prop · H803161 · 2021-03-30 00:00:00 — Farhågor i detta avseende framförs även av flera remissinstanser, bl.a. ombudsmän och Kronofogde- myndigheten. Att utsökningsförfarandet är effektivt och inte tillåts att i onödan dra ut är av stor betydelse för att borgenärerna i rimlig tid ska få betalt för sina fordringar. Vidare minskar det risken för att gälden- ärerna hinner undanskaffa egendom. Det bidrar också i slutändan till ett väl fungerande kreditsamhälle och är avgörande för tilltron till hela systemet och för förtroendet för som verk- ställande myndighet. Vidare finns det paradoxalt nog en risk för att utredningens förslag i praktiken kan motverka strävan att parterna ska komma överens i processen. Många av fördelarna med en förlikning gör sig gällande tidigt, snarare än sent, i en process. Om parterna vet att inte bara domstolen, utan även , kommer att engagera sig i förlikningsfrågan kan det leda till en minskad vilja att förlikas tidigt i processen, vilket bl.a. framhåller. Mot denna bakgrund och med beaktande av att en lagändring inte är nödvändig för att möjliggöra frivilliga överenskommelser mellan parterna (se nedan) anser regeringen att utredningens förslag är förenat med för stora nackdelar och att det därför inte är motiverat att genomföra det. Det finns andra sätt som kan hjälpa parterna på Att det inte införs regler om att ska medverka till frivilliga överenskommelser hindrar inte att myndigheten uppmuntrar parterna att på egen hand ingå en sådan överenskommelse. Tvärtom anser regeringen att det generellt sett är positivt att det allmänna verkar för att tvistande parter kommer överens med varandra. Detta gäller inte minst vid avhysning då en enskild riskerar att förlora sin bostad. Mot denna bak- grund finns det goda skäl för utredningens strävan att förbättra förutsätt- ningarna för frivilliga överenskommelser. Det är viktigt att parterna även i en verkställighetsprocess ges goda möjligheter att på egen hand komma överens. Några särskilda regler krävs inte för att uppnå detta. förekommer det att Kronofogde- myndigheten, som utredningen konstaterar, upplyser parter om möjlig- heten att komma överens och uppmanar dem att ta kontakt med varandra i syfte att diskutera en frivillig lösning. Regeringen ser positivt på sådana ansträngningar från myndighetens sida. Att det arbetet fortsätter och ut- vecklas hindras inte av regeringens bedömning i detta lagstiftningsärende utan bör – tvärtom – uppmuntras. 2020/21:161 8 Regeringens förslag: ska inte längre behöva ändra ett beslut om löneutmätning, om resultatet av ändringen skulle Utredningens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: De flesta remissinstanser tillstyrker utredningens förslag eller invänder inte mot det. tillstyrker förslaget, framhåller emellertid att även mycket små föränd- ringar i ett utmätningsbeslut kan upplevas som betydelsefulla för gäldenären och att det vore önskvärt att det förtydligas ur vems perspektiv obetydlighetsbedömningen ska göras. tillstyrker också förslaget men anser att det bör förtydligas var gränsen ska gå för när en ändring ska anses obetydlig och att det bör övervägas om ska få rätt att föreskriva om det. Skälen för regeringens förslag: Ett beslut om löneutmätning ska ändras om det finns anledning till det (7 kap. 10 § första stycket utsök- En sådan anledning kan vara att beslutet från början var oriktigt eller att förhållandena ändrats. Det kan också handla om att Omprövningsregeln gäller oavsett om det finns anledning att ändra beslutet till gäldenärens förmån eller nackdel. fogdemyndigheten ska ändra beslut ex officio, men det ankommer såklart på gäldenären att upplysa om ändrade förhållanden som myndigheten inte Skyldigheten för att ändra ett beslut finns även om det har överklagats. (Se m.fl., Utsökningsbalken, kommentaren till 7 kap. 10 § utsökningsbalken.) Även små justeringar av beloppen kan få till följd att i princip alla löneutmätningsbeslut (drygt 125 000 beslut ) måste ändras. Detta är mycket arbetskrävande för både och berörda arbetsgivare. Det kan på goda grunder ifrågasättas om det ur effektivitetssynpunkt är rimligt att ett beslut ska behöva ändras även om ändringen är obetydlig för sökanden och gäldenären. Ett konkret exempel på en förhållandevis margi- nell ändring som utredningen lyfter fram är att det –2016 skiljde mellan den lägsta och högsta nivån på normalbeloppen. Trots att det alltså skiljde bara några kronor var tvungen att under dessa år fatta nya beslut i alla pågående Detta framstår inte som ett rimligt resurs- utnyttjande, vare sig för eller för de myndigheter och arbetsgivare som tar emot och hanterar besluten. bör man, som Föreningen framhåller, komma ihåg att även mindre belopp kan ha betydelse för en gäldenär som lever med knappa ekonomiska resurser. När det rör sig om en obetydlig justering av gäldenärens betalningsutrymme, får emellertid behovet av ett effektivt förfarande anses väga tyngre än gäldenärens eventuella intresse av att få behålla något mer av sin lön. skulle behöva göra obetydliga ändringar av beslut, skulle det öka förutsätt- ningarna för en effektiv handläggning och ett ändamålsenligt resurs- utnyttjande till gagn för såväl gäldenärer, borgenärer som involverade Att gäldenären i en sådan situation inte får förbehålla sig Prop. 2020/21:161 ytterligare del av sin lön innebär att pengar i stället går till att betala av på hans eller hennes skulder. Pengarna används alltså för att minska gälde- närens skuldbörda. Mot denna bakgrund föreslår regeringen att inte ska behöva ändra ett löneutmätningsbeslut om resultatet av ändringen skulle vara obetydligt. Naturligtvis kommer även i fortsättningen att behöva ta ställning till om en ändring skulle vara obetydlig när nya normalbelopp fastställs eller då gäldenärens inkomstförhållanden eller boendekostnader ändras. Förändringen innebär däremot att i färre fall kommer att behöva ändra besluten och expediera nya beslut. Exakt var gränsen ska gå för när en ändring ska anses obetydlig går inte att säga en gång för alla, utan bör överlämnas åt rättstillämpningen. Obetydlighetsbedömningen bör göras objektivt utifrån sökandens och gäldenärens perspektiv och jämförelsen ska göras med det befintliga beslutet om utmätning. Flera i sig obetydliga ändringar i rad kan alltså sammantaget utgöra en icke obetydlig ändring jämfört med det befintliga löneutmätningsbeslutet. Som en jämförelse kan nämnas att enligt 13 kap. 20 a § utsökningsbalken inte är skyldig att betala ut influtna medel, om de belopp som ska betalas ut under- stiger . Detta har tidigare av lagstiftaren ansetts som mycket små belopp (se prop. 1993/94:50 s. 295). Den nu föreslagna bestämmelsen om när utmätningsbeslut inte ska behöva omprövas reglerar visserligen en annan situation, men för att förslaget ska få avsedd effekt och leda till en mer effektiv hantering bör beloppet ändå kunna tjäna som ett lämpligt riktmärke. Regeringen återkommer till frågan i författningskommentaren. 9Tvist om löneutmätning i en konkurs Regeringens förslag: Möjligheten att i en konkurs begära tillsyns- myndighetens prövning av en tvist i fråga om utmätning av gäldenärens lön ska tas bort. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen remissinstans invänder mot förslaget. Skälen för regeringens förslag: En gäldenär som är på obestånd (insolvent) kan försättas i konkurs. Det gäller även fysiska personer. En konkurs innebär att borgenärerna i ett sammanhang tvångsvis tar i anspråk gäldenärens samlade tillgångar för betalning av hans eller hennes skulder. En konkursförvaltare som till täckande av fordringar vill ta i anspråk den del av gäldenärens lön och därmed jämställda förmåner som överstiger förbehållsbeloppet får för konkursboets räkning begära löneutmätning (3 kap. 4 § konkurslagen). Innan ett beslut om löneutmätning meddelas ska gäldenären i regel ges tillfälle att yttra sig (7 kap. 7 § utsökningsbal- ken). beslut om löneutmätning kan överklagas utan inskränkning i tiden (18 kap. 7 § första stycket utsökningsbalken). 2020/21:161 I samband med löneutmätningsreform ändrades 3 kap. 4 § konkurslagen (se prop. 1994/95:49). Däremot gjordes vid det tillfället ingen ändring i 3 kap. 6 § konkurslagen. Enligt den paragrafen ska Krono- fogdemyndigheten i sin roll som tillsynsmyndighet i konkurser på ansökan av konkursförvaltaren, en borgenär, gäldenären eller en underhållsberätti- gad pröva tvister mellan förvaltaren och gäldenären eller någon annan i frågor som avses i 3 kap. 4 och 5 §§ konkurslagen. Det innebär bl.a. att om en gäldenär har invändningar mot att förvaltaren ansöker om löneutmät- ning, så ska tillsynsmyndigheten pröva den frågan. tvistlösningsfunktion var motiverad i ljuset av hur 3 kap. 4 § konkurslagen var utformad års löneutmätnings- reform. Då gällde en ordning som innebar att konkursförvaltaren diskretio- närt bedömde vilka belopp som skulle utmätas. Efter den ändring som gjordes 1996 kan konkursförvaltaren inte längre på egen hand besluta om vilka belopp som ska utmätas. I stället får för- valtaren för konkursboets räkning begära löneutmätning hos Krono- fogdemyndigheten. Det behov som gäldenären tidigare hade av att kunna påkalla tillsynsmyndighetens prövning av en tvist med förvaltaren i fråga om löneutmätning finns därför inte längre. Tanken är också att Krono- fogdemyndigheten i egenskap av utsökningsmyndighet ska ansvara för all löneexekution. Att i egenskap av tillsyns- myndighet då ska kunna pröva en gäldenärs klagomål om att förvaltaren har begärt löneutmätning hos är enligt regeringen varken rimligt eller ändamålsenligt. Mot denna bakgrund bör det inte längre vara möjligt att begära tillsyns- myndighetens prövning av en tvist mellan konkursförvaltaren och gäldenären eller någon annan i fråga om utmätning av gäldenärens lön. Regeringen föreslår därför att bestämmelsen om detta i 3 kap. 6 § konkurs- lagen tas bort. I promemorian föreslås att paragrafen även justeras i vissa andra avseenden. Dessa ändringar bör dock anstå tills vidare. När det gäller utmätning anges i 3 kap. 4 § konkurslagen att konkurs- förvaltaren får begära utmätning enligt utsökningsbalken. I 7 kap. 14 a § konkurslagen finns en bestämmelse som endast påminner om den först- nämnda bestämmelsens existens (se prop. 1994/95:49 s. 94). Paragrafen får anses onödig och bör upphävas. Regeringens förslag: Lagändringarna om ändrade normalbelopp ska träda i kraft och ändringarna i övrigt . Regeringens bedömning: Det finns inget behov av övergångs- bestämmelser. Utredningens förslag och bedömning: Utredningen föreslår att lag- ändringarna ska träda i kraft som regeringen bestämmer. Utredningens bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: De flesta remissinstanser invänder inte mot för- Prop. 2020/21:161 slaget eller bedömningen. Skälen för regeringens förslag och bedömning: De lagändringar som föreslås innebär framför allt förbättringar för gäldenärer. Regeringen anser att det därför är angeläget att ändringarna träder i kraft . När det gäller den föreslagna ändringen av normalbeloppen behöver emellertid tid för att anpassa sina it- system till de ytterligare ålderskategorier för barn som föreslås. Ett tidigare ikraftträdande än bedöms därför inte möjligt beträffande den lagändringen. Övriga lagändringar kan däremot träda i kraft . Regeringen bedömer att det inte finns behov av övergångsbestämmelser. De nya reglerna blir därmed tillämpliga direkt från ikraftträdandet. Det innebär att nya normalbelopp får beräknas inför ikraftträdandet, utöver den omräkning som gör . Regeringens bedömning: Förslagen bedöms leda till positiva ekono- miska och sociala konsekvenser för gäldenärer och deras familjer och till ett effektivare utsökningsförfarande. För borgenärer kan några av förslagen innebära att det i vissa fall kan ta för dem att få full betalning för sina fordringar och leda till Förslagen bedöms leda till en mer resurseffektiv verksamhet för men vissa kostnader för anpassning av myndighetens it-stöd. Dessa kostnader bör finansieras inom befint- liga ekonomiska ramar. Förslagen bedöms i övrigt inte leda till ökade kostnader för det allmänna. Vissa förslag bör ha en positiv påverkan på miljön. Utredningens bedömning överensstämmer i huvudsak med rege- Remissinstanserna: De flesta remissinstanser invänder inte mot utred- vidhåller sin till utredningen redovisade uppskattning av kostnaderna för it-anpassning med anledning av förslaget om att införa fler ålderskatego- rier för barn vid normalbeloppsberäkningen. kommer införandet av de ytterligare ålderskategorierna för barn att inne- bära kostnader för it-utveckling för myndigheten, som enligt den kan hanteras inom befintliga ramar. Skälen för regeringens bedömning En del av reformen genomförs nu I utredningens betänkande lämnas många förslag på moderniseringar av I denna proposition går regeringen nu vidare med en del av förslagen. Den mer genomgripande reform som föreslås i betänkandet behandlas däremot inte . Detta innebär att det endast är de aktuella förslagens konsekvenser som bedöms. Regeringen föreslår i propositionen framför allt att det ska bli möjligt med digitala ansökningar om verkställighet, att normalbeloppen för barn höjs och delas in i fler ålderskategorier, att det förtydligas att den som står under löneutmätning kan få anstånd mer än en gång under förfarandet och att löneutmätningsbeslut inte ska behöva omprövas om ändringen är obetydlig. Regeringens förslag syftar till att förbättra situationen för löne- utmätningsgäldenärer och att effektivisera utsökningssystemet. Konsekvenser för gäldenärerna och deras barn Förslagen om justerade normalbelopp och anstånd kommer att leda till att många personer som står under löneutmätning och deras familjer får behålla mer pengar och vid behov ges möjlighet till fler pauser i löneutmät- ningen. Många som står under löneutmätning gör det och lever på mycket knappa ekonomiska resurser. Förslagen kan bidra till att förbättra gäldenärers hälsa, sociala situation och betalningsförmåga samt minska effekterna av ekonomiskt utanförskap. Regeringen lämnar dessa förslag inte minst med hänsyn till barn i skuldsatta familjer. För barn till gäldenärer som står under löneutmätning bör förslagen kunna bidra till bättre förutsättningar för fysiskt och psykiskt välmående. Förslagen bör även kunna bidra till en mer dräglig uppväxt med bättre möjligheter till lärande och utveckling. Förslagen bedöms alltså ha positiva ekonomiska och sociala konsekven- ser för gäldenärer och deras familjer. De förslag som regeringen lämnar syftar bland annat till att åstadkomma en effektivare utmätningsordning. Denna effektivisering bör även komma borgenärerna till del. Större möjligheter till digital ingivning av verk- ställighetsansökningar bör för sökande borgenärer leda till minskade kostnader för papper och porto och en snabbare och administrativt mindre betungande hantering. Att i mindre omfattning behöver ompröva sina löneutmätningsbeslut bör leda till minskade administrativa kostnader för de arbetsgivare som berörs. Att löneutmät- ningsbeslut inte omprövas kan i flera fall också leda till något ökade intäk- ter för sökande borgenärer. Antalet personer som har löneutmätning i överstiger 100 000. Förslaget om att höja normalbeloppen för barnfamiljer innebär att normalbeloppen enligt utredningens beräkningar ökar med sammanlagt ca eller ca . Detta kan sättas i relation till att det (2016) betalas genom löneutmätning. Eftersom löneutmätning inte är tidsbegränsad leder ett högre normalbelopp i regel inte till lägre betalningsgrad utan bara till en längre betalningstid. Gäldenärerna befrias inte från sin skuldbörda. För borgenärerna innebär förslaget framför allt att de behöver vänta på att få fullt betalt. Att löneutmätning kan komma att pågå för att skulderna ska slutbetalas kan dock innebära en viss risk för att gäldenärens situation förändras till det sämre och att detta i vissa fall skulle kunna leda till intäktsförluster för borgenärer. till att förbättra gäldenärens livssituation, vilket skulle kunna leda till att Prop. 2020/21:161 gäldenären får ett större betalningsutrymme. gäldenärers livssituation inte är statisk utan förändras och att för- ändringarna inte går att förutse gör, som utredningen konstaterar, att det är mycket svårt att göra någon uppskattning i denna del. Eftersom staten har företrädesrätt vid löneutmätning före de flesta andra fordringar kommer förslaget att få störst betydelse för staten som borgenär. Utredningen bedömer att förslaget dock inte kommer att leda till någon större ökning av antalet statliga fordringar som preskriberas. Förslaget om att justera beräkningen av normalbeloppen för barnfamiljer inom löne- utmätningsförfarandet kan alltså komma att påverka statens intäkter i negativ riktning. Denna minskning är dock nödvändig för att barnfamiljer som står under löneutmätning ska ha en skälig levnadsnivå. Förslaget om ett förtydligande av anståndsreglerna skulle kunna leda till att något fler anstånd beviljas. kan förslaget om att höja normal- beloppen leda till att behoven av anstånd i vissa fall minskar. Även i denna del innebär förslaget hur som helst i första hand inte att borgenärerna får mindre betalt utan endast att det kan ta att få betalt. Sammantaget gör regeringen bedömningen att sökande borgenärer i vissa fall kan behöva vänta på att få full betalning för sina ford- ringar. I viss utsträckning kan förslagen även leda till intäktsförluster för borgenärerna. Med hänsyn till förslagens syfte och positiva effekt på inte minst gäldenärernas och deras familjers situation anser regeringen att dessa konsekvenser måste anses godtagbara. Det kan tilläggas att rege- ringen i avsnitt 5 gör bedömningen att beloppen inte bör höjas för alla vuxna utan endast för dem som har barn. Denna bedömning görs framför allt med hänsyn till borgenärskollektivet. Förslaget om att ta bort kravet på undertecknande av verkställighets- ansökningar skapar förutsättningar för alla sökande att ge in ansökningar digitalt i alla typer av verkställighetsmål. Det inkommer ca två miljoner ansökningar . Digital ingivning innebär att Kronofogdemyndig- hetens handläggning kan effektiviseras och leda till minskade kostnader. Många stora ingivare ger redan in sina ansökningar digitalt och förslaget ställer inte heller krav på att ingivning måste ske på ett annat sätt än . I den utsträckning väljer att ytterligare utveckla de tekniska förutsättningarna för att ta emot digitala ansökningar, får even- tuella kostnader förenade med detta hanteras inom myndighetens befint- liga ramar (jfr motsvarande bedömning för domstolar i prop. 2019/20:189 s. 61). Förslaget om att inte behöver ändra beslut om löneutmätning om ändringen är obetydlig bedöms leda till minskade kostnader för . Färre löneutmätningsbeslut kommer att behöva omprövas och därmed blir det färre beslut som behöver upprättas och expedieras. Med hänsyn till att regeringens syn på vad som bör anses som en obetydlig ändring skiljer sig något från utredningens, bör kostnadsminskningen bli större än den utredningen beräknat. 2020/21:161 Förslaget om att tydliggöra anståndsreglerna bedöms inte leda till mer än marginellt fler ansökningar och bör, som utredningen anför, inte med- föra någon beaktansvärd kostnad för . Regeringen gör i avsnitt 7 bedömningen att utredningens förslag om att ge i uppgift att aktivt medverka till att parterna når frivilliga överenskommelser inte bör genomföras. Ett av skälen för detta är det merarbete ett sådant förslag skulle medföra för Kronofogde- myndigheten. Enligt förslaget om hur normalbelopp vid löneutmätning ska beräknas ska omräkningar, liksom , göras . För barn behålls kalender- året som brytpunkt vilket innebär att omräkning med anledning av att ett barn bytt ålderskategori, ska göras som den årliga omräkningen. Skillnaden jämfört med är att det tillkommer två ålderskategorier för barn. Förslaget påverkar även förbehållsbeloppsberäkningen i skuld- saneringsförfarandet. Förslaget förväntas inte medföra några handlägg- ningskostnader av betydelse för . Däremot kan det innebära att myndigheten får vissa kostnader för att anpassa sitt it-stöd med anledning av att antalet ålderskategorier utökas. Utredningen inhäm- tade uppskattning av kostnaderna för alla utredningens förslag men gjorde sedan, bl.a. i denna del, bedömningen att kostnaderna rimligen var betydligt lägre. Regeringen konstaterar att det redan finns ålderskategorier för barn och att normalbeloppen justeras . har ett verksamhetsstöd för sin hantering av löneutmätning och har moderniserat hela sitt it-stöd. Den anpass- ning av stödet som nu behöver göra bör i sammanhanget förväntas bli relativt begränsad. Sammantaget bör förslagen leda till en mer resurseffektiv verksamhet för men kan initialt medföra vissa kostnader. Dessa kostnader bedöms kunna hanteras inom Kronofogde- myndighetens befintliga ramar. Konsekvenser för det allmänna i övrigt Som anges ovan under Konsekvenser för borgenärerna kommer staten att påverkas av förslaget om höjda normalbelopp för barn i egenskap av borgenär. I övrigt kommer förslaget i avsnitt 8 om att Kronofogde- myndigheten inte ska behöva ändra ett beslut om utmätning av lön om resultatet av ändringen är obetydligt att innebära minskat administrativt arbete för myndigheter och kommuner i egenskap av arbetsgivare. Som utredningen redovisar skickar t.ex. ca 40 000 ändringsbeslut till och . Dessa myndigheter kommer genom förslaget att behöva ta emot och hantera färre ändringsbeslut. kan vissa av förslagen leda till att myndigheter behöver göra anpassningar av sina it-system. Som Försäk- ringskassan anför bör dessa kostnader emellertid kunna hanteras inom befintliga anslagsramar. Övriga förslag i denna proposition bedöms inte leda till några ökade kostnader eller ekonomiska konsekvenser för domstolarna, för staten i övrigt eller för kommunerna och regionerna och inte heller påverka den kommunala självstyrelsen. Regeringen bedömer att de moderniseringar som föreslås avseende ansök- ningsförfarandet genom att verkställighetsansökningar ska kunna ges in digitalt kommer att minska pappersanvändningen. behovet av postbefordran, med de transporter som är förknippade med detta, att minska. Förslagen bör därför ha en positiv påverkan på miljön. Förslagen bedöms inte ha någon betydelse för jämställdheten, för syssel- sättning och offentlig service i olika delar av landet, för företags arbets- förutsättningar, konkurrensförmåga eller villkor i övrigt eller för möjlig- heterna att nå de integrationspolitiska målen. 12.1Förslaget till lag om ändring i utsökningsbalken 1 § En ansökan om verkställighet görs muntligen eller skriftligen. Ett utslag i mål om betalningsföreläggande eller handräckning verkställs självmant av , om inte sökanden i målet har angett att verkställighet inte ska ske. En ansökan om verkställighet anses gjord när utslaget meddelades. Paragrafen innehåller bestämmelser om ansökningar om verkställighet. Övervägandena finns i avsnitt 4. I första stycket anges att en ansökan görs muntligen eller skriftligen. I och med att styckets hittillsvarande andra mening om att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får medge att ansökan görs på medium för automatisk databehandling tas bort får begreppet skriftligen en teknikneutral innebörd och innefattar därmed ansökningar i elektronisk form. Det hittillsvarande andra stycket tas bort. En ansökan behöver därmed inte längre undertecknas av sökanden eller dennes ombud. Även utan ett underskriftskrav är det naturligt att det framgår vem som har gett in ansökan. får enligt 21 § förvaltningslagen (2017:900), om det behövs, begära att den ingivna handlingen underteck- nas eller på annat sätt bekräftas av avsändaren. Övriga ändringar är endast språkliga. 2 § Sökanden ska ange den åtgärd som han eller hon yrkar. När en ansökan görs ska den exekutionstitel som ligger till grund för ansökan ges in.