prop · H803185 · 2021-04-29 00:00:00 — 1 § Lagen innehåller bestämmelser om kriterier som biodrivmedel och biobränslen ska uppfylla för att anses vara hållbara (hållbarhetskriterier) och om hållbarhetsbesked som ska visa detta. Lagen innehåller även bestämmelser om anläggningsbesked. I paragrafen regleras lagens innehåll. Ändringen görs med anledning av att hållbarhetskriterierna ska gälla även för fasta och gasformiga biobränslen. Övervägandena finns i avsnitt 6. Ordet flytande tas bort eftersom biobränslen i lagen kommer att omfatta även fasta och gasformiga bränslen som används för produktion av el, värme, kyla eller bränslen i anläggningar av viss storlek, jfr den nya definitionen av biobränslen i 2 § och, i fråga om anläggningarnas storlek, 3 a §. 2 § I denna lag betyder agrobiomassa: biomassa som produceras inom jordbruket, biobränslen: fasta, gasformiga eller flytande bränslen som framställs av biomassa och som används för andra energiändamål än motordrift, biomassa: den biologiskt nedbrytbara delen av produkter, avfall och restprodukter av biologiskt ursprung från jordbruk, skogsbruk och därmed förknippad industri inklusive fiske och vattenbruk, liksom den biologiskt nedbrytbara delen av industriavfall och kommunalt avfall, biodrivmedel: flytande eller gasformiga bränslen som framställs av biomassa och som används för motordrift, livsmedels- eller fodergrödor: stärkelserika grödor, sockergrödor eller oljegrödor som produceras på jordbruksmark som huvudgrödor, dock inte 1.restprodukter och avfall, 2.material som innehåller både cellulosa och lignin, eller 3.mellangrödor som inte kräver att ytterligare mark tas i anspråk, avfall: ämne eller föremål som innehavaren gör sig av med eller avser eller är skyldig att göra sig av med, dock inte ett ämne som avsiktligt har manipulerats eller kontaminerats för att anses som avfall, restprodukt: ett ämne som inte är den eller de slutprodukter som en produktionsprocess direkt ska producera eller är huvudsyftet med processen och där produktionsprocessen inte avsiktligt ändrats för att producera ämnet, produktionskedja: den produktionsprocess som pågår fram till och med användningen av biodrivmedlet eller biobränslet och börjar med –odling av biomassa, inbegripet framställning av gödsel för odlingen, eller –omhändertagandet av avfall eller restprodukter som biodrivmedlet eller biobränslet framställs av, om inte restprodukterna har uppkommit direkt i en jordbruks-, vattenbruks-, fiske- eller skogsbruksverksamhet, och skogsbiomassa: biomassa som produceras inom skogsbruket. I paragrafen finns definitioner av ord och uttryck som används i lagen. Ändringar görs i huvudsak för att hållbarhetskriterierna även ska gälla för fasta och gasformiga biobränslen som används för produktion av el, värme, kyla eller bränslen i anläggningar av en viss storlek. Detta genomför artikel 2.25–2.28 i direktiv (EU) 2018/2001. Övervägandena finns i avsnitt 6, 8.1, 8.2 och 9.1. Det införs nya definitioner av agrobiomassa och skogsbiomassa. Definitionerna har samma lydelse som i direktiv (EU) 2018/2001. Med agrobiomassa avses biomassa som produceras inom jordbruket. Med skogsbiomassa avses biomassa som producerats i skogsbruk, vilket motsvarar råvaror som producerats på skogsmark. En definition av vad som avses med skogsmark finns i 2 § första stycket 1 skogsvårdslagen (1979:429). Definitionerna av flytande och gasformiga biobränslen ersätts av en definition av biobränslen som utöver flytande och gasformiga bränslen, omfattar fasta bränslen som framställs av biomassa. Med gasformiga biobränslen avses att bränslet i rumstemperatur och normalt lufttryck uppträder i gasform. Med gasformiga biobränslen avses därmed även gaser som komprimerats till vätskeform. För att ett bränsle ska vara ett biobränsle ska det användas för andra energiändamål än motordrift. De energiändamål som nämns i direktivet är produktion av el, värme, kyla eller bränslen, jfr 3 a §. Kravet på hållbarhetskriterier gäller endast produktion med fasta och gasformiga biobränslen i anläggningar av viss storlek, vilket framgår av 3 a §. I definitionen av biodrivmedel ersätts ordet vätskeformiga av flytande. Ingen ändring i sak avses. Vidare ändras definitionen så att den avser bränslen som används för motordrift. Utöver transportändamål omfattas även användning i mobila arbetsmaskiner och stationära motorer. An- vändning av bränsle för annat ändamål än motordrift, t.ex. för uppvärmning, omfattas inte. Ordet flytande tas bort ur definitionen av produktionskedja, eftersom även fasta och gasformiga biobränslen ska omfattas. 3 § För att biodrivmedel och biobränslen ska anses som hållbara ska hållbarhetskriterierna i 2 kap. 1–7 §§ vara uppfyllda. Om sådana drivmedel eller bränslen framställts av avfall eller restprodukter, gäller bara kriteriet i 2 kap. 1 § utom i fall som anges i andra stycket. Om biodrivmedel eller biobränslen framställts av –restprodukter som uppkommit direkt i en vattenbruks-, fiske- eller skogsbruksverksamhet gäller kriterierna i 2 kap. 1–7 §§, –restprodukter som uppkommit direkt i en jordbruksverksamhet gäller kriterierna i 2 kap. 1–8 §§, och –avfall som uppkommit direkt i en jordbruksverksamhet gäller kriterierna i 2 kap. 1 och 8 §§. Fast kommunalt avfall från biomassa som används för produktion av el, värme och kyla ska anses som hållbart även om hållbarhetskriterierna i 2 kap. inte är uppfyllda. I paragrafen regleras vilka hållbarhetskriterier som ska vara uppfyllda för att biodrivmedel och biobränslen ska anses vara hållbara. görs med anledning av att ytterligare hållbarhetskriterier läggs till i 2 kap. 2020/21:185 Paragrafen genomför artikel 29.1 andra och tredje stycket och 29.2 i direktiv (EU) 2018/2001. Övervägandena finns i avsnitt 6 och 8.3. Paragrafen är utformad i enlighet med Lagrådets förslag. I första stycket första meningen ändras hänvisningen så att den även omfattar de nya hållbarhetskriterierna i 2 kap. 6 och 7 §§, som avser biodrivmedel och biobränslen som framställs av skogsbiomassa. Det görs även en språklig ändring. I första stycket andra meningen och i andra stycket anges vilka hållbarhetskriterier som gäller för avfall och restprodukter. Även avfall och restprodukter som först bearbetas till en produkt som sedan bearbetas ytterligare till biodrivmedel eller biobränslen omfattas av andra stycket. I ett nytt tredje stycke införs ett undantag från hållbarhetskriterierna för fast kommunalt avfall från biomassa som används för produktion av el, värme och kyla. Uttrycket kommunalt avfall har samma betydelse som i 15 kap. 3 § men omfattar i detta sammanhang endast fast sådant avfall. I 2 § finns en definition av biomassa. 3 a § I fråga om fasta eller gasformiga biobränslen gäller 3 § första och andra styckena endast bränslen som används för produktion av el, värme, kyla eller bränslen i anläggningar med en sammanlagd installerad tillförd effekt på för fasta biobränslen och på för gasformiga biobränslen. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela ytterligare föreskrifter om vad som avses med anläggningar och sammanlagd installerad tillförd effekt. Paragrafen är ny och innebär en begränsning av hållbarhetskriterierna för fasta eller gasformiga biobränslen. Bestämmelsen genomför artikel 29.1 fjärde stycket i direktiv (EU) 2018/2001. Övervägandena finns i avsnitt 6. I första stycket begränsas hållbarhetskriterierna i fråga om fasta eller gasformiga biobränslen till att endast gälla bränslen som används för produktion av el, värme, kyla eller bränslen. Giltigheten begränsas också till sådan produktion i anläggningar av viss storlek, eller mer för fasta biobränslen och eller mer för gasformiga biobränslen. I ett meddelande från kommissionen om det praktiska genomförandet av EU:s hållbarhetssystem för biodrivmedel och flytande biobränslen och om beräkningsregler för biodrivmedel (2010/C 160/02), avsnitt 3.1, anges vad som avses med en anläggning. Kommissionen anger i meddelandet att en anläggning även inkluderar en eventuell bearbetningsanläggning som används i en produktionsprocess. Är en bearbetningsanläggning i drift före en tidsgräns så ska hela anläggningen, enligt meddelandet, omfattas av kravet på minskade växthusgasutsläpp. Med anläggning avses alltså en hel produktionsanläggning, inklusive eventuella bearbetningsanläggningar. I 2 kap. 1 b § finns bestämmelser om när en anläggning ska anses ha tagits i drift. Bemyndigandet i andra stycket får betydelse t.ex. om kommissionen meddelar ytterligare vägledning om vad som avses med en anläggning. Föreskrifter kan då meddelas i förordning eller, efter regeringens bemyndigande, i föreskrifter på myndighetsnivå. Bemyndigandet omfattar även detaljerade föreskrifter om vad som avses med sammanlagd installerad 1 § För att biodrivmedel och flytande biobränslen ska anses som hållbara ska användningen av dem medföra att utsläppen av växthusgaser understiger de utsläpp som användningen av fossila bränslen hade gett, med 1.minst 50 procent, om biodrivmedlet eller det flytande biobränslet har producerats i en anläggning som har tagits i drift , 2.minst 60 procent, om biodrivmedlet eller det flytande biobränslet har producerats i en anläggning som har tagits i drift efter , och 3.minst 65 procent, om biodrivmedlet eller det flytande biobränslet har producerats i en anläggning som har tagits i drift efter . Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela ytterligare föreskrifter om hur minskningen av utsläppen av växthusgaser för de biodrivmedel och flytande biobränslen som avses i första stycket ska beräknas. I paragrafen regleras hur stora utsläppsminskningar av växthusgaser som krävs för att biodrivmedel och flytande biobränslen ska anses vara hållbara. Ändringarna görs med anledning av att kraven för biodrivmedel och flytande biobränslen höjs om de produceras i anläggningar som tas i drift efter utgången av 2020. Bestämmelsen genomför artikel 29.10 första stycket i direktiv (EU) 2018/2001. Övervägandena finns i avsnitt 7. I första stycket införs en ny tredje punkt. I den ställs krav på lägre utsläpp för biodrivmedel och flytande biobränslen som har producerats i anläggningar som tagits i drift efter utgången av 2020. I övrigt ändras stycket språkligt. Hittillsvarande andra stycket utgår. Den beräkningsregel som stycket innehållit kan meddelas i förordning eller myndighetsföreskrifter med stöd av bemyndigandet i andra – hittillsvarande tredje – stycket. Det bemyndigandet preciseras så att det avser biodrivmedel och flytande biobränslen. 1 a § För att fasta och gasformiga biobränslen ska anses som hållbara vid produktion av el, värme eller kyla ska användningen av dem medföra att utsläppen av växthusgaser understiger de utsläpp som användningen av fossila bränslen hade gett, med 1.minst 70 procent, om anläggningen där biobränslet används har tagits i drift efter , och 2.minst 80 procent, om anläggningen där biobränslet används har tagits i drift efter . Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela ytterligare föreskrifter om hur minskningen av utsläppen av växthusgaser för de biobränslen som avses i första stycket ska beräknas. Paragrafens hittillsvarande innehåll flyttas till en ny 1 b §. Genom paragrafens nya lydelse införs krav på växthusgasminskningar för fasta och gasformiga biobränslen för vissa användningsområden. Paragrafen genomför artikel 29.10 första stycket i direktiv (EU) 2018/2001. Övervägandena finns i avsnitt 7. I första stycket ställs krav på växthusgasminskningar för fasta och gasformiga biobränslen som används vid produktion av el, värme eller kyla. För att kravet ska gälla så ska anläggningarna där fasta och gasformiga biobränslen används ha en viss storlek, jfr 1 kap. 3 a §. Vilken kravnivå som gäller beror på när anläggningen har tagits i drift. I 1 b § regleras när en anläggning ska anses ha tagits i drift. 2020/21:185 I ett nytt andra stycke införs ett bemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela ytterligare föreskrifter om hur minskningen av utsläppen av växthusgaser för fasta och gasformiga biobränslen ska beräknas. 1 b § En anläggning anses ha tagits i drift enligt 1 och 1 a §§ så snart det vid anläggningen förekommer fysisk produktion av biodrivmedel, flytande biobränslen eller el, värme eller kyla från fasta eller gasformiga biobränslen. Paragrafen är ny. Den reglerar när en anläggning ska anses ha tagits i drift. Paragrafens innehåll hämtas från hittillsvarande 1 a §. Det görs även ändringar med anledning av att kraven på minskade utsläpp av växthusgaser ska gälla för användning av fasta och gasformiga biobränslen som används för produktion av el, värme eller kyla. Paragrafen genomför artikel 29.10 andra stycket i direktiv (EU) 2018/2001. Övervägandena finns i avsnitt 6. Kraven på utsläppsminskningar av växthusgaser i 1 och 1 a §§ har som utgångspunkt när en anläggning har tagits i drift, se även prop. 2016/17:217 s. 34. 2 § För att biodrivmedel och biobränslen ska anses som hållbara får de inte produceras av agrobiomassa från mark som eller senare utgjordes av någon av följande typer av områden, oavsett om marken är av detta slag eller inte: a)naturskog eller annan trädbevuxen mark med inhemska arter, där det inte finns några klart synliga tecken på mänsklig verksamhet och där de ekologiska processerna inte störts i betydande utsträckning, b)med stor biologisk mångfald som i avsaknad av mänsklig verksamhet förblir och som bibehåller den naturliga artsammansättningen och sina ekologiska särdrag och processer, c)med stor biologisk mångfald som i avsaknad av mänsklig verksamhet skulle upphöra att vara och som är rik på arter och inte skadad, d)områden som i lag eller genom beslut av en myndighet har utsetts för naturskydd, eller e)skog eller annan trädbevuxen mark med stor biologisk mångfald som är rik på arter och inte skadad eller som av en myndighet har konstaterats ha stor biologisk mångfald, om det inte finns belägg för att råvaruuttaget varit oskadligt ur naturskyddssynpunkt. Första stycket gäller dock inte a)om ett område som avses i första stycket b eller c är mindre än en hektar eller om det inom ett område som anges i första stycket c är nödvändigt att skörda råvaror för att bevara markens status som , eller b)om produktion av råvaror till biodrivmedel och biobränslen inte påverkar de syften som gäller för ett sådant område som anges under första stycket d. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela ytterligare föreskrifter om kriterier och geografisk räckvidd för de områden som anges i första stycket. I paragrafen finns en begränsning av vilka marktyper som råvaran till biodrivmedel och biobränslen får komma ifrån, om drivmedlet eller bränslet ska anses som hållbart. Ändringarna görs bl.a. med anledning av att paragrafen endast ska gälla agrobiomassa. 29.3 i direktiv (EU) 2018/2001. Övervägandena finns i avsnitt 8.1. Eftersom markkriterierna i paragrafen endast ska gälla för biomassa som produceras inom jordbruket byts i första stycket ordet råvaror ut mot agro- Det görs också språkliga ändringar. Det finns en definition av agrobiomassa i 1 kap. 2 §. Paragrafen har varit begränsad till att gälla biodrivmedel och flytande biobränslen. Ordet flytande tas bort ur första stycket, eftersom hållbarhetskriterierna även ska gälla för användning av fasta och gasformiga biobränslen som används för produktion av el, värme, kyla eller bränslen. För att hållbarhetskriteriet ska gälla, ska anläggningarna där fasta och gasformiga biobränslen används ha en viss storlek, jfr 1 kap. 3 a §. I punkt d ersätts ”till naturskyddsområden” med ”för naturskydd” eftersom uttrycket naturskyddsområden inte används i lagstiftning. Ett nytt hållbarhetskriterium som genomför artikel 29.3 d) i och ii och som avser skogar och annan trädbevuxen mark med stor biologisk mångfald läggs till i en ny punkt e. Biodrivmedel eller biobränslen får inte produceras från agrobiomassa som kommer från sådan mark. I andra stycket punkten a införs en begränsning av markkriterierna för vissa typer av så att de inte gäller för områden som är mindre än en hektar. Orden ”och dessa råvaror används för att producera biodrivmedel och flytande biobränslen” tas bort utan ändring i sak. Det görs även en språklig ändring utan ändring i sak. Ordet flytande tas bort i punkten b. I tredje stycket tas hänvisningen till första stycket a–c bort, eftersom bemyndigandet ska omfatta alla de områden som anges i första stycket. 3 § För att biodrivmedel och biobränslen ska anses som hållbara får de inte produceras av agrobiomassa från mark inom områden som eller senare har utsetts till skyddsområden för att skydda sällsynta, hotade eller utrotningshotade ekosystem eller arter, som är erkända i internationella avtal eller som ingår i förteckningar som har utarbetats av mellanstatliga organisationer eller av . Detta gäller oavsett om marken är av detta slag eller inte. Första stycket gäller endast om produktion av agrobiomassa till biodrivmedel och biobränslen påverkar de syften som gäller för ett sådant område som anges i första stycket. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela ytterligare föreskrifter om kriterier och geografisk räckvidd för de områden som anges i första stycket. 4 § För att biodrivmedel och biobränslen ska anses som hållbara får de inte produceras av agrobiomassa från mark som utgjordes av någon av följande naturtyper, men som inte längre gör det när råvarorna skördas: a)våtmarker, varmed avses mark som eller en betydande del av året är täckt eller mättat av vatten, b)kontinuerligt beskogade områden, varmed avses markområden som omfattar mer än ett hektar med träd som är högre än och ett krontak som täcker av ytan eller med befintliga träd som kan uppnå dessa värden, eller c)markområden som omfattar mer än ett hektar med träd som är högre än och ett krontak som täcker mellan av ytan eller med befintliga träd som kan uppnå dessa värden. Första stycket gäller dock inte om ändrad markanvändning inom ett område som anges under c medför att kraven i 1 § uppfylls. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela ytterligare föreskrifter om kriterier och geografisk räckvidd för de områden som anges i första stycket. 2020/21:185 5 § För att biodrivmedel och biobränslen ska anses som hållbara får de inte produceras av agrobiomassa från mark som var torvmark, om det inte visas att odling och skörd av råvaran inte medför dränering av tidigare odikad mark. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela ytterligare föreskrifter om kriterier och geografisk räckvidd för de områden som avses. I 3–5 §§ finns begränsningar av vilka marktyper som råvaran till biodrivmedel och biobränslen får komma ifrån, om biodrivmedlet och biobränslet ska anses som hållbart. Ändringarna görs för att vissa hållbarhetskriterier endast ska avse agrobiomassa och för att hållbarhetskriterierna även ska gälla för fasta och gasformiga biobränslen som används för produktion av el, värme, kyla eller bränslen i anläggningar av viss storlek. Paragraferna genomför artikel 29.3–29.5 i direktiv (EU) 2018/2001 och 5 § har utformats efter synpunkter från Lagrådet. Övervägandena finns i avsnitt 6 och 8.1. Omarbetningarna av direktiv (EU) 2018/2001 innebär att 3–5 §§ endast ska avse agrobiomassa och inte skogsbiomassa. Ordet råvaror ersätts därför av agrobiomassa i 3 § första och andra styckena, 4 § första stycket och 5 § första stycket. I 4 § första stycket och i 5 § första stycket tas orden ”eller avverkas” respektive ”eller avverkning” bort eftersom skogsbiomassa inte ska omfattas. I 3 § andra stycket och 5 § första stycket tas ordet flytande bort, eftersom bestämmelserna omfattar alla biobränslen, även fasta och gasformiga, som används vid produktion av el, värme, kyla eller bränslen i anläggningar av viss storlek. En definition av biobränslen finns i 1 kap. 2 §. I paragraferna görs även vissa språkliga ändringar. 6 § För att biodrivmedel och biobränslen som har producerats av skogsbiomassa ska anses som hållbara ska det visas att det finns både en nationell eller regional lagstiftning som är tillämplig inom avverkningsområdet och system för övervakning och kontroll av samma område som säkerställer att 1.avverkningsverksamheten sker på ett lagenligt sätt, 2.skogsföryngring sker på avverkade arealer, 3.arealer som utsetts för naturskydd skyddas, 4.det vid avverkningen tas hänsyn till att jordbeskaffenheten och den biologiska mångfalden ska bevaras, så att skadeverkningarna minimeras, och 5.avverkningen upprätthåller eller förbättrar skogens produktionskapacitet på lång sikt. Även om villkoren i första stycket inte är uppfyllda, ska biodrivmedel och biobränslen anses som hållbara om det visas att det finns ett förvaltningssystem för ursprungsområdet som säkerställer att villkor som motsvarar dem som anges i det stycket är uppfyllda. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela ytterligare föreskrifter om hur det ska visas att villkoren avseende de system för övervakning, kontroll eller förvaltning som anges i första och andra styckena är uppfyllda. Paragrafen får ett nytt innehåll. Det införs ett nytt hållbarhetskriterium för biodrivmedel och biobränslen som produceras av skogsbiomassa. Bestämmelsen genomför artikel 29.6 i direktiv (EU) 2018/2001. Övervägandena finns i avsnitt 8.2. Paragrafen är utformad i enlighet med Lagrådets synpunkter och förslag. Första stycket gäller för det land som skogsbiomassan kommer ifrån. 2020/21:185 Att kraven uppfylls ska visas genom det kontrollsystem som de rappor- teringsskyldiga ska ha enligt hållbarhetslagen, jfr 3 kap. 1 a §. Anvisningar för att visa att skogsbiomassa är hållbar finns i direktiv (EU) 2018/2001. Hur det ska visas att hållbarhetskriteriet är uppfyllt beror på om skogsbiomassan kommer från ett s.k. A-land eller ett B-land. I enlighet med vad Lagrådet anför används ordet avverkning i paragrafen. I direktivet används ordet skörd i fråga om skogsbiomassa. Ett A-land har både en lagstiftning som är tillämplig inom avverkningsområdet och system för övervakning och kontroll som säkerställer att kraven för att skogsbiomassan ska anses som hållbar är uppfyllda. Det är tillräckligt att använda första- eller andrapartsgranskning fram till skogsbiomassans första samlingspunkt när skogsbiomassan kommer från ett A- land. Om det finns en generell analys och bedömning av en myndighet, som innebär att kriterierna för A-länder är uppfyllda, krävs endast en försäkran om att råvaran har producerats i den region som bedömningen gäller för. De arealer som avses i första stycket tredje punkten ska enligt direktivet inkludera arealer på våtmarker eller torvmarker och ha utsetts enligt internationell eller nationell rätt eller av relevant behörig myndighet. Om det inte kan visas att skogsbiomassan kommer från ett A-land, ska det finnas förvaltningssystem för området som skogsråvaran kommer ifrån som säkerställer att motsvarande krav är uppfyllda (B-land). Detta framgår av andra stycket. I andra stycket används uttrycket ursprungsområde i stället för avverkning. Det motsvaras av uttrycket sourcing area i den engelska versionen av direktivet. Ursprungsområde definieras i artikel 2.30.Där anges att med ursprungsområde avses ett geografiskt avgränsat område där bränsleråvaran för skogsbiomassan tas, för vilket det finns tillförlitlig och oberoende information och där förhållandena är tillräckligt homogena för att riskerna i fråga om skogsbiomassans hållbarhet och lagenlighet ska kunna bedömas. Kommissionen ska i enlighet med artikel 29.8 i direktiv (EU) 2018/2001 ta fram genomförandeakter för de underlag som ska visa att hållbarhetskriterierna för skogsbiomassa är uppfyllda. Bemyndigandet i tredje stycket gör det möjligt att genomföra sådana bestämmelser i förordning eller, efter regeringens bemyndigande, i föreskrifter på myndighetsnivå.