prop · H803206 · 2021-06-07 00:00:00 — I 15 § finns bestämmelser om vilka omständigheter ska beakta när sanktionsavgiftens storlek fastställs, se författningskom- mentaren till den paragrafen. 11 § Om en överträdelse har skett under leverantörens första verksamhetsår eller om uppgifter om omsättningen annars saknas eller är bristfälliga, får omsättningen uppskattas när den högsta sanktionsavgiften ska beräknas enligt 10 §. Paragrafen införs till följd av artikel 39.2 e i EU-förordningen. Bestäm- melsen är utformad efter förebild av bl.a. 25 kap. 9 § andra stycket lagen om värdepappersmarknaden och 4 kap. 7 § lagen med kompletterande bestämmelser till EU:s förordning om referensvärden. Övervägandena finns i avsnitt 8.6. Bestämmelsen är tillämplig om ska använda sig av den beräkningsmodell avseende sanktionsavgift som utgår ifrån en leverantör av gräsrotsfinansieringstjänsters (eller, förekommande fall, koncernens) omsättning och sådana uppgifter saknas. 12 § Sanktionsavgiften för en fysisk person i ett fall som anges i 1 § första stycket 1 eller 2 eller andra stycket ska fastställas till högst det högsta av 1.ett belopp som per i svenska kronor motsvarade 2.två gånger den vinst som den fysiska personen gjort till följd av regel- överträdelsen, om beloppet går att fastställa. Sanktionsavgiften för en fysisk person i ett fall som anges i 1 § första stycket 3 ska fastställas till högst det högsta av 1.ett belopp som per i svenska kronor motsvarade , eller 2.två gånger den vinst som den fysiska personen gjort till följd av regel- överträdelsen, om beloppet går att fastställa. Avgiften tillfaller staten. Paragrafen införs till följd av artikel 39.2 f i EU-förordningen och med beaktande av artikel 59.3 b i fjärde penningtvättsdirektivet. Den innehåller bestämmelser om storleken på sanktionsavgiften för en fysisk person. Paragrafen är utformad efter förebild av bl.a. 25 kap. 9 a § lagen om värdepappersmarknaden (prop. 2016/17:162 s. 640 f.). finns i avsnitt 8.6. 2020/21:206 I första stycket anges två beräkningsgrunder för sanktionsavgiften för en fysisk person vid överträdelser av EU-förordningen. Enligt punkt 1 får sanktionsavgiften uppgå till ett belopp som per den i svenska kronor motsvarade . I fråga om vilken valutakurs som bör tillämpas vid omräkning mellan euro och sven- ska kronor, se författningskommentaren till 10 § första stycket 1. Enligt punkt 2 ska sanktionsavgiften kunna uppgå till två gånger den vinst som den fysiska personen gjort till följd av överträdelsen, om belop- pet går att fastställa. Någon beräkningsgrund baserat på den fördel som erhållits genom överträdelsen finns inte för fysiska personer i EU-förord- ningen. En sådan alternativ beräkningsgrund införs efter förebild av det som gäller för juridiska personer (jfr författningskommentaren till 10 § första stycket 3). I andra stycket anges de olika beräkningsgrunderna för sanktions- avgiften för en fysisk person vid överträdelser av penningtvättslagen. Enligt punkt 1 får sanktionsavgiften fastställas till ett belopp som per i svenska kronor motsvarade . I fråga om vilken valutakurs som bör tillämpas vid omräkning mellan euro och svenska kronor, se författningskommentaren till 10 § första stycket 1. I punkt 2 anges att sanktionsavgiften får uppgå till två gånger den vinst som den fysiska personen gjort till följd av överträdelsen, om beloppet går att fastställa. I fråga om termen vinst, se författningskommentaren till 10 § första stycket 3. Avgifterna i beräkningsmodellerna anges som maximibelopp, vilket innebär att har möjlighet att fastställa sanktions- avgiften till det högsta av de beräknade beloppen. I tredje stycket anges att sanktionsavgiften tillfaller staten. I 15 § finns bestämmelser om vilka omständigheter ska beakta när sanktionsavgiftens storlek fastställs. 13 § Vid valet av ingripande ska ta hänsyn till hur allvarlig överträdelsen är och hur länge den har pågått. Särskild hänsyn ska tas till över- trädelsens konkreta och potentiella effekter på det finansiella systemet, över- trädelsens inverkan på investerares intressen, skador som uppstått och graden av ansvar för den som har begått överträdelsen. Paragrafen införs till följd av artikel 40.1 i EU-förordningen. Paragrafen innehåller, tillsammans med 14 och 16 §§, bestämmelser om omständig- heter som ska beaktas vid valet av ingripande. Paragrafen är utformad efter förebild av bl.a. 25 kap. 2 § första stycket lagen om värdepappersmark- naden (prop. 2016/17:162 s. 753). Övervägandena finns i avsnitt 8.7. I paragrafen anges att vid valet av ingripande ska ta hänsyn till hur allvarlig överträdelsen är och hur länge den har pågått (artikel 40.1 a i EU-förordningen). Särskild hänsyn ska tas till överträdel- sens konkreta och potentiella effekter på det finansiella systemet, över- trädelsens inverkan på investerares intressen (artikel 40.1 h i förord- ningen), skador som uppstått (artikel 40.1 e i förordningen), samt graden av ansvar hos den fysiska eller juridiska person som har gjort sig skyldig till överträdelsen (artikel 40.1 b i förordningen). digheter är inte uttömmande, utan en sammanvägd bedömning av alla rele- Prop. 2020/21:206 vanta omständigheter ska göras. Sanktionerna ska alltid vara proportio- nella i förhållande till överträdelsen och ligga på en sådan nivå att de är avskräckande. I fråga om varaktighet gäller att en överträdelse som har pågått i allmänhet är mer klandervärd än en som har varat . Att graden av ansvar hos den som har begått överträdelsen ska beaktas innebär att en överträdelse som begås medvetet typiskt sett bör motivera en strängare sanktion än en överträdelse som orsakas av oaktsamhet. Att en överträdelse begås i vinningssyfte eller för att vilseleda bör i allmänhet inverka i försvårande riktning. I 14 § anges ytterligare några omständig- heter som ska beaktas som försvårande respektive förmildrande. Bestäm- melser om att i vissa fall får avstå från ingripande finns i 16 §. kan utifrån vad som är motiverat i det enskilda fallet välja att ingripa med en eller flera sanktionsåtgärder. Om flera åtgärder används, måste inspektionen se till att sanktionerna sammantaget är väl avvägda. 14 § Utöver det som anges i 13 § ska det i försvårande riktning beaktas om den som har begått överträdelsen har begått en överträdelse. Vid denna bedöm- ning ska särskild vikt fästas vid om överträdelserna är likartade och den tid som har gått mellan de olika överträdelserna. I förmildrande riktning ska det beaktas om den som har begått överträdelsen 1.i väsentlig utsträckning genom ett aktivt samarbete har underlättat Finans- inspektionens utredning, och 2.snabbt upphört med överträdelsen eller snabbt verkat för att överträdelsen ska upphöra, sedan den anmälts till eller påtalats av . Paragrafen införs till följd av artikel 40.1 i EU-förordningen. Den inne- håller, tillsammans med 13 och 16 §§, bestämmelser om omständigheter som ska beaktas vid valet av ingripande. Paragrafen är utformad efter förebild av bl.a. 25 kap. 2 a § lagen om värdepappersmarknaden (prop. 2013/14:228 s. 319). Övervägandena finns i avsnitt 8.7. Enligt första stycket ska , utöver det som anges i 13 §, i försvårande riktning beakta om leverantören av gräsrotsfinansi- eringstjänster eller den fysiska personen har begått en överträdelse (artikel i EU-förordningen). Vid denna bedömning ska särskild vikt fästas vid om överträdelserna är likartade och den tid som har gått mellan de olika överträdelserna. Enligt andra stycket 1 ska i förmildrande riktning beakta om den som har begått överträdelsen i väsentlig utsträckning genom ett aktivt samarbete har underlättat inspektionens utredning (jfr artikel 40.1 f i EU-förordningen). Att en leverantör av gräsrotsfinansi- eringstjänster eller dess företrädare endast medverkar i utredningen på begäran och svarar på inspektionens frågor är inte tillräckligt för att detta krav ska anses uppfyllt. Det krävs i stället att samarbetet i väsentlig utsträckning har underlättat utredningen. Det kan handla om att personen i fråga självmant för fram viktig information som inte redan har. Särskilt stort avseende bör fästas vid om det är personen själv som frivilligt anmäler överträdelsen till Finans- inspektionen och det är först genom de uppgifter som personen lämnar 2020/21:206 som inspektionen får tillräckligt underlag för att ingripa mot överträdelsen. När det gäller en leverantör av gräsrotsfinansieringstjänster bör det typiskt sett krävas att det är den juridiska personen som genom ställföreträdare eller ombud medverkar i utredningen. Att en enskild befattningshavare vid den juridiska personen anmäler en överträdelse bör alltså inte beaktas i förmildrande riktning enligt denna bestämmelse. Bestämmelsen ska inte tolkas motsatsvis på så sätt att den som förnekar en överträdelse eller försvårar utredningen drabbas av en hårdare sanktion än vad som annars hade blivit fallet. Enligt punkt 2 ska i förmildrande riktning även beakta om den som har begått överträdelsen snabbt upphört med den- samma eller snabbt verkat för att överträdelsen ska upphöra, sedan den anmälts till eller påtalats av inspektionen (jfr artikel 40.1 f i EU-förord- ningen). Uppräkningen av omständigheter i paragrafen är inte uttömmande, utan en sammanvägd bedömning av alla relevanta omständigheter ska göras. Att en person har förlorat sin anställning eller ålagts att betala ett skade- stånd på grund av överträdelsen bör t.ex. kunna beaktas i förmildrande riktning. 15 § När sanktionsavgiftens storlek ska bestämmas, ska särskild hänsyn tas till sådana omständigheter som anges i 13 och 14 §§ samt till leverantörens eller den fysiska personens finansiella ställning och, om det går att bestämma, den vinst som leverantören eller den fysiska personen gjort till följd av överträdelsen. Paragrafen införs till följd av artikel 40.1 i EU-förordningen. Den inne- håller bestämmelser om vilka omständigheter som ska beaktas när sanktionsavgiftens storlek ska fastställas. Paragrafen är utformad efter förebild av bl.a. 25 kap. 10 § lagen om värdepappersmarknaden (prop. 2013/14:228 s. 319). Övervägandena finns i avsnitt 8.7. Enligt paragrafen ska när sanktionsavgiftens storlek fastställs särskild hänsyn tas till sådana omständigheter som anges i 13 och 14 §§, samt till leverantörens eller den fysiska personens finansiella ställning (jfr artikel 40.1 c i EU-förordningen) och, om det går att bestämma, den vinst som den personen gjort till följd av överträdelsen (jfr artikel 40.1 d i förordningen). När det gäller termen vinst, se författningskommentaren till 10 §. Uppräkningen av omständigheter som ska beaktas är inte uttöm- mande. 16 § får avstå från ingripande, om 1.överträdelsen är ringa eller ursäktlig, 2.leverantören eller den fysiska personen i fråga gör rättelse, 3.den fysiska personen verkat för att leverantören gör rättelse, 4.någon annan myndighet eller något annat organ har vidtagit åtgärder mot leverantören eller den fysiska personen och dessa åtgärder bedöms tillräck- liga, eller 5.det finns andra särskilda skäl. Paragrafen innehåller bestämmelser om att får avstå från ingripande i vissa fall. Den är utformad efter förebild av bl.a. 25 kap. 2 § andra stycket lagen om värdepappersmarknaden (prop. s. 753 f.). Övervägandena finns i avsnitt 8.7. Enligt paragrafen får avstå från ingripande om en Prop. 2020/21:206 överträdelse är ringa eller ursäktlig, om leverantören eller den fysiska per- sonen gör rättelse eller om den fysiska personen verkat för att leverantören gör rättelse eller om någon annan myndighet eller något annat organ har vidtagit åtgärder mot leverantören eller den fysiska personen och dessa åtgärder bedöms tillräckliga. får även avstå från in- gripande om det annars finns särskilda skäl. Detta kan exempelvis vara fallet om ett ingripande skulle framstå som orimligt och någon annan grund att avstå från ett ingripande inte skulle vara tillämplig. Verkställighet av beslut om sanktionsavgift 17 § En sanktionsavgift ska betalas till efter det att ett beslut eller en dom om att ta ut avgiften har fått laga kraft eller sanktions- föreläggandet godkänts eller den som anges i beslutet eller före- läggandet. 18 § beslut om sanktionsavgift får verkställas enligt utsökningsbalken, om avgiften inte har betalats inom den tid som anges i 17 §. 19 § Om sanktionsavgiften inte har betalats inom den tid som anges i 17 §, ska lämna avgiften för indrivning. Bestämmelser om indrivning finns i lagen (1993:891) om indrivning av statliga fordringar m.m. 20 § En sanktionsavgift som har beslutats faller bort i den utsträckning verk- ställighet inte har skett från det att beslutet eller domen om att ta ut avgiften fick laga kraft eller sanktionsföreläggandet godkändes. Paragraferna innehåller bestämmelser om verkställighet av beslut om sanktionsavgift. De motsvarar det som gäller beträffande verkställighet av beslut om sanktionsavgift enligt bl.a. 25 kap. 25–28 §§ lagen om värde- pappersmarknaden (prop. 2006/07:115 s. 645 och prop. 2015/16:26 s. 150 f.). Övervägandena finns i avsnitt 8.9. I 17 § anges inom vilken tid en sanktionsavgift ska betalas. 1 § första stycket 6 utsökningsbalken följer att en förvaltningsmyndighets beslut får verkställas enligt den lagen om det finns en särskild föreskrift Bestämmelsen i 18 § innebär att beslut om sanktionsavgift kan verkställas utan domstolsförfarande. betalas ska enligt 19 § lämna den för indrivning. Om verkställighet inte har skett från det att beslutet eller domen om att ta ut avgiften fått laga kraft eller sanktionsföreläggandet godkändes faller sanktionsavgiften bort enligt 20 §. 21 § Ett beslut om föreläggande enligt denna lag får förenas med vite. Paragrafen innehåller en bestämmelse om att får för- ena ett beslut om föreläggande eller förbud med vite. mad efter förebild av bl.a. 4 kap. 3 § lagen med kompletterande bestäm- melser till EU:s förordning om värdepapperisering. i avsnitten 7.3, 7.5–7.8, 8.4 och 8.5. 2020/21:206 Enligt paragrafen får ett föreläggande enligt lagen förenas med vite. Det är däremot inte möjligt att förena ett sanktionsföreläggande enligt 6 § med vite. Exempel på förelägganden som enligt lagen kan förenas med vite är förelägganden att vidta viss åtgärd eller upphöra med visst agerande enligt 2 § första stycket 1, föreläggande om förbud att vara styrelseledamot, verkställande direktör eller ersättare för någon av dem enligt 5 § och förelägganden att tillhandahålla uppgifter, handlingar eller annat enligt 2 kap. 2 § första stycket 1. har inte rätt att besluta om utdömande av vite, utan får enligt allmänna bestämmelser ansöka hos allmän förvaltningsdomstol om att vitet ska dömas ut. Allmänna bestäm- melser om viten finns i lagen (1985:206) om viten. Överklagande och beslut som ska gälla 1 § beslut om sanktionsföreläggande enligt denna lag får inte överklagas. Andra beslut som meddelar enligt denna lag får överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Paragrafen införs till följd av artikel 41 i EU-förordningen och innehåller bestämmelser om överklagande. Den är utformad efter förebild av bl.a. 4 kap. 1 § lagen med kompletterande bestämmelser till EU:s förordning om värdepapperisering. Övervägandena finns i avsnitt 9. Enligt första stycket får beslut om sanktionsföre- läggande beträffande sanktionsavgift för en fysisk person inte överklagas. Ett godkänt sanktionsföreläggande kan inte angripas med ordinära rätts- medel. I undantagsfall kan det dock vara möjligt att ansöka om resning enligt 37 b § förvaltningsprocesslagen (1971:291). Resning förutsätter att det på grund av något särskilt förhållande finns synnerliga skäl att pröva saken på nytt (prop. 2014/15:57 s. 64 f.). Enligt andra stycket får andra beslut enligt lagen överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Närmare bestämmelser om överklagande finns i förvaltningslagen (2017:900). Av 41 § den lagen föl- jer att beslut enligt EU-förordningen kan överklagas. Enligt tredje stycket krävs prövningstillstånd vid överklagande till kammarrätten. 2 § får bestämma att följande beslut av inspektionen ska gälla : 1. beslut om föreläggande enligt –någon av 2 kap. 4–7 §§ eller 8 § andra stycket, –3 kap. 2 § första stycket 1 eller 5 § första stycket 1, eller 2. beslut om återkallelse enligt –3 kap. 2 § första stycket 3, eller –artikel 17.1 i EU-förordningen. Paragrafen innehåller bestämmelser om att får bestäm- ma att ett beslut av inspektionen ska gälla . Den är utformad delvis efter förebild av bl.a. 4 kap. 2 § lagen med kompletterande bestämmelser till EU:s förordning om värdepapperisering (prop. 2019/20:37 s. 97). Övervägandena finns i avsnitt 9. Enligt paragrafen får bestämma att beslut i de angiv- Prop. 2020/21:206 na fallen ska gälla . Möjligheten att bestämma att beslut ska gälla kan t.ex. användas om det behövs för att stoppa ett agerande eller se till att rättelse görs med omedelbar verkan. Paragrafen utformas enligt Lagrådets förslag. 3 § Om i ett ärende om ansökan om auktorisation för att bedriva verksamhet som leverantör av gräsrotsfinansieringstjänster inte meddelar beslut från det att en fullständig ansökan gavs in, ska inspek- tionen underrätta sökanden om skälen för detta. Sökanden får därefter begära förklaring av domstol att ärendet onödigt uppehålls. En begäran om en förklaring ska göras hos allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Om inte har meddelat ett beslut som avses i första stycket från det att en förklaring har lämnats, ska ansökan anses ha avslagits. Paragrafen införs till följd av artikel 41 i EU-förordningen. Den innehåller en bestämmelse om s.k. dröjsmålstalan. Paragrafen är utformad efter före- bild av bl.a. 26 kap. 2 § lagen om värdepappersmarknaden. Övervägan- dena finns i avsnitt 9. En juridisk person som har ansökt om auktorisation för att bedriva verk- samhet som leverantör av gräsrotsfinansieringstjänster får enligt första stycket begära en förklaring av domstol att ärendet onödigt uppehålls. En sådan förklaring får begäras när en juridisk person som har ansökt om auktorisation enligt artikel 12 i EU-förordningen inte har fått ett beslut från det att en ansökan som innehåller alla de uppgifter som krävs har lämnats in (artikel 41). Om tidsfristen har löpt ut ska Finans- inspektionen underrätta sökanden om skälet för dröjsmålet. Vid en dröjs- målstalan har domstolen i princip endast att pröva om ärendet är färdigt för avgörande och att samtliga handlingar och uppgifter som behövs som underlag för beslutet har lämnats in. En begäran om förklaring kan därför vara aktuell om inte begär kompletteringar inom sexmånadersfristen. En begäran om förklaring ska, enligt andra stycket, göras hos allmän förvaltningsdomstol. Förvaltningsrättens beslut får i sin tur överklagas till kammarrätten, vilket kräver prövningstillstånd. Enligt tredje stycket ska en ansökan anses ha avslagits om Finans- inspektionen trots domstolens förklaring inte handlägger ärendet genom att fatta beslut eller begära komplettering av ansökan , vilket är den tidsfrist inom vilken inspektionen enligt artikel 12.8 i EU- förordningen ska besluta om att bevilja eller avslå en komplett ansökan om auktorisation. Först då kan sökanden överklaga och få en prövning i sak. 2020/21:206 17.2 Förslaget till lag om ändring i lagen (1996:1006) om valutaväxling och annan 2 § En fysisk eller juridisk person som avser att ägna sig åt valutaväxling i väsentlig omfattning eller annan finansiell verksamhet ska ansöka om registrering hos . Ansökan behöver inte göras av 1.företag som avses i 1 kap. 2 § första stycket 1–3, 6, 8, 9 och 11–13 lagen (2017:630) om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism, och 2.fysiska eller juridiska personer som bedriver försäkringsdistribution enligt lagen (2018:1219) om försäkringsdistribution. ska registrera personer som kommit in med ansökan, om 1.det finns skäl att anta att verksamheten kommer att drivas på ett sätt som är förenligt med lagen om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism och föreskrifter som meddelats med stöd av den lagen, och 2.kravet på ägare och ledning i 3 § första stycket är uppfyllt. Den som har blivit införd i registret ska tas bort ur registret när ett beslut om föreläggande enligt 7, 9 eller 11 § att upphöra med verksamheten har fått laga kraft. Ett finansiellt institut ska också tas bort ur registret om det anmäler att det inte längre ägnar sig åt verksamhet som omfattas av lagen eller om det på något annat sätt framgår att registreringsplikt inte längre gäller. Paragrafen innehåller bestämmelser om ansökan om registrering enligt lagen och vilka verksamheter som är undantagna från registreringsplikt. Övervägandena finns i avsnitt 6. Ändringarna i första stycket 1 innebär att juridiska personer etablerade i och som driver verksamhet som leverantör av gräsrotsfinansi- eringstjänster enligt EU:s förordning om gräsrotsfinansiering undantas från registreringsplikt. I andra stycket 1 görs en redaktionell ändring. 17.3Förslaget till lag om ändring i lagen (2000:562) om internationell rättslig hjälp i brottmål 10 § Bestämmelser om uppgiftsskyldighet finns i –8 kap. 2 a § lagen (1998:1479) om värdepapperscentraler och kontoföring av finansiella instrument, –2 kap. 20 § lagen (2004:46) om värdepappersfonder, –1 kap. 11 § lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse, –6 kap. 8 § lagen (2006:531) om särskild tillsyn över finansiella konglomerat, –1 kap. 12 § lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden, –3 kap. 14 § lagen (2010:751) om betaltjänster, –19 kap. 46 § försäkringsrörelselagen (2010:2043), –3 kap. 14 § lagen (2011:755) om elektroniska pengar, –8 kap. 25 § lagen (2013:561) om förvaltare av alternativa investeringsfonder, –6 kap. 11 § lagen (2014:968) om särskild tillsyn över kreditinstitut och värde- pappersbolag, –16 kap. 37 § lagen (2019:742) om tjänstepensionsföretag, och –1 kap. 7 § lagen (2021:000) med kompletterande bestämmelser till EU:s för- ordning om gräsrotsfinansiering. I de lagar som anges i första stycket finns även bestämmelser om meddelande- Prop. 2020/21:206 förbud och ansvarsbestämmelser för den som bryter mot ett sådant förbud. I paragrafen finns hänvisningar till bestämmelser om uppgiftsskyldighet i andra lagar. Övervägandena finns i avsnitt 13. I första stycket görs ett tillägg för bestämmelserna i den nya lagen med kompletterande bestämmelser till EU:s förordning om gräsrotsfinansi- ering. Ändringen görs på grund av att det införs särskilda bestämmelser om uppgiftsskyldighet för leverantörer av gräsrotsfinansieringstjänster i den lagen. I stycket görs även redaktionella ändringar. 17.4Förslaget till lag om ändring i lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden 3§ Ett värdepappersbolag får efter tillstånd av driva annan verksamhet än att tillhandahålla de sidotjänster som anges i 2 §. Ett värdepappersbolag får efter tillstånd av driva valuta- handel. Tillstånd enligt första stycket behövs inte för att bedriva försäkringsdistribution under de förutsättningar som föreskrivs i lagen (2018:1219) om försäkrings- distribution. I 10 kap. finns bestämmelser om tillhandahållande av vissa datarapporterings- tjänster. Ett värdepappersbolag får tillhandahålla gräsrotsfinansieringstjänster enligt och rådets förordning (EU) 2020/1503 av om europeiska leverantörer av gräsrotsfinansieringstjänster för företag och om ändring av förordning (EU) 2017/1129 och om ändring av direktiv (EU) 2019/1937. Paragrafen innehåller bestämmelser om sidoverksamheter som ett värde- pappersbolag kan få tillstånd att driva. Övervägandena finns i avsnitt 14.1. I femte stycket, som är nytt, tas det in en upplysningsbestämmelse om att ett värdepappersbolag får som sidoverksamhet tillhandahålla gräsrots- finansieringstjänster enligt EU:s förordning om gräsrotsfinansiering. Sådan sidoverksamhet kräver auktorisation som leverantör av gräsrots- finansieringstjänster enligt EU-förordningen. 5 § Tillstånd enligt 1 § behövs inte för 1.Sveriges riksbank, och Kammarkollegiet,