoren i avtalet. Paragrafen utgör en del i genomförandet av artikel 3.1 första stycket f. Övervägandena finns i avsnitt 6.5.6. 12 § Följande metoder som tillämpas av en köpare av jordbruks- och livsmedelsprodukter är förbjudna, om köparen och leverantören inte klart och tydligt har avtalat om dem i förväg: 1.att returnera osålda jordbruks- och livsmedelsprodukter till leverantören utan att betala för dem, 2.att returnera osålda jordbruks- och livsmedelsprodukter utan att betala för bortskaffandet av dem, 3.att kräva betalning som ett villkor för att leverantörens jordbruks- och livsmedelsprodukter ska lagras, skyltas med eller listas, eller för att tillhandahålla sådana produkter på marknaden, 4.att kräva att leverantören ska betala för köparens marknadsföring av jordbruks- och livsmedelsprodukter, och 5.att kräva att leverantören ska betala personalkostnader för att inreda lokaler som används vid försäljning av leverantörens jordbruks- och livsmedelsprodukter. En handelsmetod som innebär att leverantören ska bära hela eller en del av kostnaden för rabatter på jordbruks- och livsmedelsprodukter som köparen säljer som en del av en marknadsföringskampanj är förbjuden 1.om köparen och leverantören inte klart och tydligt har avtalat om den i förväg, 2.om köparen inte innan kampanjen inleds anger under vilken tidsperiod som åtgärderna ska genomföras och den förväntade mängd produkter som kommer att beställas. Paragrafen innehåller en uppräkning av handelsmetoder som är förbjudna om köparen och leverantören inte klart och tydligt har avtalat om dem i förväg. Det krävs alltså att det finns ett avtal och att avtalet i dessa delar är klart och tydligt. Detta skiljer sig från förbuden i 5 § som gäller under alla Enligt paragrafens första stycke 1 är det förbjudet för en köpare av jordbruks- och livsmedelsprodukter att returnera osålda jordbruks- och livsmedelsprodukter till leverantören utan att betala för dem, om köparen och leverantören inte klart och tydligt har avtalat om det i förväg. stycket 2 framgår att det utan en klar och tydlig avtalsreglering även är förbjudet att returnera osålda jordbruks- och livsmedelsprodukter utan att betala för bortskaffandet av dem. Bestämmelserna gäller varor som förblivit osålda utan att försämras. Varor som inte försämrats kan säljas vidare av den leverantör som tar dem tillbaka till skillnad från sådana som försämrats eller gått förlorade. I 5 § första stycket 6 finns ett förbud mot att en köpare begär betalning av leverantören för kostnaderna för försämring eller förlust av jordbruks- och livsmedelsprodukter som sker i köparens lokaler eller efter det att äganderätten har övergått till köparen. Genom bestämmelsen genomförs artikel 3.2 första stycket a i direktivet. Bestämmelserna i första stycket 1 och 2 har utformats efter synpunkter Enligt paragrafens första stycke 3 är det förbjudet för en köpare av jordbruks- och livsmedelsprodukter att kräva betalning som ett villkor för att leverantörens jordbruks- och livsmedelsprodukter ska lagras, skyltas med eller listas, eller för att tillhandahålla sådana produkter på marknaden, om köparen och leverantören inte klart och tydligt har avtalat om det i Genom bestämmelsen genomförs artikel 3.2 första stycket b i Enligt paragrafens första stycke 4 är det förbjudet för en köpare av jordbruks- och livsmedelsprodukter att kräva att leverantören ska betala för köparens marknadsföring av jordbruks- och livsmedelsprodukter, om köparen och leverantören inte klart och tydligt har avtalat om det i förväg. Med ordet kräva avses något mer än ett vanligt önskemål. exempel på ett krav är att köparen ställer ut en faktura till leverantören där denne begär betalning för marknadsföring. enskilda fallet får dock avgöra om ett krav i bestämmelsens mening får anses ha framställts. Uttrycket marknadsföring har samma innebörd som enligt 3 § marknadsföringslagen (2008:486), nämligen reklam och andra åtgärder i näringsverksamhet som är ägnade att främja avsättningen av och tillgången till produkter inbegripet en näringsidkares handlande, underlåtenhet eller någon annan åtgärd eller beteende i övrigt före, under eller efter försäljning eller leverans av produkter till konsumenter eller Genom bestämmelsen genomförs artikel 3.2 första stycket d och e i direktivet. Enligt paragrafens första stycke 5 är det förbjudet för en köpare av jordbruks- och livsmedelsprodukter att kräva att leverantören ska betala personalkostnader för att inreda lokaler som används vid försäljning av leverantörens jordbruks- och livsmedelsprodukter, om köparen och leverantören inte klart och tydligt har avtalat om det i förväg. innebörden av ordet kräva, se kommentaren till första stycket 3. bestämmelsen genomförs artikel 3.2 första stycket f i direktivet. Att som köpare begära att leverantören ska bära hela eller en del av kostnaden för rabatter på jordbruks- och livsmedelsprodukter som köparen säljer som en del av en marknadsföringskampanj är, enligt paragrafens andra stycke 1, förbjudet om köparen och leverantören inte klart och tydligt har avtalat om det i förväg och, enligt paragrafens andra stycke 2, köparen inte innan kampanjen inleds anger under vilken tidsperiod åtgärderna ska genomföras och den förväntade mängd produkter som kommer att beställas. För handelsmetoden i detta stycke finns alltså ytterligare en förutsättning för att den inte ska vara förbjuden, utöver att handelsmetoden ska vara avtalad i förväg. Köparen ska dessutom innan kampanjen inleds ange under vilken tidsperiod åtgärderna ska genomföras och den förväntade mängd produkter som kommer att beställas. bestämmelsen genomförs artikel 3.2 första stycket c och andra stycket i Övervägandena finns i avsnitt 6.5.10. 13 § Om en metod som avses i 12 § första stycket 3–5 eller andra stycket är tillåten och tillämpas i ett visst fall ska köparen på leverantörens begäran lämna en skriftlig beräkning av betalningen per enhet eller av den sammanlagda betalningen. Om en metod som avses i 12 § första stycket 3–5 är tillåten ska köparen också på leverantörens begäran lämna en skriftlig kostnadsberäkning och underlaget för Paragrafen, som utformats efter Lagrådets förslag, reglerar leverantörens rätt att i vissa fall få en skriftlig beräkning av betalningen respektive en skriftlig kostnadsberäkning och underlaget för denna beräkning när tillämpningen av sådana metoder är tillåten, dvs. när det klart och tydligt har avtalats i förväg. Bestämmelsen gäller endast om leverantören begär När det gäller de tjänster som avses i 12 § första stycket 3–5 eller andra stycket ska köparen enligt paragrafen på leverantörens begäran lämna en skriftlig beräkning av betalningen per enhet eller av den sammanlagda betalningen. I fall som avses i 12 § första stycket 3–5 ska köparen också på leverantörens begäran lämna en skriftlig kostnadsberäkning och underlaget för denna beräkning. meningen är delvis överlappande. Skillnaden är att enligt den första meningen kan köparen ange en beräkning per enhet. Enligt 12 § andra stycket 2 ska köparen ange den förväntade mängden produkter, vilket gör att leverantören i dessa fall själv kan beräkna totalkostnaden.