prop · H803199 · 2021-06-01 00:00:00 — För del är det de försäkringsinstitutioner eller sammanslutningar av försäkringsinstitutioner som ansvarar för tillämpningen av de japanska pensionssystemen som omfattas av avtalet, huvudsakligen den japanska pensionsmyndigheten (). Det är hos de behöriga institutionerna som en försäkrad ansöker om en förmån och det är de behöriga institutionerna som ansvarar för att administrera socialförsäkringarna och deras avgifter. Ett begrepp som har stor betydelse för flera bestämmelser i avtalet är försäkringsperioder. Hur försäkringsperioder definieras hänger ihop med och avgör vilka perioder som ska kunna läggas samman för att kvalificera sig för rätten till en förmån enligt avtalet. Definitionen av vad som ska utgöra en försäkringsperiod är i avtalet vidare för del än för . För del inkluderar definitionen av försäkringsperiod alla perioder med avgifter, försäkring eller bosättning som beaktas för att förvärva rätt till en förmån enligt svensk lagstiftning. Här ingår även försäkringsperioder som en försäkrad tjänat in i ett tredjeland som har avtal om social trygghet med (s.k. sammanläggning av försäkringsperioder från tredjeland). För del exkluderas från definitionen perioder som tjänats in i ett tredjeland som har avtal om social trygghet med. och intygar försäkringsperioder enligt sin respektive nationella lagstiftning. intygar därmed perioder , medan intygar . Socialförsäkringar som omfattas av avtalet I artikel 2 fastställs vilken lagstiftning som avtalet ska vara tillämpligt på. För svenskt vidkommande handlar det om lagstiftningen om sjukersättning och aktivitetsersättning, inkomstgrundade ålderspensioner och garantipensioner, efterlevandepensioner och efterlevandestöd, samt lagstiftningen om socialavgifter i dessa fall. Med förmåner följer skyldigheten att betala socialavgifter avseende berörda förmåner. För japansk del omfattas de japanska pensionssystemen för den nationella pensionen, med undantag av den nationella pensionsfonden, samt den nationella pensionsförsäkringen för anställda, med undantag av pensionsfonden för anställda. Japanska skattefinansierade välfärds- Prop. 2020/21:199 förmåner omfattas inte av avtalet, vilket innebär att ålderspension i form av välfärdspension eller andra omställnings- eller tilläggspensioner som betalas ut i välfärdssyfte inte omfattas. Ett konkret exempel som faller utanför avtalet är att en person som drabbats av invaliditet beviljas en skattefinansierad japansk invaliditetspension när han eller hon fyller , utan att han eller hon har betalat några avgifter till systemet. Personer som omfattas av avtalet I avtalets personkrets ingår alla personer som omfattas eller har omfattats av japansk eller svensk lagstiftning. Även personer som härleder sina rättigheter från sådana personer, t.ex. familjemedlemmar och efterlevande, omfattas av avtalet. Huvudregeln i avtalet är att personer som ingår i avtalets personkrets och som har sin ordinarie hemvist i eller ska behandlas lika med den andra statens medborgare vid tillämpningen av den andra avtalsslutande statens lagstiftning. Likabehandlingsprincipen gäller således inte vid bosättning utanför någon av de båda avtalsländerna. Den som inte uppfyller bosättningsrekvisitet i socialförsäkringsbalken (anses vara bosatt ) faller därmed utanför denna bestämmelse. En person som stannar i måste registrera sig och bedöms då ha sin ordinarie hemvist (vara bosatt) i . I avtalet finns några undantag från likabehandlingsprincipen, vilka samtliga beror på att den nationella japanska lagstiftningen i dessa avseenden särbehandlar japanska medborgare framför utländska medborgare. Av artikel 4 andra stycket framgår att likabehandlingen inte ska gälla den japanska lagstiftningen om kompletterande försäkringsperioder för japanska medborgare som är bosatta utanför . Med kompletterande perioder menas den japanska lagstiftning som innebär att en japan som bosätter sig utanför kan använda utländska bosättningsperioder för att uppfylla tioårsvillkoret i de japanska pensionsförsäkringarna och därigenom kvalificera sig för rätten till japansk pension. En japansk medborgare som bosätter sig utomlands kan därtill, enligt japansk nationell rätt, välja att fortsätta att betala in avgifter till den nationella pensionen och sedan använda dessa avgiftsperioder när pensionen beräknas. För är det viktigt att en japansk medborgare alltid har möjlighet att omfattas av den japanska försäkringen. Skälet till att den japanska lagstiftningen erbjuder japanska medborgare möjligheter att fortsatt vara anslutna till japanska pensionsförsäkringar grundas i synen att en japansk medborgare som bott eller arbetat utomlands under sin förvärvsaktiva tid troligen kommer att bosätta sig i när han eller hon går i pension och att det då är viktigt att personen i fråga får en bra pension. Utbetalning av förmåner utomlands Förmåner som omfattas av avtalet ska enligt huvudregeln betalas ut även vid ordinarie hemvist i den andra avtalsslutande staten (s.k. export av 2020/21:199 förmåner). Svensk nationell lagstiftning tillåter att inkomstgrundad ålderspension, inkomstgrundad efterlevandepension, inkomstrelaterad sjukersättning och inkomstrelaterad aktivitetsersättning betalas ut oavsett om den som har rätt till ersättningen är bosatt i eller något annat land. Även svenska pensioner som uppgår till mindre belopp betalas ut. För utbetalning av dessa förmåner till en person som är bosatt i innebär avtalet således ingen förändring i förhållande till vad som gäller . Från avtalets huvudregel om export av förmåner finns dock undantag. Svenska garantipensioner, sjukersättning i form av garantiersättning, aktivitetsersättning i form av garantiersättning samt efterlevandestöd undantas och kommer inte att kunna betalas ut till en person som bor i eller tredjeland utanför EU. Även detta gäller enligt svensk nationell rätt. Dessa undantagna förmåner kommer inte heller fortsättningsvis att kunna betalas ut vid bosättning i , vare sig med stöd av svensk lagstiftning eller avtalets bestämmelser. Det bakomliggande skälet är främst att de svenska garantiförmånerna inte är avgiftsfinansierade utan skattefinansierade. Inte heller för innebär avtalet någon ändring från hur pensionsförmåner , före avtalets ikraftträdande, betalas ut till mottagare utomlands. De japanska pensionsförmåner som omfattas av avtalet kan , och kommer även fortsättningsvis när avtalet tillämpas, att kunna betalas ut till en mottagare som bor utomlands. Enligt avtalets artikel 5.1 a, och i linje med gällande japansk rätt, undantas grundpension i form av invaliditetspension och efterlevandepension för personer som för försäkringsfallet har fyllt men ännu inte från exportmöjligheten. För dessa personer krävs att de har sin ordinarie hemvist (är bosatta) i för att få dessa förmåner utbetalda. Denna undantagsbestämmelse är medborgarskapsneutral såväl i avtalet som i den japanska nationella lagstiftningen. Vidare stadgas att om det med stöd av den nationella lagstiftningen är möjligt att få en förmån utbetald till ett tredjeland, ska detta gälla även för det andra fördragsslutande landets medborgare. Avdelning II Bestämmelser om tillämplig lagstiftning Grundläggande om tillämplig lagstiftning enligt avtalet Den andra avdelningen innehåller bestämmelser om tillämplig lagstiftning, dvs. vilket lands lagstiftning som ska gälla i olika situationer för personer som omfattas av avtalet. Huvudregeln i avtalet är att anställda och egenföretagare som arbetar inom en avtalsslutande stats territorium, när det gäller det arbetet, enbart ska omfattas av lagstiftningen i den avtalsslutande staten oavsett var personen är bosatt eller var arbetsgivaren har sitt säte. Detta innebär att personen såvitt gäller de försäkringsgrenar som avtalet omfattar enbart är försäkrad i den stat där denne arbetar. Från huvudregeln att anställda och egenföretagare ska omfattas av lagstiftningen i arbetslandet finns det undantag. Avtalet innehåller dels regler gällande anställda och egenföretagare som sänds ut för att arbeta i den andra avtalsslutande staten, dels särskilda regler om försäkringstillhörighet för personer som är anställda på havsgående fartyg och flygplan, personer som tillhör diplomatiska beskickningar och konsulat samt statligt anställda. Reglerna om utsändning innebär att en anställd eller egenföretagare kan fortsätta att tillhöra sitt hemlands socialförsäkring vad gäller de grenar av socialförsäkringen som avtalet omfattar som arbetet i den andra avtalsslutande staten pågår. Utsändningsperioden kan enligt avtalet vara upp till . För att det ska vara fråga om utsändning av en anställd krävs antingen att en arbetsgivare som har sin verksamhet inom en av de avtalsslutande staterna sänder ut den anställde antingen från detta territorium eller från en tredje stats territorium för att arbeta för arbetsgivarens räkning inom den andra avtalsslutande statens territorium, eller att en anställd sänds ut av en arbetsgivare inom en avtalsslutande stats territorium till en relaterad arbetsgivare inom den andra avtalsslutande statens territorium. Arbetet som utsänd ska inte förväntas överstiga . Om dessa villkor är uppfyllda, kan personen anses vara utsänd och därmed fortsätta att omfattas av lagstiftningen i den utsändande staten. I och med att villkoren för utsändning är uppfyllda ska den utsände inte omfattas av de grenar av socialförsäkringslagstiftningen i arbetslandet som omfattas av avtalet om social trygghet. Det innebär att den som betalar ersättning för arbete till en person som är utsänd från till inte ska betala de avgifter som är knutna till de pensionsförmåner och sjuk- och aktivitetsersättning som omfattas av avtalet som utsändningen till pågår. Om arbetet pågår i än , ska övriga delar av socialavgifterna betalas i . Motsatsvis gäller att den som sänds ut från till ska fortsätta att omfattas av de delar av den svenska socialförsäkringen som omfattas av avtalet. Pågår utsändningen till ska endast socialavgifter kopplade till dessa delar av socialförsäkringssystemet betalas i . Avtalet möjliggör även att reglerna om utsändning kan tillämpas när en anställd sänds ut av en arbetsgivare inom en avtalsslutande stats territorium till en relaterad arbetsgivare inom den andra statens territorium. Exempel på en relaterad arbetsgivare kan vara bolag i samma koncern, bolag som den utsändande arbetsgivaren har ett reglerat samarbete med, s.k. joint venture, eller en som är kopplad till arbetsgivaren. Utsändningsregeln i artikel 7.1 kan även tillämpas på en utsänd som har anställning både hos en arbetsgivare i den sändande staten och hos en relaterad arbetsgivare i den mottagande staten. För att en egenföretagare som omfattas av en avtalsslutande stats lagstiftning och som vanligtvis arbetar som egenföretagare inom den avtalsslutande statens territorium och som tillfälligt arbetar som egenföretagare inom den andra avtalsslutande statens territorium ska anses vara utsänd och därmed fortsätta att omfattas enbart av den förstnämnda avtalsslutande statens lagstiftning, förutsätts att arbetet som egenföretagare inom den andra avtalsslutande statens territorium inte väntas överstiga . Den egna företagaren ska fortsätta att betala egenavgifter i utsändningslandet avseende de delar av utsändningslandets socialförsäkringssystem som omfattas av avtalet. Egenföretagare som bedriver näringsverksamhet parallellt i de avtals- slutande staterna under maximalt undantas från huvudregeln att arbetslandets lag gäller. För svenska egenföretagare innebär det att de inkomster som tjänas in i och som är hänförliga till den näringsverksamhet som bedrivs i ska ligga till grund för beräkning av pensionsgrundande inkomst i . Den berörda svenska behöriga institutionen prövar varje enskilt fall av utsändning från för att bedöma om villkoren för utsändning är uppfyllda och fattar därefter beslut. Motsvarande gäller för . Avtalet medger ingen generell möjlighet till förlängning av en utsändning utöver de stipulerade fem åren. förlängas i undantagsfall. Dessa undantagsfall hanteras under artikel 10 i avtalet och förutsättningarna beskrivs i texten nedan under rubriken Undantag från bestämmelserna om tillämplig lagstiftning. Anställda på fartyg och flygplan I avtalet finns även särskilda bestämmelser om tillämplig lagstiftning för anställda på havsgående fartyg och på flygplan. Den som arbetat som anställd på ett havsgående fartyg som för en av de avtalsslutande staternas flagg ska när det gäller den anställningen endast omfattas av lagstiftningen i den avtalsslutande stat inom vars territorium arbetsgivaren har sitt säte. För anställda på flygplan i internationell trafik gäller att de endast ska omfattas av lagstiftningen i den avtalsslutande stat inom vars territorium arbetsgivaren har sitt säte. Diplomater och statligt anställda I avtalet tydliggörs att Wienkonventionerna om diplomatiska förbindelser respektive om konsulära förbindelser ska vara fortsatt tillämpliga på exempelvis diplomatiska företrädare och administrativ personal vid beskickningar och konsulat. Statligt anställda som sänds ut av sin arbetsgivare för att arbeta i den andra avtalsslutande staten omfattas av lagstiftningen i landet där Lokalanställda i statlig tjänst anställda av en stat för arbete i den andra staten ska omfattas av socialförsäkringen i landet där de Bestämmelsen saknar tidsbegränsning avseende hur länge statligt anställda kan arbeta för det ena landets räkning i det andra landet. Undantag från bestämmelserna om tillämplig lagstiftning Avtalet medger i artikel 10 att undantag (dispens) i fråga om tillämplig lagstiftning kan göras från såväl huvudregeln samt från de särskilda bestämmelserna om utsändning, anställda på havsgående fartyg eller flygplan i internationell trafik och personer tillhörande diplomatiska beskickningar, konsulat samt statligt anställda. Vad som krävs för ett sådant undantag är att både den anställde och arbetsgivaren är överens om att ett undantag ska begäras samt att både och behöriga myndigheter eller institutioner efter en bedömning av om det gynnar personen, eller grupper av personer, gemensamt kommer överens om att undantag ska beviljas. Undantagsregeln är förhållandevis brett utformad i syfte att ge tillämpande myndigheter och institutioner ett utrymme för att Prop. 2020/21:199 komma fram till rimliga lösningar i enskilda fall. och institutionerna som bäst kan avgöra i vilka fall ett undantag ska godtas. Bland annat prövas en begäran om att förlänga en utsändning utöver de i avtalet stipulerade fem åren med stöd av denna artikel. Avtalet medger ingen generell möjlighet att förlänga utsändningstiden utöver . Mot bakgrund av att det trots allt kan finnas enskilda situationer där det bedöms rimligt och nödvändigt med ytterligare tid för utsändning, kan dock avsteg från huvudregeln om utsändning i maximalt göras. Sådana undantag ska bedömas och hanteras från fall till fall. Det har under förhandlingarna av avtalet ansetts viktigare med ett visst mått av flexibilitet i avtalet, och att hänsyn tas till vad som är bäst för berörda personer och grupper av personer i deras enskilda situationer, än att ha en undantagslös tidsgräns. Eftersom det saknas en generell möjlighet till förlängning enligt avtalet ska de individuella fall där förlängning trots allt kan bli aktuell hanteras enligt artikel 10. Det ska understrykas att en förlängning utsändning är ett undantag som endast bör godtas om det finns godtagbara skäl för detta. Eventuella förlängningar bör hanteras i avtalets anda och tillämpas restriktivt mot bakgrund att avtalet inte medger någon generell möjlighet. När en förlängning trots allt blir aktuell bör den hanteras på ett sådant sätt som ligger i den enskildes intresse. Tillämpande myndigheter och institutioner är bäst skickade att identifiera de enskilda fall när ett undantag kan godtas och en utsändning bör kunna förlängas. Hur lång förlängning av en utsändning som kan godtas får avgöras från fall till fall. Om personen ansöker om en förlängd utsändningstid, ska de behöriga institutionerna i båda länderna vara överens för att förlängningen ska kunna godtas. Medföljande make och barn En utsänd persons medföljande make och barn omfattas enligt avtalet av samma lands lagstiftning som den utsände. Detta gäller emellertid endast om de medföljande familjemedlemmarna inte förvärvsarbetar i landet dit utsändningen sker. Principen att en medföljande som inte arbetar ska vara försäkrad på samma sätt som den utsände är internationell standard. Familjemedlemmar till en person som sänds ut från för att arbeta i ska därför fortsätta att omfattas av svensk och inte japansk lagstiftning (vad gäller sjukersättning, aktivitetsersättning, garantipensioner och efterlevandestöd) för den utsändes och familjemedlemmens vistelse i , förutsatt att familjemedlemmen inte börjar förvärvsarbeta där. Det gör att dessa familjemedlemmar under vistelsen i kan tjäna in rätt till svensk garantipension samt sjukersättning och aktivitetsersättning i form av garantiersättning – dvs. förmåner som avtalet omfattar. som bosatt i undantas medföljande som inte är japanska medborgare från att behöva skriva in sig i den japanska nationella pensionen, men den medföljande kan dock ansluta sig till den japanska nationella pensionen om han eller hon så väljer. I det omvända fallet gäller att familjemedlemmar som följer med en utsänd person från till fortsätter att omfattas av japansk lagstiftning . En medföljande till en utsänd person från som 2020/21:199 själv arbetar i kommer att omfattas av det svenska pensionssystemet, inklusive garantipensionen. Bestämmelsen i artikel 12 stadgar att lagvalsreglerna endast gäller vid obligatorisk socialförsäkring. Det innebär att sådan socialförsäkring som går att ansluta sig till frivilligt inte omfattas. har ingen frivillig anslutning till socialförsäkringssystemet, varför bestämmelsen endast blir tillämplig på japanska förhållanden. Den japanska lagstiftningen erbjuder landets egna medborgare som bor utomlands att frivilligt ansluta sig till den japanska socialförsäkringen. För japanska medborgare som omfattas av svensk socialförsäkring och som frivilligt är fortsatt anslutna till den japanska socialförsäkringen så kommer den frivilliga anslutningen att omfattas av nationella japanska regler vad gäller tillämplig lagstiftning. Skulle även införa möjlighet till frivillig anslutning till den svenska socialförsäkringen skulle denna bestämmelse även kunna aktiveras för svensk del. Avdelning III Bestämmelser om förmåner Avtalets tredje del innehåller bestämmelser om så kallad sammanläggning av försäkringsperioder och beräkning av japanska och svenska förmåner. Sammanläggning av försäkringsperioder och beräkning av förmåner I enlighet med internationell praxis finns en regel i avtalets artikel 13 om sammanläggning av försäkringsperioder. Regeln innebär att försäkringsperioder som har tjänats in i och kan läggas samman. Syftet med regler om sammanläggning är att göra det möjligt för personer som har arbetat i två länder att uppfylla eventuella lägsta krav för rätt till förmån enligt lagstiftningen i ett av länderna genom att försäkringsperioder som tjänats in enligt det andra landets lagstiftning också kan beaktas. En person som inte kan tillgodoräkna sig tillräckligt antal försäkringsperioder enligt lagstiftningen i ett land, kan genom avtalet tillgodogöra sig perioder i båda länderna för att kvalificera sig för rätten till en förmån. Försäkringsperioder får bara beaktas en gång, vilket innebär att överlappande försäkringsperioder inte beaktas. Vid sammanläggning ska man enligt avtalet inte beakta försäkringsperioder som av den andra staten erkänns som försäkringsperioder enbart på grund av bosättning inom den staten. För svenska förmåner innebär bestämmelsen om sammanläggning i avtalet att den som har försäkringsperioder i i vissa avseenden kommer att få det enklare att kvalificera sig för rätten till svensk inkomstgrundad ålderspension samt till sjuk- och aktivitetsersättning. Sammanläggningsreglerna blir tillämpliga på inkomstgrundad ålders- pension i form av tilläggspension på så sätt att en person genom samman- läggning kan komma att uppfylla kvalifikationskravet med pensionspoäng för rätt till tilläggspension. kommer också att kunna tillämpas för att uppfylla förvärvsvillkoret om som kvalifikation för rätten till pensionsrätter beräknade med Prop. 2020/21:199 små barn, plikttjänstgöring och studier. Den påföljande beräkningen av en förmån görs dock helt enligt svenska nationella regler utan att beakta intjänade pensionsrätter från . Som exempel på sammanläggning enligt avtalet kan nämnas en person som arbetat i och som tjänat in med pensionspoäng i och även arbetat i och då varit omfattad av något av de japanska pensionssystemen. Genom att både åren i och beaktas uppfylls kravet med pensionspoäng för rätt till Vid beräkning av tilläggspensionens storlek ska dock hänsyn endast tas till försäkringsperioder fullgjorda enligt svensk Svensk sjuk- och aktivitetsersättning Sammanläggningsreglerna kommer vidare att kunna användas för att uppfylla kravet för rätt till sjuk- och aktivitetsersättningen i det avseendet att försäkringsfallet måste ha inträffat när personen var omfattad av den Vid fastställande av rätt till svensk sjuk- eller aktivitetsersättning ska personer som är försäkrade enligt den japanska lagstiftningen anses försäkrade enligt den svenska lagstiftningen. Härigenom kan personer som är försäkrade i för försäkringsfallet i vissa fall, om de uppfyller de medicinska kraven, få svensk inkomstrelaterad sjuk- eller aktivitetsersättning. relaterade ersättningen beräknas utifrån en antagandeinkomst. grundas på genomsnittet av de tre högsta bruttoårsinkomster som intjänats (5–beroende på personens ålder) före det år som närmast föregått det år då försäkringsfallet inträffat, s.k. ramtid. ning av inkomstrelaterad aktivitetsersättning kan en ramtid på tre år tillämpas om det är mer fördelaktigt för personen. För rätt till ersättning fordras med inkomst i . eller två bruttoårsinkomster beräknas ska två brutto- årsinkomster respektive en bruttoårsinkomst upptas till noll kronor. beräkning av inkomstrelaterad sjukersättning eller inkomstrelaterad aktivitetsersättning beaktas, enligt avtalets bestämmelser, endast inkomster som tjänats in under tid som svensk lagstiftning var tillämplig. Inkomster som har tjänats in under tid då japansk lagstiftning var tillämplig ska alltså inte ingå i antagandeinkomsten. Följande exempel kan ges. En person är berättigad till sjukersättning och ramtiden för personen är . varit försäkrad i . hade personen inkomst i . Sjukersättningen beräknas utifrån de tre åren med högst bruttoårsinkomst. Det betyder att antagandeinkomsten fastställs till en tredjedel av summan av den svenska inkomsten och med noll kronor. inkomst intjänad i skulle hänföra sig som ligger före ramtiden, är antagandeinkomsten noll kronor och någon inkomstrelaterad sjukersättning betalas då inte ut. Vad gäller resterande svenska förmåner som omfattas av avtalet så blir sammanläggningsreglerna inte tillämpliga. För rätt till de svenska 2020/21:199 grundskyddsförmånerna garantipension, sjukersättning i form av garantiersättning och aktivitetsersättning i form av garantiersättning krävs enligt den svenska lagstiftningen en bosättningstid i (försäkringstid) om . Denna regel har i avtalet undantagits från sammanläggning. Det innebär exempelvis att en person som endast har varit bosatt i inte kan sammanlägga eventuell japansk försäkringsperiod för att uppfylla kravet om bosättning, och har därmed inte rätt till svensk garantipension vid bosättning i , eftersom denne inte har bott i . Sammanläggningsreglerna i avtalet innebär inte heller att försäkringstid i påverkar storleken av en garantiförmån i . Vid beräkningen av garantiförmån kan t.ex. en person som har varit bosatt i och försäkrad i vid bosättning i inte få mer än tolv fyrtiondelar av den 40- delsberäknade garantiförmånen.