prop · H90328 · 2021-10-12 00:00:00 — Med hänsyn till att överlämnandet av förvaltningsuppgifter i detta fall kommer att avse ett specifikt rättssubjekt och de uppgifter som kan överlämnas är begränsade till att utfärda examina för vissa utbildningar, anser regeringen att kravet i 10 kap. 8 § RF att det ska vara fråga om ”särskilda fall” är uppfyllt. Det bör alltså vara möjligt för att i examenstillståndagen införa ett bemyndigande för regeringen att till IMO överlåta förvaltningsuppgiften utfärdande av examina genom WMU. Det bör i ett sådant bemyndigande lämpligen också preciseras att en sådan överlåtelse ska ske genom att tillstånd meddelas i enlighet med bestäm- Prop. 2021/22:28 melserna i lagen. I valet mellan att fattar beslut om överlåtelse till IMO av denna förvaltningsuppgift eller att bemyndigar regeringen att fatta beslut om sådan överlåtelse, framstår det senare alternativet som mer fördelaktigt. Om ett sådant bemyndigande införs i examenstillståndslagen kan själva överlåtelsen till IMO, att genom WMU utföra förvaltningsuppgiften att utfärda vissa examina, ske genom att regeringen fattar ett ordinärt tillståndsbeslut med stöd av bemyndigandet och i enlighet med examenstillståndslagens övriga bestämmelser. Det blir då tydligt att regeringen vid behov har möjlighet att återkalla den förvaltningsuppgift som överlåtits i enlighet med bestämmelserna i examenstillståndslagen. Som framgår av avsnitt 4 har WMU:s ansökningar granskats av , som har bedömt att den utbildning som bedrivs av WMU uppfyller de kvalitetskrav som ställs på högre utbildning i svensk lagstiftning. Frågan är då om den immunitet som IMO och WMU åtnjuter i (se avsnitt 5.3) lägger hinder för ett beslut om tillstånd enligt examenstillståndlagen. IMO:s och WMU:s immunitet utgör inte hinder för ett beslut om tillstånd enligt examenstillståndslagen Som framgår av avsnitt 5.1 är en enskild utbildningsanordnare som har fått tillstånd att utfärda examina skyldig dels att medverka i uppföljningar och utvärderingar av utbildningen, dels att upprätta en skriftlig kvalitetsredovisning. Regeringen får meddela ytterligare föreskrifter om sådan kvalitetsredovisning (6 § examenstillståndslagen). Ett tillstånd att utfärda examina får enligt 7 § examenstillståndslagen återkallas av regeringen av tre skäl. Det första skälet är att de krav som uppställs i 2 § samma lag inte är uppfyllda. Som framgår av avsnitt 5.1 är dessa krav följande: –utbildningen ska vila på vetenskaplig eller konstnärlig grund och på beprövad erfarenhet samt bedrivas så att den uppfyller de krav som uppställs på utbildning i 1 kap. högskolelagen, och –utbildningen ska, för varje examen som tillståndet avser, svara mot de särskilda krav som enligt förordningsbestämmelser gäller för denna examen vid de universitet och högskolor som omfattas av högskolelagen. De krav som avses är de krav som följer av examensbeskrivningarna i bilaga 2 till högskoleförordningen. Det andra möjliga skälet för återkallelse är att tillståndet har förenats med villkor om rätt för enskilda att ta del av handlingar hos utbildningsanordnaren och att detta krav inte iakttas. Det tredje skälet är att utbildningsanordnaren i väsentlig utsträckning åsidosätter sina skyldigheter ”enligt 5 §”. Det kan dock konstateras att detta är en felhänvisning. Det framgår av förarbetsuttalanden att det i stället är de skyldigheter som anges i nuvarande 6 § som avses (se propositionen Om högre utbildning för ökad kompetens, prop. 1992/93:169 s. 82 f.). Av förbiseende har hänvisningen i 7 § examenstillståndslagen blivit felaktig i samband med att beteckningen på tidigare 5 och 6 §§ 2021/22:28 ändrades till 6 och 5 §§. Hänvisningen i 7 § till 5 § bör därför ersättas av en hänvisning till 6 §. När det gäller en tillståndshavares skyldigheter enligt 6 § examenstillståndslagen har WMU uttryckt att WMU avser att medverka i angiven uppföljning och utvärdering samt upprätta angiven kvalitetsredovisning. Det kan konstateras att den statliga kontrollen enligt lagen inte är utformad som regelrätt tillsyn utan som en uppföljnings- och utvärderingsprocess som förutsätter en aktiv medverkan från utbildningsanordnarens sida. har inte möjlighet att t.ex. med tvång eller vite bereda sig tillträde till enskilda utbildningsanordnares lokaler eller handlingar vid brister i uppföljningar och utvärderingar, utan den åtgärd som står regeringen till buds om en utbildningsanordnare inte uppfyller sina skyldigheter enligt lagen är att dra tillbaka tillståndet. En sådan åtgärd är inte ett rättsligt förfarande som bedöms strida mot IMO:s och WMU:s immunitet enligt immunitetslagen. IMO:s och WMU:s immunitet bedöms alltså inte utgöra hinder för ett beslut enligt examentillståndslagen om tillstånd för IMO att utfärda vissa examina genom WMU. När det gäller möjligheten för regeringen att med stöd av 4 § examenstillståndlagen förena ett tillstånd att utfärda examina med villkor om rätt för enskilda att ta del av handlingar hos utbildningsanordnaren har och Tidningsutgivarna framfört i sina remissvar att det är viktigt att det finns möjlighet till insyn i verksamheter som bedriver myndighetsutövning i . De båda remissinstanserna anser att Världssjöfartsuniversitetet bör läggas till i bilagan till offentlighets- och sekretesslagen (2009:400, OSL). () anför att frågan om rätten att ta del av allmänna handlingar hade förtjänat en mer utförlig diskussion, problematisering och motivering. Regeringen kan inledningsvis konstatera att hittillsvarande praxis är att examenstillstånd som beviljas enskilda utbildningsanordnare inte förenas med villkor enligt 4 § examenstillståndslagen. När det gäller vissa enskilda utbildningsanordnare har det dock införts en rätt för allmänheten att ta del av vissa handlingar genom att de införts i bilagan till OSL. Detta gäller i , som infördes i bilagan till den dåvarande sekretesslagen (1980:100), och och samt de aktiebolag som är knutna till dessa högskolor, som fördes in i bilagan 1997. Att ett enskilt organ tas upp i bilagan innebär att vad som föreskrivs i tryckfrihetsförordningen om rätt att ta del av allmänna handlingar hos myndigheter i tillämpliga delar också gäller handlingar hos det enskilda organet, om handlingarna hör till den verksamhet som nämns i bilagan. Ett sådant införande innebär vidare att organen ska jämställas med myndigheter vid tillämpning av OSL. Skälet till att och fördes in i bilagan beträffande all verksamhet var att de var stiftelser som inrättats av staten med medel som härrörde från avvecklingen av löntagarfonderna (prop. 1996/97:142). i fördes in i bilagan med anledning av att högskolan då hade i uppdrag att fördela statligt stöd i form av utbildningsbidrag för doktorander (prop. 1986/87:151 s. 152). har inte längre detta uppdrag, men är fortfarande införd i bilagan såvitt gäller denna tidigare del av högskolans verksamhet. är dock inte införd i bilagan såvitt gäller verksamheten att utfärda examina. I förarbetena till OSL anförs att det måste göras en bedömning från fall till fall om ett enskilt organ som utför en förvaltningsuppgift ska införas i bilagan till OSL. Även när ett enskilt organ anförtros uppgiften att utöva myndighetsutövning kan det finnas skäl som talar emot ett införande av offentlighetsprincipen i den verksamheten. Det anförs bl.a. att det ter sig mer näraliggande med handlingsoffentlighet hos enskilda organ som helt ägs eller drivs av staten än hos sådana där det statliga inslaget bara är ett bland en rad andra. Vidare nämns uppgiften att fördela statliga medel som ett exempel på en sådan uppgift där det föreligger ett starkt intresse av offentlighet (prop. 1986/87:151 s. 149, 150 och 152). Det kan konstateras att WMU finansieras förutom av svenska staten av bidrag från andra länder och privata bidragsgivare. WMU har inte heller något uppdrag att besluta om utbildningsbidrag eller på annat sätt fördela statliga medel. Även om några få enskilda utbildningsanordnare har förts in i bilagan till OSL av ovan nämnda skäl har det stora flertalet av de enskilda utbildningsanordnare som har beviljats tillstånd att utfärda examina, inte förts in i bilagan till OSL. Det statliga inslaget i den nu aktuella verksamheten kommer vidare endast att vara ett bland en rad andra. Visserligen är intresset av insyn i verksamheter som handhar myndighetsutövning mot enskilda förhållandevis starkt. Med hänsyn till nu nämnda omständigheter anser dock regeringen att det, på motsvarande sätt som när det gäller de flesta andra enskilda utbildningsanordnare som har tillstånd att utfärda examina, saknas tillräckligt starka skäl för att föra in IMO och WMU i bilagan till OSL. Frågan är då om det finns skäl att uppställa villkor om rätt att ta del av handlingar enligt 4 § examenstillståndslagen. Regeringen får fatta ett sådant beslut i samband med beslutet om tillstånd att utfärda examina. Om regeringen skulle besluta att förena ett tillstånd för IMO att utfärda vissa examina genom WMU med villkor om rätt att ta del av handlingar hos IMO och WMU är de skyldiga att följa dessa villkor. Om det visar sig att de inte uppfyller dessa villkor skulle regeringen kunna dra tillbaka tillståndet (7 § examenstillståndslagen). En sådan åtgärd är inte ett rättsligt förfarande som bedöms strida mot IMO:s och WMU:s immunitet enligt immunitetslagen. Ett ensidigt beslut från regeringen enligt 4 § är dock inte helt i linje med den artikel i värdlandsavtalet, läst tillsammans med konventionen om privilegier och immunitet för fackorgan, som innebär att IMO:s och och andra handlingar är okränkbara. Ett sådant beslut skulle därför i praktiken förutsätta att IMO och WMU skulle vara villiga att tillmötesgå ett sådant villkor. Om ett villkor enligt 4 § inte uppställs innebär dock inte det att det kommer att saknas insyn i verksamheten. IMO och WMU kommer fortfarande att behöva uppfylla kraven i 6 § examenstillståndlagen om att medverka i uppföljningar och utvärderingar av utbildningen samt att upprätta en skriftlig kvalitetsredovisning vilket, som framgår ovan, WMU har förklarat sig villiga att göra. Handlingar som avser IMO och WMU och som inkommer till och förvaras hos , som är den myndighet som ansvarar för uppföljningen och utvärderingen, kom- 2021/22:28 mer att omfattas av offentlighetsprincipen där, på motsvarande sätt som handlingar som inkommer från andra enskilda utbildningsanordnare, vars tillståndsbeslut inte heller är förenade med villkor enligt 4 §. Som nämns i avsnitt 5.1 finns det bestämmelser om personuppgiftsbehandling i 10–14 §§ examenstillståndslagen. Av 10 § framgår att bestämmelserna i 13 och 14 §§ tillämpas vid behandling av personuppgifter i verksamhet hos en enskild utbildningsanordnare som har fått tillstånd att utfärda examina och som bedrivs med stöd av examenstillståndslagen, bestämmelser för utbildningen som finns i annan författning eller beslut som meddelats med stöd av någon av dessa författningar. Av 11 § examenstillståndslagen framgår att bestämmelserna i 13 och 14 §§ samma lag kompletterar EU:s dataskyddsförordning och av 12 § framgår att bestämmelser om behandling av personuppgifter även finns i dataskyddslagen och i föreskrifter som har meddelats i anslutning till den lagen. Statlig tillsyn över att EU:s dataskyddsförordning och dataskyddslagen följs utförs av (2 a § förordningen [2007:975] med instruktion för ). har enligt 6 kap. 1 § dataskyddslagen och artikel 58.1 och 58.2 i EU:s dataskyddsförordning både utredande och korrigerande befogenheter. I de utredande befogenheterna ingår bl.a. rätten att beordra den personuppgiftsansvarige eller personuppgiftsbiträdet att tillhandahålla all information som tillsynsmyndigheten behöver för att kunna fullgöra sina uppgifter och tillsynsmyndighetens rätt att få tillgång till tillsynsobjektets lokaler, inbegripet tillgången till all utrustning och alla andra medel för behandling av personuppgifter. I tillsynsmyndighetens korrigerande befogenheter ingår bl.a. rätten att utfärda en varning, att förelägga om rättelse eller radering samt att påföra sanktionsavgifter. utredande och korrigerande befogenheter omfattar rättsliga åtgärder som om de vidtas, riskerar att komma i konflikt med den immunitet som IMO och WMU åtnjuter i enligt immunitetslagen. Frågan är då om bestämmelserna i examenstillståndslagen om dataskydd utgör hinder för regeringen att – om det införs ett bemyndigande för regeringen att till IMO överlåta uppgiften att utfärda examina genom WMU – fatta ett sådant beslut. Nationella bestämmelser om dataskydd som kompletterar EU:s dataskyddsförordning och dataskyddslagen placeras ofta i särskilda s.k. registerförfattningar, som enbart behandlar frågor om personuppgiftsbehandling och inte sakfrågor på området. Exempelvis kompletteras de materiella bestämmelserna i socialtjänstlagen (2001:453) av dataskyddsbestämmelserna i lagen (2001:454) om behandling av personuppgifter inom . Inom utbildningsområdet införs dock bestämmelser som kompletterar EU:s dataskyddsförordning och dataskyddslagen ofta i den författning som reglerar sakfrågorna på området, se t.ex. bestämmelserna om personuppgiftsbehandling i 19 a– 19 e §§ lagen (2009:128) om och i 26 a kap. skollagen (2010:800). På motsvarande sätt innehåller 13 och 14 §§ examenstillståndslagen bestämmelser om personuppgiftsbehandling som kompletterar EU:s dataskyddsförordning och dataskyddslagen och som ska tillämpas vid behandling av personuppgifter i verksamhet hos en enskild utbildningsanordnare som har fått tillstånd att utfärda examina och som bedrivs med stöd av examenstillståndslagen, bestämmelser för utbildningen som finns i annan författning eller beslut som meddelats med stöd av någon av dessa författningar. Som framgår ovan hade ett likvärdigt alternativ varit att placera dessa dataskyddsbestämmelser i en separat registerförfattning. Tillämpningen av dataskyddsbestämmelserna är på så sätt fristående från de sakfrågor som regleras i examenstillståndslagen i övrigt. En förutsättning för att dataskyddsbestämmelserna i examenstillståndslagen ska bli tillämpliga på IMO och WMU – om IMO skulle få tillstånd att genom WMU utfärda examen – är att EU:s dataskyddsförordning är tillämplig, eftersom 13 och 14 §§ examenstillståndslagen endast kompletterar den förordningen (11 § examenstillståndslagen). Som framgår av avsnitt 4 bedriver WMU utbildning i . WMU behandlar alltså redan personuppgifter i . Huruvida EU:s dataskyddsförordning – och därmed dataskyddslagen – är tillämplig på WMU:s nuvarande verksamhet är en fråga för rättstillämpningen. Om IMO framöver får tillstånd att genom WMU utfärda examen, kommer det oförändrat att vara en fråga för rättstillämpningen huruvida EU:s dataskyddsförordning – och därmed dataskyddslagen och bestämmelserna i 13 och 14 §§ examenstillståndslagen – blir tillämpliga på verksamheten. Om det skulle visa sig i rättspraxis att EU:s dataskyddsförordning är tillämplig på IMO och WMU föreligger det sannolikt en konflikt mellan bestämmelserna i immunitetslagen och EU:s dataskyddsförordning, såvida inte IMO och WMU avstår sin immunitet. Det kan konstateras att bestämmelsen om återkallande av tillstånd i 7 § första stycket examenstillståndslagen inte innehåller någon hänvisning till dataskyddsbestämmelserna i 10–14 §§ samma lag. En utbildningsanordnare som har fått ett tillstånd att utfärda examen ska följa de bestämmelserna, om anordnaren är skyldig att följa EU:s dataskyddsförordning. Konsekvenserna av att en utbildningsanordnare som är skyldig att följa EU:s dataskyddsförordning inte gör det regleras inte i examenstillståndslagen utan i EU:s dataskyddsförordning och dataskyddslagen. Mot denna bakgrund utgör de dataskyddsbestämmelser i examenstillståndslagen som kompletterar EU:s dataskyddsförordning inte något hinder för att besluta om ett bemyndigande för regeringen att överlåta uppgiften till IMO att utfärda examina genom WMU eller för regeringen att fatta ett sådant beslut. Regeringen föreslår således att ett bemyndigande för regeringen att fatta ett sådant beslut införs i examenstillståndslagen. Korrigering av en bestämmelse i Regeringens förslag: En paragraf i lagen om etikprövning av forskning som avser människor (etikprövningslagen) ska korrigeras. innebär att det i paragrafen läggs till att prövning ska pröva överklaganden av vissa beslut som fattas av Etik- prövningsmyndigheten enligt lagen med kompletterande bestämmelser om etisk granskning till EU:s förordning om medicintekniska produk- Skälen för regeringens förslag: Genom beslut med anled- ning av propositionen Anpassningar till EU:s förordningar om medicin- teknik – del 2, ska vissa beslut av få överkla- gas till 7 § den nya lagen (2021:603) med kompletterande bestämmelser om etisk granskning till EU:s förordning om medicintekniska produkter (prop. 2020/21:172, bet. 2020/21:SoU32, rskr. 2020/21:377). Den nya lagen föranledde följdänd- ringar i flera paragrafer i lagen (2003:460) om etikprövning av forskning som avser människor (etikprövningslagen). Av förbiseende ändrades dock inte 31 § etikprövningslagen där överklagandenämndens uppgifter anges. Regeringen föreslår därför att denna paragraf korrigeras så att det framgår att ska pröva överklagan- den enligt den nya lagen. Regeringens förslag: Ändringarna i examenstillståndslagen och etik- prövningslagen ska träda i kraft . Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag i fråga om ändringarna i examenstillståndslagen. Remissinstanserna: Remissinstanserna har inte lämnat några syn- punkter på promemorians förslag om ikraftträdande. Skälen för regeringens förslag: lämnade WMU in ansök- ningar om tillstånd att få utfärda svensk magisterrespektive doktors- examen i maritima studier. IMO har bekräftat att ansökan har lämnats för IMO:s räkning och att IMO står bakom ansökan. granskats av som har bedömt att utbild- ningarna uppfyller de krav som ställs i lagen för att examenstillstånd ska Mot bakgrund av att ärendet inkom anser regeringen att ändringen bör träda i kraft . är den tidigaste möjliga tidpunkten för ikraftträdande utifrån den beredning och de beslut som ärendet kräver. bedömer att det inte krävs några särskilda förberedande åtgärder. Den ändring som avser en korrigering i etikprövningslagen bör träda i Denna tidpunkt bedöms vara . Förslaget innebär att det blir möjligt för regeringen att bevilja IMO tillstånd att genom WMU utfärda svensk magisterexamen och doktorsexamen i maritima studier. Om regeringen beviljar IMO att genom WMU utfärda examina, betraktas IMO som en enskild utbildningsanordnare med tillstånd att utfärda vissa svenska examina på högskolenivå i enlighet med examenstillståndslagen. Ett examenstillstånd innebär inte i sig att en utbildningsanordnare utlovas statsbidrag för utbildningen. Detta framgår av förarbetena till examenstillståndslagen (se propositionen Om högre utbildning för ökad kompetens, prop. 1992/93:169). En bedömning av huruvida statsbidrag till utbildning eller medel för forskning ska beviljas görs i varje enskilt fall och eventuella beslut fattas efter förslag i budgetpropositionen. Utbildningsverksamheten vid WMU finansieras via direkta bidrag och avgifter för studierna. Svenska staten är den största enskilda bidragsgivaren. Årliga bidrag lämnas även från , , , och flera andra länder. En stor privat bidragsgivare är . Flertalet studenter finansierar sina studier med stipendier från bland annat IMO, ett större antal länder, internationella organisationer och privat industri. tillhandahåller lokaler för verksamheten hos WMU. I ansökan om examenstillstånd finns inte någon begäran om ytterligare statsbidrag. ansvarar enligt förordningen med instruktion för för kvalitetssäkring av universitetens och högskolornas verksamhet genom bl.a. granskning av kvalitetssäkringsarbete och utvärdering av utbildning på grundnivå, avancerad nivå och forskarnivå. Uppdraget omfattar även enskilda utbildningsanordnare med examenstillstånd enligt examenstillståndslagen (1 §). Av examenstillståndslagen framgår att enskilda utbildningsanordnare som har tillstånd att utfärda examina är skyldiga att medverka i uppföljningar och utvärderingar av utbildningen (6 §). Om WMU får examenstillstånd innebär det att de aktuella utbildningarna kommer att omfattas av arbete med kvalitetssäkring. Myndighetens kvalitetssäkringsansvar skulle således bli något större. Detta är dock en följd av alla beslut om att bevilja en enskild utbildningsanordnare examenstillstånd och bedöms kunna hanteras av myndigheten inom befintliga anslagsramar. 9.3Konsekvenser för företag och enskilda För de enskilda utbildningsanordnare som har tillstånd att utfärda examina enligt examenstillståndslagen bedöms förslaget inte få några konsekvenser. 2021/22:28 För studenter innebär förslaget att det, om examenstillstånd beviljas, blir möjligt att efter studier vid WMU få en svensk magister- eller doktorsexamen. Vidare skulle studenter vid WMU kunna få studiemedel enligt studiestödslagen (1999:1395) och studiestödsförordningen (2000:655) under förutsättning att regeringen gör en ändring i bilagan till studiestödsförordningen. Av 3 kap. 2 § studiestödslagen framgår att regeringen bestämmer vid vilka läroanstalter och utbildningar som studerande kan få studiestöd. Av 3 kap. 1 § studiestödsförordningen följer att studiemedel får lämnas till studerande vid de läroanstalter och utbildningar som anges i bilagan till förordningen. Förslaget bedöms inte få några konsekvenser för företag. Förslaget förväntas inte ha några effekter på jämställdheten eller några sociala effekter i övrigt. Inte heller bedöms den kommunala självstyrelsen påverkas. 10.1Förslaget till lag om ändring i lagen (1993:792) om tillstånd att utfärda vissa examina 7 § Ett tillstånd att utfärda examina får återkallas, om de krav som uppställs i 2 § inte är uppfyllda. Detsamma gäller om sådana villkor som har ställts upp med stöd av 4 § inte iakttas eller om utbildningsanordnaren i väsentlig utsträckning åsidosätter sina skyldigheter enligt Beslut om återkallelse av tillstånd fattas av regeringen efter framställning av den myndighet som regeringen bestämmer. Innan en sådan framställning görs ska utbildningsanordnaren ha getts tillfälle till rättelse. Paragrafen innehåller bestämmelser om under vilka förutsättningar ett tillstånd att utfärda examina får återkallas och om beslutsförfarandet. Paragrafen ändras endast på så sätt att den tidigare hänvisningen i första stycket till 5 §, vilken är felaktig, justeras till 6 §. Övervägandena finns i avsnitt 6. 15 § Regeringen får besluta att Internationella sjöfartsorganisationen ska ha rätt att utfärda examina genom Världssjöfartsuniversitetet. Sådan överlåtelse av förvaltningsuppgift ska ske genom att tillstånd meddelas i enlighet med bestämmelserna i denna lag. Paragrafen, som är ny, innehåller ett bemyndigande för regeringen att till Internationella sjöfartsorganisationen överlåta förvaltningsuppgiften att utfärda examina genom Världssjöfartsuniversitetet. I första stycket regleras att regeringen får besluta att Internationella sjöfartsorganisationen ska ha rätt att utfärda examina. Bemyndigandet innefattar att sådana examina ska utfärdas genom Världssjöfartsuniversi- Av andra stycket framgår att sådan överlåtelse av förvaltningsuppgift Prop. 2021/22:28 ska ske genom att regeringen meddelar tillstånd i enlighet med bestäm- melserna i förevarande lag. För att ett sådant tillståndsbeslut ska kunna fattas krävs att utbildningen vid Världssjöfartsuniversitetet uppfyller kraven i lagen, t.ex. att utbildningen ska vila på vetenskaplig eller konstnärlig grund och på beprövad erfarenhet samt bedrivas så att den i övrigt uppfyller de krav som uppställs på utbildning i 1 kap. högskolelagen (1992:1434), se 1 och 2 §§. Om regeringen beslutar om tillstånd åligger det Internationella sjöfartsorganisationen att genom Världssjöfartsuniversitetet bland annat medverka i utvärdering och uppföljning av utbildningsverksamheten i enlighet med lagen. I annat fall kan regeringen återkalla tillståndet enligt 7 §. Övervägandena finns i avsnitt 6.