prop · H90323 · 2021-10-12 00:00:00 — Hänvisningen till 7 kap. 8 § andra stycket ändras så att hänvisning i stället görs till tredje stycket samma paragraf. Ändringen är en följd av att ett nytt andra stycke införs i 7 kap. 8 §. I paragrafen regleras beskattningsunderlaget vid import av varor. Andra stycket är nytt och införs som en anpassning till möjligheten i tullagstiftningen att med stöd av ett tillstånd för centraliserad klarering lämna tulldeklaration i ett annat EU-land för import av varor till . När tulldeklarationen inges i ett annat EU-land med stöd av tillstånd för centraliserad klarering, fastställs tullvärdet av tullmyndigheten i det landet. Det är även denna myndighet som tar ut tull och sådana avgifter som utgör importtullar som grundas på den EU-gemensamma tulltaxan (artiklarna 56, 101 och 179.3 d i unionstullkodexen). Skatter och övriga avgifter tas dock även i dessa fall ut av . I det nya andra stycket förtydligas att i dessa fall ska beskattningsunderlaget utgöras av varans värde för tulländamål som fastställts av det andra EU-landets tullmyndighet, med tillägg av tull och avgifter som tas ut av det andra EU- landets tullmyndighet eller av med anledning av införseln. Vidare anges att i beskattningsunderlaget ska det även ingå andra statliga skatter, utom skatt enligt ML, som tas ut av med anledning av införseln och att tillägg av tull, skatt eller avgifter ska inte göras i fall då tullen, skatterna eller avgifterna ingår i varans värde. Det nuvarande andra stycket flyttas till tredje stycket. Paragrafen utformas i huvudsak enligt Lagrådets förslag. Övervägandena finns i avsnitt 6. I paragrafen regleras i vilken redovisningsperiod utgående skatt ska redovisas. Punkt 5 är ny och införs som en anpassning till möjligheten i tullagstiftningen att med stöd av ett tillstånd för centraliserad klarering lämna tulldeklaration i ett annat EU-land för import av varor till . I punkten regleras under vilken redovisningsperiod en mervärdesskatteregistrerad importör ska redovisa utgående skatt för en import till för vilken tulldeklarationen lämnas in i ett annat EU-land med stöd av ett tillstånd för centraliserad klarering. I dessa fall uppkommer inte tullskulden i och kommer därför inte att ställa ut en tullräkning med fastställt tullvärde och eventuell tull att betala. Tidpunkten för redovisning av mervärdesskatt vid denna typ av import kopplas därför i stället till den redovisningsperiod under vilken skattskyldighet för mervärdesskatten inträder, vilket enligt 1 kap. 5 § andra stycket är när tullskulden uppkommer eller skulle ha uppkommit om varan hade varit 2021/22:23 belagd med tull. Tullskulden uppkommer enligt artikel 77.2 i unionstullkodexen då tulldeklarationen godtas. Det kan uppkomma situationer där i fall som avses i punkt 5 ställer ut en tullräkning avseende punktskatt eller någon nationell avgift. I dessa fall ska den utgående skatten ändå redovisas enligt denna punkt, dvs. när skattskyldigheten inträder för importen. Slutligen görs följdändringar i punkterna 3 och 4 med anledning av att en ny punkt införs i paragrafen. Övervägandena finns i avsnitt 6. I paragrafen regleras omprövning av bl.a. beslut om återbetalning av ingående skatt till utländska beskattningsbara personer som är etablerade i ett annat EU-land. Ändringen i första stycket innebär att det görs en hänvisning även till 19 kap. 31 a § andra stycket. Ändringen innebär att reglerna om omprövning i 66 kap. skatteförfarandelagen (2011:1244) tillämpas på beslut om återbetalning till beskattningsbara personer som har ett s.k. identifieringsbeslut i för tillämpning av de särskilda ordningarna (unionsordningen och importordningen) utan att vara registrerade till mervärdesskatt här. De beslut som omfattas är beslut om återbetalning av ingående skatt avseende förvärv eller import för omsättningar i . Övervägandena finns i avsnitt 8. Paragrafen är ny och reglerar omprövning av beslut om återbetalning enligt 10 kap. 5–8 §§. En begäran om omprövning av sådana beslut ska ha kommit in till från den dag då den som beslutet gäller fick del av det. I övrigt gäller bestämmelserna i 66 kap. skatteförfarandelagen vid omprövningen. Besluten som omfattas rör återbetalning till bl.a. internationella organisationer och utländska beskickningar. Reglerna i skatteförfarandelagen möjliggör omprövning på initiativ av både den som har ansökt om återbetalning och , samt obligatorisk omprövning vid överklagande. Övervägandena finns i avsnitt 8. 11.2Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:1563) om tobaksskatt I paragrafen regleras vissa undantag från skattskyldighet. Från skattskyldighet undantas enligt första stycket 2 varor som förs in till av en enskild person som har förvärvat varorna i ett annat EU- land och som själv transporterar dem till , om varorna är avsedda för dennes eller dennes familjs personliga bruk. Ändringen innebär att det införs referensnivåer till ledning för bevisningen vid en sådan bedömning. Enligt det nya tredje stycket första meningen ska, vid en bedömning enligt första stycket 2, varor i större mängder än de som anges i det nya fjärde stycket inte anses vara avsedda för personligt bruk, om inte personen kan visa att varorna i det enskilda fallet är avsedda för dennes eller dennes familjs personliga bruk. De mängder som anges i fjärde stycket är 800 cigaretter, 400 cigariller (med en vikt av högst per styck), 200 cigarrer och röktobak. Vid bedömningen av om varor är avsedda för personligt bruk eller inte enligt första stycket 2 ska samtliga omständigheter beaktas i varje enskilt fall. Faktorer som ska beaktas särskilt är enligt artikel 32 rådets direktiv /118/EG av om allmänna regler för punktskatt och om upphävande av direktiv /12/EEG (punktskattedirektivet) a)Innehavarens kommersiella ställning och dennes skäl för att inneha de punktskattepliktiga varorna. b)Den plats där de punktskattepliktiga varorna finns eller, i tillämpliga fall, det transportsätt som använts. c)Alla handlingar som hänför sig till de punktskattepliktiga varorna. d)De punktskattepliktiga varornas beskaffenhet. e)De punktskattepliktiga varornas kvantitet. Genom den nya bestämmelsen i tredje stycket ska de referensnivåer som anges i fjärde stycket användas som ledning vid bedömningen av om varornas kvantitet talar för eller emot att varorna är avsedda för personligt bruk. Om en enskild person själv transporterar tobaksvaror i större mängder än de som anges i fjärde stycket ska de inte anses vara avsedda för personligt bruk om inte personen kan visa att varorna i det enskilda fallet är avsedda för dennes eller dennes familjs personliga bruk. Det finns i dessa fall således en presumtion för att varorna är avsedda för annat än personligt bruk. Denna presumtion gäller hela mängden tobak och inte enbart den del som överskrider nivåerna. Ett exempel kan illustrera detta. För cigarrer är referensnivån 200 stycken (se ovan). Om en enskild person själv transporterar 250 cigarrer till presumeras alla 250 cigarrerna vara avsedda för annat än personligt bruk och inte enbart de 50 cigarrerna som överskrider referensnivån. Det är viktigt att notera att nivåerna inte är några fasta gränser, utan enbart är en referens till ledning för bevisningen. Utgångspunkten är att varor som förs in i större mängder än de som anges i fjärde stycket inte ska anses vara avsedda för personligt bruk. Mängder över referensnivåerna kan dock i enskilda fall anses vara avsedda för personligt bruk om den enskilde kan bevisa att tobaken är avsedd för sådant ändamål. I tredje stycket andra meningen förtydligas att samtliga omständigheter i det enskilda fallet ska beaktas även vid en sådan bedömning. Övriga omständigheter kan då användas för att bryta presumtionen. Även mängder under referensnivåerna kan anses vara avsedda för annat än personligt bruk om övriga omständigheter talar för detta. Ett exempel kan vara att det av den enskildes egen berättelse, av sättet varorna transporteras eller av medföljande handlingar framgår att de är avsedda för vidarebefordran till andra personer. Paragrafen utformas efter synpunkter från Lagrådet. Övervägandena finns i avsnitt 7. I paragrafen regleras vem som är skattskyldig vid import av skattepliktiga I paragrafen görs vissa ändringar som innebär en anpassning till möjligheten i tullagstiftningen att med stöd av ett tillstånd till centraliserad klarering lämna tulldeklaration i ett annat EU-land för import av varor till Ändringen i första stycket, innebär att en ny tredje punkt införs. nya punkten anges vem som är skattskyldig i de fall en tulldeklaration lämnas in i ett annat EU-land med stöd av ett tillstånd för centraliserad Tullskulden uppkommer då i det EU-land där deklarationen lämnas in, medan skattskyldighet för punktskatt uppkommer i . Bestämmelsen innebär att den som är skyldig att betala tullen i det andra EU-landet, eller skulle ha varit skyldig att betala tullen om varan hade varit belagd med tull, även är skattskyldig för punktskatten för importen. uttrycket ”skulle ha varit skyldig att betala tullen” avses både situationer där varan är tullfri och situationer där varan importeras från ett territorium som ingår i EU:s tullområde men som inte ingår Europeiska unionens punktskatteområde (t.ex. ), och varan därför inte är belagd med tull. Som en följd av att punkt 3 införs i första stycket görs även en smärre redaktionell ändring i punkt 2. I paragrafens andra stycke förkortas hänvisningen till unionstullkodexen som en följd av att det fullständiga namnet på unionstullkodexen införs i första stycket 3. Övervägandena finns i avsnitt 6. I paragrafen anges tidpunkten för skattskyldighetens inträde. I paragrafen görs vissa ändringar som innebär en anpassning till möjligheten i tullagstiftningen att med stöd av ett tillstånd till centraliserad klarering lämna tulldeklaration i ett annat EU-land för import av varor till . I första stycket 8 läggs orden ”i ” till. Bestämmelsen avser import till där tullskulden uppkommer i . Den nya punkt 9 innehåller en bestämmelse om skattskyldighetens inträde i de fall där tullskulden uppkommer i ett annat EU-land för att tulldeklaration har lämnats in i det landet med stöd av tillstånd för centraliserad klarering. Tullskulden vid en import uppkommer enligt artikel 77.2 i unionstullkodexen då tulldeklarationen godtas. I paragrafen görs även några språkliga ändringar. Ändringarna innebär att lagtexten är anpassad till lydelsen i artikel 77 i unionstullkodexen. Ändringarna innebär även att lagtexten i denna bestämmelse och 9 c § första stycket blir enhetliga. Vidare ersätts uttrycken ”skyldighet att betala tull inträder” och ”om det funnits skyldighet att betala tull” med ”då tullskulden uppkommer” och ”om varan hade varit belagd med tull”. Den ändrade lydelsen syftar på samma tidpunkt som den nuvarande lydelsen. Någon ändring i sak är inte avsedd. Övervägandena finns i avsnitt 6. I paragrafen regleras vem som är skattskyldig vid import av snus, tuggtobak och övrig tobak. I paragrafen görs vissa ändringar som innebär en anpassning till möjligheten i tullagstiftningen att med stöd av ett tillstånd till centraliserad klarering lämna tulldeklaration i ett annat EU- Prop. 2021/22:23 land för import av varor till . Ändringen i första stycket, innebär att en ny tredje punkt införs, se vidare kommentaren till 9 c §. Därutöver görs vissa mindre språkliga och redaktionella ändringar. Någon ändring i sak är inte avsedd. Övervägandena finns i avsnitt 6. I paragrafen anges tidpunkten för skattskyldighetens inträde. I paragrafen görs vissa ändringar som innebär en anpassning till möjligheten i tullagstiftningen att med stöd av ett tillstånd till centraliserad klarering lämna tulldeklaration i ett annat EU-land för import av varor till . I punkt 7 läggs orden ”i ” till. Bestämmelsen avser import till där tullskulden uppkommer i . Den nya punkt 8 innehåller en bestämmelse om skattskyldighetens inträde i de fall där tullskulden uppkommer i ett annat EU-land för att tulldeklaration har lämnats in i det landet med stöd av tillstånd för centraliserad klarering. Tullskulden vid en import uppkommer enligt artikel 77.2 i unionstullkodexen då tulldeklarationen godtas. Övervägandena finns i avsnitt 6. I paragrafen regleras överklagande i fall då skatteförfarandelagens överklagandebestämmelser inte är direkt tillämpliga. Genom ett nytt andra stycke införs vissa specialbestämmelser om omprövning av beslut om återbetalning enligt 31 d §, d.v.s. återbetalning till diplomater och vissa internationella organisationer. Genom ett nytt tredje stycke införs motsvarande specialbestämmelser om överklagande. Tidsfristen för begäran om omprövning eller överklagande är i dessa fall från den dag då den som beslutet gäller fick del av det. I övrigt gäller bestämmelserna i 66 respektive 67 kap. skatteförfarandelagen. Övervägandena finns i avsnitt 8. 11.3Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:1564) om alkoholskatt I paragrafen finns vissa definitioner som används i lagen. I andra stycket ändras hänvisningen till rådets förordning (EEG) av om tulltaxe- och statistiknomenklaturen och om Gemensamma tulltaxan så att den avser lydelsen enligt kommissionens genomförandeförordning (EU) 2018/1602. I tredje och fjärde styckena görs mindre redaktionella ändringar. Någon ändring i sak är inte avsedd. Övervägandena finns i avsnitt 5.3. I paragrafen regleras undantag från alkoholskatt för vissa typer av varor. 2021/22:23 Genom en ändring i första stycket 1 justeras vad som gäller för s.k. fullständigt denaturerad alkohol. Enligt nuvarande lydelse är det tillräckligt att alkoholen är fullständigt denaturerad i enlighet med någon medlemsstats krav. Ändringen innebär att det krävs att alkoholen är fullständigt denaturerad i enlighet med kraven i den medlemsstat där den har släppts för konsumtion, samt att dessa krav blivit skriftligen anmälda och godkända i föreskriven ordning. Detta innebär att det vid en bedömning av om kraven för skattefrihet är uppfyllda krävs både information om vilken denaturering som har använts och var varan har släppts för konsumtion. Avgörande för om alkoholen anses vara skattebefriad är om den då den släpps för konsumtion är denaturerad i enlighet med kraven i den medlemsstat där frisläppandet sker. Om en vara blir skattebefriad när den släpps för konsumtion kan den sedan flyttas till en annan medlemsstat utan att skattebefrielsen upphör. Några exempel kan illustrera detta. Alkohol denatureras i enligt de tyska kraven och släpps sedan för konsumtion i . Sådan alkohol blir skattebefriad i om den senare skulle fraktas hit, eftersom den är denaturerad i enlighet med kraven i den medlemsstat där den släpptes för konsumtion. Om alkoholen efter denatureringen inte hade släppts för konsumtion i , utan i stället hade fraktats under uppskov till och släppts för konsumtion här hade den inte varit skattebefriad eftersom den inte uppfyller de svenska kraven. Om alkoholen i stället hade denaturerats i i enlighet med de svenska denatureringskraven, fraktats till under uppskov och sedan släppts för konsumtion här hade den varit skattebefriad. Alkohol som i denatureras i enlighet med de svenska kraven och släpps för konsumtion i blir dock inte skattebefriad i om den fraktas hit eftersom den inte uppfyller denatureringskraven i den medlemsstat där den släpptes för konsumtion (). Ändringen är delvis en kodifiering av den EU- praxis som har utvecklats på området. Det bör dock noteras att antalet nationella förfaranden för att fullständigt denaturera alkohol är mycket begränsat och att de flesta medlemsstater i EU numera har samma krav på denaturering, den s.k. Euro-denatureringen. En lista över de förfaranden som används för att fullständigt denaturera alkohol finns i kommissionens förordning (EEG) nr 3199/93 av om ömsesidigt erkännande av förfaranden för att fullständigt denaturera alkohol för att erhålla punktskattebefrielse. Fullständigt denaturerad alkohol ska enligt andra stycket vid flyttning åtföljas av ett förenklat ledsagardokument i vissa fall. I första stycket 6 och 9 ändras vad som gäller för s.k. delvis denaturerad alkohol. Till skillnad från fullständigt denaturerad alkohol behöver denatureringen inte ske i enlighet med kraven i den medlemsstat där varan har släppts för konsumtion, utan det räcker att denatureringen har skett i enlighet med en medlemsstats krav. Genom ändringen förtydligas att denatureringen måste ha skett för det avsedda ändamålet. Om alkoholen exempelvis är denaturerad för användning i kosmetika är undantaget enbart tillämpligt om den ingår i just kosmetika, men inte om den ingår i någon annan produkt. Undantaget avser alkoholen i den färdiga produkten. Innan alkoholen har införlivats i produkten är den inte undantagen. Se dock 32 § avseende möjligheterna till avdrag för den alkohol som används I kommentaren till den paragrafen finns även ett exempel på hur den bestämmelsen förhåller sig till 7 §. Övervägandena finns i avsnitt 5.3. I paragrafen regleras vissa undantag från skattskyldighet. Från skattskyldighet undantas enligt första stycket 2 varor som förs in till av en enskild person som har förvärvat varorna i ett annat EU- land och som själv transporterar dem till , om varorna är avsedda för dennes eller dennes familjs personliga bruk. Ändringen innebär att det införs referensnivåer till ledning för bevisningen vid en sådan bedömning. Enligt det nya andra stycket första meningen ska, vid en bedömning enligt första stycket 2, varor i större mängder än de som anges i det nya tredje stycket inte anses vara avsedda för personligt bruk, om inte personen kan visa att varorna i det enskilda fallet är avsedda för dennes eller dennes familjs personliga bruk. De mängder som anges i tredje stycket är öl, totalt vin och andra jästa drycker (varav högst mousserande), mellanklassprodukter och etylalkohol. Siffrorna kommer från rådets direktiv /118/EG av om allmänna regler för punktskatt och om upphävande av direktiv /12/EEG (punktskattedirektivet) och har i praxis redan tillämpats av svenska domstolar. Samma siffror finns även i rådets direktiv (EU) 2020/262 av om allmänna regler om punktskatt. För vin och andra jästa drycker kan det noteras att nivån avser den sammanlagda volymen av de två kategorierna. Om en person exempelvis transporterar vin och andra jästa drycker anses detta överstiga referensnivån eftersom den sammanlagda volymen är . Vid bedömningen av om varor är avsedda för personligt bruk eller inte enligt första stycket 2 ska samtliga omständigheter beaktas i varje enskilt fall. Faktorer som ska beaktas särskilt är enligt artikel 32 punktskattedirektivet a)Innehavarens kommersiella ställning och dennes skäl för att inneha de punktskattepliktiga varorna. b)Den plats där de punktskattepliktiga varorna finns eller, i tillämpliga fall, det transportsätt som använts. c)Alla handlingar som hänför sig till de punktskattepliktiga varorna. d)De punktskattepliktiga varornas beskaffenhet. e)De punktskattepliktiga varornas kvantitet. Genom den nya bestämmelsen i andra stycket ska de referensnivåer som anges i tredje stycket användas som ledning vid bedömningen av om varornas kvantitet talar för eller emot att varorna är avsedda för personligt bruk. Om en enskild person själv transporterar alkoholvaror i större mängder än de som anges i tredje stycket ska de inte anses vara avsedda för personligt bruk om inte personen kan visa att varorna i det enskilda fallet är avsedda för dennes eller dennes familjs personliga bruk. Det finns i dessa fall således en presumtion för att varorna är avsedda för annat än personligt bruk. Denna presumtion gäller hela mängden alkohol och inte enbart den del som överskrider nivåerna. Ett exempel kan illustrera detta. För etylalkohol är referensnivån (se ovan). Om en enskild person själv transporterar etylalkohol till presumeras alla 15 2021/22:23 litrarna vara avsedda för annat än personligt bruk och inte enbart de 5 litrarna som överskrider referensnivån. Det är viktigt att notera att nivåerna inte är några fasta gränser, utan enbart är en referens till ledning för bevisningen. Utgångspunkten är att varor som förs in i större mängder än de som anges i tredje stycket inte ska anses vara avsedda för personligt bruk. Mängder över referensnivåerna kan dock i enskilda fall anses vara avsedda för personligt bruk om den enskilde kan bevisa att alkoholen är avsedd för sådant ändamål. I andra stycket andra meningen förtydligas att samtliga omständigheter i det enskilda fallet ska beaktas även vid en sådan bedömning. Övriga omständigheter kan då användas för att bryta presumtionen. Med tanke på att nivåerna ligger mycket långt över en normal alkoholkonsumtion torde det dock normalt krävas starka bevis för att vända presumtionen om nivåerna överskrids. Även mängder under referensnivåerna kan anses vara avsedda för annat än personligt bruk om övriga omständigheter talar för detta. Ett exempel kan vara att det av den enskildes egen berättelse, av sättet varorna transporteras eller av medföljande handlingar framgår att de är avsedda för vidarebefordran till andra personer. Paragrafen utformas efter synpunkter från Lagrådet. Övervägandena finns i avsnitt 7. I paragrafen regleras vem som är skattskyldig vid import av skattepliktiga varor. I paragrafen görs vissa ändringar som innebär en anpassning till möjligheten i tullagstiftningen att med stöd av ett tillstånd till centraliserad klarering lämna tulldeklaration i ett annat EU-land för import av varor till . Ändringen i första stycket, innebär att en ny tredje punkt införs, se vidare kommentaren till 9 c § lagen (1994:1563) om tobaksskatt, avsnitt 11.2. Därutöver görs vissa mindre språkliga och redaktionella ändringar. Någon ändring i sak är inte avsedd. Övervägandena finns i avsnitt 6. I paragrafen anges tidpunkten för skattskyldighetens inträde. I paragrafen görs vissa ändringar som innebär en anpassning till möjligheten i tullagstiftningen att med stöd av ett tillstånd till centraliserad klarering lämna tulldeklaration i ett annat EU-land för import av varor till . I första stycket 8 läggs orden ”i ” till. Bestämmelsen avser import till där tullskulden uppkommer i . Den nya punkt 9 innehåller en bestämmelse om skattskyldighetens inträde i de fall där tullskulden uppkommer i ett annat EU-land för att tulldeklaration har lämnats in i det landet med stöd av tillstånd för centraliserad klarering. Tullskulden vid en import uppkommer enligt artikel 77.2 i unionstullkodexen då tulldeklarationen godtas. Vidare görs vissa språkliga ändringar, se kommentaren till 20 § lagen om tobaksskatt, avsnitt 11.2. Någon ändring i sak är inte avsedd. Övervägandena finns i avsnitt 6. Paragrafen reglerar möjligheter till avdrag för upplagshavare. Ändringen i första stycket 4 a innebär att det nuvarande begreppet ”använts för framställning av” ändras till ”använts som en del av en tillverkningsprocess för”. Det medför att en upplagshavare som avses i 9 § får göra avdrag för skatt på varor som använts som en del av en tillverkningsprocess för sådana produkter som anges i 7 § första stycket 2– 6 eller 9. Vad som avses med att alkoholen används som en del av tillverkningsprocessen framgår av det nya andra stycket. I punkt 4 b görs en språklig ändring för att förtydliga att den avser sådana situationer som inte täcks in av punkt 4 a. I ett nytt andra stycke anges två situationer då alkoholen ska anses vara använd som en del av tillverkningsprocessen. Den första är när alkoholen har införlivats i produkten. Detta inkluderar även situationer då endast en del av alkoholen återfinns i den nya produkten och en del under tillverkningsprocessen har förstörts eller förbrukats, exempelvis på grund av avdunstning. Att alkoholen ska ha införlivats i produkten innefattar även situationer där något ämne blandas i alkoholen, så länge en ny produkt skapas. Den andra situationen är när alkoholen används för underhåll och rengöring av tillverkningsutrustning som används i tillverkningsprocessen.