prop · H90318 · 2021-10-07 00:00:00 — bestämmelsen är lämplig för sanktionsväxling och att den bör omfattas av I artikel 5 finns krav på planering av djurtransporten. framgår att en person endast får ingå avtal om djurtransport eller lägga ut djurtransport på underentreprenad med transportörer som har tillstånd enligt förordningen. Enligt artikel 5.2 ska transportörer utse en fysisk person att ansvara för transporten och se till att uppgifter om planering, genomförande och slutförande av den del av befordran som de kontrollerar alltid finns att tillgå. Enligt artikel 5.3 ska organisatörer göra vissa kontroller vid varje befordran. Artikel 5.4 innehåller krav på att följa bestämmelserna om färdjournal enligt bilaga II i förordningen vid långa transporter. Djurens rätt framför att artikel 5 är olämplig för sanktionsväxling då brister kan leda till oerhört allvarliga konsekvenser för djuren. Regeringen bedömer dock inte att bestämmelserna i sig är så direkt förknippade med en risk för djurlidande eller bristande djurvälfärd att de är olämpliga för sanktionsväxling av det skälet. Avsaknad av exempelvis tillstånd eller att en ansvarig person för transporten innebär inte i sig att djuren behöver ha utsatts för en bristfällig hantering. Det finns ett flertal andra bestämmelser i djurtransportförordningen och i den lagstiftning som kompletterar förordningen om den konkreta hanteringen av djuren som ger ett mer direkt skydd mot lidande eller skada. För det fall överträdelser av sådana bestämmelser om hanteringen av djuren leder till djurlidande kan handlandet t.ex. prövas mot bestämmelsen om djurplågeri i . Skulle alltså en transportör som saknat tillstånd , genom överträdelse av andra bestämmelser, ha orsakat djuren lidande under en transport, kan straffrättsligt ansvar komma i fråga för den gärningen. Den som ingått avtal med en transportör som inte har det tillstånd som krävs bör dessutom åläggas en sanktionsavgift. Regeringen instämmer i utredningens bedömning att artikel 5.1 och 5.2 är lämpliga för sanktionsväxling. Regeringen bedömer dock att artikel 5.3 och 5.4 inte är tillräckligt lättillämpade för att vara lämpliga för en sanktionsväxling. Exempelvis innehåller artikel 5.3 ett krav på att se till att djurens välbefinnande inte äventyras. En bedömning av om så har skett eller inte ger stort utrymme för tolkning. Artikel 5.4 innehåller en hänvisning till bestämmelserna om färdjournal enligt bilaga II till förordningen. Bilagan innehåller ett antal bestämmelser och är enligt regeringen inte tillräckligt lättillämpad för att bestämmelsen ska vara lämpliga för sanktionsväxling. Artikel 5.3 och 5.4 bör därför inte omfattas av en sanktionsväxling. Artikel 6 innehåller regler som gäller för transportörer. Artikel 6.1 innehåller krav på tillstånd för den person som ska agera transportör samt krav på att en kopia av tillståndet tillhandahålls den behöriga myndigheten under djurtransporten. Regeringen instämmer i utredningens bedömning att artikel 6.1 är lämplig för sanktionsväxling och att den bör omfattas av en sådan. Artikel 6.2 innebär krav på att transportörer ska anmäla eventuella förändringar i förhållande till information som redan lämnats. Djurens rätt framför att artikel 6.2 är olämplig för sanktionsväxling då brister kan leda till oerhört allvarliga konsekvenser för djuren. Till skillnad från Djurens rätt och i likhet med vad som anges i fråga om artikel 5 anser regeringen inte att det finns något sådant direkt samband mellan överträdelse av bestämmelserna och djurlidande att dessa inte skulle lämpa sig för sanktionsväxling. Regeringen instämmer i utredningens bedömning att artikel 6.2 är lämplig för sanktionsväxling och att den bör omfattas av en sådan. Artikel 6.4 innehåller krav på att transportörer ska anförtro djurhan- teringen till personal som har fått utbildning om tillämpliga bestämmelser enligt bilagorna I och II till förordningen. Bilagorna innehåller en mängd tekniska föreskrifter och krav på färdjournal. Enligt regeringen kan det uppstå svårigheter med att utreda och bevisa vilken utbildning en person har gått igenom. Regeringen bedömer därför att bestämmelsen inte är tillräckligt lättillämpad för att lämpa sig för en sanktionsväxling. därför inte omfattas av en sanktionsväxling. Artikel 6.5 innehåller regler om kompetensbevis för förare respektive skötare i fråga om vägfordon för transport av tama hästdjur eller tamdjur av nötkreatur, får, getter, svin eller fjäderfä. Djurens rätt och SLU bedömer att bestämmelsen är olämplig för sanktionsväxling då brister kan leda till oerhört allvarliga konsekvenser för djuren. I likhet med när det gäller artikel 5 anser regeringen dock inte att en överträdelse av bestämmelsen om kompetensbevis i sig innebär sådana direkta risker för djurens välfärd att den är olämplig för sanktionsväxling. Om föraren eller skötaren på grund av bristande kompetens överträder andra bestämmelser om hantering av djur vid transport kan straff för denna gärning fortsatt dömas Regeringen instämmer i stället i utredningens bedömning att kravet på kompetensbevis är lämpligt för sanktionsväxling och att det bör omfattas av en sådan. Artikel 6.6 reglerar krav på att en skötare följer med vid varje sändning Undantag från kravet på medföljande skötare kan göras i det fall djuren transporteras i behållare som uppfyller vissa krav. vara säkrad, adekvat ventilerad och vid behov försedd med foder och Foder och vatten ska finnas i en behållare som inte kan vältas och ska finnas i tillräcklig mängd för en befordran som varar dubbla den Regeringen bedömer att möjligheterna till undantag innehåller flera moment för vilka det finns ett relativt stort mått Regeringen anser därför att bestämmelsen inte är lämplig för sanktionsväxling och att den inte bör omfattas av en sådan. Artikel 6.8 innebär krav på att transportörer i samband med djur- transporten, ska tillhandahålla den behöriga myndigheten det intyg om godkännande som avses i artikel 18.2 eller artikel 19.2 i förordningen. Enligt artikel 6.9 ska transportörer vidare under vissa förutsättningar använda sig av ett sådant navigeringssystem som avses i punkt 4.2 i kapitel VI i bilaga I i förordningen. Journalerna från navigeringssystemet ska bevaras under och på begäran ställas till den behöriga Regeringen instämmer i utredningens bedöm- ning att bestämmelserna i artikel 6.8 och 6.9 är lämpliga för sanktions- växling och att den bör omfattas av en sådan. Artikel 7 innehåller krav på förhandsinspektion och godkännande av Kravet gäller för långa djurtransporter på väg och för vissa transporter med fartyg. Djurens rätt anser att artikel 7 är olämplig för sanktionsväxling då en överträdelse kan leda till oerhört allvarliga konse- kvenser för djuren. I likhet med vad som anges när det gäller artikel 5 och artikel 6.5 anser regeringen dock inte att en överträdelse av bestämmelsen i artikel 7 i sig innebär sådana risker för djurlidande att den är olämplig för Regeringen instämmer i stället i utredningens bedöm- ning att bestämmelsen är lämplig för en sanktionsväxling och att den bör omfattas av en sådan. Artikel 8.2 rör krav på att djurhållare ska kontrollera alla djur som anländer till en omlastningsplats eller en bestämmelseort för att fastställa om djuren är eller varit föremål för lång transport mellan medlemsstaterna och med tredjeland. Vid långa transporter av vissa kategorier av djur ska djurhållare följa bestämmelserna om färdjournal enligt bilaga II i förordningen. I likhet med vad som angetts ovan rörande artikel 5.4 bedömer regeringen att bestämmelserna om färdjournal i bilaga II i förordningen inte är tillräckligt lättillämpade för att den aktuella bestämmelsen ska lämpa sig för en sanktionsväxling. Bestämmelsen bör därför inte omfattas av en sanktionsväxling. Artikel 9.2 innehåller krav på den som svarar för driften av en uppsamlingscentral och som är godkänd enligt gemenskapens veterinärlagstiftning. I bestämmelsen finns bl.a. krav på utbildning för personal som anförtros hanteringen av djur och krav på att lämna regelbunden information om uppgifter och skyldigheter till personer som får tillträde till uppsamlingscentralen. Regeringen bedömer att bestämmelsen innehåller vissa moment där det finns utrymme för tolkning. I fråga om utbildningskraven skulle dessutom kunna uppstå bevisproblem. Regeringen anser därför att bestämmelsen inte är lämplig för sanktionsväxling och att den inte bör omfattas av en sådan. Sammanfattningsvis bedömer regeringen att överträdelser av följande artiklar bör omfattas av sanktionsväxlingen: –artikel 4 om transporthandlingar –artikel 5.1 om krav på att endast ingå avtal om djurtransport med den som har tillstånd –artikel 5.2 om att transportörer ska utse en fysisk person att ansvara för transporten och se till att uppgifter om planering, genomförande och slutförande av den del av befordran som de kontrollerar alltid finns att tillgå –artikel 6.1 om krav på tillstånd –artikel 6.2 om krav på anmälan av ändrade förhållanden –artikel 6.5 om kompetensbevis –artikel 6.8 om intyg –artikel 6.9 om navigeringssystem –artikel 7 om förhandsinspektion och godkännande av transportmedel. Slaktförordningen syftar till att förbättra skyddet av djur för slakt eller avlivning genom inrättandet av standardrutiner för att garantera att djur förskonas från smärta, plåga eller lidande som kan undvikas. Förordningen gäller enligt artikel 1.1 avlivning av djur som föds upp eller hålls för produktion av livsmedel, ull, skinn, päls eller andra produkter samt avlivning av djur vid besättningsavlivning och därmed sammanhängande verksamhet. Med besättningsavlivning avses enligt artikel 2 n en process för avlivning av djur av folkhälso-, djurhälso-, djurskydds- eller miljöskäl under tillsyn av den behöriga myndigheten. Från förordningens tillämpningsområde undantas enligt artikel 1.3 djur som avlivas under vetenskapliga experiment som utförs under tillsyn av en behörig myndighet, under jakt och fiske eller under kultur- eller 2021/22:18 sportevenemang samt fjäderfä, kaniner och harar som av ägaren slaktas utanför ett slakteri för privat konsumtion i hemmet. SLU framhåller att det generellt är olämpligt att sanktionsväxla på slaktområdet då det är förknippat med ekonomiska intressen. I likhet med vad som anges ovan när det gäller transportområdet anser regeringen inte att detta utgör ett skäl mot sanktionsväxling. Tvärtom kan sanktionsavgifter vara ett mer verkningsfullt sätt att komma tillrätta med sådana överträdelser som begås i syfte att uppnå ekonomisk , eftersom det gör det enklare att faktiskt bemöta överträdelser med en sanktion. De överträdelser som kan straffas med böter leder inte alltid till att böterna döms ut. I detta sammanhang är också sanktionsavgiftens storlek av betydelse och regeringen återkommer i avsnitt 6.8 till den frågan. framhåller att officiella veterinärer och officiella assistenter utövar vissa djurskyddskontroller på slakterier men att de åtgärder som de officiella veterinärerna och assistenterna får vidta vid brister är begränsade. Även i uppmärksammar detta och efterlyser ett klargörande av vilken myndighet som är ansvarig för att utfärda sanktionsavgifter vid offentlig veterinärs kontroll på slakteri. Regeringen konstaterar i likhet med att det är som är kontrollmyndighet på slakterierna. Skulle överträdelser upptäckas av de officiella veterinärerna får dessa rapportera till som får utfärda en sanktionsavgift om det finns förutsättningar för det. Regeringen bedömer inte att detta innebär något problem i fråga om de administrativa överträdelser som regeringen föreslår ska omfattas av en sanktionsväxling. I utredningen pekas följande bestämmelser i förordningen ut som lämpliga för sanktionsväxling: –artikel 5 om kontroll av bedövning –artikel 6 om standardrutiner i syfte att säkra behörig avlivning av djur –artikel 7 om kompetensnivå och kompetensbevis för personer som utför avlivning av djur och därmed sammanhängande verksamhet –artikel 8 om bruksanvisningar –artikel 9 om användning av fixerings- och bedövningsutrustning (med undantag för 9.3) –artikel 12 om import från tredje länder –artikel 14 om slakteriers utformning –artikel 16 om krav på övervakningsförfaranden i slakterier –artikel 17 om djurskyddsansvarig –artikel 19 om nödavlivning. Artikel 5 rör kontroll av bedövning vid avlivning. och invänder att bestämmelsen är olämplig för sanktionsväxling då en överträdelse kan leda till allvarliga konsekvenser Regeringen instämmer i remissinstansernas synpunkter och anser att bestämmelsen inte bör omfattas av en sanktionsväxling. Artikel 6 rör standardrutiner för slakterier. Det rör sig t.ex. om rutiner för bedövning inför en avlivning. melserna inte är så klara och entydiga att de lämpar sig för en Djurens rätt anser att bestämmelsen är olämplig för sanktionsväxling då en överträdelse kan leda till allvarliga konsekvenser Regeringen instämmer i synpunkt och anser därför att artikel 6 om standardrutiner bör undantas från en sanktionsväxling. Artikel 7 rör kompetensnivå och kompetensbevis för personer som utför avlivning av djur och därmed sammanhängande verksamhet. Artikel 7.1 innebär att avlivning endast får utföras av personer som har lämplig kompetensnivå för att göra detta och utan att djuren orsakas sådan smärta, plåga eller lidande som kan undvikas. Djurens rätt har invänt att artikel 7.1inte bör omfattas av en sanktionsväxling då en överträdelse kan leda till allvarliga konsekvenser för djuren. Regeringen konstaterar att en överträdelse av det andra ledet i bestämmelsen kommer att leda till djurlidande. Dessutom kan det vara svårt att avgöra vilken smärta, plåga eller lidande som hade kunnat undvikas. Regeringen bedömer därför att bestämmelsen inte bör omfattas av en sanktionsväxling. Artikel 7.2 innebär krav på att vissa steg i slaktprocessen utförs av en person som innehar kompetensbevis enligt artikel 21 i förordningen. Artikel 7.3 innehåller krav på kompetensbevis för en person som ska närvara och överse avlivning av pälsdjur samt ett krav på att företagare som har pälsfarmer i förväg ska meddela den behöriga myndigheten när djur ska avlivas. Djurens rätt har angett att dessa bestämmelser är olämpliga för sanktionsväxling då en överträdelse kan leda till allvarliga konsekvenser för djuren. Även SLU har framfört att bestämmelserna inte bör omfattas av en sanktionsväxling då avsaknad av kompetensbevis kan innebära mycket allvarliga konsekvenser för djurskyddet. I likhet med vad som framförs ovan om sanktionsväxling i fråga om bl.a. artikel 6.5 i djurtransportförordningen bedömer regeringen att en överträdelse av bestämmelserna om kompetensbevis och anmälan om avlivning inte i sig innebär sådana direkta risker för djurens välfärd och djurlidande att dessa skulle vara olämpliga för sanktionsväxling av den anledningen. Regeringen instämmer i stället i utredningens bedömning att bestämmelserna är lämpliga för sanktionsväxling och att de bör ingå i en sådan. Artikel 8 innebär att produkter som saluförs eller annonseras ut som fixerings- eller bedövningsutrustning endast får säljas när de åtföljs av lämpliga bruksanvisningar på ett sätt som garanterar optimala förhållanden för djurskydd. Tillverkarna ska även offentliggöra dessa anvisningar via internet. Djurens rätt har invänt att bestämmelsen inte är lämplig för sanktionsväxling då en överträdelse kan leda till allvarliga konsekvenser för djuren. Regeringen bedömer att bestämmelsen innehåller vissa moment som ger utrymme för bedömning, t.ex. i fråga om vad som utgör optimala förhållanden för djurskydd. Regeringen bedömer därför att bestämmelsen inte är lämplig för sanktionsväxling och att den inte bör omfattas av en sådan. Artikel 9 innehåller krav på användning av fixerings- och bedövningsutrustning. Det handlar t.ex. om att sådan utrustning ska underhållas och kontrolleras samt att lämplig reservutrustning ska finnas på plats. Djurens rätt, och anser att bestämmelsen är olämplig för sanktionsväxling på grund av risken för effekter på djurvälfärden. och i påpekar vidare att officiella veterinärer och officiella assistenter utövar vissa djurskyddskontroller på slakterier. Om sanktionsavgifter införs för kontroller av bedövning och användning av fixerings- och bedövningsutrustning är det fortfarande länsstyrelserna som är behöriga kontrollmyndigheter, sam- tidigt som det är veterinärerna och assistenterna på slakterierna som Det kan därför ifrågasättas om sanktionsväxling är lämplig för dessa två brister. Regeringen instämmer i remissinstansernas synpunkter och anser att bestämmelsen är olämplig för sanktionsväxling då en överträdelse ofta kan leda till djurlidande och överlappa med andra, Vidare finns det moment i bestämmelsen som ger utrymme för tolkning. Regeringen bedömer därför att bestämmelsen inte bör omfattas av en sanktionsväxling. Artikel 12 innehåller krav vid import från tredjeländer. invänder att det är som tillämpar denna bestämmelse och att det är mindre lämpligt att endast en av de bestämmelser om importintyg som myndigheten hanterar blir föremål för sanktionsväxling. Regeringen instämmer i denna invändning och bedömer därför att bestämmelsen inte bör omfattas av en sanktionsväxling. Artikel 14 innehåller krav på slakteriers utformning, konstruktion och Djurens rätt framför att artikeln inte är lämplig för sanktions- växling då en överträdelse kan leda till allvarliga konsekvenser för djuren. Regeringen instämmer i att bestämmelsen är olämplig för en sanktions- växling också på grund av att den innehåller delar som ger ett betydande utrymme för olika bedömningar. Ett exempel på ett sådant moment är att ventilationssystem ska utformas, konstrueras och underhållas så att djurens välbefinnande ständigt kan garanteras. inte omfattas av en sanktionsväxling. Artikel 16 innehåller krav på övervakningsförfaranden i slakterier. Djurens rätt invänder att bestämmelsen inte är lämplig för sanktions- växling då en överträdelse kan leda till allvarliga konsekvenser för djuren. Regeringen bedömer att bestämmelsen inte är lämplig för sanktions- växling, i första hand på grund av att den inte är tillräckligt lättillämpad. Av 16.1 framgår att företagarna ska inrätta och tillämpa lämpliga övervakningsförfaranden i slakterier. Ordet lämpliga ger ett stort utrymme Bestämmelsen bör därför inte omfattas av en sanktions- Artikel 17 innehåller bestämmelser om djurskyddsansvarig. artikel 17.1 ska företagarna utse en djurskyddsansvarig för varje slakteri som ska bistå dem med att se till att bestämmelserna i förordningen Enligt artikel 17.2 ska den djurskyddsansvarige vara direkt underställd företagaren och avge rapport om djurskyddsfrågor direkt till Den djurskyddsansvarige ska ha befogenheter att kräva att slakteripersonalen vidtar de korrigerande åtgärder som krävs för att säkerställa att bestämmelserna i förordningen följs. Enligt artikel 17.3 ska den djurskyddsansvariges ansvarsområden fastställas i slakteriets standardrutiner och den berörda personalen ska vara fullständigt informerad om detta. Artikel 17.4 innehåller krav på kompetensbevis för djurskyddsansvarig och artikel 17.5 krav på att den djurskyddsansvarige ska föra ett register över de åtgärder som vidtagits för att förbättra djurskyddet i det slakteri där denne utför sina uppgifter. framför att artikel 17 inte är lämplig för sanktionsväxling då en överträdelse kan leda till allvarliga konsekvenser för djuren. det är olämpligt att straffväxla för avsaknad av kompetensbevis enligt artikel 17.4 då detta kan innebära mycket allvarliga effekter på Regeringen bedömer att bestämmelserna i artikel 17.2 och 17.3är olämpliga för sanktionsväxling då det inte är tillräckligt lätt att bedöma om kraven kan anses uppfyllda. Dessa bör därför inte omfattas av en sanktionsväxling. Däremot instämmer regeringen i utredningens bedömning att artikel 17.1 och 17.4 lämpar sig för sanktionsväxling. Regeringen bedömer att en överträdelse av dessa bestämmelser inte i sig har ett sådant samband med risk för djurlidande att dessa skulle vara olämpliga för sanktionsväxling av den anledningen. Dessa bestämmelser bör därför omfattas av en sanktionsväxling. Artikel 19 rör nödavlivning och innebär att djurhållaren ska vidta alla nödvändiga åtgärder för att avliva djuren så snabbt som möjligt. Djurens rätt invänder att bestämmelsen inte är lämplig för sanktionsväxling då en överträdelse kan leda till allvarliga konsekvenser för djuren. Regeringen instämmer i Djurens rätts synpunkt och anser dessutom att bestämmelsen inte är tillräckligt lättillämpad för att vara lämplig för sanktionsväxling. Frågan om vilka åtgärder som är nödvändiga för att avliva djuret så snabbt som möjligt ger utrymme för bedömningar, både när det gäller ordet nödvändiga och uttrycket så snabbt som möjligt. Bestämmelsen bör därför inte omfattas av en sanktionsväxling. Sammanfattningsvis bedömer regeringen att en sanktionsväxling bör omfatta följande bestämmelser: – artiklarna 7.2 och 7.3 om krav på kompetensbevis för personer som utför avlivning av djur och därmed sammanhängande verksamhet och om skyldighet att meddela den behöriga myndigheten om att djur ska avlivas – artikel 17.1 om utseende av djurskyddsansvarig – artikel 17.4 om kompetensbevis för djurskyddsansvarig. Bestämmelser om försäljning eller annan överlåtelse av djur har getts bemyndigande att meddela föreskrifter om villkor för eller förbud mot försäljning av djur. Enligt utredningen är vissa bestämmelser i jordbruksverks föreskrifter och allmänna råd (SJVFS 2019:15) om villkor för hållande, uppfödning och försäljning m.m.av djur avsedda för sällskap och hobby av sådan art att de är lämpliga för sanktionsväxling. I utredningen föreslås ett bemyndigande att meddela föreskrifter om sanktionsavgifter som omfattar alla villkor för eller förbud mot försäljning eller annan överlåtelse av djur. Regeringen instämmer i utredningens bedömning att vissa av de bestämmelser som rör villkor för eller förbud mot försäljning eller annan överlåtelse av djur är lämpliga för sanktionsväxling. På samma sätt som för andra kategorier av bestämmelser bör dock bemyndigandet ges ett snävare omfång än enligt utredningens förslag för att försäkra att de bestämmelser som omfattas är de som tydligt framstår som lättillämpade. Det innebär att t.ex. överträdelser av förbud mot att föra in eller hålla djur med smittsamma sjukdomar eller parasiter i en zoobutik, djurgrossistanläggning eller liknande inte bör ingå i sanktionsväxlingen. Enligt regeringens bedömning är detta ett exempel på en bestämmelse där det kan krävas viss utredning för att avgöra om bestämmelsen överträtts. Bestämmelser om hur utrymmen där djur hålls ska vara utformade eller om inredning och utrustning bör inte heller bli föremål för sanktionsavgift, 2021/22:18 i linje med de bedömningar som utredningen generellt gör när det gäller den typen av krav, eftersom det finns en risk för gränsdragningsproblematik i förhållande till djurskyddslagens krav och straffbestämmelserna i 10 kap. 1 §. Utbildningskrav bör inte omfattas på grund av risk för bevissvårigheter. SLU anser att det inte är lämpligt att förbud mot överlåtelse/försäljning av djur ska bli föremål för sanktionsavgift. Regeringen instämmer i att eventuella sådana bestämmelser i föreskrifter inte bör omfattas av sanktionsväxlingen. Regeringen föreslår i linje med det anförda att när det gäller bestämmelser om försäljning eller annan överlåtelse av djur, ska enbart bestämmelser om skyldighet för den som säljer sällskapsdjur att lämna information om djuret bli föremål för sanktionsväxling. Bestämmelser om tävling och offentlig förevisning av djur Bestämmelser om tävling och offentlig förevisning av djur finns både i djurskyddsförordningen och i föreskrifter meddelade av (Statens jordbruksverks föreskrifter och allmänna råd [SJVFS 2019:4] om cirkusdjur och Statens jordbruksverks föreskrifter och allmänna råd [SJVFS 2019:26] om träning och tävling med djur). I utredningens betänkande (SOU 2020:7 s.