prop · H803190 · 2021-04-29 00:00:00 — Regeringen föreslår därför att den som tränar för att tävla, tävlar eller deltar i uppvisning med vattenskoter om ett medlemsförbund i ansvarar för verksamheten och den uteslutande bedrivs inom ett sådant område som enligt 2 kap. 2 § sjötrafikförordningen är avlyst inte ska behöva ha någon behörighet. anser att undantag bör gälla för deltagare vid kommersiellt organiserad s.k. safariverksamhet. Regeringen ser dock inte någon anledning att införa undantag för deltagare i sådan verksamhet. Förarbevis och identitetshandling ska medföras Regeringens förslag: Den som framför en vattenskoter ska ha med sig ett giltigt förarbevis och en giltig identitetshandling ombord. får dock ha med sig ett utbildningsintyg i stället för ett förarbevis ombord om färden genomförs inom en månad från den dag då utbildning genomförts med godkänt resultat och förarbeviset inte har utfärdats och lämnats ut. Förarbeviset eller, i förekommande fall, utbildningsintyget och identitetshandlingen ska på begäran överlämnas till en polisman eller Om handlingen har utfärdats elektroniskt, är det tillräckligt att den elektroniska handlingen visas upp. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: tillstyrker förslaget. husens anser att förarbeviset bör vara försett med foto på och uppger att det är oklart när en handling ska visas upp respektive överlämnas till en polisman eller en Prop. 2020/21:190 Kustbevakningstjänsteman. sätter att föraren kommer att ha tillgång till förarbeviset i en nedladdad form som inte kräver uppkoppling. Svensk Försäkring ser framför sig att det kan uppstå svårigheter att praktiskt genomföra kontroller av förares behörigheter. Skälen för regeringens förslag Handlingar som ska medföras ombord För en effektiv kontroll av om en vattenskoterförare har ett förarbevis för vattenskoter krävs det att föraren medför ett giltigt förarbevis och en giltig identitetshandling ombord. Förarbeviset kommer visserligen att vara registrerat i förarbevisregistret och och föreslås få direktåtkomst till det registret (se avsnitt 8.1 och 8.2), men det kan inte uteslutas att uppkoppling till registret inte alltid kan säkerställas eller att andra svårigheter att göra en kontroll mot registret uppstår. Det bör därför införas en skyldighet för föraren att ha med ett giltigt förarbevis och en giltig identitetshandling ombord. med en giltig identitetshandling kan bli föremål för verkställighetsföreskrifter. Föraren ska även vara skyldig att överlämna handlingarna till eller visa upp handlingarna för en polisman eller en kustbevakningstjänsteman vid en kontroll. Om föraren ska överlämna eller visa upp handlingen, beror på i vilken form som handlingen har utfärdats. Om handlingen utfärdats i t.ex. kortformat, ska den överlämnas vid en kontroll. Om handlingen däremot har utfärdats elektroniskt är det tillräckligt att den visas upp vid kontroll. Avsikten är att förarbeviset ska kunna utfärdas elektroniskt för att kunna visas upp i t.ex. en applikation på mobiltelefonen. Om förarbeviset har utfärdats elektroniskt, är det alltså tillräckligt att förarbeviset i samband med en kontroll visas upp i det format som anvisats. Det får inte vara en kopia av den elektroniska handlingen, t.ex. en s.k. skärmdump av förarbeviset, som visas upp, utan det måste vara just den anvisade versionen av förarbeviset. Det är upp till behörig myndighet att se till att det finns tekniskt godtagbara lösningar för att föraren ska kunna visa upp det elektroniska förarbeviset trots bristande uppkoppling. Det bör även vara möjligt att få förarbeviset utfärdat i pappersform eller i plastkortsformat. Borstahusens anser att förarbeviset bör vara försett med ett fotografi på föraren. Den närmare utformningen av förarbeviset kommer den myndighet som regeringen utser att ansvara för. Tanken är att förarbeviset ska vara en enklare handling som ska uppvisas tillsammans med en identitetshandling. Om förarbeviset skulle fungera som en identitetshandling, skulle det krävas att det skyddas mot förfalskning, vilket är både kostnadskrävande och administrativt betungande. Genom att utforma förarbeviset på ett enklare sätt hålls kostnaderna för förarbeviset nere och förarbeviset kan också ges en obegränsad giltighetstid. 2020/21:190 Intyg om godkänd utbildning Som anges i avsnitt 6.1 ska myndigheten utfärda förarbeviset så snart sökanden fyllt och genomgått utbildning med godkänt resultat samt betalat avgiften för utfärdande av förarbeviset. Det kan emellertid inte uteslutas att utfärdandet av förarbeviset kan komma att fördröjas av olika skäl, t.ex. till följd av hög arbetsbelastning hos myndigheten. Vidare skulle själva utlämnandet av handlingen kunna fördröjas. Det bör därför , lämpligen en månad från den dag föraren genomfört utbildningen med godkänt resultat, godtas att den som framför vattenskoter medför och uppvisar ett godkänt utbildningsintyg i stället för ett förarbevis. Regeringens förslag: Den myndighet som regeringen bestämmer ska återkalla förarbeviset om innehavaren efter att ha genomgått utbildning med godkänt resultat har begått ett brott enligt –20 kap. 2, 3, 4, 5, 7, 8 eller 9 § sjölagen, –5 kap. 1 § sjötrafikförordningen, eller –5 § förordningen om användning av vattenskoter. Ett beslut om återkallelse ska gälla . Vid beslut om återkallelse ska det bestämmas inom vilken ett nytt förarbevis inte får utfärdas (spärrtid). Spärrtiden ska vara lägst en månad och högst . Om ett förarbevis har återkallats, ska innehavaren överlämna förarbeviset till den myndighet som regeringen bestämmer. En polisman eller en kustbevakningstjänsteman ska vid kontroll omhänderta ett förarbevis om det har återkallats. När spärrtiden har löpt ut ska ett nytt förarbevis få utfärdas på ansökan av den enskilde. En sådan ansökan ska få prövas först när spärrtiden har löpt ut. Om ett förarbevis har utfärdats med stöd av övergångsbestämmelserna på så sätt att föraren inte har genomgått någon utbildning enligt den nu föreslagna lagen, ska återkallelse i stället göras om innehavaren har begått brott efter utfärdande av förarbeviset. Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. I promemorian framgår inte när brotten ska ha skett för att kunna leda till återkallelse. I promemorian föreslås att den myndighet som regeringen bestämmer ska få meddela föreskrifter om ytterligare grunder för återkallelse och en återkallelses verkan. Remissinstanserna: Havs- och vattenmyndigheten, i och tillstyrker förslaget. Kammarrätten i efterfrågar en bättre motivering för de valda återkallelsegrunderna. anser att det inte är nödvändigt med en återkallelsemöjlighet men pekar även på att någon återkallelse inte föreslås kunna ske vid överträdelser av de nya reglerna om förarbevis. Svensk Försäkring och anser att även brott mot sjölagens bestämmelser om skyldighet att se till att ett fartyg är sjövärdigt bör kunna leda till återkallelse. Havs- och vattenmyndigheten förordar att återkallelse ska kunna ske t.ex. vid förseelse mot områdesskydd enligt eller om en vattenskoter körs inom ett skyddat område i strid med reservatsföreskrifter eller ordningsföreskrifter. Myndigheten efterfrågar också tydliggöranden av vilken grad av allvarlighet eller upprepning av brotten som krävs för att återkallelse ska ske. Ett flertal remissinstanser framhåller att tillämpligheten av förordningen om användning av vattenskoter är osäker och att det, för att återkallelse ska kunna ske vid överträdelser av förordningen, måste säkerställas att förordningen tillämpas av de rättsvårdande instanserna. Kammarrätten i och framhåller att det inte framgår hur länge en återkallelse ska gälla. Kammarrätten i tar vidare upp frågan om behovet av interimistisk återkallelse. Transportstyrelsen undrar om det bör vara möjligt att vidta åtgärder motsvarande en återkallelse som vattenskotern får framföras med stöd av genomgången utbildning. Den kompletterande promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: , Förvaltningsrätten i , Havs- och vattenmyndigheten, , Myndigheten för samhällsskydd och beredskap, , , , , , , , Sweboat, Transportstyrelsen och tillstyrker eller har inga invändningar mot förslaget. är fortfarande tveksam till behovet av en återkallelsemekanism, men om en sådan införs tillstyrks förslaget till spärrtidsreglering. är däremot tveksam till att spärrtiden ska påverkas av att vattenskoteråkning typiskt sett är en sommaraktivitet. avstyrker förslaget om att en polisman eller en kustbevakningstjänsteman vid kontroll ska få omhänderta ett förarbevis om det har återkallats, bland annat eftersom ett elektroniskt förarbevis torde vara fysiskt omöjligt att ”omhänderta”. ställer sig frågande till om begreppet återkallelse av förarbevis är adekvat för situationen att brott begås efter genomförd utbildning men innan förarbevis utfärdats. Hovrätten ställer sig också frågande till hur förslaget om skyldighet att överlämna förarbevis efter återkallelse förhåller sig till avsikten att förarbeviset endast ska utfärdas elektroniskt. Havs- och vattenmyndigheten upprepar sin synpunkt att återkallelse bör kunna ske även vid annan negativ miljöpåverkan. Transportstyrelsen påpekar att förslaget innebär att förarbevis som har utfärdats med stöd av övergångsreglerna riskerar att aldrig kunna återkallas och förespråkar att återkallelse ska ske om brott skett efter utfärdandet av förarbeviset. Transportstyrelsen föreslår slutligen att det förtydligas att skyldigheten för en polisman eller en kustbevakningstjänsteman att omhänderta ett återkallat förarbevis endast är relevant för förarbevis som har utfärdats i fysisk form. Skälen för regeringens förslag Ett förarbevis ska kunna återkallas Ett utfärdat förarbevis för vattenskoter föreslås gälla tills vidare. Det innebär emellertid inte att förarbeviset är oåterkalleligt. Det finns vissa beteenden hos en förare som bör föranleda att förarbeviset återkallas, t.ex. 2020/21:190 ett störande och trafikfarligt beteende. Ett sådant beteende måste tas till intäkt för att föraren inte har tillgodogjort sig den utbildning som krävs för att få ett förarbevis. Det kommer att uppfattas som stötande om en person som framför en vattenskoter utan att iaktta omsorg om andra människor, djur och natur eller på annat sätt bryter mot de bestämmelser som gäller på sjön ska få behålla sin rätt att framföra vattenskoter. I likhet med vad som föreslås i promemorian anser därför regeringen att det bör införas en möjlighet att återkalla ett förarbevis vid viss brottslighet. En sådan ordning kan antas få förarna att i ökad utsträckning hålla sig till gällande regler. I promemorian föreslås att reglerna om återkallelse på grund av brott ska föras in i förordning och att Transportstyrelsen ska få meddela föreskrifter om att återkallelse får ske på andra grunder än brott. Vidare föreslås att bl.a. en återkallelses verkan kan regleras av Transportstyrelsen på föreskriftsnivå. Återkallelsegrunderna bör dock framgå direkt av lag, jfr reglerna om körkortsingripanden i 3 kap. körkortslagen (1998:488). Något bemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om ytterligare grunder för återkallelse bör därför inte införas. Om det skulle behövas ytterligare återkallelsegrunder, bör även dessa införas i lag. De får i så fall införas i ett senare skede efter ytterligare överväganden. En återkallelse bör endast kunna komma i fråga vid allvarligare förseelser. I första hand bör överträdelser av regleringar av sjösäkerhetsmässig natur och vissa miljöregleringar vara aktuella att ligga till grund för återkallelse. Vissa typer av brott är också sådana att de visar ett störande eller ett trafikfarligt beteende hos föraren. I promemorian föreslås därför att återkallelse ska ske om föraren har gjort sig skyldig till brott enligt 20 kap. 2, 3, 4, 5, 7, 8 eller 9 § sjölagen, 5 kap. 1 § sjötrafikförordningen eller 5 § förordningen om användning av vattenskoter. Det rör sig om t.ex. vårdslöshet i sjötrafik, grov vårdslöshet i sjötrafik, sjöfylleri, grovt sjöfylleri, avvikelse från inträffad sjöolycka, brott mot sjövägsreglerna och mot hastighetsbegränsningar samt framförande av vattenskoter i områden där det inte är tillåtet. Den stora majoriteten av remissinstanserna tillstyrker också dessa brott som återkallelsegrundande. Regeringen föreslår därmed att dessa grunder tas in i den nya lagen. Flera remissinstanser anser dock att återkallelse bör kunna göras även på andra grunder än de som framgår av promemorian. Särskilt efterfrågat är en återkallelsemöjlighet till följd av överträdelser av andra miljöregleringar. Dessutom påpekar att det inte föreslås att återkallelse ska ske till följd av överträdelser av den nu föreslagna lagen om förarbevis. Regeringen utesluter inte att det kan bli aktuellt att utöka grunderna för när ett förarbevis ska återkallas. Inom ramen för det nuvarande lagstiftningsprojektet saknas tillräckligt underlag för att införa ytterligare återkallelsegrunder. En återkallelse är ett tecken på att föraren har brustit i sjösäkerhetshänseende. Det finns starka skäl för att beslut om återkallelse bör gälla så att inte sjösäkerheten fortsatt äventyras. Ett beslut om återkallelse bör därför gälla . För att en återkallelse av förarbeviset på grund av brott ska kunna ske på Prop. 2020/21:190 ett effektivt sätt krävs att underrättar den beslutande myndigheten när någon har begått ett brott som kan föranleda återkallelse. En sådan underrättelseskyldighet kan dock införas i förordning. När ska ett brott ha begåtts för att leda till återkallelse? Eftersom det inte föreslås något krav på till exempel allmän lämplighet för att få ett förarbevis för vattenskoter bör brott som har begåtts innan förarbeviset utfärdats inte föranleda att förarbeviset återkallas. Det kan dock finnas vissa skäl att nyansera denna bedömning. För att få ett förarbevis krävs nämligen, utöver att den enskilde har fyllt , endast att den föreskrivna utbildningen genomförts med godkänt resultat. Därefter ska ett förarbevis utfärdas. Så snart utbildningen fullgjorts besitter den enskilde alltså de kunskaper som krävs för att få framföra vattenskoter och han eller hon får också framföra vattenskoter med stöd av ett utbildningsintyg. Den efterföljande processen med utfärdande och utlämnande av förarbeviset utgör egentligen en ren formalitet. Den som har fullgjort utbildningen men ännu inte har fått sitt förarbevis utfärdat skulle, med utgångspunkt i ställningstagandet att brott som begåtts innan förarbeviset utfärdats inte ska föranleda återkallelse av förarbeviset, kunna begå ett återkallelsegrundande brott och ändå få sitt förarbevis utfärdat. Det framstår inte som lämpligt. Av den anledningen bör brott som har begåtts efter fullgjord utbildning kunna leda till återkallelse av förarbeviset. Som påpekar kan detta i vissa fall innebära att något förarbevis inte finns att återkalla eftersom utfärdandet av ett förarbevis inte alltid kan antas ske efter genomförd utbildning. Avsikten är dock att utfärdande ska ske i princip automatiskt utan någon ytterligare prövning efter att utbildaren har rapporterat in att eleven har genomgått utbildningen. Detta innebär också att en lösning där den utfärdande myndigheten skulle avvakta med ett utfärdande inte är aktuell av effektivitetsskäl. En situation där en person har begått ett brott efter genomgången utbildning men före utfärdandet av förarbeviset och att dessutom skulle hinna rapportera om brottet till Transportstyrelsen torde inte bli vanligt förekommande. Skulle det uppstå får i så fall återkallelsen avvakta till dess förarbeviset först har utfärdats. I avsnitt 15 föreslås att förarbevis ska kunna utfärdas till en person som har antingen ett frivilligt intyg för fritidsbåt eller ett intyg för yrkesutbildning inom sjöfarten. Dessa personer kommer därmed inte att ha fullgjort någon utbildning enligt den nu föreslagna lagen. En återkallelse av ett förarbevis som har utfärdats med stöd av övergångsbestämmelserna bör i stället återkallas om brotten har begåtts efter utfärdandet. Som föreslås i den kompletterande promemorian bör det införas en spärrtidsreglering med innebörden att det vid ett beslut om återkallelse ska bestämmas inom vilken ett nytt förarbevis inte får utfärdas. Spärrtiden bör bestämmas till lägst en månad och högst i likhet med vad 2020/21:190 som gäller vid körkortsingripanden enligt körkortslagen (5 kap. 6 § körkortslagen). En bedömning av spärrtidens längd bör göras i varje enskilt fall. Vid den bedömningen får överträdelsens allvar och övriga omständigheter av betydelse beaktas. Den som har dömts för t.ex. grov vårdslöshet i sjötrafik eller grovt sjöfylleri bör således få en längre spärrtid än den som dömts för ett mindre allvarligt brott. En annan omständighet som kan beaktas i försvårande riktning är om personen i fråga återkommande har brutit mot reglerna. Som påpekar bör däremot, i motsats till vad som anförs i promemorian, någon hänsyn inte tas till när återkallelsen sker. Utfärdande av nytt förarbevis efter återkallelse När spärrtiden har löpt ut bör ett nytt förarbevis få utfärdas först efter ansökan av den enskilde. En sådan ansökan bör inte få prövas av myndigheten innan spärrtiden har löpt ut. I annat fall finns det en risk för att spärrtidsinstitutet förlorar sin verkan. En liknande reglering finns i fråga om körkortsingripanden i körkortslagen (se 5 kap. 13 § körkortslagen). Något krav att t.ex. genomgå ny utbildning eller göra ett särskilt prov bör inte gälla för att få tillbaka sitt förarbevis. Övrig verkan av återkallelse Ett återkallat förarbevis är inte längre giltigt och får därmed inte användas av innehavaren. För att minska risken för att ogiltiga förarbevis används bör den som fått sitt förarbevis återkallat vara skyldig att överlämna förarbeviset till behörig myndighet. En liknande reglering finns i körkortssammanhang (se 7 kap. 9 § körkortslagen). Ett sådant överlämnande kan t.ex. ske via post. Av samma skäl bör en polisman eller en kustbevakningstjänsteman ha en skyldighet att vid en kontroll omhänderta ett förarbevis som har återkallats. och efterfrågar ett förtydligande av hur denna skyldighet förhåller sig till det att ett förarbevis ska utfärdas elektroniskt. Avsikten är som framgår av avsnitt 6.1 att förarbevisen som utgångspunkt ska utfärdas endast i elektronisk form, men att det ska finnas en möjlighet att få ett fysiskt förarbevis utfärdat. Skyldigheten att omhänderta ett förarbevis kan dock naturligtvis bli aktuell endast om förarbeviset är utfärdat i fysisk form. Kammarrätten i lyfter frågan om det bör införas regler om interimistisk återkallelse. Även Lagrådet anser att det är en brist att förslaget saknar en möjlighet till interimistisk återkallelse. Även om det enligt regeringens mening finns goda skäl för en sådan lösning saknas beredningsunderlag för att i detta lagstiftningsärende införa sådana regler. Frågan bereds vidare i med inriktningen att komplettera lagstiftningen med en möjlighet till interimistisk återkallelse. Krav på förare från annat EES-land än Prop. Regeringens förslag: Den som är medborgare i ett annat EES-land än ska få framföra en vattenskoter på svenskt territorium om han eller hon har fyllt och har ett förarbevis som ger behörighet att framföra vattenskoter utfärdat i det land som föraren är medborgare i. Om det inte uttryckligen framgår av det utländska förarbeviset att det ger innehavaren rätt att framföra vattenskoter, ska förarbeviset kompletteras med ett intyg från utfärdaren som styrker en sådan rätt. Den som är medborgare i ett annat EES-land än ska ha med sig förarbeviset, intyget och giltig identitetshandling ombord vid färd och ska vara skyldig att på begäran överlämna handlingarna till en polisman eller en kustbevakningstjänsteman. Om en sådan handling har utfärdats elektroniskt, är det tillräckligt att handlingen visas upp. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: tillstyrker förslaget. annan remissinstans framför några synpunkter. Skälen för regeringens förslag Det finns ingen EU-rättslig reglering om behörighetskrav för framförande av vattenskoter. I avsnitt 4.4 redogörs för vilka krav som vissa länder i närhet har för framförande av vattenskoter. I promemorian anges vidare att regleringen i fråga om vad som krävs för att få framföra vattenskoter skiljer sig mycket åt mellan medlemsländerna inom EU. Många länder har inga krav medan andra kräver att föraren ska ha ett allmänt båtkörkort för att få köra vattenskoter. Ett fåtal länder inom EU har krav på specifik kompetens för att köra vattenskoter. Krav på utländska medborgare Den föreslagna lagen gäller utan begränsning på det svenska territoriet. Det innebär att alla som befinner sig i omfattas av behörighetskraven, om inget annat föreskrivs. Det kan antas att en viss del av vattenskoteranvändningen sker vid uthyrning av vattenskotrar till turister från andra länder. Frågan är om det är rimligt att kräva att en utländsk förare som kommer till ska genomgå den utbildning som krävs för att få behörighet att framföra en vattenskoter. Även om det inte finns några EU-gemensamma regler om framförande av vattenskoter, måste en nationell reglering uppfylla allmänna krav på icke-diskriminering av EU-medborgare och i övrigt vara proportionerlig i förhållande till de mål regleringen har. Reglerna får inte heller begränsa den fria rörligheten mer än nödvändigt. Hänsyn till dessa krav behöver dock tas enbart i förhållande till andra EES-länder. När det gäller förare från tredjeländer anser regeringen i likhet med promemorian att det saknas anledning att göra något undantag från de svenska behörighetskraven. Frågan är därmed i vilken omfattning medborgare från EES-länder ska omfattas av kraven. 2020/21:190 En utgångspunkt är att, för att uppnå de säkerhetshöjande och miljöskyddande effekter som förslaget syftar till, utländska medborgare inte bör ges en rätt att framföra vattenskoter i utan någon form av utbildning. Det vore emellertid omotiverat begränsande att kräva att alla utländska besökare ska gå en svensk utbildning och skaffa ett svenskt förarbevis. Många av dem befinner sig inte så länge i att det ens är praktiskt möjligt att genomföra en utbildning. I promemorian föreslås därför att utländska förare som är medborgare i ett annat EES-land än och som har ett förarbevis eller annan behörighetshandling som ger dem rätt att framföra vattenskoter i sitt hemland bör få framföra en vattenskoter i på samma sätt som den som har en svensk behörighet att framföra en vattenskoter. Ingen remissinstans har några synpunkter på detta förutom , som tillstyrker förslaget. Regeringen instämmer i att den EES-medborgare som faktiskt har något slag av bevis om att få framföra vattenskoter och som har utfärdats i sitt hemland bör få åberopa detta i . Ett utländskt bevis torde i de flesta fall innebära att personen har godkänts vid kontroll, test, prov eller utbildning som medför att personen anses lämplig att framföra en vattenskoter, även om kraven naturligtvis inte kommer att vara desamma som i . Någon kontroll av att kompetensnivån är något så när likalydande bör inte krävas. Antalet utländska förare torde vara mycket litet, och en administrativ ordning för att jämföra olika länders utbildning blir oproportionerligt stor. Det bör dock krävas något slag av uttryckligt förarbevis eller motsvarande handling som är utfärdad för just den personen. Om det finns en allmän rätt att i det andra landet framföra vattenskoter på den grunden att landet inte har några behörighetskrav alls, bör detta inte medföra att personen har rätt att framföra en vattenskoter i . En EES-medborgare bör ha rätt att använda sitt hemlands förarbevis, även om han eller hon bor eller vistas i . Något annat skulle kunna utgöra en otillåten begränsning av den fria rörligheten.