prop · H80379 · 2021-01-04 00:00:00 — Med anledning av Kammarrätten i synpunkter kan det noteras att ett beslut om föreläggande kan innebära ett förbehållslöst förbud. Regeringen föredrar därför promemorians lagtextförslag. ser en risk för att och beslutar förelägganden som är oförenliga med varandra och efterlyser en tydlig reglering av hur en sådan situation ska lösas. Det kan konstateras att föreskrifter och beslut enligt den tillfälliga lagen inte påverkar arbetsgivares skyldigheter enligt föreskrifter och beslut om arbetsmiljö. Regeringen ser därför inte någon risk för att den situation som befarar uppkommer i praktiken. beslut inom ramen för tillsynen enligt covid-19-lagen ska syfta till att förhindra smittspridning. För att säkerställa att besluten i sak är de lämpligaste från smittskyddssynpunkt bör det i lagen anges att , om det behövs, ska samråda med smittskyddsläkaren. Det innebär inte att smittskyddsläkaren måste rådfrågas inför varje beslut. Det bör vara som i det enskilda fallet avgör om smittskyddsläkarens kompetens behövs. beslut om förelägganden bör kunna förenas med vite, vilket bedöms vara ett lämpligt och effektivt påtryckningsmedel för att få en verksamhetsutövare att följa föreskrifter och beslut om särskilda begränsningar enligt den tillfälliga covid-19-lagen. Regeringen anser inte att det finns anledning att frångå promemorians förslag på det sätt som och efterfrågar. Det är som i ett beslut om vitesföreläggande ska bestämma vitets storlek till ett belopp som med hänsyn till vad som är känt med hänsyn till adressatens ekonomiska förhållanden och till omständigheterna i övrigt kan antas förmå denne att följa det aktuella föreläggandet, se 3 § lagen (1985:206) om viten. Bland annat i de fall som beslutar om förbud mot att bedriva en viss verksamhet, kan det vara lämpligt att beslutet förenas med ett löpande vite i enlighet med 4 § lagen om viten. har enligt ordningslagen i uppgift att pröva ansökningar om tillstånd att hålla allmänna sammankomster och offentliga tillställningar. har även befogenhet att under vissa förutsättningar ställa in eller upplösa allmänna sammankomster och offentliga tillställningar. Regeringen gör i avsnitten 12.2 och 13.2 bedömningen att ska ha kvar dessa uppgifter när det gäller föreskrifter och beslut som tar sikte på att förhindra spridning av Prop. 2020/21:79 sjukdomen covid-19. Frågan uppkommer därför hur uppgifter förhåller sig till tillsynsuppgifter. ska enligt förslaget ha ensamt ansvar för tillstånds- kommer i det sammanhanget att behöva förhålla sig till dels föreskrifter om särskilda begränsningar av allmänna sammankomster och offentliga tillställningar, dels beslut i enskilda fall om särskilda begränsningar av sådana sammankomster eller tillställningar. Regeringen föreslår också att ska få befogenhet att ställa in eller upplösa en allmän sammankomst eller offentlig tillställning som hålls i strid med föreskrifter eller beslut enligt den tillfälliga covid- 19-lagen. Vidare ska i ett enskilt fall få besluta att en allmän sammankomst eller offentlig tillställning inte får hållas. ska inom ramen för sin tillsyn enligt lagen även få besluta förelägganden om att en allmän sammankomst eller offentlig tillställning inte får hållas. En skillnad mellan och beslutsbefogenheter är att beslut om förelägganden inte kan verkställas med användning av våld (jfr 10 § polislagen). För att en polisman enligt covid- 19-lagen ska ha rätt att avlägsna en deltagare vid en allmän sammankomst eller offentlig tillställning krävs alltså att har beslutat att ställa in eller upplösa sammankomsten eller tillställningen. En annan skillnad är att enligt förslaget får enbart beslut förenas med vite. och kommer att få dubbla tillsynsroller i det avseendet att båda myndigheterna i praktiken får besluta att en allmän sammankomst eller offentlig tillställning inte får hållas. innebär regleringen skillnader på så sätt att myndigheternas arbete med att se till att föreskrifterna och besluten följs kommer att ha delvis olika inriktning. 13.2Befogenheter i samband med allmänna sammankomster och offentliga tillställningar Regeringens förslag: får ställa in eller upplösa en allmän sammankomst eller offentlig tillställning som hålls i strid med en föreskrift som har meddelats med stöd av lagen eller ett beslut enligt lagen. En allmän sammankomst eller offentlig tillställning får upplösas endast om mindre ingripande åtgärder har visat sig vara otillräckliga för att hindra fortsatta överträdelser av föreskriften eller beslutet. Om har beslutat att ställa in eller upplösa en allmän sammankomst eller offentlig tillställning, får en polisman avvisa eller avlägsna deltagare och åskådare, om det behövs för att syftet med beslutet ska uppnås. får också, om det är nödvändigt för att syftet med beslutet ska uppnås, förbjuda tillträde till ett visst område eller utrymme. Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. I promemorian föreslås ingen möjlighet att förbjuda tillträde till ett visst område eller utrymme. Remissinstanserna: Det stora flertalet av remissinstanserna tillstyrker eller har inga synpunkter på promemorians förslag. föreslår att det införs en möjlighet för att förbjuda tillträde till ett visst område eller utrymme. Myndigheten anser vidare att regelverket bör utformas så att t.ex. en begränsning av deltagarantalet gäller för en allmän sammankomst oavsett om det finns någon känd Flera länsstyrelser anser att samordning och samråd med är av största betydelse för att en arrangör inte ska riskera att få olika beslut från myndigheterna kring samma arrangemang. Skälen för regeringens förslag: Enligt ordningslagen får allmänna sammankomster och offentliga tillställningar förbjudas genom föreskrifter om det är nödvändigt för att motverka epidemi. upplösa en allmän sammankomst eller offentlig tillställning som hålls i strid med en sådan föreskrift. En sådan sammankomst eller tillställning får emellertid upplösas endast om mindre ingripande åtgärder har visat sig vara otillräckliga för att hindra fortsatta överträdelser av föreskriften eller beslutet (2 kap. 15, 22 och 24 §§). Har beslutat att ställa in eller upplösa en allmän sammankomst eller offentlig tillställning, får en polisman avvisa eller avlägsna deltagare och åskådare, om det behövs för att syftet med beslutet ska uppnås (13 b § polislagen). befogenheter bygger på att en allmän sammankomst eller offentlig tillställning har begränsats med stöd av ordningslagen. Regeringen anser att det är angeläget att ska ha samma befogenheter om en allmän sammankomst eller offentlig tillställning blir föremål för särskilda begränsningar enligt den tillfälliga covid-19-lagen. Lagtekniskt kan det lämpligen åstadkommas antingen genom att införa särskilda bestämmelser i den föreslagna lagen eller genom en ändring av bestämmelserna i ordningslagen och polislagen. överskådlig och lättillgänglig om den tas in i covid-19-lagen. Regeringen anser att det därför i den nya lagen bör införas bestämmelser om och polismäns befogenheter med motsvarande innehåll som bestämmelserna i ordningslagen och polislagen. uppmärksammar innebär förslaget att en allmän sammankomst eller offentlig tillställning får ställas in eller upplösas även om det inte finns någon känd anordnare. föreslår att det införs en möjlighet för myndigheten att förbjuda tillträde till ett visst område eller utrymme, t.ex. i samband med upplösning av en demonstration, på samma sätt som kan ske vid ordningsstörningar enligt 24 § polislagen. möjligheten att avvisa eller avlägsna deltagare en ineffektiv och resurskrävande åtgärd, då en polispatrull typiskt sett kan avlägsna endast en deltagare åt gången. Dessutom uppstår vid ett fysiskt avlägsnande en risk för smittspridning som får anses motverka syftet med själva Samma invändning gör sig enligt gällande när det gäller metoden att avlägsna deltagare genom att transportera bort dessa en viss sträcka med buss. Att upplösa en grundlagsskyddad demonstration som äger rum utomhus, för att därefter föra samman deltagarna på en buss framstår inte som en lämplig åtgärd i sammanhanget. Enligt skulle en möjlighet att spärra av ett område i Prop. 2020/21:79 samband med en upplöst demonstration vara ett mycket effektivt verktyg för att se till att ett sådant beslut verkställs. Regeringen anser i likhet med att en möjlighet att förbjuda tillträde till ett visst område eller utrymme framstår som en ändamålsenlig åtgärd. Bestämmelser om detta bör därför införas i den tillfälliga covid-19-lagen. 13.3Befogenheter i kollektivtrafik och inrikes flygtrafik Regeringens förslag: Om det behövs för att en föreskrift eller ett beslut om särskilda begränsningar som avser kollektivtrafik eller inrikes flygtrafik ska kunna följas, får tillträde vägras till •färdmedel i kollektivtrafik eller inrikes flygtrafik •lokaler och områden som är avsedda att användas av resenärer i kollektivtrafik eller flygtrafik. Den som bedriver kollektivtrafik eller inrikes flygtrafik eller ansvarar för lokaler eller områden som är avsedda att användas av resenärer i kollektivtrafik eller flygtrafik får ge resenärer och andra personer de anvisningar och tillsägelser som behövs för att föreskrifterna och besluten ska kunna följas. Den som inte följer en anvisning eller tillsägelse är skyldig att på uppmaning lämna ett färdmedel, en lokal eller ett område. Om den som har vägrats tillträde eller uppmanats att lämna ett färdmedel, en lokal eller ett område inte gör som han eller hon blir tillsagd, får en polisman, en ordningsvakt eller en befattningshavare i säkerhets- eller ordningstjänst vid järnvägssystem avvisa eller avlägsna honom eller henne. Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. I promemorian föreslås ingen rätt för befattningshavare i säkerhets- eller ordningstjänst vid järnvägssystem att avvisa eller avlägsna personer. Remissinstanserna: Det stora flertalet av remissinstanserna tillstyrker eller har inga synpunkter på promemorians förslag. anser att förslaget utgör ett bra komplement till tillsynsmyndighetens verktyg. Enligt Svensk kollektivtrafik bör promemorians lagförslag justeras så att det i stället uttryckligen anges att den som bedriver kollektivtrafik eller ansvarar för lokaler och områden som är avsedda att användas av resenärer i kollektivtrafik har rätt att begära handräckning av polisen. Region anför att det bör förtydligas vem som får ge anvisningar och tillsägelser. uppmärksammar att befattningshavare i säkerhets- eller ordningstjänst vid järnvägen enligt 9 kap. 3 § järnvägslagen (2004:519) får avlägsna den som stör ordningen eller äventyrar säkerheten. Enligt bör samma befogenhet finnas enligt covid-19- lagen. Skälen för regeringens förslag: Enligt ordningslagen får en trafiktjänsteman ge trafikanter och andra anvisningar eller tillsägelser som behövs för att ordningen eller säkerheten i kollektivtrafiken ska Den som underlåter att följa en anvisning eller tillsägelse är skyldig att på uppmaning av en trafiktjänsteman lämna trafikföretagets område eller färdmedel, om underlåtelsen har väsentlig betydelse för ordningen eller säkerheten i trafiken. Tillträde till ett trafikföretags område eller färdmedel får vägras bl.a. den som uppträder på ett sådant sätt att det finns anledning att befara att han kommer att störa ordningen eller äventyra säkerheten i trafiken. Om den som har vägrats tillträde eller uppmanats att lämna trafikföretagets område eller färdmedel inte gör som han blir tillsagd, får en polisman eller ordningsvakt avvisa eller avlägsna honom (4 kap. 3 och 7–9 §§). Enligt regeringens förslag ska kollektivtrafik och inrikes flygtrafik kunna begränsas om det är nödvändigt för att förhindra spridning av sjukdomen covid-19 (avsnitt 11.4). Ordningslagen ger inte något tydligt stöd för trafiktjänstemän i kollektivtrafik att vidta åtgärder för att förhindra Genom den föreslagna tillfälliga covid-19-lagen införs en bestämmelse om begränsning av antalet personer på färdmedel. givet att tillträde till ett färdmedel i en sådan situation skulle kunna vägras med stöd av ordningslagen. De befogenheter som regeringen bedömer att det finns behov av bör därför regleras särskilt. För att regleringen ska bli så överskådlig som möjligt bör bestämmelserna tas in i den nya covid-19- lagen och inte i ordningslagen. Regleringen bör omfatta sådana platser som kan regleras med stöd av de bestämmelser som behandlas i avsnitt 11.4, dvs. trafik och inrikes flygtrafik samt lokaler och områden som är avsedda att användas av resenärer i kollektivtrafik eller flygtrafik. 19-lagen medför att bestämmelserna bör ges en delvis annorlunda utformning än regleringen i ordningslagen. En åtgärd som kan tänkas få stor praktisk betydelse är rätten att vägra tillträde till ett färdmedel eller en lokal eller ett område som används av resenärer. Regeringen anser att det i covid-19-lagen därför bör anges att tillträde till färdmedel, lokaler eller områden får vägras om det behövs för att en föreskrift som har meddelats med stöd av lagen eller ett beslut enligt lagen ska kunna följas. Vidare bör den som bedriver kollektivtrafik eller inrikes flygtrafik eller ansvarar för lokaler och områden få ge resenärer och andra personer de anvisningar och tillsägelser som behövs för att föreskrifterna och besluten om särskilda begränsningar enligt den tillfälliga covid-19-lagen ska kunna Regeringen delar inte Region synpunkt att det behöver förtydligas vem som får ge sådana anvisningar och tillsägelser. inte finnas någon tvekan kring att detta, utöver trafiktjänstemän, gäller för den som är anställd av det företag som bedriver trafiken eller ansvarar för lokaler och områden och som befinner sig på platsen. Den som inte följer en anvisning eller tillsägelse bör vara skyldig att på uppmaning lämna ett färdmedel, en lokal eller ett område. En förutsättning enligt ordningslagen är att underlåtelsen har väsentlig betydelse för ordningen eller säkerheten Regeringen anser inte att det finns behov av att införa någon motsvarande bestämmelse i den tillfälliga lagen. Det är nämligen i praktiken inte möjligt att bedöma vilka risker för smittspridning som uppstår på grund av att en enskild resenär underlåter att följa en anvisning En resenär bör avvisas endast om det är en proportionerlig På motsvarande sätt som i ordningslagen, bör det i covid-19-lagen anges att en polisman eller ordningsvakt får avvisa eller avlägsna en person som har vägrats tillträde eller uppmanats att lämna ett färdmedel, Prop. 2020/21:79 en lokal eller ett område och inte gör som han eller hon blir tillsagd. behov av en uttrycklig bestämmelse om att den som bedriver trafiken eller ansvarar för lokaler eller områden har rätt att begära handräckning av polisen, som Svensk kollektivtrafik föreslår, finns dock inte. uppmärksammar att befattningshavare i säkerhets- eller ordningstjänst vid järnvägen enligt 9 kap. 3 § järnvägslagen får avlägsna den som stör ordningen eller äventyrar säkerheten. föreslår bör motsvarande befogenhet införas genom en särskild bestämmelse i den tillfälliga covid-19-lagen. Det innebär att det inte kommer att bli nödvändigt att tillkalla polis annat än om behörig järnvägspersonal av något skäl inte på egen hand kan avvisa eller avlägsna en person. När beslut får verkställas Regeringens förslag: beslut om särskilda begränsningar i fråga om en viss verksamhet och om tillsyns- förelägganden och beslut att ställa in eller upplösa en allmän sammankomst eller offentlig tillställning eller att förbjuda tillträde till ett visst område eller utrymme gäller , om inte något annat anges i beslutet. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Det stora flertalet av remissinstanserna tillstyrker eller har inga synpunkter på promemorians förslag. Skälen för regeringens förslag: ska enligt regeringens förslag få rätt att i enskilda fall besluta om särskilda begränsningar enligt den tillfälliga covid-19-lagen som avser en viss verksamhet (avsnitt 12.1). Vidare föreslås att ska få besluta om förelägganden inom ramen för sin tillsyn enligt lagen (avsnitt 13.1). få rätt att besluta att ställa in eller upplösa en allmän sammankomst eller offentlig tillställning som hålls i strid med en föreskrift som har meddelats med stöd av lagen eller ett beslut enligt lagen, eller förbjuda tillträde till ett visst område eller utrymme (avsnitt 13.2). beslut ska få överklagas (avsnitt 16). Enligt förvaltningslagen får ett beslut som får överklagas inom en viss tid verkställas när överklagandetiden har gått ut, om beslutet inte har Ett beslut får alltid verkställas bl.a. om beslutet gäller endast tillfälligt. En myndighet får även verkställa ett beslut om ett väsentligt allmänt eller enskilt intresse kräver det. Myndigheten ska dock först noga överväga om det finns skäl att avvakta med att verkställa beslutet på grund av att beslutet medför mycket ingripande verkningar för någon enskild, att verkställigheten inte kan återgå om ett överklagande av beslutet leder till att det upphävs eller någon annan omständighet (35 §). och beslut enligt den nya covid-19- lagen syftar till att förhindra spridning av en samhällsfarlig sjukdom. Regeringen anser att det står klart att verkställigheten av ett sådant beslut 2020/21:79 i endast mycket speciella undantagsfall kommer att kunna skjutas upp i avvaktan på att beslutet ska få laga kraft. kommer besluten i vissa fall att medföra mycket ingripande verkningar för enskilda. För att det inte ska råda någon oklarhet i denna fråga bör det finnas en presumtion för att och beslut får verkställas . I den nya lagen bör det därför uttryckligen anges att ett sådant beslut gäller , om inte något annat anges i beslutet. Regeringens förslag: Till penningböter döms den som bryter mot ett • samlas i ett sällskap av en viss storlek på platser dit allmänheten har • vistas på en viss särskilt angiven plats. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Det stora flertalet av remissinstanserna tillstyrker eller har inga synpunkter på promemorians förslag. ifrågasätter om det är lämpligt att i detta fall använda kriminalisering som en metod i syfte att förhindra överträdelser. fakultetsnämnden vid anser att det är tveksamt om orden sällskap och hushåll uppfyller det krav på klarhet som den straffrättsliga strängare påföljd skulle kunna övervägas, men anser sammantaget att det föreslagna straffet ligger på en rimlig nivå. anser att det föreslagna straffet är väl avvägt. på att allvarligare fall där smitta har överförts eller hade kunnat överföras kan bestraffas med dagsböter enligt bestämmelserna i om vållande till sjukdom eller framkallande av fara för annan. myndigheten framhåller vikten av att polisen ges möjlighet att utfärda anser att bötesbeloppet bör bestämmas till högst . Hovrätten för Nedre anser att det är av stor vikt att regeringen och kommuner utformar förbuden så att de blir tydliga, välavgränsade och lättillgängliga för var och en som omfattas av dem, för att på så sätt kunna uppfylla legalitetsprincipens krav på förutsebarhet och bestämdhet. straffansvar förutsätter att föreskrifter om förbud har offentliggjorts i rimlig tid innan de börjar att gälla. anser att det är problematiskt att bedöma vem som är straffansvarig om ett sällskap bryter mot ett förbud mot att samlas på platser dit allmänheten har tillträde. Skälen för regeringens förslag: En utgångspunkt för regeringens förslag är att överträdelser av föreskrifter om särskilda begränsningar som meddelas med stöd av den nya och tillfälliga covid-19-lagen bör leda till någon form av konsekvens. Det gäller även i fråga om möjligheten att begränsa användningen av platser dit allmänheten har tillträde. finns det inte någon verksamhetsutövare som kan bli föremål för tillsyns- Den sanktion som bör införas måste därför rikta sig mot de enskilda personer som bryter mot föreskrifter om särskilda begränsningar enligt den tillfälliga lagen. Regeringen anser att det ligger närmast till hands att införa en straffrättslig påföljd. Kriminalisering som metod i syfte att hindra överträdelser bör användas med försiktighet. När det gäller de former av förbud som kan aktualiseras enligt den föreslagna lagen finns det enligt regeringens bedömning inte några alternativa sanktioner som skulle vara effektiva och ändamålsenliga. Förbud enligt den tillfälliga covid-19-lagen får införas endast om de utgör en nödvändig och proportionerlig åtgärd för att förhindra spridning av sjukdomen covid-19, som är en samhällsfarlig sjukdom. Om sådana förbud överträds i stor utsträckning, kan det i förlängningen få negativa konsekvenser i form av ökad smittspridning, ökad sjuklighet och dödlighet samt ökad belastning på sjukvården. Även en enskild överträdelse får från denna synpunkt enligt regeringen betraktas som en så allvarlig handling att det krävs en straffsanktion. Mot denna bakgrund bedömer regeringen, trots Förvaltningsrätten i synpunkter, att överträdelser av förbud enligt den föreslagna lagen bör kriminaliseras. Med anledning av vid Lunds universitets synpunkter kan det tilläggas att regeringen anser att orden sällskap och hushåll är tillräckligt tydliga för att kunna användas i en straffrättslig reglering. När det gäller straffvärdet är en överträdelse av ett förbud visserligen att betrakta som en klandervärd handling. är det svårt eller omöjligt att bevisa hur stora risker för smittspridning som uppstår i ett enskilt fall. Regeringen anser i likhet med och att penningböter är en väl avvägd påföljd. Förslaget innebär att ordningsbotsinstitutet kan användas om det skulle bedömas vara lämpligt. Som uppmärksammar kan allvarligare fall där smitta har överförts eller hade kunnat spridas aktualisera tillämpning av straffbestämmelserna om vållande till sjukdom eller framkallande av fara för annan (3 kap. 8 och 9 §§ ). Penningböter ska enligt bestämmas till lägst och högst . Om ett lägre högsta belopp är särskilt föreskrivet, gäller dock detta (25 kap. 3 §). anser att bötesbeloppet bör bestämmas till högst . För att möjliggöra en nyanserad straffvärdesbedömning anser regeringen att det inte bör anges något högsta belopp i straffbestämmelsen i covid-19-lagen. Eftersom det föreslås ett straffansvar för överträdelser av förbud enligt den föreslagna lagen är det angeläget att enskilda får rimliga möjligheter att skaffa sig kännedom om vilka regler som gäller. I linje med synpunkter från Lagrådet, Hovrätten för Nedre och finns det därför anledning att understryka vikten av att förbuden offentliggörs på ett tydligt sätt och i rimlig tid innan de börjar att gälla. anser att det är problematiskt att bedöma vem som är straffansvarig om ett sällskap bryter mot ett förbud mot att samlas på platser dit allmänheten har tillträde. Regeringen konstaterar att straffansvaret omfattar samtliga personer som ingår i ett sällskap som har samlats i strid med ett sådant förbud. Regeringens förslag: Följande beslut får överklagas till allmän förvaltningsdomstol: •länsstyrelsens beslut om särskild begränsning av en viss verksamhet och om tillsynsförelägganden •Polismyndighetens beslut att ställa in eller upplösa en allmän sammankomst eller offentlig tillställning eller att förbjuda tillträde till ett visst område eller utrymme. Andra beslut enligt lagen får inte överklagas. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Det stora flertalet av remissinstanserna tillstyrker eller har inga synpunkter på promemorians förslag. ombudsmän noterar att möjligheten till laglighetsprövning av kommunala föreskrifter inte berörs i promemorian. , vid och kommun lämnar liknande synpunkter. ombudsmän uppmärksammar att förslaget skiljer sig från den bestämmelse om överklagande som infördes i samband med de tillfälliga bemyndigandena i smittskyddslagen.