prop · H803170 · 2021-04-06 00:00:00 — skadestånd från gärningspersonen. När det gäller hur kravet i det föreslagna barnfridsbrottet på att barnet ska vara närstående både till gärningspersonen och offret för grundbrottet förhåller sig till rätten till brottsskadeersättning bör de uttalanden som gjordes i samband med att den rätten infördes beaktas. bestämmelsen om brottsskadeersättning enligt dess ordalydelse inte förutsätter att barnet är närstående till både gärningspersonen och offret för grundbrottet är det tydligt att det främst är sådana situationer som rätten till ersättningen avser att omfatta. De exempel som anges i förarbetena beträffande bestämmelsens tillämpningsområde tar enbart upp exempel av Det nämns t.ex. att en förälder blir slagen av den andra föräldern eller av någon annan närstående till barnet eller det fallet att en förälder hotar den andra föräldern eller inför barnen slår sönder det gemensamma hemmet (prop. 2005/06:166 s. 25). Det har även senare framhållits att bestämmelsen typiskt sett blir tillämplig vid våldsbrott inom familjen (se 2013/14:94 En ny brottsskadelag s. 78). Här kan också framhållas att regeringens förslag till barnfridsbrott inte uppställer ett krav på att barnet ingår i samma familjekonstellation som gärningspersonen och offret för grundbrottet, det avgörande är att barnet är närstående eller Prop. 2020/21:170 tidigare närstående till båda dessa personer. Mot denna bakgrund bedömer regeringen att barn som skulle ha fått brottsskadeersättning när de har bevittnat ett brott kommer att ha en större, eller åtminstone motsvarande, möjlighet att i stället kräva och få ersättning av gärningspersonen vid ett barnfridsbrott. Vid bedömningen fästs avgörande vikt vid att , som är den myndighet som beslutar om brottsskadeersättning, delar den slutsatsen. Vidare bedömer regeringen att ett större antal barn kan förväntas uppmärksammas och ges möjlighet att kräva ersättning genom införandet av det föreslagna barnfridsbrottet. Regeringen kan inte se att den situation som nämner, där ett barnfridsbrott inte är aktuellt men däremot att den särskilda straffskärpningsgrunden tillämpas, kan uppkomma. Regeringen föreslår därför att den särskilda ersättningsformen för barn som bevittnar brott ska tas bort. Med anledning av förslaget om upphävande av 9 § brottsskadelagen kommer vissa följdändringar i samma lag att behöva göras. Det handlar om att ta bort vissa stycken och meningar som behandlar rätten till särskild brottsskadeersättning för barn som bevittnat brott. Följdändringar kommer således att behöva göras i 2, 15, 19 och 32 §§. 5Uppdraget för särskilda företrädare för barn utvidgas Regeringens förslag: Uppdraget för den som är särskild företrädare för ett barn enligt lagen om särskild företrädare för barn utvidgas till att även omfatta åtgärder som rör verkställighet av skadestånd och ansökan om brottsskadeersättning. Utredningens förslag stämmer delvis överens med regeringens. Utredningen föreslår att uppdraget även ska utvidgas till att omfatta hämtning till förhör och viss informationsskyldighet. Remissinstanserna: En klar majoritet av remissinstanserna tillstyrker eller har inte några invändningar mot förslaget, däribland Barnens rätt i samhället, , , , i , , Rädda barnen, och . instämmer i att det finns ett behov av att tydliggöra uppdraget men saknar en problematisering kring varför ansvarsfrågan gällande exempelvis information till barnet är oklar. Enligt har den särskilda företrädaren redan det primära ansvaret för att hålla barnet informerat. Inspektionen för vård och omsorg anser att det bör övervägas att inte formulera bestämmelsen så detaljerat då förslaget riskerar att läsas som uttömmande. saknar en närmare beskrivning och analys av frågan om hämtning till förhör. 2020/21:170 Ett antal remissinstanser, bland andra Barnens rätt i samhället och Rädda barnen, understryker vikten av att den särskilda företrädaren för barn får den utbildning och har den kompetens som krävs för att möta ett barns behov. Skälen för regeringens förslag: Av 1 § lagen om särskild företrädare för barn följer att när en förundersökning har inletts eller återupptagits i fråga om ett brott som kan leda till fängelse och har begåtts mot någon som är , ska en särskild företrädare förordnas för barnet om en vårdnadshavare kan misstänkas för brottet. En särskild företrädare ska också förordnas om det kan befaras att en vårdnadshavare på grund av sitt förhållande till den som kan misstänkas för brottet inte kommer att ta till vara barnets rätt. En särskild företrädare ska inte förordnas om det med hänsyn till barnet är obehövligt eller särskilda skäl annars talar mot det. I 2 § samma lag finns bestämmelser om vad som gäller när vårdnadshavarna inte är gifta eller bor tillsammans under äktenskapsliknande förhållanden och sådana omständigheter som anges i 1 § gäller endast en av vårdnadshavarna. Den särskilda företrädarens uppgifter framgår av 3 § och innefattar att, i stället för barnets vårdnadshavare, som ställföreträdare ta till vara barnets rätt under förundersökningen och i efterföljande rättegång. Till särskild företrädare får enligt 5 § en advokat, en biträdande jurist på advokatbyrå eller någon annan förordnas. Endast den som på grund av sina kunskaper och erfarenheter samt personliga egenskaper är särskilt lämplig för uppdraget får förordnas. Som utredningen framhåller kan en särskild företrädare för barn spela en viktig roll som barnets ställföreträdare under förundersökning och rättegång. Det är den särskilda företrädaren som, utan att behöva ta hänsyn till andra intressen, har möjlighet att tillvarata barnets intresse under rättsprocessen. Det är därför viktigt att uppdraget är tydligt och ändamålsenligt utformat. Utredningen anser att uppdraget för särskilda företrädare för barn bör utvidgas för att öka stödet för barn som utsatts för brott och föreslår att det i 3 § lagen om särskild företrädare för barn särskilt ska anges att uppdraget innefattar åtgärder som rör verkställighet för utbetalning av skadestånd och ansökan om brottsskadeersättning. I bestämmelsen ska det, enligt utredningen, även anges att det till företrädarens uppgifter hör att hämta barnet till förhör, att inför barnets deltagande i utredningsåtgärder tillse att barnet har den information det behöver för att känna trygghet i situationen samt informera barnet om utfallet av förundersökning och eventuell rättegång. Regeringen anser, liksom utredningen och i huvudsak alla remissinstanser som berör frågan, att det finns skäl att utvidga uppdraget och att utvidgningen bör omfatta åtgärder som rör verkställighet av skadestånd och ansökan om brottsskadeersättning. Syftet med utvidgningen är framför allt att dessa uppgifter inte ska ankomma på vårdnadshavarna. Detta ligger även i linje med det nuvarande uppdraget som särskilda företrädaren för barn har och som innefattar en befogenhet att föra barnets talan om skadestånd med anledning av brottet i en eventuell senare process (se prop. 1998/99:133 Särskild företrädare för barn s. 29). Att uppdraget även bör omfatta denna typ av åtgärder bör således framgå av lagtexten. När det gäller den särskilda företrädarens skyldighet att se till att barnet får adekvat information kan regeringen i och för sig instämma i utredningens bedömning att det bör ligga inom den särskilda företrädarens uppdrag. Av förarbetena till lagen om särskild företrädare för barn framgår att den särskilda företrädarens agerande helt och hållet ska styras av barnets bästa. Den särskilda företrädaren ska se till att barnets rättigheter tas till vara och att dess integritet respekteras. En viktig uppgift för den särskilda företrädaren är att vara ett stöd för barnet och att se till att det skapas en atmosfär vid genomförandet av förhör, läkarundersökning eller en liknande åtgärd så att obehaget för barnet blir så litet som möjligt. Den särskilda företrädaren ska även ta hänsyn till barnets synpunkter och önskemål. Det framgår vidare att då det ofta torde vara en svår uppgift för en särskild företrädare att etablera kontakt med barnet, är sammanträffanden och samråd med barnet av stor vikt. God kontakt med barnet är en förutsättning för att barnets egen uppfattning ska komma till uttryck och kunna beaktas. (Se samma prop. 30–31). Mot bakgrund av vad som framgår av förarbetena delar regeringen advokatsamfunds uppfattning om att den särskilda företrädarens uppgift att ta till vara barnets rätt under förundersökningen och i efterföljande rättegång redan innefattar uppgiften att se till att barnet har den information det behöver för att känna trygghet samt informera barnet om utfallet av förundersökning och rättegång. Att information till barnet också kan komma att ges av t.ex. Barnahus framstår dock som naturligt. Som Inspektionen för vård och omsorg anför riskerar en alltför detaljerad bestämmelse även att läsas som uttömmande i fråga om vad företrädaren ska och får göra. Någon ändring bör enligt regeringens mening därför inte göras i denna del. Det kan här också tilläggas, med anledning av synpunkterna om att en särskild företrädare för barn bör ha viss utbildning och kompetens för att möta barns behov, att det i lagtexten redan anges att endast den som på grund av sina kunskaper och erfarenheter samt personliga egenskaper är särskilt lämplig för uppdraget, ska förordnas. Utredningen föreslår även att det i 3 § bör anges att det ingår i en särskilda företrädare för barns uppdrag att hämta barnet till förhör, eftersom det är oklart vem som ansvarar för detta. Praktiska frågor kring utförandet av uppdraget, som t.ex. hämtning av barnet till förhör, togs upp i samband med införandet av lagen om särskild företrädare för barn. Det uttalades då att det inte är möjligt att ge en fullständig behandling av frågor om hur förhör ska genomföras, men att samma regler som annars gäller är tillämpliga. Det uttalades även att den särskilda företrädaren saknar befogenheter att använda tvångsmedel, så som att hämta barnet, och för att förhör genom den särskilda företrädarens medverkan ska kunna komma till stånd, torde det ofta krävas att det sker i samband med att barnet vistas i daghem, skola eller liknande. Däremot ingår det i den särskilda företrädarens uppgift att ta ställning till om barnet bör genomgå ett förhör. (Se samma prop. s. 28 och 31–32). Det anförda gör sig enligt regeringens mening alltjämt gällande. Det skulle inte vara en lämplig ordning att lägga en skyldighet på den särskilda företrädaren att alltid ansvara för hämtning av barnet. Det skulle nämligen inte finnas några tvångsmedel att tillgå och precis som 2020/21:170 pekar på är det inte nödvändigtvis alltid till barnets bästa att den särskilda företrädaren, som barnet kanske inte har träffat tidigare, hämtar barnet. Enligt regeringens mening bör det därför, som , i stället vara upp till den särskilda företrädaren för barn att ta ställning till hur barnet, på det för barnet lämpligaste sättet, ska inställa sig till ett förhör eller annan utredningsåtgärd. Regeringens förslag: Lagändringarna ska träda i kraft . Äldre bestämmelser ska fortfarande gälla för ansökningar om brottsskadeersättning till barn som bevittnat ett brott som har begåtts före Regeringens bedömning: Det krävs inte några övergångsbestämmelser med anledning av förslagen i övrigt. Utredningens förslag och bedömning stämmer delvis överens med regeringens. Utredningen föreslår att lagändringarna ska träda i kraft . Utredningen föreslår även en annan språklig utformning av övergångsbestämmelsen. Remissinstanserna: En klar majoritet av remissinstanserna tillstyrker eller har inte några synpunkter på utredningens förslag och bedömning. anser, med beaktande av de konsekvenser som förslaget om införandet av ett barnfridsbrott kan få för myndigheten, att ikraftträdandet bör senareläggas. anför att det är oklart om uppdraget för den särskilda företrädaren för barn kommer att omfatta åtgärder som rör verkställighet av dom på skadestånd och ansökan om brottsskadeersättning i de fall företrädaren förordnades före ikraftträdandet då utredningen inte föreslagit några övergångsbestämmelser. Skälen för regeringens förslag och bedömning: Lagändringarna bör träda i kraft . Det föreslås därför att ändringarna träder i kraft . Den särskilda rätt till brottsskadeersättning för barn som bevittnar brott och som återfinns i 9 § brottsskadelagen föreslås upphöra att gälla. Det innebär att brottsskadeersättning kan begäras för ett barn som bevittnar brott, utan i stället träder den ordning som gäller för skadestånd på grund av brott i allmänhet in. För att barn som har bevittnat brott före ikraftträdandet av barnfridsbrottet inte ska hamna i ett sämre läge, föreslår regeringen, i likhet med utredningen, att en övergångsbestämmelse införs som innebär att äldre bestämmelser alltjämt gäller för ansökningar om brottsskadeersättning till barn som bevittnat ett brott som begåtts före ikraftträdandet. Några särskilda övergångsbestämmelser bedöms inte vara nödvändiga med anledning av propositionens övriga förslag. Av 5 § första stycket lagen (1964:163) om införande av följer att ingen får dömas för en gärning som inte var straffbar när den begicks. 5 § andra stycket att straff ska bestämmas efter den lag som gällde när Prop. 2020/21:170 gärningen företogs om inte annan lag gäller då dom meddelas som leder till frihet från straff eller ett lindrigare straff. När det gäller processrättslig lagstiftning är huvudregeln att nya bestämmelser blir tillämpliga . Såvitt avser det utvidgade uppdraget för den särskilda företrädaren för barn kommer den nya behörigheten alltså att gälla även för förordnanden som har beslutats före ikraftträdandet. Regeringens bedömning: Förslaget om införandet av ett barnfridsbrott kommer att leda till kostnadsökningar för rättsväsendets myndigheter avseende utredning, lagföring och straffverkställighet. myndigheten och kan kostnaden beräknas till kostnader kan hanteras inom myndigheternas befintliga ramar. Kriminalvården beräknas kostnaden uppgå till Den kostnaden ryms inom anslagshöjningen för Kriminal- vården i budgetpropositionen . För domstolar beräknas den årliga kostnaden för införandet av barnfridsbrottet uppgå till . biträden m.m. beräknas den årliga kostnaden uppgå till 29 miljoner kronor, varav är en följd av det nya barnfridsbrottet och avser förslaget om ett utvidgat uppdrag för den särskilda företrädaren för barn. medel till dessa anslag, för att täcka merkostnaderna. Förslaget om införandet av ett barnfridsbrott kommer i viss mån att påverka brottsligheten och det brottsförebyggande arbetet samt bidra till att det jämställdhetspolitiska delmålet om att mäns våld mot kvinnor Alla förslag bedöms bidra till att säkerställa barnets rättigheter i enlighet med . Utredningens bedömning överensstämmer i huvudsak med Utredningen bedömer att kostnaderna som uppstår för domstolar kan tas inom ram. Remissinstanserna: framför att anslaget för domstolar redan är underfinansierat och att det, liksom anslaget Rättsliga biträden m.m., behöver tillskjutas medel med anledning av förslagen. anser att kostnaderna i fråga om barnfridsbrottet kommer att bli väsentligt högre än vad utredningen beräknat. myndigheten framför att införandet av ett barnfridsbrott kommer medföra beaktansvärda kostnader för myndigheten och att de ekonomiska konsekvenserna därför bör utredas ytterligare. anser att förslaget om införandet av ett barnfridsbrott kan verka våldspreventivt och även minska Myndigheten anser vidare att förslaget kan bidra till att på sikt öka möjligheten att uppnå det jämställdhetspolitiska delmålet om att mäns våld mot kvinnor ska upphöra och delmålet om jämställd hälsa, inte 2020/21:170 minst barns hälsa. Myndigheten anser också att förslagen om införandet av ett barnfridsbrott, och ett utvidgat uppdrag för den särskilda företrädaren för barn, medför en tydlig förstärkning av barnperspektivet och att barnens rättigheter enligt artikel 12 och 19 Skälen för regeringens bedömning När det gäller förslaget om införandet av ett barnfridsbrott gör regeringen I fråga om antalet barn som kan komma att höras med anledning av en misstanke om barnfridsbrott har utredningen i samråd med berörda myndigheter kommit fram till att det kommer att röra sig om cirka 4 000 Utifrån denna siffra har utredningen räknat ut kostnaderna för remissvar att kostnaderna kan beräknas bli väsentligt högre, bl.a. mot bakgrund av att de räknar med ett högre antal berörda barn, och Åklagar- myndigheten anför att de ekonomiska konsekvenserna bör utredas Det är svårt att med någon större exakthet ange hur många barn det kan komma att röra sig . Det går, som är inne på, inte att utesluta att det kan komma att röra sig om något fler barn än vad utredningen utgått ifrån. Regeringen anser dock att utredningens analys bör kunna ligga till grund för beräkningen av antalet barn som kommer att höras , men kommer att följa utvecklingen på området. Detta medför att det beräknas uppstå en kostnad hos mellan cirka 2,6 miljoner och beroende på hur stor del av arbetet som utförs av civilanställda. innebär det en kostnad som uppgår till . Dessa kostnader kan hanteras inom myndigheternas befintliga ramar. För domstolars del beräknas antalet mål om barnfridsbrott uppgå till omkring 400 . Genomsnittlig styckkostnad för ett mål gällande brott mot person i tingsrätt uppgår till . snittlig styckkostnad för ett brottmål vid hovrätt är . Överklagandefrekvensen för brottmål i ledet tingsrätt–hovrätt är cirka Frekvensen uppskattas emellertid vara något högre när det gäller brott i nära relation, . Med hänsyn till att de flesta mål om barnfridsbrott kommer att handläggas i samma rättegång som grundbrottet får en beräkning göras utifrån en kostnadsökning för varje mål som också kommer att behandla ett barnfridsbrott. En uppskattning är att kostnaden för varje sådant mål kommer att öka Det innebär merkostnader i tingsrätten om totalt Om av målen överklagas till hovrätt beräknas det innebära en kostnadsökning för handläggning i hovrätten Den totala merkostnaden för domstol- ar beräknas därför uppgå till . budgetpropositionen tillskjutits medel för att täcka denna kostnad 2020/21:1 utg.omr. 4 avsnitt 2.10.5, bet. 2020/21:JuU1, rskr. 2020/21:124). Den genomsnittliga dygnskostnaden för verkställighet i anstalt uppgår Fällande domar för barnfridsbrott kommer att medföra en viss straffskärpning, vilket kommer att påverka kostnaderna för vistelse Prop. 2020/21:170 i anstalt. En genomsnittlig straffskärpning torde uppgå till en månads fängelse vid fällande dom för barnfridsbrott. Antalet mål där barnfridsbrott ingår kan uppskattas till 400 . Av dessa kommer några att leda till friande dom eller en påföljd som inte är frihetsberövande. En relativt stor del bör emellertid leda till att fängelse döms ut, bl.a. med hänsyn till brottslighetens art. En rimlig beräkning är att ungefär två tredjedelar av målen kommer att leda till en fängelsepåföljd, dvs. ungefär 266 stycken, vilket i sin tur betyder att 266 fängelsepåföljder kommer att bli en månad längre. Kostnaden i fängelse uppgår till . En del av dem som döms till kortare fängelsestraff, upp , har dock möjlighet att avtjäna straffet i sitt hem med elektronisk övervakning, s.k. fotboja. Detta skulle dock bara vara aktuellt för en mindre del av de som döms för brott mot närstående, eftersom en sådan påföljd i regel inte kan avtjänas i ett hem som delas med brottsoffret. Kostnaderna för Kriminalvården kan mot den bakgrunden uppskattas uppgå till . Den kostnaden ryms inom den anslagshöjning som Kriminalvården fått i budgetpropositionen (prop. 2020/21:1 utg.omr. 4 avsnitt 2.10.6, bet. 2020/21:JuU1, rskr. 2020/21:124). Kostnaderna kan även komma att öka för det allmänna avseende behovet av att anlita fler särskilda företrädare för barn och målsägandebiträden med anledning av det ökade antalet förhör med barn, åtal och rättegångar. Den genomsnittliga ersättningen för målsägandebiträde är . Kostnaden för den särskilda företrädaren för barn är i genomsnitt per förordnande. Ökningen av kostnaderna för målsägandebiträden bedöms relativt sett bli av begränsad omfattning. Däremot bedöms antalet minderåriga målsägande, som kan ha rätt till en särskild företrädare för barn, öka. Regeringen instämmer i utredningens uppskattning om att antalet förordnanden kan komma att öka med 1 500. Det innebär en kostnad om . Det har i budgetpropositionen tillskjutits medel för att täcka denna kostnad (prop. 2020/21:1 utg.omr. 4 avsnitt 2.10.12, bet. 2020/21:JuU1, rskr. 2020/21:124). När det gäller förslaget om ett utvidgat uppdrag för den särskilda företrädaren för barn föreslår regeringen en något smalare utvidgning än utredningen. Regeringen bedömer dock ändå att uppdraget i genomsnitt kommer innebära att antalet ersättningsgilla arbetstimmar ökar med två per förordnande. Enligt den timkostnadsnorm som gäller skulle det medföra att varje förordnande blir i snitt dyrare. Med nuvarande volymer ger det en merkostnad som uppgår till . Det har i budgetpropositionen tillskjutits medel för att täcka denna kostnad (prop. 2020/21:1 utg.omr. 4 avsnitt 2.10.12, bet. 2020/21:JuU1, rskr. 2020/21:124). Ett införande av ett särskilt barnfridsbrott får förväntas medföra en viss avhållande effekt när det gäller brottsliga handlingar som begås inför ett barn. Ett sådant straffskydd kan också bidra till att stärka den som lever i en destruktiv relation, tillsammans med ett barn, att försöka lämna en 2020/21:170 sådan miljö. Brottsligheten och det brottsförebyggande arbetet kan således i viss mån påverkas av propositionens förslag i denna del. Alla förslag bedöms bidra till att säkerställa barnets rättigheter i enlighet med . Av artikel 3 framgår bl.a. att barnets bästa ska vara utgångspunkten för alla åtgärder som vidtas samt att konventionsstaterna ska vidta alla lämpliga lagstiftningsåtgärder och administrativa åtgärder för att barnet ska tillförsäkras sådant skydd och sådan omvårdnad som behövs för dess välfärd. Enligt artikel 19 ska alla lämpliga lagstiftningsåtgärder vidtas för att skydda barnet mot bl.a. alla former av fysiskt och psykiskt våld, skada eller övergrepp och misshandel eller utnyttjande när barnet är i föräldrarnas eller den ena förälderns, vårdnadshavares eller annan persons vård. Enligt artikel 12 ska det barn som är i stånd att bilda egna åsikter tillförsäkras rätten att fritt uttrycka dessa i alla frågor som rör barnet. När det gäller jämställdheten mellan kvinnor och män är de förslag som regeringen lämnar könsneutrala. Även med bestämmelser som gäller lika för alla kan emellertid olika grupper påverkas av dem i olika utsträckning. Förslaget om införandet av ett särskilt barnfridsbrott kan komma att stärka arbetet mot våld i nära relationer genom att synen på sådana gärningar, när de bevittnas av ett barn, skärps ytterligare. Det kan således bidra till det jämställdhetspolitiska delmålet om att mäns våld mot kvinnor ska upphöra. 8.1Förslaget till lag om ändring i 3 § Den som begår en brottslig gärning som utgör 1.mord, dråp, misshandel, grov misshandel eller synnerligen grov misshandel enligt 3 kap. 1, 2, 5 eller 6 §, 2.människorov, olaga frihetsberövande, olaga tvång, grovt olaga tvång, olaga hot, grovt olaga hot, hemfridsbrott eller ofredande enligt 4 kap. 1, 2, 4, 5, 6 eller 7 §, 3.våldtäkt, grov våldtäkt, sexuellt övergrepp, grovt sexuellt övergrepp, våldtäkt mot barn, grov våldtäkt mot barn, sexuellt utnyttjande av barn, sexuellt övergrepp mot barn, grovt sexuellt övergrepp mot barn eller sexuellt ofredande enligt 6 kap. 1, 2, 4, 5, 6 eller 10 §, 4.skadegörelse eller grov skadegörelse enligt 12 kap. 1 eller 3 §, eller 5.straffbart försök till brott enligt någon av 1–4 döms, om gärningen har bevittnats av ett barn som är närstående eller tidigare närstående till både gärningsmannen och den som gärningen begås mot, för barnfridsbrott till fängelse i högst . Om brottet är ringa, döms till böter eller fängelse .