prop · H803100 · 2021-04-15 00:00:00 — Kapitalvinster består av vinster som uppstår vid försäljning av fastigheter eller finansiella tillgångar. Övriga kapitalinkomster består av olika typer av ränte- och utdelningsinkomster. Totalt sett är kapitalinkomsterna starkt koncentrerade till toppen av inkomstfördelningen. tillföll av de finansiella kapitalvinsterna hundradelen med högst ekonomisk standard. För kapitalvinster från bostadsförsäljningar och utdelningar i fåmansbolag var motsvarande andelar . Den starka koncentrationen förklaras av att det är förhållandevis få personer som redovisar inkomster från dessa inkomstslag, och att det belopp som redovisas i genomsnitt är betydande. Personer med inkomster från dessa inkomstslag kommer därför med stor sannolikhet att hamna högt upp i inkomstfördelningen ett givet år. Övriga aktie- utdelningar och ränteinkomster är däremot mer spridda över befolkningen. Diagram 2.5 visar sammansättningen av topprocentens kapitalinkomster och förändringen av de olika delkomponenterna . ökade topprocentens samlade kapitalinkomster, i fasta priser, med ca 90 pro- cent. Det var främst ökade finansiella kapitalvinster och ökade inkomster från utdelningar i fåmansbolag som stod för ökningen.14 Fastighetsrelaterade kapitalvinster (som är topprocentens enskilt största kapitalinkomstslag) ökade också, men betydligt mindre än finansiella kapitalvinster och utdelningar i fåmansbolag.15 14Orsakerna bakom kapitalinkomsternas ökning diskuteras utförligt i avsnitt 3.2.1 och 3.2.2 i (SOU 2019:65). De realiserade kapitalvinsternas utveckling beror i hög grad på de kraftiga prisuppgångar som ägt rum för olika tillgångsslag. Ökningen av utdelningarna i fåmansbolag kan kopplas till regeländringar som har gjort det mer förmånligt för ägare till fåmansbolag att omvandla arbetsinkomster till utdelningsinkomster. 15Analysen av inkomstutvecklingen avser årliga tvärsnitt. Detta betyder att det inte nödvändigtvis är samma individer som befinner sig i topprocenten . fördelningspolitiska redogörelse (prop. 2017/18:100 bilaga 2) undersöktes i vilken utsträckning de individer som tillhör topprocenten ett visst år är varaktiga eller tillfälliga toppinkomsttagare. Resultaten visade att det finns en viss rörlighet i topprocenten. De varaktiga toppinkomsttagarna utgör ca en tredjedel av topprocenten. Andelen personer som endast tillhör topprocenten ett enstaka år utgör cirka fyra tiondelar av topprocenten. Personer är kraftigt överrepresenterade bland de tillfälliga toppinkomst- tagarna, och för många förklaras den tillfälliga inkomstökningen av att de har haft höga kapitalvinster det aktuella året (t.ex. pensionärer som säljer sina boenden och realiserar värdeökningar som ackumulerats ). 2020/21:100 Bilaga 2 Diagram 2.5 Topprocentens samlade kapitalinkomster Miljarder kronor (priser) Anm.: Räntor m.m. är en restpost som bl.a. inkluderar bankränta, schablonintäkt på investeringssparkonto och intäkt vid uthyrning av privatbostad. Källor: (HEK och ) och egna beräkningar. Gini-koefficientens ökning förklaras av topprocentens kapitalinkomster Som visats ovan har de senaste decenniernas inkomsttillväxt fördelats ojämnt över olika inkomstgrupper. Konsekvensen av denna utveckling är att den samlade inkomst- spridningen har ökat. Det relativa avståndet mellan den yttersta toppen och mitten av fördelningen har ökat i stort sett kontinuerligt . Det relativa avståndet mellan mitten och den nedersta delen av fördelningen ökade också i början av perioden, 1995–2010, men därefter har avståndet varit i stort sett . Gini-koefficienten är det vanligaste sammanfattande måttet på spridningen i en inkomstfördelning.16 Gini-koefficienten för ekonomisk standard ökade gradvis (se diagram 2.6). Den ekonomiska kris som inleddes , med kraftigt fallande kapitalvinster till följd av en svag utveckling på aktie- och bostadsmarknaden, fick till följd att inkomstspridningen föll tillbaka. var Gini- koefficienten förhållandevis stabil. –ökade inkomstspridningen successivt till följd av kraftigt ökande kapitalinkomster i toppen av inkomst- fördelningen. Den förda politiken under dessa år hade dock en utjämnande fördelningsprofil, vilket bidrog till att uppgången dämpades.17 har Gini-koefficienten sjunkit något jämfört med toppnivån 2017. Diagram 2.6 understryker också toppinkomsttagarnas och kapitalinkomsternas betydelse för inkomstspridningens ökning den senaste tioårsperioden. Om inkomster mäts exklusive kapitalvinster sjunker nämligen Gini-koefficienten och ökningstakten dämpas. Om även övriga kapitalinkomster (räntor och utdelningar) exkluderas dämpas ökningstakten ytterligare, och efter 2009 har inkomstspridningen mätt på detta sätt varit i stort sett . Detta bekräftar den bild som förmedlas av diagram 2.3 och diagram 2.4 ovan, dvs. att det i huvudsak är topprocentens ökade kapitalinkomster som har drivit upp inkomstspridningen den senaste tioårsperioden. 16Vid maximal ekonomisk jämlikhet (alla har samma ekonomiska standard) antar koefficienten värdet 0. Vid maximal ojämlikhet (en person får alla inkomster) antar koefficienten värdet 1. Måttet beskrivs utförligare i Teknisk bilaga till Fördelningspolitisk redogörelse på . 17Se fördelningspolitiska redogörelse (prop. 2016/2017:100 bilaga 2). 2020/21:100 Bilaga 2 Diagram 2.6 Inkomstspridning mätt med Gini-koefficienten Källor: (HEK och ) och egna beräkningar. 3Den ökade arbetslöshetens förväntade effekter inkomstfördelning Den ekonomiska aktiviteten i Sverige sjönk kraftigt . Den ekonomiska nedgångens effekter på inkomstfördelningen väntas främst uppkomma via arbets- marknaden och den ökade arbetslösheten. Den skiljer sig därmed från tidigare ekonomiska kriser, såsom den globala finanskrisen , då fallande bostads- och aktiepriser i viss mån motverkade den ökade arbetslöshetens effekter på inkomst- spridningen. Under den nuvarande nedgången har priserna på bostadsmarknaden i stället ökat snabbare än genomsnittet . Även aktiemarknaderna har uppvisat en stark utveckling. Någon nedgång i hushållens kapitalinkomster förväntas därför inte, utan det är främst det försämrade arbetsmarknadsläget som väntas leda till minskade inkomster. Den exakta omfattningen av inkomstbortfallet 2020 är ännu inte känd. Orsaken är att den offentliga inkomststatistiken baseras på uppgifter från beslut om slutlig skatt, och data för kommer att finnas tillgängliga först . För att få en bild av hur det försämrade arbetsmarknadsläget kan ha påverkat inkomstfördelning görs i detta avsnitt en scenarioanalys baserad på mikrosimuleringsmodellen FASIT. I analysen jämförs två alternativa scenarier. Referensscenariot bygger på en bedömning av hur ekonomin, arbetsmarknaden och hushållens inkomster skulle ha sett ut i frånvaro av den djupa konjunkturned- gången till följd av spridningen av sjukdomen covid-19.18 Det jämförs med ett kris- scenario som beaktar den ökade arbetslösheten under 2020.19 Metod, antaganden och avgränsningar beskrivs närmare i Teknisk bilaga till Fördelningspolitisk redogörelse på . 18I referensscenariot beaktas att en viss avmattning av konjunkturen skulle ha ägt rum 2020 även i frånvaro av pande- min. Fortsättningsvis i detta avsnitt avser begreppen konjunkturnedgången och det försämrade arbetsmarknadsläget enbart den del av nedgången som bedöms ha orsakats av pandemin. 19Det finns inga, för detta syfte, användbara mikrodata som beskriver vilka individer som förlorade sitt jobb till följd av det försämrade arbetsmarknadsläget 2020. Effekten mäts därför i stället i termer av det ökade antalet inskrivna vid Arbetsförmedlingen (AF). Det innebär sannolikt en viss underskattning av antalet individer som förlorade arbetsinkomster till följd av konjunkturnedgången 2020. Bland personer som förlorade sitt jobb, men som av olika skäl inte anmälde sig som arbetslösa vid AF, kan t.ex. finnas studerande som arbetade vid sidan av sina studier. Beräk- ningarna fångar inte heller personer med visstidsanställningar, kanske främst behovsanställda, som fick mindre arbete till följd av nedgången men som av olika skäl inte anmälde sig som arbetslösa vid AF. 2020/21:100 Bilaga 2 Den ökade arbetslösheten slår hårdast mot yngre, lågutbildade och utrikes födda De effekter av det försämrade arbetsmarknadsläget som fångas i beräkningarna uppkommer via två huvudsakliga kanaler. För det första blir fler individer arbetslösa . För det andra förlängs arbetslöshetstiderna för många av de som skulle varit arbetslösa även i frånvaro av konjunkturnedgången. Bland de som har arbetsinkomster och saknar arbetslöshetsdagar i referensscenariot tilldelas ca 100 000 individer arbetslöshetsdagar i krisscenariot. Modellen baserar urvalet av dessa individer på uppgifter om hur den totala ökningen av antalet inskrivna arbetslösa vid Arbetsförmedlingen fördelar sig på 48 grupper indelade efter ålder, kön, utbildningsnivå samt inrikes och utrikes födda. Då arbetskraftens sammansättning i olika branscher varierar med avseende på dessa bakgrundsfaktorer förväntas metoden beakta att det försvagade konjunkturläget har slagit olika hårt mot olika branscher. Ungefär 270 000 individer med registrerade arbetslöshetsdagar i referensscenariot tilldelas ett ökat antal arbetslöshetsdagar i krisscenariot. Sammantaget innebär detta att ca 370 000 individer (6,av samtliga i åldersgruppen 20–) tilldelas ett förändrat antal arbetslöshetsdagar.20 I absoluta tal är det personer 25–, personer med gymnasieutbildning och inrikes födda som står för det största antalet nya eller förlängda arbetslöshetsfall (se diagram 3.1). De olika grupperna varierar dock kraftigt i storlek. Om man beaktar detta, och relaterar summan av antalet nya eller förlängda arbetslöshetsfall till gruppernas storlek, är det personer i åldersgruppen 20–, personer med förgymnasial utbildning och utrikes födda som löper högst risk att drabbas av den ökade arbetslösheten. Det bör dock påpekas att grupperna överlappar varandra. Bland de utrikes födda är det t.ex. främst de med enbart förgymnasial utbildning som löper hög arbetslöshetsrisk. Diagram 3.1 Ökad arbetslöshet 2020 i olika befolkningsgrupper Antal nya respektive förlängda arbetslöshetsfall (vänster axel) och det totala antalet fall i respektive grupp i relation till gruppens storlek, procent (höger axel) Källor: () och egna beräkningar. 20Konjunkturnedgången bedöms ha medfört en ökning av antalet arbetslöshetsdagar med totalt 71 000 helårsekviva- lenter. Någon grund för hur fördelningen av de 71 000 helårsekvivalenterna ska göras mellan de nya arbetslöshets- fallen och de redan arbetslösa kan dock inte identifieras i Arbetsförmedlingens statistik. Tilldelningen av arbetslöshets- tider i krisscenariot måste därför bygga på antaganden. De nya arbetslöshetsfallen antas stå för ungefär en tredjedel av de 71 000 helårsekvivalenterna. Det innebär att de i genomsnitt tilldelas i arbetslöshet (med viss variation runt genomsnittet). Resterande helårsekvivalenter fördelas på de individer som skulle ha haft viss arbetslöshet även i frånvaro av nedgången (med restriktionen att det totala antalet arbetslöshetsdagar inte överstiger ). Hur arbetslöshetstiderna fördelas på individer har viss betydelse för de kvantitativa resultaten i detta avsnitt, men de kvalitativa slutsatserna består även om man modifierar dessa antaganden något. 2020/21:100 Bilaga 2 Diagram 3.2 visar hur modellen fördelar den ökade arbetslösheten på olika inkomst- grupper. Till inkomstgrupp 1 hör den tiondel av befolkningen som i referensscenariot har lägst ekonomisk standard och till inkomstgrupp 10 hör tiondelen med högst ekonomisk standard. Antalet nya eller förlängda arbetslöshetsfall är högst i de lägsta inkomstgrupperna, och antalet minskar successivt ju högre upp i inkomstfördelningen man kommer. Detta är en konsekvens av att de som skulle ha varit arbetslösa även i frånvaro av konjunkturnedgången i huvudsak befinner sig i de lägre inkomstgrupperna och att dessa förlängda arbetslöshetsfall är betydligt fler än antalet nya fall. De individer som står för de nya arbetslöshetsfallen har däremot inga arbetslöshetsdagar i referensscenariot, och merparten av dessa skulle i frånvaro av nedgången ha befunnit sig i den övre halvan av inkomstfördelningen. Diagram 3.2 Ökad arbetslöshet 2020 i olika inkomstgrupper Antal nya respektive förlängda arbetslöshetsfall Förlängning av befintliga arbetslöshetsfall Anm.: Befolkningen har sorterats efter ekonomisk standard i referensscenariot och därefter delats in i tio lika stora inkomstgrupper. Till inkomstgrupp 1 hör den tiondel av befolkningen som har lägst ekonomisk standard och till inkomstgrupp 10 hör tiondelen med högst ekonomisk standard. Källor: () och egna beräkningar. Den ökade arbetslösheten har störst effekt på inkomsterna i de nedersta inkomstgrupperna För att analysera fördelningseffekterna av den ökade arbetslösheten måste man även beräkna det inkomstbortfall individer drabbas av. I modellens krisscenario minskas individernas arbetsinkomster i proportion till det antal arbetslöshetsdagar som det försämrade arbetsmarknadsläget bedöms ge upphov till. Beräkningen av den disponibla inkomsten beaktar att merparten av de arbetslösa erhåller någon form av arbetslöshetsersättning.21 Beräkningarna baseras på de ersättningsnivåer som gällde före konjunkturnedgången. I det avslutande stycket redogörs dock kortfattat för fördelningseffekterna av de höjningar av ersättningsnivåerna som genomfördes . Den ekonomiska standarden påverkas för samtliga individer som ingår i den arbets- löses hushåll, dvs. den ökade arbetslösheten berör inte bara de ca 370 000 individerna i diagram 3.1 som påverkas av egen arbetslöshet. Enligt modellen förväntas drygt en miljon personer i befolkningen, eller , få lägre ekonomisk standard till följd av den ökade arbetslösheten. Den ekonomiska standarden för dessa beräknas minska med i genomsnitt , eller med , jämfört med 21En viss andel av de arbetslösa erhåller dock inte någon arbetslöshetsersättning, exempelvis till följd av att de inte uppfyller arbetsvillkoret i arbetslöshetsförsäkringen. Modellen tar även hänsyn till att skatter och eventuella bidrag kan påverkas när arbetsinkomsten reduceras. 2020/21:100 Bilaga 2 Utslaget på hela befolkningen blir inkomstbortfallet i genomsnitt per person, eller . Diagram 3.3 visar hur den ökade arbetslösheten bedöms påverka olika gruppers ekonomiska standard. När analysen begränsas till berörda individer (dvs. de som får en ändrad ekonomiska standard) är skillnaderna mellan olika grupper relativt små. Den ekonomiska standarden bedöms t.ex. i genomsnitt minska med både för berörda i åldersgruppen 20–och för berörda i åldersgruppen 55–64 år.22 När analysen i stället avser det genomsnittliga procentuella inkomstbortfallet för samtliga individer i respektive grupp ökar skillnaderna mellan olika grupper. Det beror på att andelen berörda varierar kraftigt mellan olika grupper. Den ekonomiska standarden bedöms sjunka mest bland yngre 20–(-1,), bland personer med förgymnasial utbildning (-1,) och bland utrikes födda (-1,).23 Diagram 3.3 Genomsnittlig effekt på ekonomisk standard för individer i olika befolkningsgrupper Genomsnittlig effekt för samtliga (vänster axel) respektive berörda (höger axel), procent -0,2 -0,4 -0,6 -0,8 -1,0 -1,2 -1,4 -1,6 Samtliga (vänster axel) Berörda (höger axel) Källor: () och egna beräkningar. Diagram 3.4 visar hur den ökade arbetslösheten förväntas påverka den genomsnittliga ekonomiska standarden för individer i olika inkomstgrupper. Precis som i diagram 3.3 ovan bestäms fördelningsprofilen i huvudsak av att andelen berörda individer varierar mellan inkomstgrupper. Andelen berörda är störst () bland individer som i referensscenariot befinner sig i inkomstgrupp 1, och andelen minskar successivt ju högre upp i inkomstfördelningen man kommer. I inkomstgrupp 10 förväntas 6 pro- cent få lägre ekonomisk standard till följd av den ökade arbetslösheten. Den ekonomi- ska standarden bedöms därför i genomsnitt sjunka mest för personer i inkomstgrupp 1 (-1,) och minst för personer i inkomstgrupp 10 (-0,). 22I absoluta tal är inkomstbortfallet dock i genomsnitt större för berörda i åldersgruppen 55–än för berörda i åldersgruppen 20–. På motsvarande sätt är inkomstbortfallet i absoluta tal i genomsnitt större för berörda personer med eftergymnasial utbildning än för personer med gymnasial eller förgymnasial utbildning, större för män än för kvinnor och större för inrikes födda än för utrikes födda. 23Det är också i dessa grupper som andelen berörda individer bedöms vara som störst. Bland personer i ålders- gruppen 20–bedöms få lägre ekonomisk standard. Motsvarande andelar för personer med förgymnasial utbildning och för utrikes födda är . 2020/21:100 Bilaga 2 Diagram 3.4 Genomsnittlig effekt på ekonomisk standard för individer i olika inkomstgrupper Genomsnittlig effekt för samtliga (vänster axel) respektive berörda (höger axel), procent -0,2 -0,4 -0,6 -0,8 -1,0 -1,2 -1,4 Samtliga (vänster axel) Berörda (höger axel) 0 -1 -2 -3 -4 -5 -6 -7 -8 -9 -10 Anm.: Befolkningen har sorterats efter ekonomisk standard i referensscenariot. Den procentuella förändringen för en viss inkomstgrupp avser förändringen av den ekonomiska standarden för de personer som befinner sig i inkomst- gruppen i referensscenariot i förhållande till dessa personers ekonomiska standard i referensscenariot. Källor: () och egna beräkningar. Inkomstbortfallet blir mer begränsat när man beaktar att ersättningen vid arbetslöshet höjdes (höjt tak, höjd grundnivå samt höjd lägstanivå i arbetslöshets- försäkringen). Med oförändrade ersättningsnivåer bedöms den ekonomiska standarden sjunka med i genomsnitt för befolkningen som helhet. Med de höjda ersättningsnivåerna sjunker den ekonomiska standarden i stället med De höjda ersättningsnivåerna bedöms ha störst relativ effekt på inkomsterna i de lägre inkomstgrupperna (se diagram 3.5).24 De höjda ersättnings- nivåerna åtföljdes dessutom av sänkta krav på vem som kan få a-kassa, både vad gäller hur mycket man behöver ha arbetat och hur länge man behöver ha varit medlem i en a-kassa. Dessa förändringar har inte kunnat beaktas i simuleringarna. Detta innebär sannolikt att simuleringarna överskattar det genomsnittliga inkomstbortfallet. Diagram 3.5 Genomsnittlig effekt på ekonomisk standard för individer i olika inkomstgrupper, före och efter höjda ersättningsnivåer -0,2 -0,4 -0,6 -0,8 -1,0 -1,2 -1,4 Ökad arbetslöshet och höjda ersättningsnivåer Källor: () och egna beräkningar. 24Att de höjda ersättningsnivåerna reducerar effekten mer i de lägre inkomstgrupperna i diagram 3.5 beror bl.a. på att åtgärderna även påverkar ersättningen för de arbetslöshetsdagar som skulle ha registrerats i frånvaro av pandemin. De arbetslöshetsdagarna är relativt starkt koncentrerade till de lägre inkomstgrupperna. 2020/21:100 Bilaga 2 Betydande effekter för enskilda individer, men begränsade effekter på den samlade inkomstspridningen Även om inkomstbortfallet kan vara betydande för enskilda individer förväntas den ökade arbetslösheten få en begränsad effekt på den samlade inkomstspridningen inkomstfördelning. Inkomstspridningen, mätt med Gini-koefficienten, beräknas till 0,315 för referensscenariots inkomstfördelning och till 0,316 för den inkomstfördelning som följer av krisscenariot och höjda ersättningsnivåer i arbets- löshetsförsäkringen. Den relativt måttliga ökningen kan dels förklaras av att det sociala skyddsnätet ger ett förhållandevis gott inkomstskydd för många individer, dels av att de som blir berörda av den ökade arbetslösheten trots allt är relativt få i förhållande till den övriga befolkningen. Detta avsnitt har analyserat de kortsiktiga effekterna av den ökade arbetslösheten. För personer som har blivit arbetslösa under konjunkturnedgången är också risken för mer långsiktiga effekter på anställningsbarhet och inkomster uppenbar. För vissa grupper kan det bli svårt att återvända till arbetsmarknaden, och för många unga och för ny- anlända kan nedgången medföra att inträdet och etableringen på arbetsmarknaden för- dröjs och försvåras. Det riskerar att i vissa fall ge allvarliga konsekvenser för sysselsätt- ningsmöjligheter och inkomstutveckling för dessa grupper. Detta avsnitt fokuserar på inkomsterna i den nedre delen av inkomstfördelningen. Avsnitt 4.1 visar utvecklingen av andelen som lever i ekonomisk utsatthet. Avsnitt 4.2 beskriver vad som kännetecknar de ekonomiskt utsatta inom några olika grupper av befolkningen som ofta uppmärksammas i fördelningspolitiska sammanhang. 4.1Andelen som lever i ekonomisk utsatthet Ekonomisk utsatthet kan mätas på olika sätt Det finns olika sätt att mäta hur många som är ekonomiskt utsatta i samhället. En vanlig ansats är att betrakta dem vars ekonomiska standard ligger under en given gräns som individer med låg ekonomisk standard. Med denna ansats kan måtten vara absoluta eller relativa. Med en absolut låginkomstgräns är det den absoluta köpkraften som avgör om en individ har låg ekonomisk standard och beloppsgränsen definierar samma reala ekonomiska standard från till ett annat. Med en relativ låginkomst- gräns följer beloppsgränsen med när medelinkomsten i ett samhälle ökar. Inter- nationellt används ofta ett relativt mått för att mäta andelen individer som har låg ekonomisk standard. Ett sådant mått används också nedan. De ovan beskrivna måtten på ekonomisk utsatthet brukar betecknas som indirekta. Direkta mått bygger i stället på observationer av olika aspekter av den faktiska materiella levnadsstandarden. Ett motiv till att använda direkta mått är svårigheterna att identifiera människor med låg levnadsstandard enbart genom att beakta deras registrerade årsinkomster.25 Inom EU har det tagits fram ett direkt mått som baseras på enkätfrågor. Måttet avser att fånga bristande tillgång till vissa varor och tjänster och oförmåga att delta i vardagliga aktiviteter som uppfattas som socialt nödvändiga. Detta mått berörs kortfattat i avsnitt 5 nedan. 25Registrerade årsinkomster fångar t.ex. inte upp ekonomiska resurser i form av förmögenhet, arv och liknade överfö- ringar inom familjen eller mellan olika hushåll, och inte heller inkomster från svart arbete. 2020/21:100 Bilaga 2 Andelen med låg ekonomisk standard har stabiliserats mot slutet av perioden Med en relativ låginkomstgräns, här beräknad som av medianinkomsten, har andelen med låg ekonomisk standard ökat (se diagram 4.1).26 Medianinkomstens tillväxt har gradvis höjt låginkomstgränsen. Som visades i diagram 2.3 ovan hade de lägre inkomstskikten en svagare inkomsttillväxt än median- inkomsten . Detta ledde till en stark ökning av andelen med inkomster under låginkomstgränsen, från . har inkomsterna i den nedre delen av inkomstfördelningen utvecklats ungefär i takt med median- inkomsten, och andelen med låg ekonomisk standard har därför legat på en stabil nivå runt 14–. Diagram 4.1 Andel med låg ekonomisk standard Andel med inkomst av medianinkomsten, procent Källor: (HEK och ) och egna beräkningar. Diagram 4.2 Förändring av ersättningen i ett urval av transfereringssystem Förändring av ersättningsnivå i förhållande till förändring av inkomstindex, procent Högsta dagersättning i arbetslöshetsförsäkringen Lägsta dagersättning i arbetslöshetsförsäkringen Anm.: Lägstanivån i föräldraförsäkringen likställs med de garantidagar som fanns . För garantipension och sjukersättning avser beräkningarna 2003–2010 och 2011–2019. Beräkningarna för ekonomiskt bistånd avser 1998– 2010 och 2011–2019 och gäller för en ensamstående förälder med två barn 11–. Ett värde på t.ex. 80 visar att ersättningen har ökat mindre än ökningen av inkomstindex . Ett värde större än 100 visar att ersättningen har ökat mer än index. Källa: Egna beräkningar. 26Utvecklingen av andelen med låg ekonomisk standard, beräknad med en absolut låginkomstgräns, redovisas i tabell a.1 i tabellbilagan till denna bilaga 2. Med en absolut gräns, beräknad som av prisjusterade medianinkomst, har andelen med låg ekonomisk standard minskat i stort sett kontinuerligt .