prop · H803190 · 2021-04-29 00:00:00 — I en sådan situation kan vattenskotern av sjösäkerhetsskäl eller andra ordningsskäl behöva flyttas. Den som i ett sådant fall flyttar vattenskotern bör inte straffas även om han eller hon inte har något förarbevis. Dessa situationer omfattas dock enligt regeringens uppfattning, precis som bl.a. framför, av de allmänna ansvarsfrihetsgrunderna i 24 kap. , i synnerhet bestämmelsen om nöd i 24 kap. 4 § . Någon särskild bestämmelse om ansvarsfrihet i ringa fall behövs därmed inte. 9.2Tillåtande av olovligt förande av vattenskoter Regeringens förslag: Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet tillåter någon att framföra en vattenskoter utan att vara berättigad till det ska dömas till böter. Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Promemorians förslag är utformat så att det är straffbelagt att vid uthyrning eller utlåning lämna ut en vattenskoter till någon som inte kan visa att han eller hon är behörig till det. 2020/21:190 Remissinstanserna: har inga invändningar mot förslaget. och tillstyrker att straffbestämmelser införs men anser att det snarare är tillåtande till olovligt framförande av vattenskoter som bör vara straffbelagt, inte att den som hyr ut eller lånar ut en vattenskoter lämnar ut vattenskotern till en obehörig förare. anser därutöver att den föreslagna regleringen med centrala bestämmelser i både lag och förordning innebär att legalitetsprincipens krav inte kan anses uppfyllda. Den kompletterande promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: , Förvaltningsrätten i , Havs- och vattenmyndigheten, , Myndigheten för samhällsskydd och beredskap, , , , , , , , och tillstyrker eller har inga invändningar mot förslaget. Skälen för regeringens förslag För att den föreslagna regleringen med krav på förarbevis för att framföra vattenskoter ska bli tillräckligt effektiv krävs att även den som medverkar till olovligt förande av en vattenskoter ska kunna straffas. En sådan straffbestämmelse föreslås också i promemorian. I promemorian föreslås att det ska vara straffbelagt att vid uthyrning eller utlåning lämna ut en vattenskoter till någon som inte kan visa att han eller hon är behörig till det. Ett stort antal remissinstanser, bl.a. och , har synpunkter på hur författningsförslaget är utformat i promemorian och framför att det är tillåtande till olovligt förande av vattenskoter som bör vara straffbelagt. Regeringen instämmer i dessa synpunkter. Brottsbeskrivningen bör så långt möjligt likna straffbestämmelserna om tillåtande av olovlig körning i 3 § tredje stycket lagen om straff för vissa trafikbrott. På så sätt tydliggörs det straffbara området. Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet tillåter någon utan behörighet att föra en vattenskoter bör dömas för tillåtande av olovligt förande av vattenskoter. Straffbestämmelsen bör omfatta varje person som tillåter någon annan att framföra en vattenskoter utan att förvissa sig om att denne är berättigad till det. Det innebär att t.ex. en vårdnadshavare, en försäljare, en uthyrare, en arbetsgivare eller den som privat lånar ut sin vattenskoter ska kunna dömas för brott om denne tillåter någon att föra en vattenskoter trots att personen i fråga inte har rätt att göra det. Som föreslås i promemorian bör straff utdömas vid såväl uppsåtliga som oaktsamma gärningar. Aktsamhetskravet bör, i likhet med vad som gäller för tillåtande av olovlig körning, ställas högt. Det bör i det avseendet krävas att den som t.ex. hyr ut en vattenskoter kontrollerar att hyrestagaren har förarbevis med behörighet att framföra vattenskoter. en sådan situation begära att hyrestagaren visar upp sitt förarbevis tillsammans med en giltig identitetshandling innan uthyrning sker och Prop. 2020/21:190 dokumentera detta på något sätt för att inte riskera att dömas för brott. Även när det gäller tillåtande av olovligt förande av vattenskoter kan det, som redovisas i avsnitt 9.1, uppkomma situationer som innebär att en vattenskoter kan behöva framföras av någon som inte har behörighet utan att det framstår som klandervärt. Dessa situationer torde omfattas av de allmänna ansvarsfrihetsgrunderna i 24 kap. , i synnerhet bestämmelsen om nöd i 24 kap. 4 §. När det gäller straffskalan för tillåtande av olovligt förande av vattenskoter framstår det som lämpligt att den följer den straffskala som gäller för tillåtande av olovlig körning. Den som döms för tillåtande av olovligt förande av vattenskoter bör därför kunna dömas till böter. 9.3Krav på att medföra vissa handlingar Regeringens förslag: Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot kraven att medföra förarbevis, utländskt förarbevis, utbildningsintyg, intyg om utländskt förarbevis eller identitetshandling ombord vid färd ska dömas till penningböter. Detsamma ska gälla för den som inte på begäran visar upp handlingarna för eller lämnar över handlingarna till en polisman eller en kustbevakningstjänsteman vid en kontroll. Om förarens identitet genast har kunnat fastställas ska det inte dömas till ansvar i fråga om identitetshandlingen. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: har inga invändningar mot och tillstyrker att straffbestämmelser införs. ifrågasätter behovet att straffbelägga skyldigheten att medföra förarbeviset ombord. saknar överväganden om brottskonkurrens. Hovrätten ställer sig även frågande till om den som har innehar förarbevis och underlåter att medföra det, men däremot medför giltig identitetshandling ändå ska dömas för att ha underlåtit att medföra förarbeviset. Hovrätten anser därutöver att den föreslagna regleringen med centrala bestämmelser i både lag och förordning innebär att legalitetsprincipens krav inte kan anses uppfyllda. i är tveksam till om en förare som inte har med sitt förarbevis ska kunna straffas om en kontroll genast visar att föraren har behörighet. Skälen för regeringens förslag I 3 kap. 15 § och 9 kap. 2 § körkortslagen föreskrivs att den som kör ett fordon som omfattas av lagen utan att ha med sig sitt körkort eller vissa andra motsvarande handlingar kan dömas till penningböter. Motivet för denna reglering är att en kontroll av förarbehörigheten ska kunna ske på ett effektivt sätt. Motsvarande skäl gör sig gällande i fråga om förarbehörighet beträffande vattenskoter. 2020/21:190 Straffbestämmelsens utformning En förare av en vattenskoter ska vara skyldig att medföra förarbevis eller, i förekommande fall, utbildningsintyg och identitetshandling ombord (se avsnitt 6.3). Den förare som är medborgare i ett annat EES-land än ska medföra det utländska förarbeviset och en identitetshandling ombord. För det fall det inte framgår av förarbeviset att det omfattar behörighet att föra vattenskoter ska ett intyg från utfärdaren som bekräftar det också medföras ombord. Underlåtenheten att medföra nämnda handlingar bör, i likhet med vad som gäller i fråga om körkort, vara förenat med ett straff. Dessa förseelser är av ordningskaraktär och bör därför kunna föranleda penningböter. Straffbestämmelsen bör införas i den nya lagen om förarbevis för vattenskoter. Något straff för att föraren inte har med sig giltig identitetshandling bör dock inte påföras om förarens identitet kan fastställas på annat sätt t.ex. om personen i fråga är känd av polisen . En motsvarande reglering finns i 9 kap. 2 § körkortslagen. När det gäller frågor om konkurrens mellan flera överträdelser hänvisas till författningskommentaren. Ett flertal remissinstanser, bl.a. , påpekar att om förarbeviset utfärdas digitalt och ska uppvisas i t.ex. en applikation i mobiltelefonen kan problem med uppkopplingen uppstå för föraren. Enligt regeringens uppfattning är det den behöriga myndighetens ansvar att tillhandahålla en teknisk lösning som möjliggör att ett elektroniskt förarbevis kan visas upp även om uppkopplingen brister. 9.4Krav på att överlämna ett återkallat förarbevis Regeringens förslag: Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot kravet på att överlämna ett återkallat förarbevis till behörig myndighet ska dömas till penningböter. Den kompletterande promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: , Förvaltningsrätten i , Havs- och vattenmyndigheten, , Myndigheten för samhällsskydd och beredskap, , , , , , , , och tillstyrker eller har inga invändningar mot förslaget. avstyrker förslaget eftersom förarbeviset ska utfärdas elektroniskt. Skälen för regeringens förslag: I avsnitt 6.4 föreslås att ett återkallat förarbevis ska överlämnas till den myndighet som regeringen bestämmer. För att ett sådant krav ska bli effektivt krävs att den som inte fullgör skyldigheten kan bli lagförd. I den kompletterande promemorian föreslås därför att den som uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot kravet på att överlämna ett återkallat förarbevis till behörig myndighet ska dömas till penningböter. Regeringen delar promemorians bedömning. En liknande straffsanktion finns också i 9 kap. 3 § körkortslagen. straffbestämmelsen i körkortslagen bör överträdelsen förenas med Prop. 2020/21:190 penningböter. 10.1Kontroll av en vattenskoterförares behörighet Regeringens förslag: En kustbevakningstjänsteman ska ha rätt att stoppa en vattenskoter för kontroll av att föraren innehar behörighet att framföra den. Befogenheten för ska gälla inom det geografiska verksamhetsområde som anges i 1 kap. 4 § kustbevakningslagen. En polisman eller en kustbevakningstjänsteman ska vid kontroll få medge att en vattenskoter förs till närmste lämpliga upptagningsplats, trots att föraren inte har rätt att framföra vattenskotern. Ett medgivande får bara lämnas om det kan ske utan att det uppstår någon risk för sjösäkerheten. Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Promemorian innehåller inte någon möjlighet för en polisman eller en kustbevakningstjänsteman att vid kontroll medge att vattenskotern förs till närmste lämpliga upptagningsplats och inte heller någon möjlighet att omhänderta ett förarbevis om behörigheten har återkallats. Remissinstanserna: tillstyrker förslaget. anser att det är problematiskt att övervakning av efterlevnaden inte kan ske inom vattenområden som ligger utanför eller sjöpolisens ansvarsområde. Även Borstahusens anser att befogenhet att stoppa och kontrollera vattenskotrar bör gälla på hela det svenska sjöterritoriet. i anser att det är viktigt att det finns tillräckligt med resurser för övervakning och tillsyn. efterfrågar befogenheter vid kontroll att tillåta en förare utan förarbevis att köra vattenskotern till land. anser att det bör övervägas att införa en rätt till förverkande av vattenskotern och att det bör införas en möjlighet att föra register över vattenskotrar i syfte att förenkla och effektivisera arbetet inom främst utredning och lagföring. Den kompletterande promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. I den kompletterande promemorian föreslås inte något villkor för medgivandet. Remissinstanserna: , Förvaltningsrätten i , Havs- och vattenmyndigheten, , , Myndigheten för samhällsskydd och beredskap, , , , , Svenska , , och tillstyrker eller har inga invändningar mot förslaget. anser dock att det bör övervägas om möjligheten att tillåta att en vattenskoter förs till närmste lämpliga upptagningsplats bör 2020/21:190 kompletteras med vilka förutsättningar som måste vara för handen för att ett medgivande ska kunna eller inte kunna lämnas. Skälen för regeringens förslag För att de föreslagna behörighetskraven ska få genomslag krävs det att kontroll av en vattenskoterförares behörighet kan genomföras på ett effektivt sätt. En sådan kontroll bör kunna ske genom s.k. stickprovs- eller rutinkontroller, eftersom det svårligen kan bedömas om en förare saknar behörighet enbart genom att på avstånd betrakta framförandet av vattenskotern. För att få göra en kontroll av en vattenskoterförare bör det alltså inte krävas att det finns någon misstanke om brott eller att föraren i övrigt stör den allmänna ordningen. Även en vattenskoterförare som framför vattenskotern på ett säkert och hänsynstagande sätt ska kunna kontrolleras. Om kontrollerna ska göras till sjöss, är det en förutsättning att den person som ska utföra kontrollen har rätt att stoppa vattenskotern. Det är och som är de myndigheter som har materiella och personella resurser för att kunna genomföra kontroller av vattenskoterförare till sjöss. Båda myndigheterna har dessutom uppgifter som rör sjötrafiken. Det är alltså inte aktuellt att någon annan myndighet ska kunna utföra kontrollerna. Stoppningsrätt utan misstanke om brott En polisman får enligt 22 § 4 polislagen stoppa fordon eller annat transportmedel om det behövs för att reglera trafiken eller för att kontrollera fordon eller förare eller fordons last enligt vad som är särskilt föreskrivet. I avsnitt 6.3 och 6.5 föreslås att en vattenskoterförare ska vara skyldig att medföra ett giltigt förarbevis och en giltig identitetshandling ombord samt att vid kontroll visa upp eller lämna över handlingarna till en polisman eller en kustbevakningstjänsteman. Därmed kan 22 § 4 polislagen tillämpas och en polisman kan alltså stoppa en vattenskoter för en rutinkontroll utan att det behöver finnas någon misstanke om att föraren inte har behörighet. Någon motsvarande möjlighet för en kustbevakningstjänsteman att stoppa en vattenskoter utan misstanke om brott finns däremot inte. Bestämmelserna om stoppningsrätt i 3 kap. 16 § kustbevakningslagen (2019:32) gäller endast i brottsbekämpande verksamhet och kan inte tillämpas vid kontroller som sker utan misstanke om brott. Kustbevakningslagen innehåller i 6 kap. allmänna bestämmelser om tillsyns- och kontrollverksamhet som alltså är tillämpliga vid den föreslagna kontrollen. Enligt 6 kap. 1 § kustbevakningslagen får preja, borda och föra ett fartyg i hamn om det behövs för en kontroll. Dessa åtgärder är tillämpliga utan någon ytterligare reglering vid de kontroller som ska ske enligt den nu föreslagna lagen. Åtgärderna framstår emellertid som alltför ingripande vid en rutinkontroll av en vattenskoterförare och bör inte heller vara möjliga vid sådana kontroller. Det framstår som mer lämpligt att i den föreslagna lagen införa en rätt för en kustbevakningstjänsteman att stoppa en vattenskoter för kontroll av att föraren innehar behörighet att framföra vattenskotern. att rätten till prejning m.m. enligt 6 kap. 1 § kustbevakningslagen inte ska gälla vid sådana kontroller bör därför införas. Av 10 § 5 polislagen framgår att en polisman har rätt att använda våld för att vidta en tjänsteåtgärd om ett fordon eller annat transportmedel ska har med stöd av 20 § (2014:1104) meddelat föreskrifter om vilka hjälpmedel som får användas när ett fordon eller annat transportmedel ska stoppas enligt 10 § 5 polislagen (PMFS 2016:10). Även har en motsvarande rätt att använda våld vid stoppande av fartyg i myndighetens kontrollverksamhet enligt 6 kap. 2 § och 2 kap. 4 § 5 kustbevakningslagen och 14 § 4 kustbevakningsförordningen (2019:83). Om en förare vid en kontroll skulle vägra att identifiera sig, kan 23 kap. 8 § tillämpas, dvs. att personen i fråga kan tas med till Paragrafen gäller både polisen och (se 3 kap. 5 § Var ska kontrollerna göras? Skyldigheten att ha förarbevis vid framförande av en vattenskoter föreslås gälla på hela det svenska sjöterritoriet. omfattar, om inget annat särskilt anges, hela det svenska territoriet i vilket det svenska sjöterritoriet ingår. kommer alltså att kunna utföra kontroller i alla de områden där den föreslagna regleringen ska När det gäller möjligheten att utföra kontroller till sjöss är dock närvaro begränsad på så sätt att den särskilda sjöpolisavdelningen som finns inom myndigheten endast har verksamhet i uppdrag däremot omfattar normalt inte hela det svenska sjöterritoriet enligt 1 kap. 4 § kustbevakningslagen och 19 § för- ordningen (2019:84) med instruktion för . vattenområden på land gäller kustbevakningslagen endast och samt och och övrigt vattenområde som förbinder med och med , och viss angivna sträckor på , , , , , , , , , Gävleån och . Det finns en möjlighet att enligt 1 kap. 6 § kustbevakningslagen utöka verksamhetsområdet för bl.a. kontrollerande verksam- Detta är dock inte aktuellt i förevarande ärende. geografiska området för kontroller bör framgå av den Vattenskotern ska vid kontroll få föras till land tar upp det problem som kan uppstå om det vid en kontroll skulle visa sig att föraren inte är behörig, och att den kontrollerande Kustbevaknings- eller polisenheten får ett larm eller behöver utföra någon annan viktig uppgift. Eftersom föraren inte är behörig, kan den kontrollerande myndigheten behöva transportera såväl vattenskoterföraren som vattenskotern till land, vilket kan uppehålla en Detta är inte alltid lämpligt för att den kontrollerande myndigheten ska kunna utföra sitt övriga arbete på ett Det bör därför, som efterfrågar, införas en rätt för en polisman eller en kustbevakningstjänsteman att medge att vattenskotern efter en kontroll förs till land av föraren. förutsättning för att något sådant medgivande över huvud taget ska kunna lämnas måste vara att det inte finns någon sjötrafikfara i det enskilda fallet. Motsvarande eller liknande möjligheter finns till exempel i 5 kap. 7 § körkortslagen, 18 c § lagen (2004:629) om trängselskatt, 16 § lagen (2014:52) om infrastrukturavgifter på väg eller 11 b § andra stycket lagen (1976:206) om felparkeringsavgift. När det gäller en kontroll av en vattenskoterförare enligt den nya lagen om förarbevis för vattenskoter är det i huvudsak följande situationer som kan tänkas uppstå. – Den kontrollerande myndigheten konstaterar att föraren inte har rätt att framföra vattenskotern (t.ex. om föraren inte har fyllt , om föraren inte har genomgått den utbildning som krävs för att få ett förarbevis eller om föraren av misstag tror sig omfattas av undantag från kravet på förarbevis). – Den kontrollerande myndigheten konstaterar att föraren har ett förar- bevis men att han eller hon nu har begått ett brott som kan tänkas leda till att förarbeviset återkallas (t.ex. sjöfylleri eller vårdslöshet i sjö- – Den kontrollerande myndigheten konstaterar att förarens förarbevis har återkallats och omhändertar förarbeviset. I den situation som beskrivs i den andra strecksatsen har föraren alltjämt rätt att föra vattenskotern, även om det finns en risk att förarbeviset i ett senare skede kommer att återkallas. Föraren kan alltså föra vattenskotern till land utan något särskilt medgivande. I de situationer som beskrivs i första och tredje strecksatserna har föraren däremot inte någon laglig rätt att föra vattenskotern, varför det krävs ett medgivande för att föraren ska få föra vattenskotern till land. ovan bör det vara en förutsättning för att ett sådant medgivande ska kunna lämnas att det inte finns någon fara för sjötrafiken i det enskilda fallet. sådant medgivande bör vidare kunna bli aktuellt endast om det är fråga om att föra vattenskotern en kortare sträcka till närmaste lämpliga Det ska alltså vara fråga om att föra vattenskotern till den upptagningsplats som geografiskt sett ligger närmast kontrollplatsen och som är lämplig för att ta upp vattenskotern på land. se till att vattenskotern hämtas landvägen eller att en förare med behörighet kör hem vattenskotern. Föraren får alltså inte köra vattenskotern till vilken upptagningsplats som helst eller köra hem vattenskotern, såvida inte detta verkligen är den närmaste lämpliga upptagningsplatsen. det, för att ett medgivande ska bli aktuellt, krävas att föraren är i skick att Det kan aldrig godtas att en berusad eller i övrigt medtagen förare för vattenskotern till land. Det bör som utgångspunkt inte heller vara aktuellt att låta en person föra vattenskotern till land, eftersom en sådan person aldrig har rätt att framföra en vattenskoter (förutom vid fall av dispens för tävlingsverksamhet enligt förordningen om vattenskoter). I enlighet med vad efterfrågar bör det i lagen anges att en förutsättning för att ett sådant medgivande ska få lämnas krävas att det kan ske utan någon menlig påverkan på Prop. 2020/21:190 sjösäkerheten. I övrigt får det lämnas till den kontrollerande myndigheten att ta ställning till om medgivande bör lämnas. anser att det bör övervägas att införa en rätt till förverkande av vattenskotern. Enligt kan det uppstå situationer av vanemässigt framförande, där straff inte kommer att vara en tillräcklig åtgärd. Förverkande bör enligt myndigheten även kunna komma i fråga beträffande en utlånad eller hyrd vattenskoter. Vid återkommande utlån av såväl privata som kommersiella ägares vattenskotrar till personer som saknar behörighet eller framför vattenskotern på ett vårdslöst sätt är det därför lämpligt med sanktioner som riktas mot vattenskotern i syfte att begränsa användandet av den. Detta skulle enligt myndigheten ge en möjlighet att begränsa den faktiska användningen av vattenskotrar i situationer när övriga åtgärder visar sig vara otillräckliga. Regeringen konstaterar att förverkande av en vattenskoter är en mycket ingripande åtgärd mot den enskilde, särskilt med beaktande av kostnaden för en vattenskoter. Likväl kan det inte uteslutas att en reglering om förverkande kan behövas i fråga om vattenskotrar. I avsaknad av beredningsunderlag kan en sådan reglering inte införas i förevarande lagstiftningsärende. framför vidare ett önskemål om att införa ett register över vattenskotrar. Enligt regeringens mening kan emellertid frågan inte beröras i lagstiftningsärendet. Regeringens förslag: Brott mot den föreslagna regleringen ska omfattas av direkta brottsbekämpning. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: tillstyrker förslaget. framför inga remissinstanser några särskilda synpunkter. I sitt svar på den kompletterande promemorian föreslår att den föreslagna straffbestämmelsen för underlåtelse att överlämna ett ogiltigt förarbevis till ansvarig myndighet ska undantas från direkta brottsbekämpande verksamhet. Skälen för regeringens förslag: I avsnitt 9 föreslås att vissa överträdelser ska straffsanktioneras. För att reformen om krav på förarbevis för vattenskoter ska få fullt genomslag krävs en effektiv brottsbekämpning som omfattar samtliga föreslagna brottstyper. Något undantag för något av brotten när det gäller omfattningen av direkta brottsbekämpning bör därför inte göras. En hänvisning till den föreslagna lagen om förarbevis för vattenskoter bör därmed läggas till i 3 kap. 2 § kustbevakningslagen. Att ska bekämpa brott enligt den föreslagna lagen följer av 2 § polislagen. 2020/21:190 11 Överklagande Regeringens förslag: Beslut om tillstånd att bedriva utbildning, återkallelse av sådant tillstånd, utfärdande av förarbevis och återkallelse av förarbevis ska få överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Detsamma ska gälla beslut om förelägganden inom ramen för tillsynsverksamheten. Ett beslut som rör en fysisk person ska överklagas till den förvaltningsrätt inom vars domkrets klaganden är folkbokförd eller, om klaganden inte är folkbokförd i , inom vars domkrets klaganden vistas. Ett beslut som rör en juridisk person ska överklagas till den förvaltningsrätt inom vars domkrets företagets eller verksamhetens ledning finns. De beslut som rör fysiska personer utan folkbokföring eller vistelseort i eller juridiska personer utan ledning i ska överklagas till den förvaltningsrätt inom vars domkrets beslutet meddelades. Prövningstillstånd ska krävas vid överklagande till kammarrätten. Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. I promemorian finns inga särskilda forumbestämmelser vid överklagande till allmän förvaltningsdomstol. Remissinstanserna: tillstyrker förslaget. Förvaltningsrätten i anser att det för en mer enhetlig och lättare tillämplig regering bör införas en forumregel lik den i körkortslagen. Den kompletterande promemorians förslag överensstämmer med regeringens.