prop · H803139 · 2021-03-23 00:00:00 — Regeringen anser därför att någon ytterligare åtgärd inte är behövlig. Förslag om en gemensam databas för bidragsgivande myndigheter behandlas inte i detta sammanhang I Statskontorets rapport av Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor (2017:13, s. 89 f.) föreslår Statskontoret att en gemensam databas bör skapas för bidragsgivande myndigheter i syfte att ge en bättre överblick över statens bidragsgivning till den civila sektorn, eftersom det förekommer att olika myndigheter beviljar olika bidrag till en och samma organisation. Sökanden ska i ansökan om stöd ur Allmänna arvsfonden ange om organisationen har beviljats stöd för projektet från annan finansiär. Sökanden tillfrågas dock inte om organisations- eller verksamhetsbidrag har beviljats eller sökts för den ordinarie verksamheten. För att beviljas bidrag ur fonden ska det visserligen vara fråga om ett projekt som är skilt från sökandens ordinarie verksamhet. Om sökanden i ansökan tillfrågas vilka offentliga stöd denne beviljats för sin ordinarie verksamhet, skulle Arvsfondsdelegationen kunna få en mer komplett bild av de offentliga stöd som sökanden beviljats. Utredningen bedömer därför att Statskontorets förslag om en gemensam databas för statens stöd till den civila sektorn bör övervägas. Utredningen menar att om Arvsfondsdelegationen får en mer fullständig bild av de offentliga stöd som sökanden har beviljats kan denna kunskap användas i den kontroll av uppkomna kostnader som görs under projektets gång och Prop. 2020/21:139 vid dess avslut. Regeringen avser inte att i detta sammanhang, i arbetet med en ny arvsfondslag, gå vidare med förslaget om en gemensam databas för bidragsgivande myndigheter. 9.3Det bör införas en skyldighet i lag att anmäla ändrade förhållanden Regeringens förslag: Den som ansöker om eller har beviljats stöd ur Allmänna arvsfonden ska utan dröjsmål till Arvsfondsdelegationen anmäla sådana ändrade förhållanden som kan påverka rätten till eller storleken av stödet. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har inga synpunkter. Arvsfondsdelegationen och Kammarkollegiet ser positivt på att det i lag införs en anmälningsskyldighet. Skälen för regeringens förslag: I den nuvarande lagen om Allmänna arvsfonden framgår det av 11 § att stödmottagaren ska föreläggas att inom efter mottagandet av medlen skriftligen redovisa hur medlen har använts och på begäran lämna det underlag som behövs för granskningen av redovisningen. Bestämmelsen förutsätter alltså att Arvsfondsdelegationen särskilt begär informationen. Det är av stor vikt att en organisation som ansöker om stöd lämnar korrekta uppgifter. Lika viktigt är det att organisationen informerar om förändringar som kan medföra att villkoren för stöd är uppfyllda, särskilt med hänsyn till att det kan vara svårt för Arvsfondsdelegationen att kontrollera vissa av villkoren på annat sätt. Utan en skyldighet att anmäla förändringar ökar risken för att stöd betalas ut felaktigt, eftersom stödmottagaren då inte är skyldig att anmäla om något villkor för stöd är uppfyllt. Behovet av en reglering har dessutom ökat till följd av att Arvsfondsdelegationen fattar beslut om projektmedel för upp till . fattade delegationen beslut i taget. Enligt Arvsfondsdelegationens generella villkor för stöd är stödmottagaren skyldig att kontakta Arvsfondsdelegationen vid viktiga förändringar. Denna anmälningsskyldighet är dock begränsad på så sätt att skyldigheten endast tar sikte på vissa närmare angivna förändringar. Regeringen anser att det finns skäl att tydligare understryka anmälningsskyldighetens betydelse genom att lyfta upp den i lag. Dessutom bör skyldigheten utvidgas till att avse alla sådana ändrade förhållanden som kan påverka rätten till eller storleken av stödet. Genom att på detta sätt tydliggöra och vidga anmälningsskyldigheten bedömer regeringen att möjligheterna att återkräva felaktigt utbetalat stöd ökar. Regeringen föreslår därför att det i lag införs en bestämmelse om anmälningsskyldighet som innebär att den som ansöker om eller har beviljats stöd ur Allmänna arvsfonden utan dröjsmål till Arvsfondsdelegationen ska anmäla sådana ändrade förhållanden som kan påverka rätten till eller storleken av stödet. 2020/21:139 9.4 En möjlighet att hindra att beviljat stöd betalas ut till någon som inte uppfyller kraven bör Regeringens förslag: Ett beslut om stöd ur Allmänna arvsfonden ska förenas med de villkor som behövs. Dessa ska framgå av beslutet. Om den som har beviljats stöd inte uppfyller kraven för det, ska Arvsfondsdelegationen besluta att stödet helt eller delvis inte ska betalas ut. Beslutet ska gälla . Innan Arvsfondsdelegationen fattar ett sådant beslut får dock den som beviljats stöd ges tillfälle att avhjälpa bristen. Ett beslut om att inte betala ut stöd ska få överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd ska krävas vid överklagande till kammarrätten. Utredningens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Utredningens förslag har i fråga om möjligheten att åtgärda brister en annan utformning med anledning av det demokrativillkor som utredningen föreslår. Utredningens förslag innehåller inte några hänvisningar till specifika paragrafer i lagen där kraven framgår. Det avviker också språkligt från regeringens. Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har inga synpunkter. Arvsfondsdelegationen och Kammarkollegiet ser positivt på att Arvsfondsdelegationen ska kunna besluta att beviljat stöd helt eller delvis inte ska betalas ut om stödmottagaren bryter mot kraven för stödet. De anser dock att det även bör framgå i författning att Arvsfondsdelegationen ska kunna besluta om att avbryta pågående projekt om organisationen har skulder för skatter eller avgifter till Kronofogden. Arvsfondsdelegationen och Kammarkollegiet vill också att Arvsfondsdelegationen bör få möjlighet att även avbryta pågående projekt som inte har styrfart två eller tre och det på goda grunder får anses att verksamheten inte kommer överleva efter projekttiden eller att det visar sig att delaktigheten är för låg. De framhåller vidare att Arvsfondsdelegationen bör ha samma möjlighet som finns i bl.a. förordningen (2015:454) om statsbidrag till kvinno- och tjejjourer att avbryta pågående projekt. Skälen för regeringens förslag Förbehåll om att beslutat stöd inte ska betalas ut om kraven inte uppfylls bör regleras Beslut om stöd ur Allmänna arvsfonden är s.k. gynnande förvaltningsbeslut. Ett gynnande beslut får återkallas med stöd av ett återkallelseförbehåll, om förbehållet är tillräckligt tydligt. Ett förbehåll om att finansieringen av ett projekt kan avbrytas finns i Arvsfondsdelegationens generella villkor för projektstöd. Enligt villkoren kan Arvsfondsdelegationen besluta att avbryta finansieringen av ett projekt, om det drivs i strid mot villkoren. De villkor som avses är de generella villkoren och de villkor för det specifika projektet som framgår av beslutet om stöd. Med den tidigare ettåriga beslutspraxisen har det krävts ett nytt stödbeslut från Arvsfondsdelegationen inför varje projektår. Med den nya tre- åriga beslutspraxisen måste dock, om den som beviljats stöd inte längre uppfyller kraven, ett beslut meddelas om att inte betala ut resterande stöd. Tydlighetsskäl talar för att det i lag förtydligas att ett beslut om stöd ska förenas med de villkor som behövs och att dessa ska framgå av beslutet. Tydlighetsskäl talar vidare för att ett förbehåll om att stödgivningen kan avbrytas bör tas in i lagen, särskilt mot bakgrund av den ökade betydelse som ett sådant förbehåll har fått genom Arvsfondsdelegationens ändrade beslutspraxis. Av förarbetena till förvaltningslagen bör sådana återkallelseförbehåll också i första hand tas in i de föreskrifter som beslutet grundas på (prop. 2016/17:180 s.329). Förbehållet bör, i likhet med vad som gäller enligt de generella villkoren, ge Arvsfondsdelegationen möjlighet att besluta att ett beviljat stöd helt eller delvis inte ska betalas ut om ett projekt drivs i strid mot kraven för stöd. De krav som avses i bestämmelsen om hinder mot utbetalning framgår genom hänvisningar till de paragrafer där kraven föreskrivs. Lagrådsremissens förslag till bestämmelse innehåller en hänvisning till 2 kap. 8 §, som innebär att Arvsfondsdelegationen, på ansökan av den som har beviljats stöd, kan besluta om undantag från en viss förbindelse eller vissa villkor. Lagrådet konstaterar att hänvisningen till 2 kap. 8 § bör utgå, eftersom paragrafen inte innehåller något krav. I lagrådsremissens förslag till lagtext används uttrycket ”bryter mot kraven”. Enligt Lagrådet bör det uttrycket ersättas av att det som läggs stödmottagaren till last är att denne ”inte uppfyller de krav” som följer av angivna paragrafer. Regeringen instämmer i Lagrådets synpunkter och anser att bestämmelsen bör utformas i enlighet med dessa. I enlighet med Lagrådets synpunkter har författningskommentaren tillförts exempel för att tydliggöra skillnaden mellan kriterier enligt 2 kap. 3 § och krav enligt 2 kap. 4 § och andra angivna paragrafer. Med krav för stöd avses här de villkor som anges i det enskilda stödbeslutet, de generella villkor som fogats till beslutet samt kraven i lagen, som t.ex. att på begäran lämna det underlag som behövs för granskningen av redovisningen men också det krav som presenteras i avsnitt 7.8 om att en organisation inte får ha skulder för svenska skatter eller avgifter hos eller vara i likvidation eller försatt i konkurs för att få stöd. Med krav för stöd avses inte de övergripande kriterierna för stöd som behandlas i avsnitt 7.2–7.4. Ett eventuellt avvikande från de kriterierna bör därför inte ligga till grund för ett beslut om att inte betala ut ett beviljat stöd under förutsättning att verksamheten genomförs enligt den beskrivning som har lämnats i ansökan om stöd. Vidare följer av 37 § andra stycket 3 förvaltningslagen att ett gynnande beslut får ändras till den enskildes nackdel om parten lämnat oriktiga eller vilseledande uppgifter. Detta, tillsammans med den nu föreslagna förbehållet gör det möjligt att avbryta utbetalningen av stöd till ett projekt när det finns grund för att återkräva stödmedel som redan har betalats ut såväl som innan en felaktig utbetalning har skett. Arvsfondsdelegationen och Kammarkollegiet anger i sina remissyttranden att det också bör framgå av lagen att Arvsfondsdelegationen bör få möjlighet att avbryta pågående projekt om organisationen har skulder för skatter eller avgifter till Kronofogden, om projekt inte har styrfart två eller tre och det på goda grunder får anses att verksamheten inte kommer att överleva efter projekttiden eller att det visar sig att del- 2020/21:139 aktigheten är för låg, samt när förutsättningar att bedriva projekt inte längre finns. Som ovan beskrivits avses med kraven för stödet i den förslagna bestämmelsen villkoren i det enskilda stödbeslutet, generella villkor och de lagstadgade krav som ställs på den som beviljats stöd. Någon ytterligare reglering om att stödgivningen får avbrytas om den som beviljats stöd har skulder för skatter och avgifter hos Kronofogden anser regeringen därför inte vara nödvändig. De kriterier för stöd som regeringen föreslår, dvs. att en verksamhet ska vara utvecklande och ha förutsättningar att främja målgruppen även efter det att stödet har upphört, är endast relevanta vid den första prövningen av om stöd ska beviljas eller inte. Även målgruppens delaktighet i planering och genomförande av verksamheten vägs in vid den första bedömningen av om stöd ska beviljas. Om den planerade verksamheten vid ansökningstillfället uppfyller kriterierna och beviljas stöd, är det inte rimligt att bedömningen av den kan ändras innan projektet har genomförts i sin helhet. Detta gäller givetvis under förutsättning att verksamheten genomförs enligt den beskrivning som har lämnats i ansökan om stöd. Med kraven för stöd avses således inte avvikelse från de övergripande kriterierna för stöd och en sådan avvikelse bör därför inte kunna leda till att stödgivningen avbryts. Beslut om att inte betala ut beviljat stöd bör meddelas av den myndighet som fattat beslut om stöd, dvs. Beslut om återkrav fattas dock enligt nuvarande reglering formellt av Kammarkollegiet, men även i de fallen är det Arvsfondsdelegationen som initierar ärendena genom att överlämna dem till kollegiet. I återkravsfallen krävs också ytterligare åtgärder för att pengarna ska kunna återföras till fonden, medan ett beslut om att inte betala ut beviljat stöd endast innebär att några ytterligare stödmedel inte ska betalas ut. Båda frågorna är sålunda ytterst Arvsfondsdelegationens ansvar. Förslaget innebär därför inte någon förändring när det gäller den hittillsvarande ansvarsuppdelningen för Allmänna arvsfondens verksamhet. Det innebär inte heller någon förändring jämfört med hur besluten fattas . I lagrådsremissens lagförslag anges att Arvsfondsdelegationen ska besluta att inte betala ut beviljat stöd ”[o]m den som har beviljats stöd bryter mot kraven som följer av 4 och 6–11 §§”. Lagrådet konstaterar i sitt yttrande att hänvisningen till 6–11 §§ är alltför vittomfattande, eftersom 8 § inte innehåller något krav och därför bör utgå ur hänvisningen. Vidare föreslår Lagrådet att uttrycket ”bryter mot kraven” ersätts av ”inte uppfyller de krav”. Regeringen instämmer i Lagrådets synpunkter. Stödmottagaren bör få ges tillfälle att avhjälpa brister Utgångspunkten bör vara att stöd inte ska betalas ut vid överträdelser av kraven för stöd. Frågan om huruvida hela det resterande stödet eller endast en del av det inte ska betalas ut får avgöras utifrån bristernas karaktär. Är ett villkor för stöd exempelvis att en viss del av medlen enligt budgeten ska gå till en informationsinsats, men att det snart efter det att stödbeslutet har meddelats står klart att någon sådan insats inte kommer att genomföras, kan det vara tillräckligt att inte betala ut det stöd som avser informationsinsatsen. För att inte bestämmelsen ska vara alltför sträng föreslår regeringen att Prop. 2020/21:139 det bör införas en möjlighet för Arvsfondsdelegationen att ge stödmottag- are tillfälle att rätta till mindre allvarliga överträdelser. Exempelvis bör det vara möjligt att ge en stödmottagande organisation möjlighet att inkomma med redovisning , om organisationen överskridit tiden för när redovisningen skulle ha inkommit. Beslut om att inte betala ut beviljat stöd bör få överklagas till allmän förvaltningsdomstol och gälla De grunder för ett beslut om att inte betala ut stöd som beviljats som föreslås är sådana att ett beslut bör anses avse en sådan civil rättighet som enligt artikel 6.1 ger rätt till en domstolsprövning. Det bör därför anges i lagen att beslut om att återkalla stöd får överklagas till allmän förvaltningsdomstol och att prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. För att kunna stoppa felaktiga utbetalningar är det viktigt att ett beslut får snabbt genomslag. Eftersom det införs en rätt till domstolsprövning är det nödvändigt att införa en bestämmelse som innebär att ett sådant beslut ska gälla . Det föreslås därför att det ska föras in en bestämmelse som anger det. I annat fall skulle utbetalningar kunna behöva ske till dess att beslutet vunnit laga kraft, vilket skulle riskera att förta verkan av beslutet. 9.5Återbetalningsskyldighet bör gälla i fler fall än tidigare Regeringens förslag: Stöd ur fonden ska betalas tillbaka 1.om stödet inte har använts inom angiven tid eller för avsett ändamål, 2.om mottagaren inte inom föreskriven tid har lämnat den redovisning eller det underlag som föreskrivs, 3.om mottagaren genom att lämna oriktiga uppgifter eller på annat sätt har orsakat att stöd ur fonden har lämnats felaktigt eller med ett för högt belopp, eller 4.om stödet av något annat skäl har lämnats felaktigt eller med ett för högt belopp och mottagaren borde ha insett detta. Stöd till en lokal eller anläggning ska också återbetalas helt eller delvis, om den säljs eller användningen av den ändras utan Arvsfondsdelegationens medgivande eller, om den kortare tiden gäller för stödet, en femårsperiod. Ett beslut om återbetalning ska få överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd ska krävas vid överklagande till kammarrätten. Utredningens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Utredningens förslag har en annan utformning med anledning av det demokrativillkor som utredningen föreslår. Den särskilda bestämmelse om återkrav av stöd till en lokal eller anläggning som utredningen föreslår avviker också redaktionellt från regeringens förslag. 2020/21:139 Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har inga synpunkter. Arvsfondsdelegationen och Kammarkollegiet anser att det bör tydliggöras att de grunder för återkrav som föreslås är tillämpliga även för stöd till lokaler och anläggningar. De anser även att annan överlåtelse än försäljning kan vara skäl för återbetalning och att det bör framgå av den aktuella bestämmelsen. Skälen för regeringens förslag En möjlighet bör införas att återkräva stöd i de fall stödmottagaren inte orsakat en felaktig utbetalning men varit i ond tro För att kunna återkräva utbetalat stöd krävs enligt nuvarande 12 § första stycket 3 lagen om Allmänna arvsfonden att stödmottagaren både har orsakat den felaktiga utbetalningen och borde ha insett detta, dvs. varit i ond tro. I många andra regleringar om statsbidrag till civilsamhället kan bidrag återkrävas antingen om bidragstagaren har orsakat den felaktiga utbetalningen eller om den felaktiga utbetalningen skett av annan anledning och bidragsmottagaren varit i ond tro. Mot bakgrund av att återkravsgrunderna i merparten av de förordningar som reglerar statsbidrag till det civila samhället är förhållandevis enhetligt utformade framstår det som ändamålsenligt att hantera beslut om stöd ur Allmänna arvsfonden på motsvarande sätt som görs i de fallen. Bestämmelsen bör därför ändras på så sätt att stöd ur Allmänna arvsfonden ska betalas tillbaka om mottagaren genom att lämna oriktiga uppgifter eller på annat sätt har orsakat att stöd ur fonden har lämnats felaktigt eller med ett för högt belopp, eller om stödet ur fonden av något annat skäl har lämnats felaktigt eller med för högt belopp och mottagaren borde ha insett detta. Ändringen innebär en utvidgning av möjligheterna att återkräva stöd, eftersom det till skillnad mot vad som gäller blir möjligt att återkräva stöd i de fallen stödmottagaren inte har orsakat en felaktig utbetalning men varit i ond tro. För många statsbidrag är det möjligt att återkräva utbetalade medel, om mottagaren inte följer villkoren i bidragsbeslutet. Frågan är om en så bred återkravsmöjlighet bör införas även för Allmänna arvsfondens stödgivning. Utbetalat stöd skulle med en sådan bestämmelse kunna återkrävas även om den mottagande organisationen uppfyllde kraven för att få stöd för utbetalningen av stödet. Vid felaktiga utbetalningar skulle inte heller den mottagande organisationens goda tro spela någon roll för återbetalningsskyldigheten. En så långtgående och generell återkravsgrund framstår inte som nödvändig. Det får normalt antas att stöd som betalas ut så länge den mottagande organisationen uppfyller villkoren för stöd är till förmån för Allmänna arvsfondens målgrupper. Utgångspunkten bör därför vara att det saknas anledning att återkräva stödet när stödmottagaren bryter mot villkoren. De befintliga återkravsgrunderna, som t.ex. gör det möjligt att återkräva stöd som inte har förbrukats inom angiven tid eller för avsett ändamål, bedöms ge tillräckliga möjligheter att återkräva utbetalda medel i de fall det är rimligt att frångå den angivna utgångspunkten. Enligt regeringens mening bör det därför inte införas en allmän möjlighet att återkräva utbetalat stöd i de fall villkor i beslutet har följts. Beslut om återbetalning bör, på samma sätt som gäller i den hittillsvar- Prop. 2020/21:139 ande lagen om Allmänna arvsfonden, få överklagas till allmän förvalt- ningsdomstol, och prövningstillstånd bör gälla vid överklagande till kammarrätten. Skyldigheten att i vissa fall återbetala stöd till lokaler eller anläggningar bör förtydligas För stöd till lokaler eller anläggningar finns en särskild bestämmelse som innebär att sådant stöd helt eller delvis ska återbetalas om lokalen eller anläggningen från det att stödet beviljades får ändrad användning eller säljs utan Arvsfondsdelegationens medgivande (12 § andra stycket lagen om Allmänna arvsfonden). Den nuvarande lagtexten är dock otydlig på så sätt att den ger intryck av att det endast är vid försäljning av lokalen eller anläggningen, och inte vid en ändrad användning av den, som tioårsgränsen gäller. Det framgår dock av förarbetena (prop. 2002/03:136 s. 37) att tidsbegränsningen avser både försäljning och ändrad användning. Utredningen föreslår att detta bör komma till tydligare uttryck i bestämmelsen, vilket regeringen instämmer i. Arvsfondsdelegationen och Kammarkollegiet påtalar dock att även utredningens förslag är otydligt i så måtto att det kan framstå som att den återkravsmöjlighet som föreslås gälla när stödmottagaren inte uppfyller villkoren inte är tillämplig på lokalstöd. Regeringen delar remissinstansernas bedömning och anser att detta bör framgå av bestämmelsen. Arvsfondsdelegationen och Kammarkollegiet lyfter även fram att förslaget innebär att det endast är vid överlåtelse i form av försäljning, och inte vid andra typer av överlåtelser, som stödet kan återkrävas. Myndigheterna anser att även annan överlåtelse än försäljning kan vara skäl för återbetalning och att det bör framgå av bestämmelsen. Som framgår av avsnitt 8.2 är syftet med kravet att under använda den lokal eller den anläggning som stödet avser att förhindra ren fastighetsspekulation. Utan denna förbindelse skulle stödmottagaren kunna sälja fastigheten direkt efter färdigställandet av byggnationen, och på så sätt tillgodogöra sig en väsentlig ekonomisk vinst utan något krav på motprestation. Av förarbetsuttalandena till bestämmelsen framgår att det var gällande praxis vid återkrav av lokalstödet som regeringen avsåg att reglera i lagen om Allmänna arvsfonden (prop. 2002/03:136 s. 32). Regeringen anser därför att bestämmelsen inte bör ändras på det sätt som Arvsfondsdelegationen och Kammarkollegiet föreslår. Regeringen föreslår i avsnitt 8.2 att i de fall den sökanden av lokalstöd hyr eller på annat sätt har nyttjanderätt till lokalen eller anläggningen i fråga, och om det finns särskilda skäl för en kortare förbindelse än , ska sökanden i stället förbinda sig att bedriva verksamhet i lokalen. Återkravsbestämmelsen bör därför utvidgas så att den även omfattar den kortare förbindelsetiden. Mot bakgrund av ovanstående föreslår regeringen att stöd till en lokal eller anläggning bör återbetalas helt eller delvis om den säljs eller användningen av den ändras utan Arvsfondsdelegationens medgivande eller, om den kortare tiden gäller för stödet, en femårsperiod. 2020/21:139 Arvsfondsdelegationen är fri att tillämpa en lämplig avskrivningstakt för lokalstöd i de fall en femårig förbindelse gäller. 10.1Avstående av arv till närstående När arvsberättigade släktingar saknas, och när inte heller en testamentstagare finns i ett lagakraftvunnet testamente, tillfaller arvet Allmänna arvsfonden enligt arvsordning. I lagen om Allmänna arvsfonden finns dock en möjlighet att i vissa fall göra undantag och avstå hela eller en del av arv eller försäkringsbelopp. Möjligheten att avstå arv till närstående utgör en ventil för att undvika att kvarlåtenskap tillfaller arvsfonden i situationer där detta kan uppfattas som orimligt. Allmänna arvsfonden kom till genom ett beslut av riksdag i samband med att arvsrätten begränsades. Begränsningen innebar att kusiner och avlägsnare släktingar uteslöts från arvsrätt. Skälet till inskränkningen var en förändrad syn på arvsrätten.