prop · H803150 · 2021-03-23 00:00:00 — Reglerna bör därför, som utredningen föreslår, erbjuda ytterligare alternativ för parterna, men inte utesluta en tillämpning av ordinarie forumregler. Det bör således även i fortsättningen i viss mån lämnas upp till parterna att avgöra vilken domstol som ska pröva målet eller ärendet. Om de nya reglerna inte kan tillämpas bör befintligt reservforum kunna användas Den valda lösningen med ett ytterligare tillämpligt forum där någon av parterna har sin hemvist behöver kompletteras med ett alternativ för den situationen att såväl barnets som båda parternas uppgifter som behövs för att avgöra hemvist kan antas omfattas av sekretess. Enligt utredningens förslag bör behörig domstol när dessa har skyddade personuppgifter vara , som även i andra frågor enligt och är det utpekade reservforumet. Som Hovrätten för och framhåller bör det dessutom finnas ett alternativ för den situationen att bara en förälder och barnet har sin hemvist här i landet och deras uppgifter kan antas vara sekretessbelagda. Regeringen konstaterar att det av allt att döma kommer att röra sig om ett fåtal fall , där omständigheterna är sådana att ett reservforum behöver användas. Det talar för att samla dessa mål vid en domstol. är reservforum i samtliga forumbestämmelser i och även i fråga om andra typer av mål som har samband 2020/21:150 med en separation, t.ex. bodelning (10 kap. 9 § andra och tredje styckena ). För att låta vara reservforum även i de nu aktuella fallen talar inte bara intresset av enhetlighet, utan även praktiska skäl. Det är svårt att hitta en alternativ svensk stad som det från alla delar av landet är enklare eller billigare att ta sig till. Även för en part bosatt utomlands är en resa till enklare att ordna än en resa till de flesta andra städer i landet. I de fall mål eller ärenden aktualiserar internationella aspekter, finns också en vana vid tingsrätten att hantera sådana frågor. De processekonomiska fördelar som kan fås med att, som föreslår, införa flera alternativa reservforum framstår enligt regeringen som tveksamma och förutsätter därtill i det enskilda fallet att det forum som väljs finns i den del av landet där parterna finns. Regeringen delar sammantaget utredningens bedömning att i de fall då det förekommer skyddade personuppgifter för såväl barnet som båda parterna även bör vara behörig domstol. bör även vara behörig domstol om bara en part och barnet har sin hemvist i och det kan antas att deras uppgifter är sekretessbelagda. I äktenskapsmål kan käranden välja mellan sitt eget och svarandens hemvistforum. Det behövs dock ett reservforum även här, för den situationen att båda parterna har skyddade personuppgifter eller om bara en make har sin hemvist i och den maken har skyddade personuppgifter. Även i de fallen bör vara behörig domstol. 11.2Särskilda regler om behörig kommun i vissa fall Regeringens förslag: Om det kan antas att sekretess gäller för de uppgifter som behövs för att avgöra var ett barn är folkbokfört, ska den kommun där någon av föräldrarna är folkbokförd ansvara för att informationssamtal kan hållas. Den kommunen ska också kunna pröva om ett mellan föräldrarna träffat avtal om vårdnad, boende eller umgänge ska godkännas. Om det kan antas att sekretess gäller också för de uppgifter som behövs för att avgöra var föräldrarna är folkbokförda, ska en förälder kunna begära informationssamtal i valfri kommun. I en sådan situation ska föräldrarna också kunna vända sig till valfri kommun för att få prövat om ett avtal ska godkännas. Detsamma ska gälla om det kan antas att sekretess gäller för de uppgifter som behövs för att avgöra var barnet och en förälder är folkbokförda och den andra föräldern inte är folkbokförd i landet. Den kommun en förälder väljer ska också vara ansvarig för att informationssamtal kan hållas, om barnet inte är folkbokfört i landet och det kan antas att sekretess gäller för de uppgifter som behövs för att avgöra var föräldrarna är folkbokförda eller var en förälder är folkbokförd och den andra föräldern inte är folkbokförd i landet. Utredningens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Utredningen lämnar inte några förslag avseende behörig kommun för fall då det kan antas att sekretess gäller för de uppgifter som behövs för att avgöra var barnet och en förälder är folkbokförda och den andra föräldern inte är folkbokförd i . Inte heller lämnar utredningen förslag avseende situationen att barnet inte är folkbokfört i landet och det förekommer skyddade personuppgifter för den eller de föräldrar som är folkbokförda här. Remissinstanserna: De flesta remissinstanser tillstyrker förslagen eller har inga invändningar mot dem. och framhåller att det kan vara en säkerhetsrisk för en förälder med skyddade personuppgifter att ha informationssamtal i den kommun där den andra föräldern bor och menar att det bör finnas andra alternativ i dessa fall, t.ex. samtal i valfri kommun. Myndigheten för familjerätt och föräldraskapsstöd (MFoF) påpekar att en generell behörighet för samtliga kommuner att godkänna avtal kan medföra en risk för att den enskilda skickas mellan olika kommuner. Skälen för regeringens förslag: I avsnitt 7.1 föreslås att föräldrar som överväger att inleda en tvist om vårdnad, boende eller umgänge ska delta i informationssamtal innan de vänder sig till domstol. Ansvarig kommun för dessa samtal föreslås vara den kommun där barnet är folkbokfört. En sådan behörighetsregel kan innebära problem om barnet har beviljats någon form av skyddade personuppgifter. Den förälder som bor tillsammans med barnet kan vilja vända sig till någon annan kommun, för att inte avslöja sin och barnets vistelseort. Den andra föräldern kan å sin sida ha svårt att veta till vilken kommun han eller hon ska vända sig. Det bör därför, som utredningen föreslår, införas en kompletterande behörighetsregel för den situationen att barnet har skyddade personuppgifter. Ett informationssamtal där det förekommer skyddade personuppgifter kan vidare, även om det torde vara ovanligt, resultera i att föräldrarna träffar ett avtal i någon fråga – t.ex. med innebörd att en förälder ska ha ensam vårdnad eller att barnet ska bo hos en viss förälder. Det är socialnämnden i den kommun där barnet är folkbokfört som prövar om ett sådant avtal ska godkännas (6 kap. 17 a § ). Enligt regeringen bör dock även den kommun som ansvarar för informationssamtalet vara behörig att pröva om avtalet ska godkännas. Som utredningen föreslår bör därför en kompletterande regel om behörig kommun införas även för denna situation. Regleringen av vilken kommun som är ansvarig bör, i enlighet med vad utredningen föreslår, och i likhet med den grundläggande behörighetsregeln i 6 kap. 17 a § beträffande avtal och vad som föreslås i fråga om informationssamtal, utgå från begreppet folkbokföring (se även prop. 1997/98:7 s. 82–83). Utredningen föreslår att regleringen i övrigt utformas på motsvarande sätt som den om behörig domstol i frågor om vårdnad, boende och umgänge (se avsnitt 11.1). En sådan lösning innebär att, om det kan antas att sekretess gäller för de uppgifter som behövs för att avgöra var barnet är folkbokfört, även en kommun där någon av föräldrarna är folkbokförd ansvarar för att informationssamtal kan hållas och avtal godkännas. Det kommer då att finnas en anknytning mellan kommunen och i vart fall en av föräldrarna. 2020/21:150 och lyfter frågan om hur ett samtal kan hållas på ett säkert sätt när det förekommer uppgifter om våld i en relation och om det kan finnas en risk för en våldsutsatt förälder att den våldsutövande förälderns kommun ansvarar för samtalet. Att en kommun som ingen av parterna har anknytning till ansvarar för samtalet behöver dock inte medföra större säkerhet för föräldrar som har skyddade personuppgifter på grund av hot om våld från den andra föräldern. Avgörande för att samtalen ska kunna hållas på ett säkert sätt torde främst vara att de som arbetar med samtalen har kunskap om och rutiner för hur ärenden där det förekommer skyddade personuppgifter ska hanteras. I det arbetet kan den tidigare kännedom om föräldrarna som kan finnas hos deras hemkommuner vara värdefull. Som framgår av avsnitt 7.1 kan en förälder även begära att få ett enskilt samtal. Det bör också påpekas att den föreslagna regleringen enbart pekar ut vilken kommun som är ansvarig för att informationssamtal kan hållas. Det är upp till varje kommun att avgöra hur denna skyldighet lämpligen ska fullgöras på ett säkert sätt även för föräldrar som lever med skyddade personuppgifter. I linje med vad utredningen föreslår anser regeringen därför att den kommun där någon av föräldrarna är folkbokförd bör ansvara för att informationssamtal kan hållas och avtal godkännas om det kan antas att sekretess gäller för uppgift som behövs för att avgöra var ett barn är folkbokfört. I undantagsfall kan det förekomma att det antas att sekretess gäller både för de uppgifter som behövs för att avgöra var barnet och var föräldrarna är folkbokförda. Det kan också inträffa att det kan antas att sekretess gäller för barnets och en förälders folkbokföringsuppgifter medan den andra föräldern inte är folkbokförd i landet. Enligt regeringen bör en förälder i sådana fall kunna begära informationssamtal i valfri kommun. Den kommun som föräldern väljer bör också kunna godkänna ett avtal. Regleringarna bör därför även i denna del se likadana ut i fråga om godkännande av avtal som i fråga om informationssamtal. Det kan också i sällsynta fall förekomma behov av att ha informations- samtal när barnet inte är folkbokfört i landet som det kan antas att sekretess gäller för de uppgifter som behövs för att avgöra var föräldrarna är folkbokförda eller var en förälder är folkbokförd och den andra föräldern inte är folkbokförd i landet. Även i sådana fall bör socialnämnden i den kommun som en förälder väljer ansvara för att informationssamtal kan hållas. Domstolarnas beslutsunderlag och en 12.1Bättre utredningar och upplysningar Regeringens förslag: En ny uppgiftsskyldighet ska införas för att uppgifter ska kunna lämnas mellan olika socialnämnder i samband med att en socialnämnd ska lämna upplysningar eller snabbupplysningar till en domstol i ett mål om vårdnad, boende eller umgänge. Vidare ska det införas en lagstadgad tidsgräns för utredningar om vårdnad, boende eller umgänge. Om det finns särskilda skäl, ska domstolen få förlänga tiden. Utredningens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Remissinstanserna: De flesta remissinstanser, däribland ombudsmän (), och Förvaltningsrätten i , tillstyrker förslaget om att införa en ny uppgiftsskyldighet eller har inga invändningar mot det. Några remissinstanser, bl.a. kommun, Myndigheten för familjerätt och föräldraskapsstöd (MFoF) och , förordar en sekretessbrytande regel även i förhållande till uppgifter från hälso- och sjukvården för att bättre kunna identifiera och ta hänsyn till risker för barnet. Enligt bör socialnämnden under en utredning om vårdnad, boende eller umgänge också kunna få del av sekretessbelagda uppgifter i en förundersökning. Även utredningens förslag om en lagstadgad tidsgräns för att slutföra en utredning om vårdnad, boende eller umgänge tillstyrks eller lämnas utan invändning av de flesta remissinstanserna. Föreningen (numera Föreningen i ) anser att tidsfristen för vårdnadsutredningar som längst ska vara . Andra remissinstanser, bl.a. och Kommuner och Regioner (SKR), är dock tveksamma till eller avstyrker förslaget. Bland annat och lyfter i olika avseenden fram att utredningens kvalitet är viktigare än att den redovisas och att vissa utredningar kräver – t.ex. för att det krävs samordning mellan olika kommuner. kommun anger att en tidsgräns om fem eller skulle vara mer rimlig. Några remissinstanser, däribland Hovrätten över och , och , befarar att lagändringen, med hänsyn till socialnämndernas begränsade resurser, kommer att få begränsad effekt i praktiken. Andra remissinstanser, bl.a. , vill att det förtydligas vad som utgör särskilda skäl för att förlänga utredningstiden. Skälen för regeringens förslag Bättre möjligheter för olika socialnämnder att samarbeta – en ny uppgiftsskyldighet införs Vid en tvist i frågor om vårdnad, boende eller umgänge kan ibland fler än en socialnämnd ha uppgifter av betydelse för domstolens bedömning. 2020/21:150 Exempelvis kan, om familjen har flyttat , socialnämnden i den nya kommunen bli ansvarig för att lämna snabbupplysningar eller genomföra en vårdnadsutredning, som socialnämnden i den förra kommunen kan ha information om tidigare stödinsatser eller annat av Motsvarande situation kan uppkomma om föräldrarna bor i Genom vårdnadsreform infördes en skyldighet för en socialnämnd, som har tillgång till upplysningar som kan vara av betydelse för frågans bedömning, att på begäran lämna ut uppgifterna till en annan socialnämnd som har att pröva ett avtal om vårdnad, boende och umgänge (6 kap. 17 a § tredje stycket ). infördes, genom vårdnadsreform, för upplysningar som kan vara av betydelse för en utredning om vårdnad, boende och umgänge (6 kap. 19 § tredje och femte styckena). finns dock inte när det gäller socialnämndens snabbupplysningar inför ett interimistiskt beslut eller upplysningar inför ett slutligt avgörande (6 kap. 19 § andra stycket och 20 §). I dessa fall gäller i stället de allmänna Som utredningen framhåller är det viktigt att uppgifter som kan påverka ett beslut om barnet kommer fram, oavsett om beslutet är slutligt eller Att domstolen får ett fullgott beslutsunderlag bör inte vara beroende av att uppgifterna finns hos en och samma socialnämnd eller av i vilket sammanhang uppgifterna ska lämnas vidare till domstolen. är därför rimligt att socialnämnden kan ta del av samma information inför att nämnden lämnar upplysningar eller snabbupplysningar som nämnden kan få del av när den ska pröva ett avtal eller genomföra en utredning om vårdnad, boende eller umgänge. En sådan ordning kan inte heller anses som mer integritetskränkande för den enskilde. Uppgifterna kan redan i dag lämnas ut sedan en domstol beslutat om att hämta in en utredning i Regeringen anser därför att en uppgiftsskyldighet bör införas i även för de fall då en socialnämnd ska lämna upplysningar inför ett slutligt avgörande i ett mål eller ärende om vårdnad, boende eller umgänge eller s.k. snabbupplysningar inför ett interimistiskt beslut i ett sådant förfarande (se 10 kap 28 § offentlighets- och sekretesslagen [2009:400]). Uppgiftsskyldigheten bör, liksom inför att ett avtal ska godkännas och i en utredning, omfatta uppgifter som kan vara av betydelse för bedömningen av de frågor om vårdnad, boende eller umgänge som den andra socialnämnden har att hantera. Några remissinstanser, bl.a. och kommun, vill att utredningar om vårdnad, boende och umgänge i större utsträckning ska likställas med s.k. barnavårdsutredningar som utförs med stöd av 11 kap. 2 § socialtjänstlagen (2001:453), särskilt i fråga om möjligheten att hämta in uppgifter från hälso- och sjukvården. remissinstanser, bl.a. , lyfter också frågor om andra närliggande utredningsåtgärder, bl.a. en möjlighet för domstolen att besluta om en utredning av en persons omsorgsförmåga eller psykiska vill också se en möjlighet att ta del av uppgifter från en förundersökning där barnet har hörts. Några förslag om sekretessbrytande regler eller möjligheter att hämta in uppgifter i övrigt lämnas inte av utredningen. det, såsom utredningen konstaterar, som befogat att det finns större möjligheter att hämta in uppgifter i en barnavårdsutredning än inom ramen för en utredning om vårdnad, boende och umgänge. En barnavårdsutredning påbörjas på samhällets initiativ, ofta efter en orosanmälan, och syftar till att klarlägga om ett barn far illa. En tvist i domstol initieras däremot av någon av barnets föräldrar och utredningen syftar där till att ge underlag för domstolens prövning av barnets bästa i den fråga som domstolen har framför sig. Av utredningens undersökningar framgår att de flesta föräldrar lämnar sitt godkännande till de utredningsåtgärder som socialnämnden bedömer vara nödvändiga för att kunna verkställa en utredning om vårdnad, boende och umgänge. Det händer dock undantagsvis att samtycke inte lämnas och det gäller framför allt uppgifter från hälso- och sjukvården. Sådan information kan självfallet vara värdefull att få del av för den som genomför en utredning. Mot det ska dock ställas uppgifternas mycket integritetskänsliga natur och det starka sekretesskydd som uppgifterna har. En enskild ska kunna lita på att uppgifter om kontakter med hälso- och sjukvården inte lämnas ut annat än om det finns mycket starka skäl för det. Om det i ett enskilt fall finns indikationer på att det finns uppgifter från hälso- och sjukvården som kan vara av betydelse för bedömningen av t.ex. hos vilken förälder ett barn bör vara bosatt och föräldern vägrar lämna sitt samtycke till att uppgifterna hämtas in, får avsaknaden av uppgifter och det faktum att förälderns lämplighet inte i alla avseenden kunnat bedömas i stället beaktas inom ramen för den riskbedömning som kan behöva göras. Uppgifter från en förundersökning där ett barn har hörts torde i många fall kunna fås genom barnets vårdnadshavare. I den mån det inte är möjligt får avsaknaden av uppgifter beaktas på motsvarande sätt – inom ramen för en riskbedömning. Det bör framhållas att uppgifter om föräldrarna, och nya partner som de är sammanboende med, kan hämtas in från belastnings- och misstankeregister (11 § 8 b förordningen [1999:1134] om belastningsregister och 4 § 9 b förordningen [1999:1135] om misstankeregister). Om uppgifter framkommer under en utredning om vårdnad, boende och umgänge som medför oro för att ett barn far illa, kan det naturligtvis också vara skäl för att initiera en barnavårdsutredning. Det kan i sådana fall finnas anledning att avvakta med att avsluta den förstnämnda utredningen till dess att barnavårdsutredningen är färdigställd. Det ska införas en lagstadgad tidsgräns för utredningar om vårdnad, boende eller umgänge Domstolen har ett ansvar att se till att frågor om vårdnad, boende och umgänge blir tillbörligt utredda (6 kap. 19 § ). Innan domstolen avgör ett mål eller ett ärende om vårdnad, boende eller umgänge, ska domstolen ge socialnämnden tillfälle att lämna upplysningar. Om det behövs ytterligare utredning, får domstolen uppdra åt socialnämnden eller något annat organ att utse någon att verkställa en sådan utredning. Domstolen får fastställa riktlinjer för utredningen och bestämma inom vilken utredningen ska vara slutförd. Domstolen ska se till att utredningen bedrivs skyndsamt. Utredningens kartläggning visar att vårdnadsutredningar generellt är av god kvalitet, dock att kvaliteten kan skifta och att vissa 2020/21:150 utvecklingsområden finns – bl.a. bör fokus i utredningarna ligga mer på barnet och mindre på föräldrarna. Analysen och bedömningen bakom förslagen till beslut i utredningarna behöver också i många fall bli fylligare och tydligare och konsekvenserna för barnet av olika beslutsalternativ bör redovisas i större utsträckning. Av kartläggningen framgår vidare att den genomsnittliga tiden för att genomföra en utredning var drygt . I en tredjedel av de granskade målen var utredningstiden . I flera fall pågick dock utredningen , i några fall så som . Utredningen föreslår därför att en lagstadgad tidsgräns ska införas, inom vilken en utredning om vårdnad, boende och umgänge ska vara färdigställd. Tidsgränsen bör enligt utredningen bestämmas , vilket är vad som gäller för barnavårdsutredningar, med möjlighet att förlänga utredningstiden om det finns särskilda skäl. Regeringen konstaterar att det för barnets skull är viktigt att frågor om vårdnad, boende och umgänge avgörs inom rimlig tid. En anledning till att handläggningstiderna i domstol blir långa är att utredningar i frågorna ibland drar ut . Det är därför viktigt att sträva efter att utredningen i frågor om vårdnad, boende och umgänge färdigställs . Kartläggningen visar att det finns mer att göra här – både för att höja kvaliteten på utredningarna och, där det är möjligt, slutföra dem snabbare. Regeringen delar därför utredningens bedömning att det bör införas en lagstadgad tidsgräns för utredningar. En tidsgräns ger en tydlig signal om vikten av skyndsamhet och kan bidra till en mer effektiv handläggning av vårdnadsmål. Föreningen anser att utred- ningstiden bör begränsas . Enligt regeringens bedömning kan det dock i många fall bli svårt för socialnämnderna att genomföra en vårdnadsutredning av god kvalitet inom en så kort tidsfrist. Enligt regeringen är en rimlig tidsgräns. En tidsgräns överensstämmer också med den tidsgräns som gäller för barnavårdsutredningar (11 kap. 2 § andra stycket socialtjänstlagen). Det innebär inte att tiden alltid ska bestämmas . Det bör understrykas att domstolen i varje enskilt fall måste överväga vilken utredning som behövs och vad som är en rimlig tidsgräns. är det viktigt att strävan efter en skyndsam handläggning inte påverkar utredningens kvalitet. En utredning ska bedrivas skyndsamt, men vad som är en rimlig tidsgräns varierar från fall till fall. En utredning är ett mycket viktigt underlag för domstolens beslut och den måste därför alltid hålla en hög kvalitet och ha ett tydligt barnperspektiv. Som utredningen föreslår bör det därför finnas utrymme för domstolen att förlänga utredningstiden om det finns särskilda skäl. Med särskilda skäl avses att det i det enskilda fallet finns skäl av tillräcklig styrka som motiverar en längre utredningstid, trots att detta innebär att domstolsprocessen förlängs. Enligt regeringen kan det främst komma i fråga att förlänga tiden om det annars finns risk för att utredningen inte håller tillräckligt hög kvalitet. I vissa fall måste det, som t.ex. , och kommun påpekar, accepteras att en utredning tar . Det kan t.ex. vara fråga om komplicerade tvister med en stor informations- mängd, att mer än en socialnämnd är inblandad i utredningen eller att det parallellt med utredningen pågår en barnavårdsutredning. Som bl.a. är inne på kan det inte uteslutas att Prop. 2020/21:150 socialnämndernas begränsade resurser – i vart fall – kan påverka socialnämndernas möjlighet att slutföra utredningar inom den nya tidsgränsen. En allmänt hög arbetsbelastning kommer dock normalt inte att utgöra särskilda skäl för förlängning av tiden. I sammanhanget bör det noteras att regeringen föreslår att det ska införas ett krav på att föräldrar som huvudregel ska ha deltagit i ett informationssamtal hos socialnämnden innan de i domstol framställer ett tvistigt yrkande om vårdnad, boende eller umgänge (se avsnitt 7.1). Socialnämnderna kommer därigenom att komma i kontakt med föräldrar och barn i ett tidigare skede än . Ett syfte med den föreslagna ordningen är att i fler fall, och utan en domstolsprocess, hitta hållbara lösningar som är bra för barnet. Ett minskat antal tvister i domstol väntas med den nya ordningen leda till att antalet utredningar om vårdnad, boende och umgänge som ska genomföras också minskar och att resurser kan frigöras för att hantera kvarvarande ärenden inom rimlig tid. Att utredningar slutförs inom rimlig tid – och har hög kvalitet – är viktigt, och kan även säkerställas på annat sätt. Handläggningstiderna varierar, som flera remissinstanser påpekar, mellan olika kommuner. Att kommunerna fördelar resurserna så att socialnämndernas familjerätter kan utföra sitt arbete så snabbt som möjligt och med rätt kvalitet är självklart viktigt. Även domstolen har dock ett ansvar att skapa förutsättningar för socialnämnden att slutföra sina utredningar inom rimlig tid. Domstolen kan bl.a., som betonar, arbeta med att ge tydliga riktlinjer för vilken utredning som behövs och hur resultatet av denna ska redovisas till domstolen. Regeringen vill här framhålla att ingenting hindrar en socialnämnd att ta kontakt med den domstol som lämnat ett uppdrag för att diskutera omfattningen och inriktningen på arbetet.