prop · H90376 · 2021-12-20 00:00:00 — 9. hur registret skall föras enligt 7. hur registret ska föras 3 kap. 10 §, 3 kap. 10 §, 10. den oberoende granskarens 8. den oberoende granskarens kompetens, uppgifter och rappor- kompetens, uppgifter och rappor- teringsskyldighet enligt 3 kap. 12 enligt 3 kap. 12 och 13 §§, och och 13 §§, enligt 3 kap. 16 § första stycket, och 11. sådana avgifter för tillsyn 10. sådana avgifter som avses i som avses i 5 kap. 7 §. 5 kap. 7 §. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Bestämmelsen i 5 kap. 3 § i den äldre lydelsen gäller fortfarande för överträdelser som har skett före ikraftträdandet. 3.Äldre bestämmelser gäller fortfarande för en säkerställd obligation som har getts ut före ikraftträdandet. För en sådan obligation tillämpas dock den nya 3 kap. 16 § första stycket och, för överträdelser som sker efter ikraftträdandet, 5 kap. 3 § i dess nya lydelse. 4.Äldre bestämmelser gäller också för en sådan säkerställd obligation som avses i artikel 30.2 i och rådets direktiv (EU) 2019/2162 av om utgivning av säkerställda obligationer och offentlig tillsyn över säkerställda obligationer samt om ändring av direktiven /65/EG och 2014/59/EU, i den ursprungliga lydelsen, under förutsättning att utgivningsvolymen inte utökas efter och den säkerställda obligationen uppfyller kraven i leden a–d För en sådan obligation tillämpas dock den nya 3 kap. 16 § första stycket och, för överträdelser som sker efter ikraftträdandet, 5 kap. 3 § i dess nya lydelse. 2021/22:76 Bilaga 6 Förslag till lag om ändring i lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse Härigenom föreskrivs att 15 kap. 1 a § lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse ska ha följande lydelse. ska ingripa mot någon som ingår i ett kreditinstituts styrelse eller är dess verkställande direktör, eller ersättare för någon av dem, om kreditinstitutet 1.har fått tillstånd att driva bank- eller finansieringsrörelse genom att lämna falska uppgifter eller på annat otillbörligt sätt, 2.i strid med 14 kap. 4 § första stycket låter bli att till Finans- inspektionen anmäla sådana förvärv och avyttringar som avses där, 3.i strid med 14 kap. 4 § tredje stycket låter bli att till Finans- inspektionen anmäla namnen på de ägare som har ett kvalificerat innehav av aktier eller andelar i institutet samt storleken på innehaven, 4.inte uppfyller kraven i 6 kap. 1–3 c, 4, 4 a, 4 c eller 5 § eller i föreskrifter som har meddelats med stöd av 16 kap. 1 § 5, 5. låter blir att lämna information 5. låter bli att lämna information kapitalbaskraven enligt artikel 92 i kapitalbaskraven enligt artikel 92 i artikel 430.1 i den förordningen, artikel 430.1 i den förordningen, 6.låter bli att rapportera eller lämnar ofullständig eller felaktig information till när det gäller data som avses i artikel 430a i tillsynsförordningen, 7.låter bli att lämna information till eller lämnar ofullständig eller felaktig information om en stor exponering i strid med artikel 394.1 i tillsynsförordningen, 8.låter bli att lämna information till eller lämnar ofullständig eller felaktig information om likviditet i strid med artikel 415.1 och 415.2 i tillsynsförordningen, 9. låter blir att lämna uppgifter 9. låter bli att lämna uppgifter till information om sin bruttosoliditet i information om sin bruttosoliditet i strid med artikel 430.1 och 430.2 i strid med artikel 430.1 och 430.2 i 10.vid upprepade tillfällen eller systematiskt låter bli att hålla likvida tillgångar i strid med artikel 412 i tillsynsförordningen, 1Senaste lydelse 2021:470. 11.utsätter sig för en exponering som överskrider gränserna enligt artikel 395 i tillsynsförordningen, 12.är exponerat för kreditrisken i en värdepapperiseringsposition utan att uppfylla villkoren i artikel 405 i tillsynsförordningen, 13.låter bli att lämna information eller lämnar ofullständig eller felaktig information i strid med någon av artiklarna 431.1–431.3 och 451.1 i tillsynsförordningen, 14.gör betalningar till innehavare av instrument som ingår i institutets kapitalbas i strid med 8 kap. 3 och 4 §§ lagen (2014:966) om kapitalbuffertar eller artikel 28, 51 eller 63 i tillsynsförordningen, när dessa artiklar förbjuder sådana betalningar till innehavare av instrument som ingår i kapitalbasen, 15.har befunnits ansvarigt för en allvarlig, upprepad eller systematisk överträdelse av lagen (2017:630) om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism eller föreskrifter som har meddelats med stöd av den lagen, 16.har befunnits ansvarigt för en allvarlig, upprepad eller systematisk överträdelse av och rådets förordning (EU) 2015/847 av om uppgifter som ska åtfölja överföringar av medel och om upphävande av förordning (EG) nr 1781/2006, 17. har tillåtit en styrelseledamot, 17. har tillåtit en styrelseledamot, ersättare för någon av dem att åta ersättare för någon av dem att åta sig ett sådant uppdrag i institutet sig ett sådant uppdrag i institutet eller kvarstå i institutet trots att eller kvarstå i institutet trots att kraven i 3 kap. 2 § första stycket 4 kraven i 3 kap. 2 § första stycket 4 eller 5, 10 kap. 8 a–8 c §§, 12 kap. 8 a–8 c §§ 6 a–6 c §§ eller 6 a–6 har meddelats med stöd av 16 kap. skrifter som har meddelats med 1 § 3 inte är uppfyllda, 16 kap. 1 § 3 18.i strid med 6 a kap. 1 eller 2 § låter bli att upprätta eller lämna in en återhämtningsplan eller en koncernåterhämtningsplan, 19.i strid med 6 b kap. 11 § låter bli att anmäla att koncerninternt finansiellt stöd ska lämnas, 20.i strid med 13 kap. 4 a och 5 a §§ låter bli att underrätta om institutet fallerar eller sannolikt kommer att fallera, (2015:1016) om resolution eller i (2015:1016) om resolution eller i strid med 28 kap. 1 § samma lag strid med 28 kap. 1 § samma lag låter bli att lämna begärda upp- låter bli att lämna begärda upp- 22. är ett moderföretag 22. är ett artikel 4.1.15 i tillsynsförordningen artikel 4.1.15 i tillsynsförordningen och inte uppfyller kraven i del tre, och inte uppfyller kraven i del tre, fyra, sex eller sju i den fyra, sex eller sju i den förordningen förordningen eller 2 kap. 1 eller 2 § 2021/22:76 Bilaga 6 2021/22:76 Bilaga 6 lagen (2014:968) om särskild (2014:968) om särskild tillsyn över tillsyn över kreditinstitut och värdepappersbolag på grupp- eller bolag på grupp- eller undergrupps- a) har fått tillstånd att ge ut säkerställda obligationer genom att lämna falska uppgifter eller på något annat otillbörligt sätt, b) driver verksamhet med säker- ställda obligationer utan tillstånd, c) ger ut säkerställda obligatio- ner som inte uppfyller 3 kap. 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 10, 11 eller 15 § eller 16 § andra stycket lagen om utgivning av säkerställda obligationer, d) låter bli att lämna information eller lämnar ofullständig eller fel- aktig information i strid med 3 kap. e) vid upprepade tillfällen eller systematiskt låter bli att hålla lik- vida tillgångar i en sådan lik- som avses i 3 kap. säkerställda obligationer, eller 24. låter bli att lämna uppgifter om sin verksamhet med säker- inspektionen eller lämnar ofullstän- diga eller felaktiga uppgifter i strid med 13 kap. 3 §. Om en sådan person som anges i första stycket omfattas av tillstånds- eller underrättelseskyldighet enligt 14 kap. 1 eller 3 § för förvärv eller avyttring av aktier eller andelar i institutet, ska första stycket 2 och 3 inte gälla för den personen i fråga om dessa aktier eller andelar. Ett ingripande enligt första stycket får ske endast om institutets över- trädelse är allvarlig och personen i fråga uppsåtligen eller av grov oaktsamhet orsakat överträdelsen. 1.beslut att personen i fråga , lägst och högst , inte får vara styrelseledamot eller verkställande direktör i ett kredit- institut, eller ersättare för någon av dem, eller 2.beslut om sanktionsavgift. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Bestämmelsen i 15 kap. 1 a § i den äldre lydelsen gäller fortfarande för överträdelser som har skett före ikraftträdandet. 3.Bestämmelserna i 15 kap. 1 a § första stycket 23 b, c och e gäller inte i fråga om säkerställda obligationer som avses i punkt 3 eller 4 i övergångsbestämmelserna till lagen (2021:000) om ändring i lagen (2003:1223) om utgivning av säkerställda obligationer. 2021/22:76 Bilaga 6 2021/22:76 Bilaga 7 Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: F.d. justitieråden och samt justitierådet Ändrade regler om säkerställda obligationer Enligt en lagrådsremiss har regeringen () beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till 1.lag om ändring i lagen (2003:1223) om utgivning av säkerställda obligationer, 2.lag om ändring i lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse. Förslagen har inför Lagrådet föredragits av kanslirådet och rättssakkunnige . Förslagen föranleder följande yttrande. Förslaget till lag om ändring i lagen om utgivning av säkerställda obligationer 1 kap. 2 § Hänvisningen i definitionen av säkerhetsmassa till 3 kap. 2 § torde avse 3 kap. 1 och 2 §§. 3 kap. 8 § Kostnader för förvaltning under avveckling av institutet I 3 kap. 8 § första stycket finns en föreskrift om att det nominella värdet av säkerhetsmassan ska med överstiga det sammanlagda nominella värdet på obligationerna. Ett ytterligare påslag som syftar till att säkerhetsmassan ska ge utrymme för viss täckning av förvaltningskostnader föreskrivs i det andra stycket, som lyder: Värdet av säkerhetsmassan ska även täcka kostnader för förvaltning och avveckling av säkerställda obligationer under konkurs. Dessa kostnader får bestämmas till ett schablonbelopp. Det får antas att syftet med påslaget är att säkerhetsmassan ska räcka till att inte bara infria obligationerna i den avtalade ordningen utan också till att betala kostnader för sådan förvaltning som i princip ankommer på institutet men som till följd av dess avveckling, exempelvis genom konkurs, måste betalas genom ianspråktagande av säkerhetsmassan. Såsom förslaget till andra stycket är formulerat kan det ge intryck av att det handlar om något särskilt slags kostnadstäckning i händelse av institutets konkurs. Det får vidare antas att vad som ska beaktas är inte bara förvaltningen av obligationerna som sådana utan också förvaltningen av säkerhetsmassan. Vad som framför allt lär föranleda kostnader är ju hanteringen av denna. Att det handlar om kostnader i båda hänseendena bör framgå av lagtexten. Mot den angivna bakgrunden skulle 3 kap. 8 § andra stycket kunna formuleras enligt följande. Utöver tillägget enligt första stycket ska det nominella värdet av säkerhetsmassan täcka sådana kostnader för förvaltningen av obligationerna och säkerhetsmassan som kan föranledas av att institutet inte fullgör förvaltningen. Dessa kostnader får bestämmas till ett schablonbelopp. Det mest praktiska fallet lär vara att institutet sätts i konkurs. Det finns därför ingen erinran mot att schablonbeloppet fastställs med den utgångspunkten. Det bör emellertid beaktas att eftersom avsikten är att obligationerna ska fortsätta att löpa som om konkursen inte hade inträffat bör schablonbeloppet relateras till obligationernas återstående löptid. 3 kap. 9 b § Hänvisningen till 15 § andra stycket 1 torde avse 15 § andra stycket 2. Resolution som alternativ till konkurs Lagen om utgivning av säkerställda obligationer (LUSO) tillkom före det att resolutionsinstitutet infördes. När så skedde medförde det inte några ändringar i LUSO, vilket har föranlett att vissa bestämmelser i ger ett intryck av att det vid emissionsinstitutets insolvens endast kan bli fråga om insolvensbehandling i form av konkurs fastän resolution framstår som mer närliggande. Det sagda gäller särskilt bestämmelserna i 4 kap. Rubriken till det kapitlet anger att det handlar om emissionsinstitutets obestånd – som alltså kan leda till såväl resolution som konkurs – men i de flesta bestämmelserna talas det om konkurs, inte i någon om resolution. Intrycket att obeståndsfrågor bara uppkommer – eller i allt fall bara behöver regleras – vid institutets konkurs bör undanröjas. Ett klargörande av att ett obestånd kan hanteras också genom resolutionsinstitutet är dock inte tillräckligt. Beträffande i stort sett alla paragrafer i 4 kap. har man anledning att fråga sig relevansen av regleringen för det fall att obeståndet skulle hanteras genom resolution i stället för konkurs. Problematiken har visserligen begränsat samband med det direktiv som ligger till grund för förevarande lagstiftningsärende, men detta ärende är å andra sidan ett tillfälle så gott 2021/22:76 Bilaga 7 2021/22:76 Bilaga 7 som något att anpassa LUSO till det rättsläge som gäller efter resolutionsinstitutets införande. Avfattningen av flera paragrafer i 4 kap. är i ljuset av att obeståndet kan hanteras också enligt resolutionsreglerna otillfredsställande. 4 kap. 1 och 4 §§ Borgenärsskydd avseende tillgångarna i säkerhetsmassan Grundläggande för systemet med säkerställda obligationer är att obligationsinnehavarna ska ha säkerhet för sina fordringar i en särskild säkerhetsmassa som blir kvar hos emittenten (dvs. gäldenären) och handhas av denne. Enligt 3 a § förmånsrättslagen (1970:979) har således obligationsinnehavarna förmånsrätt i säkerhetsmassan efter vad som följer av 4 kap. 1 § LUSO. I första stycket av den paragrafen föreskrivs det att förmånsrätten gäller i de tillgångar som enligt 3 kap. 10 § samma lag har registrerats som säkerhetsmassa. Borgenärsskyddet i form av förmånsrätt är således kopplat till emissionsinstitutets registrerings- åtgärder. Institutet får förfoga över tillgångarna med endast de begräns- ningarna att tillgångarna ska registreras och säkerhetsmassan vara tillräckligt stor. Det gäller oavsett tillgångsslag och innebär en avvikelse från det annars normala kravet på rådighetsavskärande för borgenärs- skydd genom särskild säkerhetsrätt i viss egendom (såsom pant i fordringar). Vilka tillgångar som får ingå i säkerhetsmassan regleras i 3 kap. 1, 2 och 10 §§ LUSO (se definitionen i 1 kap. 2 §). Kontanta medel hör inte till dessa. Men tillgångar som ingår i säkerhetsmassan kan avkasta eller omvandlas till penningmedel (härledda medel). För att inte säkerhetsmassan då ska reduceras måste den omfatta också sådana medel. Genom registrering enligt 3 kap. 10 § LUSO avses ett sådant borgenärsskydd bli åstadkommet. När det gäller härledda medel innebär ett borgenärsskydd genom registrering inte bara ett alternativt s.k. sakrättsligt moment för att åstadkomma ett borgenärsskydd som inte kräver något rådighets- avskärande. Det innebär dessutom – till skillnad från andra tillgångsslag –att det grundläggande sakrättsliga kravet på identifierbarhet frånfalls. Om man tänker sig att emissionsinstitutet försätts i konkurs kommer förmånsrätten att handla om en prioritetsställning av något slag (såsom allmän förmånsrätt eller något liknande) och inte en rätt till en viss identifierbar tillgång (dvs. särskild förmånsrätt). Frågan är emellertid vad som utgör underlaget för prioritetsordningen. Möjligen är det en outtalad tanke, att när en tillämpning av förmånsrättsregeln aktualiseras ska av emissionsinstitutets medel per konkursdagen avskiljas och tillföras säkerhetsmassan ett belopp så stort att det svarar mot vad som har registrerats. Vid konkurs skulle det kunna göras av förvaltaren, men man frågar sig hur det skulle gå till vid utmätning (låt vara att det knappast är någon praktisk situation att utmätningen skulle ianspråkta så stor del av institutets medel att återstoden inte skulle räcka till härledda medel). Men man kan också tänka sig att det rör sig om allmän förmånsrätt i sedvanlig mening, innebärande att utdelning får avvaktas. stämma illa med tanken att de säkerställda obligationerna genom ianspråktagande av säkerhetsmassan ska utan hinder av konkursen avvecklas i kontraktsenlig ordning. Frågan bör bli föremål för fortsatta överväganden och klarlägganden, närmast i anslutning till 4 kap. 1 §. bör också övervägas hur frågan ska hanteras i händelse av resolution. Det kan beträffande härledda medel och frågan om identifierbarhet tilläggas, att den nu gällande ordningen att institutet ska hålla härledda medel avskilda på ett särskilt konto (3 kap. 9 § fjärde stycket LUSO) inte är oproblematisk i det angivna hänseendet. mening förutsätter nämligen att kontohållaren är någon annan än institutet, medan den aktuella bestämmelsen ger intrycket att ett ”avskiljande” skulle kunna ske genom att medlen ”hålls” på konto med Då föreligger inte identifierbarhet i sakrättslig mening. En ordning som innebär att härledda medel ska avskiljas på konto och att avskilda medel utgör en tillgång i säkerhetsmassan med annan konto- hållare är emellertid från sakrättsliga utgångspunkter helt problemfri. Den möjligheten bör övervägas såsom ett alternativ till den föreslagna registreringsordningen med de följdfrågor som denna föranleder (och som f.ö. inte har blivit föremål för någon remissbehandling eftersom det inte fanns med i utredningens förslag). Det skulle kunna ske genom ett klarläggande i 3 kap. 9 § fjärde stycket LUSO av innebörd att avskiljande sker genom insättning på konto med något annat institut. gandet föranleder då vissa följdändringar, såsom ett klarläggande i 4 kap. 1 § av att medlen omfattas av förmånsrätten i den paragrafen och alltså inte ska vara underkastade lagen (1944:181) om redovisningsmedel. I anslutning till det anförda bör det också övervägas hur man ska se på härledda medel som av någon anledning inte har registrerats vid den kritiska tidpunkten (såsom dagen för ett konkursbeslut). att tillämpa registreringskravet strikt, men man kan också tänka sig en ”mjukare” ordning (jfr vad som enligt lagen om redovisningsmedel gäller för medel som är tillgängliga för avskiljande). I förslaget till 4 kap. 1 § har andra stycket – förmodligen av förbiseende –fått en märklig formulering. Avsikten torde vara att klargöra att också härledda medel som har flutit in efter det att förmånsrättsfrågan aktuali- serats omfattas av säkerhetsmassan och därmed av förmånsrätten. Att det förhåller sig så följer emellertid redan av allmänna förmögenhetsrättsliga principer (man brukar tala om frysningsprincipen). Om det anses ha ett värde att klargöra detta i lag kan paragrafen formuleras på följande sätt. 1 § Förmånsrätt enligt 3 a § förmånsrättslagen (1970:979) gäller i de tillgångar som enligt 3 kap. 10 § har registrerats som säkerhetsmassa. Dessutom gäller förmånsrätt i de medel som tillgångarna i säkerhets- massan kan resultera i efter tidpunkten för konkursen eller utmätningen, oavsett om de har registrerats eller inte. 2021/22:76 Bilaga 7 I sammanhanget finns det också anledning att peka på att betydelsen av 4 kap. 4 § LUSO framstår som oklar. Den kan förstås så att under konkurs (resolution?) ska fortsatt registrering av härledda medel ske som en fråga om ordning (och möjligen för den osannolika eventualiteten att konkursboet försätts i konkurs). Men den kan också uppfattas på det sättet, att fortsatt registrering under konkursen är en förutsättning för att förmånsrätten avseende härledda medel ska upprätthållas. Det senare stämmer i så fall inte med vad som – enligt vad som har framhållits i det föregående – följer av allmänna rättsprinciper (dvs. 4 kap. 3 § Av skäl 14 i direktivet följer att medlemsstaterna inte får ha bestäm- melser i sin nationella rättsordning som innebär att ett beslut om konkurs eller resolution automatiskt föranleder att betalningsförpliktelser enligt obligationen tidigareläggs i strid med den avtalsenliga planeringen. I avsnitt 6.3 uttalas att när det gäller konkurs finns ett sådant krav i 4 kap. 3 § LUSO. Men den bestämmelsen gäller obligationsinnehavarens rätt att få betalt, inte skyldighet att ta emot betalning. En konkurs utlöser en skyldighet för borgenärerna att i avräkning på sina konkursfordringar ta emot betalning (utdelning) ur gäldenärens (boets) förmögenhetsmassa efter vad som följer av de konkursrättsliga reglerna. Det förefaller emellertid inte som att bestämmelsen tar sikte på sådana betalningar (utdelningar) utan på betalningar ur säkerhetsmassan. Om så är fallet bör bestämmelsen formuleras så att detta klart framgår. Det bör också klargöras att insolvensbehandlingen inte inverkar på den avtalade betalningsordningen genom ianspråktagande av de tillgångar som omfattas av förmånsrätten. Detta bör gälla oberoende av om det handlar om resolution eller konkurs. Beträffande konkurs innebär det en avvikelse från vad som föreskrivs i 8 kap. 7 § konkurslagen (1987:672). Också i fråga om resolution innebär det en begränsning av de möjligheter som resolutionsverktygen ger. I anslutning till det anförda kan man fråga sig vad som gäller om en obligationsinnehavare väljer att bevaka sin fordring i institutets konkurs. Något hinder mot det synes inte finnas. Det innebär – beroende på omständigheterna – att en säkerställd obligation kan komma att avvecklas tidigare än vad villkoren föreskriver. Förslaget till lag om ändring i lagen om bank- och finansieringsrörelse Lagrådet lämnar förslaget utan erinran. Parallelluppställning över genomförandet i svensk rätt av och rådets direktiv (EU) 2019/2162 rådets direktiv (EU) 2019/2162 av obligationer samt om ändring av direktiven /65/EG och 2014/59/EU 1 kap. 1 § lagen (1936:81) om skuldebrev, 3 a § förmånsrätts- lagen (1970:979), 3 kap. 10 § och 4 kap. 1 § lagen (2003:1223) om utgivning av 3 kap. 10 § och 4 kap. 1 § 4 kap. 3 § LUSO, 11 kap. 3 och 4 §§, och 13 kap. 11 § lagen (2015:1016) om resolution () samt föreskrifter med stöd av 6 kap. 3 § LUSO 3 kap. 1–5 och 7 §§ LUSO 6.1 b–6.4 3 kap. 4 och 5 §§ LUSO 3 kap. 10 och 11 §§ och 4 kap. 3 kap. 10 och 11 §§ LUSO 6.8, 7 och 8 22 och 31 § lagen om 3 kap. 1 § andra stycket LUSO 1 kap. 2 § och 3 kap. 2 och 9– 3 kap. 10 och 11 §§ och 4 kap. 1, 2 och 4 §§ LUSO 2021/22:76 Bilaga 8 2021/22:76 Bilaga 8 3 kap. 16 § LUSO 3 kap. 16 § LUSO och föreskrifter med stöd av 6 kap. 3 § 9 LUSO och 8 kap. 11 § regeringsformen (1974:152) 3 kap. 16 § LUSO och föreskrifter med stöd av 6 kap. 3 § 9 LUSO och 8 kap. 11 § RF 3 kap. 8 och 9 §§ LUSO 3 kap. 8 och 9 §§ LUSO 3 kap. 8 § LUSO och föreskrifter med stöd av 6 kap. 3 § 5 LUSO 3 kap. 8 och 9 §§ LUSO och föreskrifter med stöd av 6 kap. 3 § 6 LUSO 3 kap. 8 och 9 §§ LUSO och föreskrifter med stöd av 6 kap. 3 § 6 LUSO 3 kap. 8 och 9 §§ LUSO och föreskrifter med stöd av 6 kap. 3 § 6 LUSO 3 kap. 8 och 9 §§ LUSO 3 kap. 9 a § LUSO 3 kap. 9 b § LUSO 3 kap. 15 och 16 §§ LUSO 13 kap. 6 a § lagen (2004:297) finansieringsrörelse (LBF) 5 kap 1 § LUSO 3 kap. 10 och 11 §§ LUSO och föreskrifter med stöd av 6 kap. 3 § 7 LUSO 5 kap. LUSO och 13 kap. 3 § och 15 kap. LBF 1 kap. 9 § RF 2 kap. 1 § LUSO 2 kap. 1 § LUSO och föreskrifter enligt 6 kap. 3 § 1 28 kap. 5 § 13 kap. 3 § LBF och föreskrifter enligt 16 kap. 1 § 16 LBF 5 kap. LUSO och 13 kap. LBF 2 kap. och 5 kap. LUSO och 13 och 15 kap. LBF 5 kap. 2–5 §§ LUSO och 15 kap. 1 § LBF 5 kap. 2–6 §§ LUSO och 15 kap. 1, 1a, 7–8 a och 9 a– 15 kap. 1, 1a–c, 7–9 §§ LBF 15 kap. 1a–c, 7, 8 a och 9 a– 10 och 25 §§ förvaltningslagen 32 § förvaltningslagen, 6 kap. 1 § LUSO och 17 kap. 1 § LBF 1 kap. 10 §förordningen (2004:329) om bank- och 30 kap. 4 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) 1 kap. 10 § förordning (2004:329) om bank- och 13 kap. 6 a § LBF 13 kap. 6 a § LBF 1 kap. 10 § förordningen (2004:329) om bank- och 1 kap. 10 § förordningen (2004:329) om bank- och 13 kap. 6 a § LBF 2 kap. 3 § LUSO 5 kap. 6 § lagen (2004:46) om 23 kap. 1 § Ska genomföras genom faktiskt Ska genomföras genom faktiskt Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde , ordförande, och statsråden , , , Shekarabi, Ygeman, , , , , , , , , , , , Karkiainen Regeringen beslutar proposition Ändrade regler om säkerställda obligationer