prop · H9038 · 2021-09-21 00:00:00 — Regelverket utgör en harmoniserad rättslig ram för de krav som tillämpas på värdepappersinstitut, reglerade marknader och andra handels- platser, leverantörer av datarapporteringstjänster och företag från tredje- land som tillhandahåller investeringstjänster eller utför investeringsverk- samhet i Europeiska unionen. Genom MiFID II infördes bl.a. nya regler om handel med råvaruderivat och om produktstyrning för finansiella instrument. I flera avseenden infördes också skärpningar av kundskydds- och informationsreglerna på värdepappersmarknaden. 6.2Vilka ändringar har gjorts i MiFID II? Som ett led i hanteringen av covid-19-pandemin presenterade Europeiska kommissionen förslag till ändringar i bl.a. MiFID II och utfärdades ändringsdirektivet. Ändringarna innebär främst lättnader för värdepappersinstitut och syftar till att bidra till ekonomisk återhämtning genom att administrativa bördor minskas utan att för den skull försämra investerarskyddet. Detta ska möjliggöra en snabb återkapitalisering av företag och underlätta investeringar i den reala ekonomin. Ändringarna i MiFID II innebär även att delar av en planerad översyn av det direktivet har tidigarelagts. Regeringens förslag: I lagen om värdepappersmarknaden ska det införas definitioner av termerna och uttrycken make-whole-klausul, byte av finansiellt instrument, elektroniskt format, jordbruksråvaru- derivat och huvudsakligen kommersiell koncern. Promemorians förslag överensstämmer i sak med regeringens förslag. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot det. vid påpekar att meningsbyggnaden i den föreslagna definitionen av make-whole-klausul tillåter en tolkning som innebär att det belopp som investeraren har rätt till motsvarar nettonuvärdet av såväl framtida ränte- betalningar som av kapitalbelopp, vilket knappast är avsett. föreslår att definitionen av make-whole-klausul justeras för att bättre stämma överens med den avsedda terminologin i direktivet genom att ”säkerställa” ändras till, förslagsvis, ”kompensationsåtagande”, då det inte rör sig om ett säkerställande i förhållande till en kreditrisk. noterar vidare att förfallodagen enligt direktivet förstås vara den ursprungliga förfallodagen och inte den förtida förfallodagen, vilket innebär att undantaget blir förhållandevis snävt. Skälen för regeringens förslag: MiFID II innehåller ett stort antal definitioner av olika finansiella instrument, aktörer, tjänster och verk- samheter m.m. (artikel 4). Genom ändringsdirektivet har det införts några nya definitioner i MiFID II. Med uttrycket byte av finansiella instrument avses att sälja ett finansiellt instrument och köpa ett annat finansiellt instrument eller utöva en rättighet att göra en ändring avseende ett befintligt finansiellt instrument (artikel 1.2 a i ändringsdirektivet, artikel 4.1.8a i MiFID II). Med make-whole-klausul avses en klausul som syftar till att skydda investerare genom att säkerställa att emittenten av en obligation, vid tidig inlösen av obligationen, är skyldig att till innehavaren betala en summa motsvarande nuvärdet av återstående kupongbetalningar och kapital- beloppet på den obligation som ska lösas in (artikel 1.2 b i ändrings- direktivet, artikel 4.1.50a i MiFID II). Det finns en definition av jordbruksråvaruderivat i MiFID II. Genom ändringsdirektivet har den definitionen ändrats till att avse derivatkontrakt som avser produkter som förtecknas i artikel 1 i, och bilaga I, delarna I–XX och XXIV/1, till, och rådets förordning (EU) nr 1308/2013 och de produkter som förtecknas i bilaga I till och rådets förordning (EU) nr 1379/2013 av om den gemensamma marknadsordningen för fiskeri- och vattenbruksprodukter, om ändring av rådets förordningar (EG) nr 1184/2006 och (EG) nr 1224/2009 och om upphävande av rådets förord- ning (EG) nr 104/2000 (artikel 1.2 b i ändringsdirektivet, artikel 4.1.59 i MiFID II). Definitionen omfattar därmed även derivat avseende fisk, skaldjur och andra vattenlevande organismer. Med elektroniskt format avses ett annat varaktigt medium än papper (artikel 1.2 c i ändringsdirektivet, artikel 4.1.62a i MiFID II). Med huvudsakligen kommersiell koncern avses en koncern vars huvud- sakliga verksamhet inte är tillhandahållande av investeringstjänster eller sådana tjänster som avses i bilaga I till och rådets direktiv /36/EU av om behörighet att utöva verk- samhet i kreditinstitut och om tillsyn av kreditinstitut och värdepappers- företag, om ändring av direktiv /87/EG och om upphävande av direktiven /48/EG och 2006/49/EG eller verksamhet som marknads- garant för råvaruderivat (artikel 1.2 c i ändringsdirektivet, artikel 4.1.65 i MiFID II). De flesta av definitionerna i MiFID II har i svensk rätt införts i mot- svarande definitioner i lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden (1 kap. 4–5 §§). De ändringar och tillägg som har gjorts i definitionerna i MiFID II genom ändringsdirektivet bör genomföras i svensk rätt genom 2021/22:8 att berörda definitioner i lagen om värdepappersmarknaden ändras på motsvarande sätt och att det i lagen införs nya definitioner som motsvarar de som har införts i MiFID II. I den definition av make-whole-klausul som har införts i MiFID II genom ändringsdirektivet anges att klausulen ska ”säkerställa” att emittenten har vissa skyldigheter. påpekar innebär en make-whole-klausul inte att det sker något säkerställande i för- hållande till en kreditrisk. Klausulen ska enligt definitionen i direktivet bara säkerställa att emittenten har en skyldighet i förhållande till inne- havarna av obligationen. Den ställer däremot inte upp något krav på att emittenten ska ställa säkerhet för att kunna fullgöra skyldigheten. Regeringen konstaterar också att termen säkerställa är väl etablerad och används i flera olika situationer. Termen förekommer exempelvis på många ställen i lagen om värdepappersmarknaden i olika sammanhang som inte rör säkerställande i förhållande till kreditrisker. Regeringen anser därför inte att användningen av termen medför någon risk för miss- förstånd. Inte heller påpekande om en make-whole- klausuls tillämplighet i förhållande till andra förfallodagar än den ursprungliga bör medföra någon ändring i definitionen. Med anledning av påpekandet från vid anser regeringen dock att definitionen av make-whole-klausul bör utfor- mas i linje med den engelska språkversionen av direktivet. När det gäller utformningen av definitionen av jordbruksråvaruderivat anser regeringen att det bör vara tillräckligt att hänvisa till berörda delar i bilaga I till och rådets förordning (EU) nr 1308/2013 och inte även till artikel 1 i den förordningen. Regeringens förslag: Produktstyrningskraven i lagen om värde- pappersmarknaden ska inte tillämpas när den tillhandahållna investeringstjänsten avser obligationer utan annat inbäddat derivat än Kraven ska inte heller tillämpas när de finansiella instrumenten marknadsförs eller distribueras uteslutande till Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens Enligt promemorians förslag ska produktstyrningskraven inte tillämpas när den tillhandahållna investeringstjänsten avser obligationer med en make-whole-klausul. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot det. Svensk Värdepappersmarknad, och advokatsamfund anser att de föreslagna bestämmelserna bör ändras så att de bättre stämmer överens med lydelsen i direktivet. samfund anser också att det är önskvärt att lagtexten kompletteras med ett tydliggörande avseende relationen till det s.k. . Skälen för regeringens förslag: I MiFID II finns regler om att ett värdepappersföretag som producerar finansiella instrument för försäljning till kunder ska fastställa, tillämpa och se över en process för godkännande av varje finansiellt instrument och varje betydande förändring av existe- rande finansiella instrument innan de marknadsförs eller distribueras till kunder (artikel 16.3 andra stycket). Produktgodkännandeprocessen ska specificera en fastställd målgrupp av slutkunder inom den relevanta kund- kategorin för varje finansiellt instrument och säkerställa att alla relevanta risker för en sådan fastställd målmarknad bedöms och att den avsedda distributionsstrategin är förenlig med den fastställda målmarknaden (artikel 16.3 tredje stycket). Ett värdepappersföretag ska också regel- bundet se över de finansiella instrument som det erbjuder eller marknads- för, med beaktande av alla händelser som väsentligt skulle kunna påverka den potentiella risken för den fastställda målmarknaden, för att åtminstone bedöma huruvida det finansiella instrumentet är förenlig med behoven på den fastställda målmarknaden och huruvida den avsedda distributionsstrategin är lämplig (artikel 16.3 fjärde stycket). Ett värdepappersföretag som producerar finansiella instrument ska också förse eventuella distributörer med all lämplig information om det finan- siella instrumentet och processen för produktgodkännande, inbegripet den fastställda målmarknaden för det finansiella instrumentet (artikel 16.3 femte stycket). Värdepappersföretag som producerar finansiella instrument för försälj- ning till sina kunder ska säkerställa att de finansiella instrumenten är utformade för att uppfylla behoven hos en fastställd målgrupp av slut- kunder inom den relevanta kundkategorin, att strategin för distribution av de finansiella instrumenten är förenlig med den fastställda målgruppen och att företaget vidtar rimliga åtgärder för att säkerställa att det finansiella instrumentet distribueras till den fastställda målgruppen (artikel 24.2 första stycket). Ett värdepappersföretag ska förstå de finansiella instru- ment som det erbjuder eller rekommenderar, bedöma hur förenliga de finansiella instrumenten är med behoven hos de kunder till vilka det tillhandahåller investeringstjänster, också med beaktande av den fast- ställda målgruppen av slutkunder, samt säkerställa att de finansiella instru- menten endast erbjuds eller rekommenderas när detta ligger i kundens intresse (artikel 24.2 första stycket). Genom ändringsdirektivet har det införts undantag i reglerna i MiFID II om produktstyrningskrav som innebär att kraven inte ska tillämpas när den tillhandahållna investeringstjänsten avser obligationer utan något annat inbäddat derivat än en make-whole-klausul (se avsnitt 6.3) eller när de finansiella instrumenten marknadsförs eller distribueras uteslutande till jämbördiga motparter (artikel 1.3 i ändringsdirektivet, artikel 16a i MiFID II). Reglerna om produktstyrningskrav i MiFID II har i svensk rätt genom- förts i motsvarande bestämmelser i lagen om värdepappersmarknaden (8 kap. 13 § och 14 § första stycket och 9 kap. 11 och 12 §§). För att genomföra de undantag från produktstyrningskraven som har införts i MiFID II genom ändringsdirektivet bör det införas motsvarande undantag från kraven i lagen om värdepappersmarknaden. Regeringen instämmer med , Svensk Värdepappersmarknad och att undan- taget från produktstyrningskraven i lagen om värdepappersmarknaden bör ges en direktivnära utformning. Undantaget bör därför – som föreningarna 2021/22:8 och föreslår – avse obligationer utan annat inbäddat derivat än en make-whole-klausul. Frågan om produktstyrningsreglernas relation till det s.k. Priip-regel- verket – som lyfts av – bör enligt regeringens uppfatt- ning inte behandlas i detta lagstiftningsärende. Den frågan bör i stället hanteras på EU-nivå. 6.5 Lättnader avseende informationskrav 6.5.1 Information till kunder i elektroniskt format Regeringens förslag: Den information som ett värdepappersinstitut ska lämna till kunder enligt lagen om värdepappersmarknaden ska tillhandahållas i elektroniskt format. Om en icke-professionell kund begär det, ska värdepappersinstitutet tillhandahålla informationen kostnadsfritt även på papper. ska upplysa kunderna om övergången till information i elektroniskt format och om möjligheten att få information på papper. Icke-professionella kunder som tidigare tagit emot infor- mation på papper ska få dessa upplysningar minst före övergången till elektroniskt format. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot det. anser att en utfasning av pappersbaserad information inte får ske på ett sätt som riskerar att urholka konsumentskyddet. Svensk Värdepappersmarknad framhåller att värde- pappersinstitut även i fortsättningen måste ha möjlighet att tillhandahålla information i pappersform exempelvis om en icke-professionell kund som har fått information på papper, trots uppmaning från institutet, inte gör något aktivt val för att fortsätta att få information i pappersform eller om en professionell kund uttryckligen begär att få information på papper. Skälen för regeringens förslag: I MiFID II finns regler om ett värde- pappersföretags skyldigheter att lämna information till sina kunder och till presumtiva kunder (artikel 24). I reglerna om information till kunder har det tidigare inte angetts något om i vilken form informationen ska lämnas. Genom ändringsdirektivet har det införts regler i MiFID II som innebär att ett värdepappersföretag ska tillhandahålla all information som krävs enligt det direktivet till kunder eller presumtiva kunder i elektroniskt format, utom när kunden eller den presumtiva kunden är en icke-profes- sionell kund eller presumtiv icke-professionell kund som har begärt att få informationen på papper, varvid informationen ska tillhandahållas kost- nadsfritt på papper (artikel 1.4 b i ändringsdirektivet, artikel 24.5a första stycket i MiFID II). Värdepappersföretaget ska informera sina icke- professionella kunder eller presumtiva icke-professionella kunder om att de har möjlighet att få informationen på papper (artikel 24.5a andra stycket i MiFID II). Vidare ska företaget, minst det börjar skicka informationen i elektroniskt format, informera de befintliga icke-profes- sionella kunder som tidigare fått informationen på papper om övergången till information i elektroniskt format samt om möjligheten att välja att fortsätta att få information på papper. Värdepappersföretaget ska även Prop. 2021/22:8 informera om att ett automatiskt byte till elektroniskt format kommer att ske för de kunder som inte inom tidsfristen begär att även i fortsättningen få informationen på papper (artikel 24.5a tredje stycket i MiFID II). Kraven i MiFID II på information till kunder har i svensk rätt huvud- sakligen genomförts genom motsvarande bestämmelser i lagen om värde- pappersmarknaden (9 kap.). För att genomföra de nya regler om på vilket sätt ett värdepappersföretag ska tillhandahålla information till sina kunder som har införts i MiFID II genom ändringsdirektivet, bör det införas mot- svarande bestämmelser i lagen om värdepappersmarknaden. Förslaget innebär att all information som ett värdepappersinstitut ska lämna till kunder enligt 9 kap. lagen om värdepappersmarknaden ska tillhandahållas i elektroniskt format. Denna skyldighet avser information till alla kunder. Därutöver ska institutet, om en icke-professionell kund begär det, tillhandahålla informationen kostnadsfritt även på papper. Dessa krav bör enligt regeringens uppfattning inte utesluta att institutet på frivillig basis tillhandahåller information till sina kunder även på andra sätt, så länge det fullgör sina skyldigheter. Som Svensk Värdepappers- marknad påpekar vore det inte rimligt om ett värdepappersinstitut skulle anses ha gjort sig skyldigt till en överträdelse genom att, utöver den information i elektroniskt format som krävs, tillhandahålla information på papper till professionella kunder som efterfrågar det, eller till icke- professionella kunder som inte gjort något aktivt val. Det är viktigt ur ett konsumentskyddsperspektiv att information även fortsättningsvis kan till- handahållas på papper till icke-professionella kunder som inte gör ett aktivt val. Regeringen instämmer med att det är viktigt att en utfasning av pappersbaserad information inte sker på ett sätt som urholkar konsumentskyddet. Regeringen konstaterar att information i elektroniskt format enligt de nya regler i MiFID II som har införts genom ändringsdirektivet ska vara huvudregel även för icke-professionella investerare, men anser att möjligheten att lämna information på papper i andra fall än de som krävs enligt dessa regler minskar risken att över- gången till information i elektroniskt format sker på ett sätt som urholkar konsumentskyddet. 6.5.2Information om kostnader och avgifter i efterhand Regeringens förslag: Om ett avtal om att köpa eller sälja ett finansiellt instrument ingås med hjälp av ett medel för distanskommunikation som innebär att information om kostnader och avgifter inte kan lämnas i förväg, får värdepappersinstitutet i stället lämna informationen efter det att transaktionen har genomförts, om 1.kunden har gett sitt samtycke till att få informationen utan onödigt dröjsmål efter det att transaktionen har genomförts, och 2.institutet har erbjudit kunden möjligheten att senarelägga transak- tionen så att kunden först kan få informationen. ska också vara skyldigt att erbjuda kunden att få information om kostnader och avgifter per telefon innan transak- Promemorians förslag överensstämmer i sak med regeringens förslag. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot det. anser att de föreslagna ändringarna riskerar att försvaga konsumentskyddet och att det inte fram- går hur ett samtycke ska ges eller hur informationen om samtycket ska Verket poängterar att det är mycket viktigt att informationen om samtycke framställs på ett tydligt sätt, för att ge konsumenten förut- sättningar att göra ett medvetet val. frågar ett resonemang om hur skyldigheten att erbjuda uppläsning av kost- nadsinformation per telefon ska tolkas. Som föreningen uppfattar kravet gäller det inte bara vid telefonförsäljning utan även vid annan distans- handel såsom via internetbanken, mobilappar och terminaler (t.ex. Bloom- Det måste därför enligt föreningens uppfattning vara möjligt att anpassa genomförandet till de förutsättningar som råder i den kanal där instituten möter kunden. Enligt föreningens uppfattning måste det, precis som i fråga om kunds samtycke, därför vara möjligt för institutet att uppfylla kravet på att erbjuda information via telefon i förväg och på ett Skälen för regeringens förslag: I MiFID II finns regler om ett värde- pappersföretags skyldigheter när det gäller information till kunder (artikel 24). De innebär bl.a. att kunder och presumtiva kunder ska tillhandahållas lämplig information avseende värdepappersföretaget och dess tjänster, finansiella instrument och föreslagna investerings- strategier, handelsplatser för utförande och alla kostnader och tillhörande avgifter (artikel 24.4). Genom ändringsdirektivet har det införts särskilda regler i MiFID II om hur värdepappersföretag får tillhandahålla en kund information om ett avtal om att köpa eller sälja ett finansiellt instrument ingås med hjälp av en teknik för distanskommunikation som förhindrar att information om kostnader och avgifter lämnas i förväg (artikel 1.4 a i ändringsdirektivet, artikel 24.4 tredje och fjärde styckena i MiFID II). får i så fall tillhandahålla information om kostnader och avgifter antingen i elektroniskt format (se avsnitt 6.5.1) eller, på begäran av en icke- professionell kund, i pappersform utan onödigt dröjsmål efter det att transaktionen genomförts, förutsatt att kunden har samtyckt till att få informationen utan onödigt dröjsmål efter det att transaktionen genomförts och värdepappersföretaget har erbjudit kunden möjlighet att senarelägga genomförandet av transaktionen tills kunden har fått informationen (artikel 24.4 tredje stycket). Utöver dessa krav ska värdepappersföretaget ge kunden möjlighet att få information om kostnader och avgifter per telefon innan transaktionen genomförs (artikel 24.4 fjärde stycket). Reglerna i MiFID II om krav på information som värdepappersföretag ska lämna till sina kunder har i svensk rätt genomförts i motsvarande bestämmelser i lagen om värdepappersmarknaden (9 kap. 14–19 §§). att genomföra de ovan redovisade nya reglerna om information om kostnader och avgifter som värdepappersföretag ska lämna till sina kunder som har införts i MiFID II genom ändringsdirektivet, bör det införas motsvarande bestämmelser i lagen om värdepappersmarknaden. Regeringen har förståelse för de synpunkter som framförs av Konsu- mentverket och Svensk Värdepappersmarknad, men konstaterar att det i direktivet inte preciseras hur skyldigheten att lämna information om kostnader och avgifter på telefon ska tolkas och att det inte närmare anges Prop. 2021/22:8 hur ett samtycke ska lämnas eller hur informationen om samtycket ska Kommissionen får emellertid anta delegerade akter med bestämmelser som preciserar de krav som anges i direktivet. Enligt MiFID II får kommissionen anta delegerade akter för att säkerställa att värdepappersföretag följer de principer som anges i direktivet när de tillhandahåller investeringstjänster eller sidotjänster till sina kunder (artikel 24.13). Det gäller bl.a. närmare uppgifter om innehållet och for- matet för informationen till kunderna i förhållande till kategoriseringen av kunder, värdepappersföretag och deras tjänster, finansiella instrument och kostnader och avgifter (artikel 24.13 c). Regeringen anser med hänsyn till det att det i detta sammanhang inte bör göras några preciseringar och närmare tolkningar av kraven i direktivet, eftersom de i så fall skulle riskera att avvika från det som kan komma att regleras i bestämmelser i delegerade akter som kommissionen antar. 6.5.3Byte av finansiella instrument Regeringens förslag: Kravet på att ett värdepappersinstitut, när det tillhandahåller investeringsrådgivning eller portföljförvaltning som innefattar byte av finansiella instrument, ska hämta in nödvändiga uppgifter om kundens investeringar, analysera kostnaderna och nyttan av bytet och informera kunden ska införas i en bestämmelse i lagen om värdepappersmarknaden. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot Skälen för regeringens förslag: Enligt MiFID II gäller vissa särskilda krav på värdepappersföretag som tillhandahåller investeringsrådgivning eller portföljförvaltning (artikel 25.2). För att kunna rekommendera kunden de investeringstjänster och finansiella instrument som är lämpliga för denne, ska företaget inhämta nödvändiga upplysningar om bl.a. kundens kunskaper och erfarenhet, finansiella ställning och investerings- mål (artikel 25.2 första stycket). Preciserade krav finns i kommissionens delegerade förordning (EU) 2017/565 av om komplette- ring av och rådets direktiv /65/EU vad gäller organisatoriska krav och villkor för verksamheten i värdepappersföretag, och definitioner för tillämpning av det direktivet, i det följande kallad den delegerade förordningen till MiFID II. Där anges att när ett värdepappers- företag tillhandahåller investeringsrådgivning eller portföljförvaltning som innebär byte av investeringar, antingen genom att sälja ett instrument och köpa ett annat, eller genom att utöva en rätt att göra en förändring inom ett befintligt instrument, ska företaget samla in nödvändig informa- tion om kundens befintliga investeringar och de rekommenderade nya investeringarna, och analysera kostnaderna och fördelarna med bytet, så att företaget på rimliga grunder kan visa att fördelarna med ett byte är större än kostnaderna (artikel 54.11). Genom ändringsdirektivet har det i MiFID II förts in ett motsvarande krav som det i den delegerade förordningen till MiFID II (artikel 1.5 i 2021/22:8 ändringsdirektivet, artikel 25.2 tredje stycket i MiFID II).