prop · H803214 · 2021-09-07 00:00:00 — Regeringens proposition 2020/21:214 Utökade möjligheter att avgöra mål på handlingarna i allmän domstol Regeringen överlämnar denna proposition till . De processrättsliga reglerna bör vara utformade på ett sätt som skapar utrymme för flexibilitet och ger förutsättningar för att anpassa handläggningen av mål i domstol till vad som är lämpligast i varje enskilt fall. Det finns flera fördelar med att kunna avgöra mål på handlingarna. En skriftlig handläggning kan ofta vara ett processekonomiskt fördelaktigt alternativ. Att kunna avgöra mål på handlingarna innebär också en fördel för parterna genom att handläggningstider kan kortas. Det leder även till ökad flexibilitet för domstolen vilket kan frigöra förhandlingstid till de mer komplexa målen. I syfte att brottmål i tingsrätt och tvistemål i hovrätt ska kunna handläggas på ett så ändamålsenligt och effektivt sätt som möjligt, föreslår regeringen att fler av dessa mål ska kunna avgöras på handlingarna. Lagändringarna föreslås träda i kraft . Förslag till riksdagsbeslut ................................................................. Förslag till lag om ändring i ................... 2.2Förslag till lag om ändring i lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare Ärendet och dess beredning .............................................................. Fler mål ska kunna avgöras på handlingarna .................................... Tingsrätterna ska få avgöra fler brottmål på handlingarna Hovrätterna ska få avgöra fler tvistemål på handlingarna............... Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser................................... Förslaget till lag om ändring i 9.2Förslaget till lag om ändring i lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare .............. Sammanfattning av promemorian En utvidgad möjlighet för tingsrätter att avgöra brottmål på Förteckning över remissinstanserna ................................. Sammanfattning av promemorian En utvidgad möjlighet för hovrätter att avgöra tvistemål på Förteckning över remissinstanserna ................................. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde 1.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i . 2.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare. 2020/21:214 2 Regeringen har följande förslag till lagtext. 2.1Förslag till lag om ändring i Härigenom föreskrivs att 45 kap. 10 a § och 50 kap. 13 § ska ha följande lydelse. Ett mål skall avgöras efter huvud- Ett mål ska avgöras efter huvudför- Utan en sådan för- Utan en sådan förhand- handling får rätten dock ling får rätten dock 1.avgöra ett mål på annat sätt än genom dom, 2.meddela frikännande dom enligt 20 kap. 9 § andra stycket, och 3. meddela dom i mål där det inte 3. meddela dom i mål där det inte finns anledning att döma till annan finns anledning att döma till annan påföljd än böter, om huvudförhand- påföljd än böter eller villkorlig dom ling varken begärs av någon av eller sådana påföljder i förening, parterna eller behövs med hänsyn om huvudförhandling varken be- till utredningen i målet. gärs av någon av parterna eller be- hövs med hänsyn till utredningen i Innan ett mål avgörs med stöd av Innan ett mål avgörs med stöd av första stycket 3, skall första stycket 3, ska 1.den tilltalade informeras om att målet kan komma att avgöras utan huvudförhandling och om sin rätt till en sådan förhandling, och 2.parterna, om de inte kan anses redan ha slutfört sin talan, ges tillfälle till detta. Ett beslut enligt 34 kap. 3 § likställs med de påföljder som anges i första stycket 3, om det inte finns anledning att förverka villkorligt medgiven frihet från fängelsestraff. Det som sägs i första stycket 3 om villkorlig dom gäller inte villkorlig dom som förenas med föreskrift om samhällstjänst. 1 Senaste lydelse 2005:683. Hovrätten får avgöra målet utan huvudförhandling, om klagandens ändringsyrkande har medgetts eller om det är uppenbart att överklagandet Kan saken utredas tillfredsställ- Om saken kan utredas tillfreds- ande får hovrätten även i andra fall ställande får hovrätten även i andra avgöra målet utan huvudförhand- fall avgöra målet utan huvudför- 1. om parterna har begärt att 1. om parterna har begärt att mål- målet skall avgöras utan huvudför- et ska avgöras utan huvudförhand- 2.om ingen av parterna, sedan fråga väckts om avgörande utan huvudförhandling, haft någon invändning mot detta. Ett mål får alltid avgöras utan Ett mål får alltid avgöras utan huvudförhandling, om det är upp- huvudförhandling, om en sådan enbart att sådan förhandling är obe- förhandling är obehövlig. För prövning som inte avser själva saken behöver huvudförhandling inte hållas. Denna lag träder i kraft . 2Senaste lydelse 1999:84. 2020/21:214 2.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga Härigenom föreskrivs att 27 § lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare ska ha följande lydelse. Mål mot den som inte har fyllt tjugoett år ska, om målet avser brott på vilket fängelse kan följa, om möjligt sättas ut till handläggning på ett sådant sätt att målet inte drar till sig uppmärksamhet. Rätten får i mål mot den som inte har fyllt tjugoett år besluta att målet ska handläggas inom stängda dörrar, om offentlighet vid förhandlingen är till uppenbar olägenhet på grund av den uppmärksamhet den tilltalade kan antas bli föremål för. Om rätten anser att ett sådant beslut bör meddelas och om någon som har fyllt tjugoett år också är tilltalad i målet, ska rätten handlägga åtalet mot den som är under tjugoett år som ett särskilt mål, om det kan ske utan att utredningen avsevärt försvåras. Även om beslut meddelas enligt andra stycket får rättens ordförande tillåta att den tilltalades anhöriga och andra vars närvaro kan väntas bli till nytta får närvara vid handläggningen. I mål mot den som inte har fyllt I mål mot den som inte har fyllt ska tingsrätten hålla huvud- ska tingsrätten hålla huvud- förhandling även om det inte finns förhandling även om det inte finns anledning att döma till någon annan anledning att döma till någon annan påföljd än böter. påföljd än böter eller villkorlig dom eller sådana påföljder i förening. Denna lag träder i kraft . 1 Senaste lydelse 2019:299. Ärendet och dess beredning har tagit fram och remitterat promemorian En utvid- gad möjlighet för tingsrätter att avgöra brottmål på handlingarna. manfattning av promemorian finns i bilaga 1. finns i bilaga 2. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 3. Remissvaren finns tillgängliga i (Ju2020/04230). Vidare har departementet tagit fram promemorian En utvidgad möjlig- het för hovrätter att avgöra tvistemål på handlingarna. av promemorian finns i bilaga 4. Promemorians lagförslag finns i bilaga 5. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 6. tillgängliga i (Ju2020/04371). I betänkandet Brottmålsprocessen (SOU 2013:17), som kompletteras av departementspromemorian Brottmålsprocessen – en konsekvensanalys (Ds 2015:4), lämnas förslag på åtgärder för att skapa ett mer ändamåls- Betänkandet och promemorian har remissbe- Vissa av förslagen i betänkandet och promemorian har behand- lats i propositionen Åtgärder för att hantera stora brottmål och inställda förhandlingar (prop. 2013/14:170, bet. 2013/14:JuU29, rskr. 2013/14:254) och propositionen Mer ändamålsenliga bestämmelser om rättsliga biträden 2017/18:86, bet. 2017/18:JuU24, rskr. 2017/18:288). avser inte att gå vidare med betänkandets eller promemorians övriga för- Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över de lagförslag som finns i bilaga 7. Lagrådets yttrande finns i bilaga 8. Lagrådet har lämnat förslagen utan erinran. I förhållande till lagråds- remissen har vissa språkliga ändringar gjorts. Fler mål ska kunna avgöras på De processrättsliga reglerna bör vara utformade på ett sätt som skapar utrymme för flexibilitet och ger förutsättningar för att anpassa handlägg- ningen av mål i domstol till vad som är lämpligast i varje enskilt fall. Det finns flera fördelar med att kunna avgöra mål utan huvudför- handling, det vill säga på handlingarna. Ett alltför strikt upprätthållande av kravet på muntlighet kan leda till att förfarandet blir tungrott, tidsödande och kostnadskrävande utan att rättssäkerhetsvinster uppnås. skriftlig handläggning kan ofta vara ett processekonomiskt fördelaktigt Att kunna avgöra mål på handlingarna innebär också en fördel för parterna genom att handläggningstider kan kortas och det leder även till ökad flexibilitet för domstolen. Eftersom ett avgörande på handlingarna inte behöver ske vid en viss på förhand bestämd tidpunkt är den handlägg- ningsformen mindre sårbar om domare eller någon av de övriga in- blandade i målet får förhinder. Huvudförhandlingstid kan också reserveras 2020/21:214 för de mål där en muntlig förhandling verkligen behövs. tiderna kan på så vis kortas även för dessa mål. I två promemorior som har tagit fram och re- mitterat lämnas förslag som syftar till att tingsrätterna respektive hov- rätterna i större utsträckning ska kunna avgöra mål på handlingarna. handläggningen av brottmål i tingsrätt är huvudregeln att dom meddelas efter en huvudförhandling (45 kap. 10 a § första stycket , förkortad RB). Genom reformen En modernare rättegång (EMR- reformen) infördes en möjlighet att i tingsrätt vid allmänt åtal avgöra ett brottmål på handlingarna efter en prövning av den tilltalades skuld, se propositionen En modernare rättegång – reformering av processen i allmän domstol (prop. 2004/05:131). En tingsrätt får efter reformen meddela dom på handlingarna i ett mål där det inte finns anledning att döma till annan påföljd än böter, om huvudförhandling varken begärs av någon av parterna eller behövs med hänsyn till utredningen i målet (45 kap. 10 a § första stycket 3 RB). Innan ett mål avgörs på handlingarna ska den tilltalade informeras om detta och om sin rätt till en huvudförhandling. om de inte kan anses redan ha slutfört sin talan, ges tillfälle till detta (45 kap. 10 a § andra stycket RB). Vid avgörandet ska domen grundas på vad handlingarna innehåller och vad som i övrigt har förekommit i målet (30 kap. 2 § andra stycket RB). Tingsrätten måste alltid hålla huvudför- handling i ett mål där den tilltalade inte har fyllt . Det gäller även om det inte finns anledning att döma till någon annan påföljd än böter (jfr 27 § fjärde stycket lagen [1964:167] med särskilda bestämmelser om unga lag- Även för tvistemål i hovrätt är huvudregeln att rätten avgör målet efter Det framgår bland annat av att möjligheterna att avgöra mål utan huvudförhandling är reglerade som undantag till en tänkt allmän regel om att huvudförhandling ska hållas. sedan 1942 års rättegångsbalk infördes. Möjligheterna att avgöra mål utan huvudförhandling har successivt utökats. ansetts innebära något principiellt skifte, utan endast en fortsättning på den inslagna vägen med utökade möjligheter att avgöra mål på handlingarna, se exempelvis propositionen om ändringar i m.m. (prop. 1983/84:78 s. 49). Hovrätten får avgöra tvistemål utan huvudförhandling om klagandens ändringsyrkande har medgetts eller om det är uppenbart att överklagandet är ogrundat. Kan saken utredas tillfredsställande får tviste- mål dessutom avgöras utan huvudförhandling om parterna har begärt det eller om ingen av parterna sedan fråga väckts har haft någon invändning Ett tvistemål får därutöver alltid avgöras utan huvudförhandling, om det är uppenbart att en sådan förhandling är obehövlig. som inte avser själva saken behöver huvudförhandling inte heller hållas (50 kap. 13 § RB). Vid avgörandet ska domen grundas på vad handlingarna innehåller och vad som i övrigt har förekommit i målet (17 kap. 2 § andra stycket RB). Det finns alltså redan enligt den nuvarande ordningen förutsättningar att avgöra mål på handlingarna, men de är förhållandevis begränsade. viktigt att de processrättsliga reglerna ger förutsättningar för att handlägga målen på ett så ändamålsenligt och effektivt sätt som möjligt. bör vara anpassat till den instans där handläggningen sker och till målets Som framgår av de remitterade promemoriorna bedöms hittillsvarande ordning begränsa vissa mål från att handläggas så ända- Prop. 2020/21:214 målsenligt och effektivt som möjligt. I propositionen lämnar regeringen därför förslag om hur fler mål ska kunna avgöras på handlingarna. 5Tingsrätterna ska få avgöra fler brottmål på handlingarna Regeringens förslag: Tingsrätten ska få avgöra ett brottmål utan huvudförhandling om det inte finns anledning att döma till annan påföljd än – förutom böter som – villkorlig dom eller villkorlig dom i förening med böter. En tingsrätts beslut att en tidigare utdömd påföljd ska avse också tillkommande brottslighet ska likställas med dessa påföljder. Om den villkorliga domen förenas med en föreskrift om samhällstjänst, eller om det finns anledning att förverka villkorligt medgiven frihet från fängelsestraff, ska huvudförhandling hållas. Detsamma gäller om den tilltalade inte har fyllt . Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser, bland andra Barnom- budsmannen, , , , Hovrätten över och , Justitiekanslern, , , ombudsmän (), , , , , , och , tillstyrker förslaget eller har inga invändningar mot det. Skälen för regeringens förslag Även villkorlig dom ska få dömas ut på handlingarna Tingsrätterna dömer i ca 60 000 brottmål. Av dessa avgörs ca 45 000 mål efter en huvudförhandling och 15 000 mål på handlingarna. Att avgöra brottmål på handlingarna är alltså redan enligt nuvarande ordning ett naturligt inslag i tingsrätternas verksamhet. Det finns dock anledning att överväga om tillämpningsområdet för skriftlig handläggning bör utvidgas. I promemorian föreslås att regleringen ska utvidgas till att omfatta också mål där tingsrätterna dömer till villkorlig dom eller villkorlig dom i förening med böter. Samtliga remissinstanser tillstyrker förslaget eller har inga invändningar mot det. Villkorlig dom får bara dömas ut för ett brott där påföljden inte bedöms kunna stanna vid böter, det vill säga när brottet ligger på fängelsenivå (27 kap. 1 § , förkortad BrB). Påföljden aktualiseras när det saknas särskild anledning att befara att den tilltalade kommer att göra sig skyldig till fortsatt brottslighet (jfr 30 kap. 7 § första stycket BrB). Typiskt sett leder förstagångsbrott och annan tillfällighetsbrottslighet till en villkorlig dom, jfr propositionen om ändring i m.m. (straffmätning och påföljdsval m.m.), prop. 1987/88:120 s. 104. Det finns flera fördelar med att utvidga möjligheterna till skriftlig hand- läggning på det sätt som föreslås i promemorian. Att tingsrätterna i större utsträckning håller huvudförhandling enbart i de brottmål där detta verk- ligen krävs innebär en snabbare lagföring. dessa mål minskar påfrestningarna för målsägande, tilltalade och vittnen. Bevisningen blir i normalfallet också bättre om den tas upp i domstol kort tid efter händelsen. En tilltalad som inte vill komma till domstolen kan vid avgörande på handlingarna skriftligt utveckla sina ståndpunkter i stället för att målet ställs in eller avgörs i dennes utevaro. Det innebär i många fall ett rättssäkrare förfarande. Färre förhandlingstillfällen frigör också åklagarresurser och medför tids- och arbetsvinster för domstolen. kan handläggningstiderna kortas även i andra mål. verksamhet bedrivs mer effektivt kan enskildas berättigade krav att få sin sak prövad inom rimlig tid bättre tillgodoses. Ytterst är detta en fråga om förtroendet för rättsväsendet. En villkorlig dom har inte i sig något verkställighetsinnehåll och är i likhet med böter i praktiken en mindre ingripande påföljd för den enskilde. En villkorlig dom förutsätter inte heller att rätten inhämtar en särskild personutredning eller förhör sig närmare om den enskildes personliga förhållanden (jfr 1 § lagen [1991:2041] om särskild personutredning i brottmål, m.m.). Detta innebär att det inte bör krävas någon skriftväxling Det är också förhållandevis enkelt att vid rättens bedömning av om målet kan avgöras på handlingarna konstatera att det endast är böter eller villkorlig dom som är de påföljder som aktualiseras. Även efter en utvidgning till villkorlig dom skulle ett avgörande på handlingarna alltså framstå som ett lämpligt alternativ till en huvudför- Det kan därför förutsättas att en sådan utvidgning skulle medföra ytterligare ett betydande antal domar på handlingarna. Ett annat skäl som lyfts i promemorian är att en åklagare har möjlighet att utfärda ett strafföreläggande som avser villkorlig dom efter ett skriftligt förfarande (jfr 48 kap. 2 § första stycket och 4 § andra stycket RB), som det krävs att tingsrätten håller en huvudförhandling för att få döma ut samma påföljd. Systematiska och principiella skäl talar därför för en utvidgning till villkorlig dom. förelsen eftersom en åklagare som har beslutat att utfärda ett strafföre- läggande som avser villkorlig dom eller villkorlig dom i förening med böter bör underrätta den misstänkte om beslutet vid ett personligt samman- träffande (jfr 3 § förordningen [1964:740] med föreskrifter för åklagare i vissa brottmål). En skyldighet för domstolen att i domen uppdra åt åklagaren att underrätta den misstänkte om domen vid ett personligt sammanträffande bör därför övervägas enligt . beslut att utfärda ett strafföreläggande som avser villkorlig dom föregås inte av någon muntlig förhandling och kan med fog jämföras med en skriftlig handläggning vid tingsrätt. Domstolen har redan en skyldighet att som den meddelar en villkorlig dom med brev underrätta den dömde om domen (jfr 12 § förordningen [1990:893] om underrättelse om dom i vissa brottmål, m.m.). Skäl att därutöver införa en underrättelse- skyldighet för åklagaren bedöms inte finnas. Mot bakgrund av det sagda föreslår regeringen att möjligheten för tings- rätter att avgöra brottmål på handlingarna utvidgas till att omfatta också Eftersom en villkorlig dom som huvudregel ska förenas med ett bötesstraff bör tingsrätterna få döma ut böter och villkorlig dom i förening (jfr 30 kap. 8 § BrB). Tingsrätterna bör däremot inte få förena den villkorliga domen med en föreskrift om samhällstjänst. Motsvarande ordning gäller för hovrätterna och för åklagare när de utfärdar strafföreläggande som avser villkorlig dom (jfr 48 kap. 4 § andra stycket och 51 kap. 13 § fjärde stycket RB). Övriga förutsättningar för att få avgöra ett brottmål på handlingarna, till exempel att huvudförhandling inte begärs av någon av parterna, bör däremot ligga fast. Som Justitiekanslern framhåller kan förslaget därmed förväntas öka effektiviteten i rättstillämpningen utan att ge avkall på rimliga rättssäkerhetskrav. Även framhåller vikten av detta. Regeringen instämmer i bedömningen i promemorian att denna ordning är förenlig med kravet i den europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna () på att den tilltalade har rätt att få saken prövad efter en muntlig förhandling, jfr artikel 6.1 och även 2 kap. 11 § andra stycket regeringsformen (RF). Ingen remissinstans invänder mot detta. I likhet med anser regeringen att de nuvarande reglerna om tingsrättens sammansättning vid avgörande på handlingarna bör bestå, så att det även fortsättningsvis är tillräckligt att en lagfaren domare dömer i dessa mål (jfr 1 kap. 3, 3 b och 3 c §§ RB). Den utvidgade möjligheten för tingsrätter att avgöra brottmål på handlingarna efter väckande av allmänt åtal bör också få genomslag i mål som grundas på enskilt åtal (jfr 47 kap. 24 § första stycket RB). Tingsrätterna ska få meddela konsumtionsdomar på handlingarna I de fall rätten ska bestämma påföljd när en tilltalad döms för ytterligare brott som begåtts innan en tidigare påföljd helt har verkställts eller annars upphört, ska den som huvudregel bestämma en ny påföljd för den tillkommande brottsligheten (jfr 34 kap. 1 § första stycket BrB). I undantagsfall får rätten i stället besluta att en tidigare utdömd påföljd ska avse också tillkommande brottslighet, en så kallad konsumtionsdom (jfr 34 kap. 3§ BrB). Eftersom en konsumtionsdom innebär att någon ytterligare reaktion på brottsligheten inte döms ut är en sådan dom i praktiken inte mer ingripande än en dom där påföljden är böter eller villkorlig dom eller sådana påföljder i förening. Regeringen föreslår därför att en konsumtionsdom ska likställas med dessa påföljder så att tingsrätter kan meddela även konsumtionsdomar på handlingarna. Eftersom den föreslagna utvidgningen att avgöra brottmål på handlingarna inte innefattar fängelsestraff, bör inte villkorligt medgiven frihet från fängelsestraff kunna förverkas utan huvudförhandling (jfr 34 kap. 5 § BrB). Motsvarande ordning gäller redan för hovrätterna (jfr 51 kap. 13 § fjärde stycket RB). Om den tilltalade inte fyllt ska huvudförhandling alltid hållas Att tingsrätten ska hålla huvudförhandling i ett mål där den tilltalade inte har fyllt tjänar det viktiga pedagogiska syftet att den unge får sammanträffa personligen med företrädare för rättsväsendet (jfr prop. 2004/05:131 s. 143). De skäl som talar för att utöka tingsrätternas möjligheter att avgöra mål på handlingarna förändrar inte tidigare ställnings- 2020/21:214 tagande i den frågan. Det befintliga undantaget från möjligheterna att avgöra mål på handlingarna när den tilltalade inte har fyllt bör därför omfatta också mål där påföljden bedöms kunna stanna vid villkorlig dom eller villkorlig dom i förening med böter. Med hänvisning till att en dom som utgångspunkt ska avkunnas muntligen vid huvudförhandlingen när den tilltalade inte har fyllt , anser att det kan övervägas om det inte alltid ska hållas en huvudförhandling även när den tilltalade är 18–och det är aktuellt att döma till villkorlig dom eller villkorlig dom i förening med böter (jfr 30 § lagen [1964:167] med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare). Att domen som utgångspunkt ska avkunnas muntligen gäller endast i de fall som en huvudförhandling har hållits och innebär alltså inte i sig något hinder mot att ett mål mot en tilltalad som är 18–avgörs på handlingarna. Det finns inte heller något hinder mot att avgöra ett brottmål i den tilltalades utevaro när han eller hon är , trots att det är aktuellt med en svårare påföljd än villkorlig dom (jfr 46 kap. 15 a § första stycket 1 RB). finns alltså flera situationer där kravet och tankarna bakom att domen som utgångspunkt ska avkunnas muntligen inte får fullt genomslag. Mot denna bakgrund anser regeringen att det inte finns skäl att kräva att det alltid ska hållas en huvudförhandling när den tilltalade är 18–och det är aktuellt att döma till villkorlig dom eller villkorlig dom i förening med böter. Hovrätterna ska få avgöra fler tvistemål Regeringens förslag: Hovrätten ska alltid få avgöra ett tvistemål utan huvudförhandling, om en sådan förhandling är obehövlig. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: En stor majoritet av remissinstanserna, bland andra samtliga hovrätter, , , tingsrätt, , , , Justitiekanslern, , , Domareför- bund och , tillstyrker förslaget eller har inga invänd- ningar mot det. anser att förslaget framstår som efterfrågar en fördjupad analys och att alternativa lösningar utreds. Civil Rights Defenders avstyrker förslaget och anser att en part alltid ska ha rätt till muntlig förhandling. Skälen för regeringens förslag Utgångspunkter för en ordning där fler tvistemål avgörs på Hovrättsförfarandet ska vara ändamålsenligt och anpassat till hovrätternas Ett tvistemål får alltid avgöras utan huvudförhandling, om det är uppenbart att en sådan förhandling är obehövlig (50 kap. 13 § tredje stycket RB). Bestämmelsen tar närmast sikte på fall då ena parten i rent obstruktionssyfte vägrar att gå med på att målet avgörs på handling- Prop. 2020/21:214 arna, se propositionen om ändringar i m.m. (prop. 1983/84:78 s. 81).