prop · H90361 · 2021-11-23 00:00:00 — Ett exempel skulle kunna vara ett varuprov för en ny produkt som sänds ut till köpare av andra varor eller en produkt som ingår ”på köpet” vid köp av andra varor. De nuvarande bestämmelserna om distansförsäljning omfattar enligt 16 § tredje stycket LTS, 15 § tredje stycket LAS och 4 kap. 9 § tredje stycket LSE även sådana överföringar av tobaksvaror som sker utan vinstsyfte och som inte utgör gåvoförsändelser. Av propositionen Förbättrade möjligheter för punktskattekontroll m.m. (prop. 1997/98:100 s.114–115) och prop. 2009/10:40 (s. 145–146) framgår att bestämmelserna bl.a. är avsedda att träffa överföringar från en privatperson i ett annat EU- land till en privatperson i . Eftersom nya punktskattedirektivet uttryckligen anger att avsändaren ska bedriva självständig ekonomisk verksamhet kommer sådana flyttningar inte längre att omfattas av definitionen av distansförsäljning. I stället får de hanteras under förfarandet för beskattade varor. De aktuella flyttningarna kommer således inte att bli obeskattade utan det är endast förfarandet som förändras. I den mån det från en avsändare som bedriver självständig ekonomisk verksamhet görs en överföring som sker inom ramen för affärsrelationen utan att det tas ut någon specifik köpeskilling får den anses omfattas av första stycket enligt vad som sagt ovan. Generella överväganden avseende registrering av distansförsäljare Dagens bestämmelser om distansförsäljning innebär att säljaren ska företrädas av en representant som är etablerad i . Representanten ska vara godkänd av . Representanten ska enligt fullmakt av säljaren som ombud för denne svara för redovisningen av tobaksskatt. Säljaren ska vidare ställa säkerhet för betalning av skatten på de varor som sänds från det andra EU-landet. Säkerheten ska uppgå till ett belopp som motsvarar av den beräknade årliga skatten på varorna. (Jfr 16 och 16 a §§ LTS, 15 och 15 a §§ LAS och 4 kap. 9 och 9 a §§ LSE). Den som endast vid ett enstaka tillfälle säljer varor genom distansförsäljning ska i stället, innan varorna avsändas från det andra EU-landet anmäla sig till och ställa säkerhet för skatten på varorna (jfr 16 b § LTS, 15 b § LAS och 4 kap. 9 b § LSE). Bestämmelserna i nya punktskattedirektivet innebär att det är möjligt att kräva att den som säljer varor genom distansförsäljning företräds av en representant som är etablerad i . Detta medför att dagens bestämmelser behöver ändras. På samma sätt som ovan beskrivits vad avser certifierade mottagare (se avsnitt 7.2) innehåller direktivets bestämmelser inte i sig något som innebär att distansförsäljaren ska vara föremål för tillståndsprocess. Den som agerar på det sätt som omfattas av artikel 44 i nya punktskattedirektivet ska dock ha en skyldighet att registrera sig hos myndigheterna i destinationsmedlemsstaten. Mot denna bakgrund bör registrering vid distansförsäljning kunna ske utan att det föreligger krav på en sådan prövning av aktörens lämplighet som krävs för godkännande som aktör inom uppskovsförfarandet (jfr t.ex. 10 § andra stycket 1 LTS, lämplig som upplagshavare med hänsyn till sina ekonomiska förhållanden och omständigheterna i övrigt). Eftersom en registrering utan föregående lämplighetsprövning ger utrymme för mindre seriösa aktörer att registrera sig och agera inom förfarandet är det särskilt viktigt att bestämmelserna utformas på sådant sätt att risken för skatteundandragande begränsas. En viktig aspekt är därvid frågan om säkerhet. Det är viktigt att tillräcklig säkerhet finns och att har möjlighet att kontrollera detta. bestämmelser ska den som har en godkänd representant ställa en generell Den som endast vid enstaka tillfällen flyttar varor genom distansförsäljning ska dock ställa säkerhet innan varje flyttning. inom förfarandet för beskattade varor föreslås att utgångspunkten bör vara att säkerhet för skatten på varorna ska ställas innan varje flyttning. registreringen för aktören bör begränsas till den enskilda flyttningen och en ny registrering göras för varje flyttning. På detta sätt kommer registrering och säkerhet för varje flyttning att hållas ihop och den enskilda registreringen kan avslutas när hanteringen av flyttningen är klar. Det finns dock aktörer vilka avsänder varor genom distans- försäljning i mer betydande omfattning. Den hantering som beskrivs ovan kan i ett sådant fall bli betungande för och aktörerna. finns därför skäl att, liksom inom förfarandet för beskattade varor, överväga att införa bestämmelser som innebär att hanteringen underlättas genom att möjliggöra ställandet av en generell säkerhet för de flyttningar som hanteras av aktören och ha en stående registrering. förenkling slipper hantera registreringar inför varje flyttning och och aktörens hantering förenklas därmed. förenkling bör dock förutsätta att aktören uppfyller vissa krav för att minska risken för skatteundandragande. Det bedöms ligga väl inom ramen för direktivet att kräva att den som ska medges möjlighet till förenklingar, t.ex. genom att ställa en generell säkerhet, genomgår vissa kontroller och uppfyller vissa krav. Vad som sagts ovan innebär att det finns anledning att liksom inom förfarandet för beskattade varor utforma bestämmelserna om registrering för distansförsäljare så att det finns två former av aktörer varav det för den ena uppställs något högre krav. Det bedöms lämpligt att för den aktör som hanterar varor genom ställande av säkerhet för varje flyttning använda begreppet ”tillfälligt registrerad distansförsäljare”. Detta ligger i linje med de begrepp som används för sådana aktörer som registreras för varje flyttning, ”tillfälligt registrerad varumottagare”, ”tillfälligt certifierad mottagare” och ”tillfälligt certifierad avsändare”. För den aktör som efter uppfyllandet av vissa krav tillåts ställa generell säkerhet föreslås att begreppet ”registrerad distansförsäljare” används. På samma sätt som nämnts ovan i avsnitt 7.2 vad gäller certifierade mottagare innebär inte det faktum att aktören är registrerad distansförsäljare att aktören uppfyller de krav som ställs i alkohollagen eller lagen om tobak och liknande produkter. Registreringen har endast skatterättslig betydelse. Systembolaget föreslår att det ska införas en uttrycklig bestämmelse i skattelagstiftningen om att bestämmelser även finns i alkohollagen. Regeringen konstaterar att det i många fall förekommer att det i annan lagstiftning finns bestämmelser som en aktör måste förhålla sig till för att dennes verksamhet ska vara laglig. Det bedöms inte lämpligt att särskilt i detta sammanhang lägga in en hänvisning till alkohollagen. Frågan om en aktörs hantering är förenlig eller inte med alkohollagen, eller andra lagar, får bedömas utifrån den lagstiftningen. Den registrering som sker enligt lagen om alkoholskatt har som nämnts ovan endast en skatterättslig betydelse. har angett att vissa ändringar bör genomföras i alkohollagen. Detta lagstiftningsärende omfattar enbart skattefrågor och alltså inte några sådana ändringar. Den som avser att avsända varor genom distansförsäljning föreslås innan varorna avsänds från det andra EU-landet ha en skyldighet att anmäla sig för registrering som tillfälligt registrerad distansförsäljare samt ställa säkerhet för skatten på varorna inför varje flyttning av varor. Den som är registrerad distansförsäljare enligt nedan behöver dock inte registrera sig igen som tillfälligt registrerad distansförsäljare. En registrering som tillfälligt registrerad distansförsäljare ska göras om säkerhet ställts för skatten på varorna. Säkerheten ska ställas hos innan varorna flyttas från det andra EU-landet. Precis som ska ställd säkerhet få tas i anspråk om skatten inte betalas i rätt tid. föreslås få avregistrera den tillfälligt registrerade distans- försäljaren om förutsättningarna för registrering inte längre föreligger. Det föreslås även att ska avregistrera den tillfälligt registrerade distansförsäljaren när den aktuella flyttningen avslutats. Eftersom flyttningar genom distansförsäljning inte hanteras i EMCS kommer inte få någon mottagningsrapport när flyttningen avslutas. Andra omständigheter får därför beaktas för att bedöma om flyttningen har avslutats, t.ex. om deklaration har lämnats för flyttningen. På samma sätt som ovan föreslagits för tillfälligt certifierade mottagare, se avsnitt 7.2, föreslås att säkerheten ska kunna tas i anspråk från det att ett beslut om avregistrering fattas. Den tillfälligt registrerade distansförsäljaren föreslås redovisa skatten för varje händelse som medför skattskyldighet. Deklarationen ska ha kommit in till senast efter den händelse som medfört skattskyldigheten. Detta motsvarar vad som gäller för den som endast vid enstaka tillfällen säljer varor genom distansförsäljning och vad som i avsnitt 7.2 föreslås för den tillfälligt certifierade mottagaren. Det förslag som lämnas ovan om registrering som tillfälligt registrerad distansförsäljare innebär att aktören måste kontakta inför varje flyttning. Som angetts ovan föreslås dock att det även införs en möjlighet för den som avser att avsända varor som distansförsäljare att, i stället för att anmäla sig för registrering som tillfälligt registrerad distansförsäljare inför varje flyttning, anmäla sig som registrerad distansförsäljare. Detta föreslås vara möjligt för den som flyttar genom distansförsäljning vid mer än enstaka tillfällen. För en registrerad distansförsäljare begränsas inte registreringen till en viss flyttning utan utgör en stående registrering. En registrerad distans- försäljare får ställa en generell säkerhet för de flyttningar för vilka denne Såsom nämnts ovan bedöms det mot denna bakgrund rimligt att det uppställs vissa krav för att få bli en registrerad distansförsäljare. utformningen av reglerna är det viktigt att det sker en avvägning mellan de krav som ställs och utformningen av säkerheten, i vilken utsträckning aktören ges ett uppskov med att betala skatten och risken för Betydande förenklingar eller förmåner bedöms förutsätta en mer omfattande prövning av aktörerna. I detta fall är det dock fråga om flyttning av varor vilka har beskattats i ett annat EU-land och den aktör som anmäler sig för registrering har normalt ett intresse av att möjliggöra återbetalning av den skatt som betalats i avsändarlandet. avser certifierade mottagare har det ovan gjorts bedömningen att det i nuläget inte finns behov av att föreslå en lösning med mer omfattande förenklingar eller mer omfattande krav för registrering utan att utformningen av bestämmelserna i stället bör ta som utgångspunkt att endast uppställa vissa grundläggande krav. För certifierade mottagare har därför föreslagits att huvudsakligen två krav uppställs för registrering, att säkerhet har ställts och att aktören fullgör sina skyldigheter att betala skatt och andra statliga fordringar. Det bedöms lämpligt att utformningen av bestämmelserna om registrering för registrerade distansförsäljare så långt som möjligt utformas på samma sätt som certifierade mottagare. fallen ställer direktivet krav på registrering inför flyttningar av beskattade varor mellan EU-länder. Ett första krav för registrering föreslås således vara att säkerhet har För att säkerställa att det föreligger fullgod säkerhet för de skatteanspråk som kan riktas mot den registrerade distansförsäljaren för den skatt som ska betalas i eller ett annat EU-land föreslås att säkerhet som lägst ska ställas med ett belopp som motsvarar skatten för de varor som är under flyttning från Detta skiljer sig något till sin utformning mot den säkerhet som ska ställas av distansförsäljarna och som ska utgöra 10 procent av beräknade årliga skatten på varorna. Genom en säkerhet som utgår från skatten på de varor som flyttas , vilket motsvarar det som ovan föreslås för certifierade mottagare, underlättas kontroller av att den ställda säkerheten är godtagbar vid varje tidpunkt och ges bättre förutsättningar att snabbt reagera om det visar sig att verksamheten ökar i sådan omfattning att säkerheten är tillräcklig. Detta bedöms vara särskilt viktigt mot bakgrund av att någon lämplighetsprövning av aktören inte görs och det inte heller längre finns möjlighet att ställa krav på att aktören utser en Eftersom det kan antas att aktören i de flesta fall inte flyttar mer än en mindre del av sin årliga mängd avsända varor vid varje tillfälle bedöms säkerheten för flertalet aktörer inte bli högre än . Vid anmälan för registrering får säkerhetens storlek grundas på en uppskattning av aktören kring vilka flyttningar som kommer att ske den Det ankommer därefter på aktören att kontinuerligt säkerställa att tillräcklig säkerhet föreligger. Utöver skyldigheten att ställa säkerhet föreslås som sagts ovan som ytterligare krav för registrering att aktören fullgör sina skyldigheter att betala skatt i . Det bedöms inte lämpligt att den som har obetalda belopp avseende skatter eller avgifter som ska betalas till ska omfattas av möjligheten att vara registrerad distansförsäljare och därigenom medges möjligheten att ställa generell säkerhet. Betalning av skatter och avgifter hanteras enligt 61 kap. SFL på ett skattekonto. Detta skattekonto stäms inte av utan när det finns anledning till detta av olika skäl. Enligt 61 kap. 7 § SFL ska avstämning i vart fall ske . förordar (liksom för certifierade mottagare, se avsnitt 7.2) att en särskild avstämning ska göras då en anmälan om registrering handläggs. Därigenom kan undvikas att händelser som inträffat efter den senaste avstämningen inte kan beaktas. Regeringen delar uppfattningen att det kan vara lämpligt att en särskild avstämning görs vid handläggningen av en anmälan om registrering och föreslår att bestämmelsen utformas utifrån detta. Begreppet belopp avseende skatter och avgifter är avsett att omfatta alla belopp som registreras på skattekontot, inklusive exempelvis eventuella skattetillägg och räntor. Avstämningen ska dock inte ta hänsyn till belopp som ännu inte förfallit till betalning enligt 61 kap. 2–6 §§ SFL. framför vidare att bestämmelsen bör innehålla en beloppsgräns. Enligt är det inte ovanligt att den som har varit föremål för betalningskrav eller betalningsuppmaning och försökt betala hela sin skuld, kan restera för ett mindre räntebelopp utan att vara medveten om det. Regeringen föreslår mot denna bakgrund att det, i enlighet med förslag, införs en beloppsgräns på under vilken obetalda belopp inte beaktas. Den som inte medges en registrering på grund av obetalda belopp avseende skatter eller avgifter på skattekontot kan ansöka på nytt om registrering. Om det då vid en avstämning av skattekontot visar sig att det inte längre föreligger obetalda belopp avseende skatter och avgifter kan aktören registreras (under förutsättning att övriga förutsättningar är uppfyllda). Vid varje avstämning måste dock även eventuella nya till- kommande belopp att betala beaktas. Ett belopp som betalas in till skattekontot räknas enligt bestämmelserna i av först mot skatter, avgifter och ränta som debiterats skattekontot för den innevarande perioden, därefter mot ingående underskott och slutligen mot skatt, avgift och ränta som har lämnats för indrivning. Utöver skatter och avgifter till kan en aktör ha andra skulder till staten, t.ex. i form av avgifter eller böter. Det bedöms lämpligt att även sådana skulder ska beaktas vid prövningen av om aktören ska omfattas av möjligheten att vara registrerad distansförsäljare. I detta fall bör dock endast beaktas sådana skulder som överlämnats till Kronofogde- myndigheten för indrivning. Villkoret bör omfatta belopp som vid verkställighet enligt 1 kap. 6 § utsökningsbalken (1981:774) handläggs i allmänt mål. Av 1 kap. 6 § utsökningsbalken framgår att allmänt mål är mål om uttagande av böter, vite, skatt, tull, avgift och andra medel som staten har rätt till och som får utsökas utan föregående dom samt, enligt vad regeringen närmare föreskriver, annan liknande fordran som staten eller en kommun har rätt till. I annan lag kan föreskrivas att även mål om uttagande av någon annan fordran är allmänt mål. På samma sätt som ovan sagts vad gäller certifierade mottagare kan nämnas att skulle det visa sig i den praktiska tillämpningen att de krav som föreslås inte är tillräckliga för att begränsa riskerna för skatteundan- dragande får övervägas om ytterligare krav bör införas. För att säkerställa en god kontroll är det viktigt att ges förutsättningar att avregistrera den registrerade distansförsäljaren. Avregistrering föreslås därför få ske om förutsättningarna för registrering inte längre finns eller ställd säkerhet är godtagbar. efter registreringen brister i betalning av skatt utgör detta exempelvis grund för avregistrering. Avregistrering bör även ske om distans- försäljaren begär det. Aktören kan därmed välja att avregistrera sig som registrerad distansförsäljare för att fortsättningsvis i stället agera som tillfälligt registrerad distansförsäljare. Ett beslut om avregistrering föreslås gälla om inte annat anges i beslutet. Om aktören skulle ha någon flyttning som påbörjats före avregistreringen kan dessa beskattas hos denne trots att aktören är registrerad, se nedan. På samma sätt som för certifierade mottagare (se avsnitt 7.2) bedöms det finns skäl att införa en bestämmelse om att säkerheten ska kunna tas i anspråk av under en viss minsta tid från den dag Det bedöms lämpligt att ska gälla för den säkerhet som ställs av en registrerad distansförsäljare som för andra aktörer, dvs. Den som avsänder varor genom distansförsäljning och företräds av en godkänd representant ska redovisa skatten för redovisningsperioder om Om aktören anmält sig vid enstaka tillfälle enligt bestäm- melserna i 16 b § LTS, 15 b § LAS eller 4 kap. 9 b § LSE ska denne redovisa skatten i en särskild skattedeklaration för varje händelse som medför skattskyldighet enligt 26 kap. 8 § SFL. distansförsäljare som inte företräds av en representant som är godkänd av Som nämnts ovan bedöms det lämpligt att bestämmelserna för registrerade distansförsäljare så långt som möjligt utformas på samma sätt som bestämmelserna för certifierade mottagare. Mot bakgrund av att det inte sker någon lämplighetsprövning av den registrerade distans- försäljaren bedöms det inte vara lämpligt att medge en längre redovisningsperiod av det slag som medges för godkända aktörer såsom exempelvis upplagshavare och registrerade varumottagare eller som medges distansförsäljare med godkänd representant. alternativ som återstår är då att tillåta att en deklaration lämnas samlat för flera flyttningar under en kortare redovisningsperiod eller att deklaration lämnas för varje flyttning. En hantering med redovisningsperioder skulle kunna underlätta för och för aktörer som har många Den tid som medges måste dock balanseras mot den kontroll som sker av aktören vid registrering. Såsom anges i avsnitt 7.2 bedöms det inte lämpligt att medge än högst mot bakgrund av att det inte sker någon lämplighetsprövning av aktören och de krav som ställts upp för registrering är begränsade. bedömning bör även vara relevant i fråga om distansförsäljare. därvid även konstateras att det är svårare för att vid behov kontrollera och vidta åtgärder i händelse av obetald skatt mot utländska företag än sådana företag som är verksamma i . För certifierade mottagare bedömdes det finnas ett behov av att kunna koppla ihop uppgifterna i deklarationen med en viss flyttning. bakgrunden föreslogs i avsnitt 7.2 att deklaration skulle lämnas för varje händelse i stället för i en deklaration för en redovisningsperiod om en Något sådant behov finns inte vid distansförsäljning eftersom dessa flyttningar inte hanteras i EMCS. Det föreslås därför att skatten ska få redovisas för redovisningsperioder om en kalendervecka och att deklarationen ska ha kommit in till senast efter redovisningsperiodens utgång. Vad Företagarna och Näringslivets skattedelegation anför om att en sådan redovisningsperiod innebär att inbetalningen av punktskatt tidigareläggs vilket medför en negativ likviditetseffekt och att administrationen förväntas öka för berörda företag medför inte någon annan bedömning. Mot bakgrund av att det inte föreligger någon lämplighetsprövning bedöms som ovan angetts inte lämpligt att medge än en kalendervecka. Någon anledning att införa särskilda bestämmelser om att ett konkursbo ska ta över registreringen bedöms inte föreligga. Om det finns anledning att påbörja flyttningar efter konkursen har konkursboet möjlighet att t.ex. anmäla sig för registrering till som tillfälligt registrerad distansförsäljare. Det bedöms inte heller finnas anledning att utöver möjligheten att bli registrerad distansförsäljare även införa en möjlighet att företrädas av en skatterepresentant. Däremot kan distansförsäljare, liksom andra skattskyldiga, på andra sätt använda ombud, exempelvis finns bestämmelser om deklarationsombud i 6 kap. SFL. Eftersom de nya reglerna om registrering som tillfälligt registrerad distansförsäljare och registrerad distansförsäljare skiljer sig åt från nuvarande bestämmelser bedöms det inte möjligt att låta den som är registrerad som distansförsäljare automatiskt övergå till att bli registrerad distansförsäljare. I stället får den som avser att flytta varor genom distansförsäljning efter ikraftträdandet av de nya bestämmelserna anmäla sig för registrering som tillfälligt registrerad distansförsäljare eller registrerad distansförsäljare. I avsnitt 13.1 föreslås att bestämmelserna om registrering ska träda i kraft tidigare än övriga bestämmelser för att underlätta för och aktörerna att förbereda sig på detta. Skattskyldighet för tillfälligt registrerad distansförsäljare och registrerad distansförsäljare Den som i egenskap av tillfälligt registrerad distansförsäljare eller registrerad distansförsäljare avsänder varor genom distansförsäljning är skattskyldig för varorna. Skattskyldigheten inträder när varorna tas emot av mottagaren. Om någon avregistreras som tillfälligt registrerad distansförsäljare eller registrerad distansförsäljare bör skattskyldigheten omfatta sådana varor som avsänts av aktören innan avregistreringen eftersom denne då avsände varorna i sin egenskap som distansförsäljare. Eftersom det kan förekomma situationer där skattskyldigheten för varorna inträder först efter avregistreringen föreslås att det tydliggörs i lagstiftningen att även sådana varor omfattas av skattskyldigheten. Skattskyldighet och anmälningsskyldighet för mottagaren Som anförts ovan är den som avsänder varor genom distansförsäljning skyldig att registrera sig hos och ställa säkerhet för flyttningen. På samma sätt som bör mottagaren av varor som avsänts till genom distansförsäljning vara skattskyldig om avsändaren inte fullgör sina skyldigheter. Detta följer av 16 c § LTS, 15 c § lagen om LAS och 4 kap. 10 § LSE. Skattskyldigheten föreslås liksom inträda när varorna förs in till , jfr nuvarande 20 § första stycket 3 LTS, 19 § första stycket 3 LAS och 5 kap. 3 § 1 LSE. För att underlätta för mottagaren att vid en beställning av varor genom distansförsäljning bedöma om skattskyldighet uppkommer föreslås skattskyldigheten kopplas till om avsändaren har uppfyllt sin skyldighet att registrera sig som tillfälligt registrerad distansförsäljare för den aktuella flyttningen eller registrerad distansförsäljare snarare än till om avsändaren har ställt säkerhet. Vem som är registrerad kan på ett enklare sätt lagen (2001:181) om behandling av uppgifter i beskattningsverksamhet finns bestämmelser om att får lämna ut uppgift om registrering enligt SFL till en enskild. Något behov av ytterligare bestämmelser bedöms inte föreligga. Att säkerhet har ställts av distansförsäljaren är även ett krav för registrering vilket innebär att ändringen i praktiken inte torde påverka i vilka fall mottagaren blir skattskyldig. I de fall där avsändaren vid distansförsäljning inte har registrerat sig hos är det mycket svårt för och att känna till att en flyttning av varor kommer att äga rum. beskattade varor inom förfarandet för beskattade varor omfattas inte