prop · H90317 · 2021-09-23 00:00:00 — och det finns särskilda skäl för åtalsunderlåtelse. bestämmelsen ändras, så att åtalsunderlåtelse får meddelas om det kan antas att det skulle dömas ut ett villkorligt fängelsestraff och det finns särskilda skäl för åtalsunderlåtelse. Vid återfall i brott ska åtalsunderlåtelse dock kunna meddelas endast om det finns synnerliga skäl. Ändringarna innebär, mot bakgrund av regleringen i 23 kap. 4 a § RB, att även förundersökningsbegränsning får beslutas när det kan antas att det skulle dömas ut ett villkorligt fängelsestraff och det finns särskilda skäl – eller vid återfall i brott synnerliga skäl – för åtalsunderlåtelse. Enligt 20 kap. 7 § första stycket 3 RB får åtalsunderlåtelse meddelas om den misstänkte har begått annat brott och det utöver påföljden för det brottet inte krävs någon ytterligare påföljd, s.k. konkurrensfall. Vi föreslår inte någon ändring av bestämmelsen. har föreslagit att det vid återfall i brott inte ska vara möjligt att besluta att en tidigare utdömd påföljd ska omfatta även den nya brottsligheten. Den förändringen innebär att utrymmet för åtalsunderlåtelse och förundersökningsbegränsning i konkurrensfall begränsas något. Regleringen i 20 kap. 7 § första stycket 3 RB ger dock ett visst utrymme för åtalsunderlåtelse och förundersökningsbegränsning även i situationer där det kan antas att domstolen inte skulle besluta om en sådan s.k. konsumtionsdom. Därmed kan åklagaren undantagsvis besluta om åtalsunderlåtelse eller förundersökningsbegränsning även vid återfall i brott av mindre allvarligt slag. Betydelsen av att brottslighetens art utmönstras som skäl för ett strängare påföljdsval En förutsättning för att åklagare ska få meddela åtalsunderlåtelse är att beslutet inte innebär att något väsentligt allmänt eller enskilt intresse åsidosätts. anses det förhållandet att brottet är av sådan art att det finns skäl för ett strängare påföljdsval än vad straffvärdet motiverar vara ett sådant väsentligt allmänt intresse som utgör hinder mot åtalsunderlåtelse. Enligt förslag ska brottslighetens art inte längre utgöra skäl för ett strängare påföljdsval. Vid ett genomförande av utredningens förslag kan därför inte det förhållandet att brottet är av viss typ eller karaktär utgöra hinder mot åtalsunderlåtelse. Åtalsunderlåtelse för unga lagöverträdare I 17 § LUL finns bestämmelser om åtalsunderlåtelse för unga lagöverträdare. Dessa bestämmelser bör inte ändras utöver vad har föreslagit. Enligt 48 kap. 4 § andra stycket RB får villkorlig dom eller villkorlig dom i förening med böter föreläggas genom strafföreläggande, om det är uppenbart att rätten skulle döma till sådan påföljd. Strafföreläggande avseende villkorlig dom får dock inte utfärdas om det finns anledning att förena den villkorliga domen med en föreskrift om samhällstjänst. 2021/22:17 Bilaga 4 2021/22:17 Bilaga 4 Dessa bestämmelser måste ändras och anpassas till det påföljdssystem som föreslagit. Vi föreslår att strafföreläggande ska kunna utfärdas avseende villkorligt fängelse , om det villkorliga fängelsestraffet förenas med böter eller samhällstjänst och det är uppenbart att rätten skulle döma till sådan påföljd. Förordnande av offentlig försvarare Enligt 21 kap. 3 a § andra stycket 2 RB ska offentlig försvarare förordnas för den som är misstänkt för brott, om försvarare behövs med hänsyn till att det är tveksamt vilken påföljd som ska väljas och det finns anledning att döma till annan påföljd än böter eller villkorlig dom eller sådana påföljder i förening. Denna bestämmelse måste ändras och anpassas till det påföljdssystem som föreslagit. Vi föreslår att försvarare ska förordnas om det är tveksamt vilken påföljd som ska väljas och det finns anledning att döma till annan påföljd än böter. Förslaget innebär att offentlig försvarare ska förordnas om påföljdsfrågan är tveksam och det finns anledning att döma till fängelse, oavsett om det kan antas att fängelsestraffet kommer att dömas ut villkorligt eller ovillkorligt. Tveksamheten i påföljdsvalet kan avse frågan om det ska dömas ut ett bötesstraff eller ett fängelsestraff, om ett fängelsestraff ska dömas ut villkorligt eller vilken tilläggssanktion ett villkorligt fängelsestraff ska förenas med. bestämmelser om rättegången i brottmål Avgörande av efter huvudförhandling i den tilltalades utevaro Enligt 46 kap. 15 a § första stycket 1 RB får ett brottmål avgöras trots att den tilltalade har inställt sig till huvudförhandling endast genom ombud eller har uteblivit från förhandlingen, om det inte finns anledning att döma till annan påföljd än böter, fängelse , villkorlig dom eller skyddstillsyn eller sådana påföljder i förening. Denna bestämmelse måste ändras och anpassas till det påföljdssystem som föreslår. Vi föreslår att det ska vara möjligt att avgöra ett brottmål efter en huvudförhandling i den tilltalades utevaro, om det inte finns anledning att döma till annan påföljd än böter eller fängelse, där fängelsestraffet uppgår eller döms ut villkorligt. En förutsättning för avgörande av målet ska alltjämt vara att saken kan utredas tillfredsställande. Enligt 45 kap. 10 a § första stycket 3 RB får tingsrätt meddela dom i brottmål utan att hålla huvudförhandling, om det inte finns anledning att döma till annan påföljd än böter och huvudförhandling varken begärs av någon av parterna eller behövs med hänsyn till utredningen i målet. Vi föreslår att denna bestämmelse utvidgas något. Enligt vårt förslag får tingsrätten avgöra brottmål utan huvudförhandling i samma utsträckning som åklagare får meddela strafföreläggande, dvs. om det inte finns anledning att döma till annan påföljd än böter eller villkorligt fängelse i förening med böter eller samhällstjänst. förutsättningar för att målet ska få avgöras utan huvudförhandling ska alltjämt gälla att ingen av parterna begär huvudförhandling och att huvudförhandling inte behövs med hänsyn till utredningen i målet. Enligt 51 kap. 13 § andra stycket 3 RB får hovrätt avgöra ett brottmål utan huvudförhandling, om saken kan utredas tillfredsställande och det inte finns anledning att döma den tilltalade till ansvar eller döma honom eller henne till annan påföljd än böter eller villkorlig dom eller sådana påföljder i förening. Huvudförhandling ska dock hållas om en part begär det, om det inte är uppenbart obehövligt. Vi föreslår att regleringen ändras och anpassas till det påföljdssystem som föreslår. Enligt vårt förslag får hovrätten avgöra brottmål utan huvudförhandling i samma utsträckning som tingsrätt ges möjlighet att avgöra ett brott efter en huvudförhandling i den tilltalades utevaro, dvs. om det inte finns anledning att döma till annan påföljd än böter eller fängelse, där fängelsestraffet uppgår eller döms ut villkorligt. En förutsättning för avgörande utan huvudförhandling i hovrätten ska alltjämt vara att saken kan utredas tillfredsställande. Vidare ska huvudförhandling hållas om en part begär det, om det inte är uppenbart obehövligt. Liksom enligt nuvarande reglering ska det inte finnas möjlighet att avgöra ett mål utan huvudförhandling om den tilltalade inte har fyllt . Det gäller både vid tingsrätt och i hovrätt. Dom i förenklad form Enligt 30 kap. 6 § RB får en brottmålsdom utfärdas i förenklad form, om den tilltalade har erkänt gärningen och påföljden bestäms till annat än fängelse eller sluten ungdomsvård eller till fängelse . Denna bestämmelse måste ändras och anpassas till det påföljdssystem som föreslår. Vi föreslår att domen ska få utfärdas i förenklad form om den tilltalade har erkänt gärningen och påföljden bestäms till annat än fängelse eller sluten ungdomsvård eller om påföljden bestäms till fängelse och fängelsestraffet uppgår eller döms ut villkorligt. I 29 kap. 2 och 3 §§ RB finns bestämmelser om hur omröstning i brottmål ska gå till. Regleringen i 29 kap. 2 § RB innebär bl.a. att det ska röstas i ett sammanhang angående de flesta frågor som rör påföljd för brottet. Vi föreslår att regleringen ändras, så att det framgår att det vid bestämmandet av påföljd först ska röstas om valet av påföljd, innefattande frågan om ett fängelsestraff ska dömas ut villkorligt, och därefter om vilken sanktion ett eventuellt villkorligt fängelsestraff ska förenas med. Vidare föreslår vi att ungdomspåföljderna, som enligt nuvarande reglering i stor utsträckning undantas från omröstningsreglerna, ska omfattas av samma omröstningsregler som de påföljder som i första hand ska tillämpas för vuxna lagöverträdare. I 29 kap. 3 § RB regleras själva omröstningsförfarandet och rösträkningen. Vi föreslår att bestämmelserna ändras endast på så sätt att det nuvarande undantaget för bl.a. ungdomspåföljder upphävs. 2021/22:17 Bilaga 4 2021/22:17 Bilaga 4 Förbudet mot reformatio in pejus I 51 kap. 25 § första stycket RB regleras förbudet mot s.k. reformatio in pejus. Bestämmelserna innebär att högre rätt inte får döma ut en påföljd som är svårare eller mer ingripande för den tilltalade än den påföljd som lägre rätt har dömt ut, om det endast är den tilltalade som har överklagat domen eller om åklagaren har överklagat till den tilltalades förmån. Undantag görs dock såvitt avser påföljder som innebär överlämnande till särskild vård. Högre rätt får överlämna den tilltalade till särskild vård även om lägre rätt inte har gjort det och om lägre rätt har överlämnat den tilltalade till särskild vård, får högre rätt döma till annan påföljd. Vi föreslår förändringar som innebär att förbudet mot reformatio in pejus anpassas till det påföljdssystem som har föreslagit. Då det enligt utredningens förslag inte ska finnas möjlighet att som påföljd för brott överlämna den tilltalade till särskild vård, föreslår vi att undantaget för sådana överlämnanden upphävs. Därmed kommer förbudet mot reformatio in pejus, till skillnad från , att omfatta även ungdomspåföljderna. Bestämmelser om rättegången i LUL Lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare (LUL) innehåller bestämmelser om handläggning hos polis, åklagare och domstol av mål och ärenden om brott där den misstänkte inte har fyllt . I 25–30 a §§ LUL finns bestämmelser om rättegången i mål mot unga lagöverträdare. Till skillnad från övriga bestämmelser i lagen, som så gott som uteslutande avser mål och ärenden där den misstänkte inte har fyllt , avser flertalet av bestämmelserna om rättegången mål där den tilltalade inte har fyllt . har föreslagit att lagöverträdare inte längre ska särbehandlas vid påföljdsvalet. Enligt vår bedömning framstår det som rimligt att de behandlas som vuxna även under rättegången. Vi föreslår därför att samtliga bestämmelser i om rättegången ska avse mål mot den som inte har fyllt . Lagstiftning om internationell straffverkställighet Vi föreslår vissa förändringar i lagen (1963:193) om samarbete med , , och angående verkställighet av straff m.m., lagen (1972:260) om internationellt samarbete rörande verkställighet av brottmålsdom, lagen (1978:801) om internationellt samarbete rörande kriminalvård i frihet samt lagen (1957:668) om utlämning för brott. Ändringarna innebär att regleringen i lagstiftningen om internationell straffverkställighet anpassas till det påföljdssystem som föreslår. Konsekvenser av våra förslag Ett genomförande av de förslag som lämnas i denna promemoria kommer i olika avseenden att påverka personer som misstänks, åtalas och döms för brott, polismyndigheterna, , personer som anlitas som försvarsadvokater, de allmänna domstolarna och Kriminalvården. Enligt vår bedömning kommer ett genomförande av förslagen inte att medföra några kostnadsökningar för det allmänna utöver vissa initiala omställningskostnader. Förslagen förväntas inte heller medföra några ekonomiska konsekvenser för företag eller andra enskilda. 2021/22:17 Bilaga 4 2021/22:17 Bilaga 5 Utdrag ur lagförslaget i departementspromemorian Processrättsliga konsekvenser av förslag (Ds 2012:54) Förslag till lag om ändring i lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare Härigenom föreskrivs att 25 och 27–30 a §§ lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare ska ha följandelydelse. Mål i tingsrätt och hovrätt mot Mål i tingsrätt och hovrätt mot den som inte har fyllt tjugoett år den som inte har fyllt ska, skall, om det inte möter hinder, om det inte möter hinder, som särskilt har utsetts av som särskilt har utsetts av Detsamma skall gälla i fråga Detsamma ska gälla i fråga om om nämndemän som anlitas för tjänstgöring i sådana mål. tjänstgöring i sådana mål. I mål som rör brott på vilket endast böter kan följa får andra än dem som avses i första stycket anlitas. Mål mot den som inte har fyllt Mål mot den som inte har fyllt tjugoett år skall, om målet avser ska, om målet avser brott brott på vilket fängelse kan följa, på vilket fängelse kan följa, såvitt såvitt möjligt sättas ut till möjligt sättas ut till handläggning i handläggning i sådan ordning att sådan ordning att målet inte tilldrar Om offentlighet vid förhandling i Om offentlighet vid förhandling i mål mot den som inte har fyllt mål mot den som inte har fyllt arton tjugoett år är till uppenbar år är till uppenbar olägenhet till olägenhet till följd av den följd av den uppmärksamhet den uppmärksamhet den tilltalade kan tilltalade kan antas bli föremål för, antas bli föremål för, får rätten får rätten besluta att målet ska förordna att målet skall handläggas handläggas inom stängda dörrar. inom stängda dörrar. Anser rätten att ett sådant beslut bör att ett sådant förordnande bör meddelas och är också någon som meddelas och är också någon som har fyllt tilltalad i målet, har fyllt tjugoett år tilltalad i målet får åtalet mot den som är under 1Senaste lydelse 2001:152. 2Senaste lydelse 2005:691. I mål mot den som inte har fyllt ska, om det inte möter synnerliga hinder, domen avkunnas muntligen vid huvudförhandlingen. I övrigt gäller 30 kap 7 § . skall rätten, om det kan ske utan att handläggas som ett särskilt utredningen avsevärt försvåras, handlägga åtalet mot den som är under tjugoett år som ett särskilt Även om beslut meddelas enligt andra stycket får rätten medge att den tilltalades anhöriga, liksom annan vars närvaro kan väntas bli till nytta, får närvara vid handläggningen. I mål mot den som inte har fyllt I mål mot den som inte har fyllt huvudförhandling även om det inte huvudförhandling även om det inte finns anledning att döma till annan finns anledning att döma till annan påföljd än böter. påföljd än böter. Rätten får döma till ungdomsvård Rätten får döma till ungdomsvår endast om det i målet finns ett endast om det i målet finns ett yttrande av nämnden med det yttrande av nämnden med det innehåll som avses i 11 §. innehåll som avses i 11 §. inte finns särskilda skäl krävs ett sådant yttrande också för att rätten skall få döma den som inte har fyllt tjugoett år till fängelse i mer än tre Mål mot den som inte har fyllt Mål mot den som inte har fyllt tjugoett år ska alltid behandlas Väcks allmänt åtal mot den som inte har fyllt för ett brott för vilket det är föreskrivet fängelse , ska de tidsfrister iakttas som är föreskrivna för åtgärder i mål där den tilltalade är häktad. Inhämtar rätten yttrande från socialnämnden enligt 28 §, ska nämnden yttra sig inom sådan tid att rätten kan hålla huvudförhandling enligt reglerna i andra stycket. Om ärendets beskaffenhet föranleder det, får yttrandet med rättens medgivande lämnas . I mål mot den som inte har fyllt tjugoett år skall, om det inte möter synnerliga hinder, domen avkunnas muntligen vid huvudförhandlingen. I övrigt gäller 30 kap. 7 § . 3Senaste lydelse 2006:894. 4Senaste lydelse 2010:577. 5Senaste lydelse 1994:1760. 2021/22:17 Bilaga 5 2021/22:17 Bilaga 5 I mål om undanröjande av påföljd I mål om undanröjande av påföljd enligt 32 kap. 4 § skall enligt 32 kap. 10 § ska 26 och 30 §§ tillämpas, varvid vad 26 och 30 §§ tillämpas, varvid vad som i dessa paragrafer sägs om som i dessa paragrafer sägs om huvudförhandling ska tillämpas på på sammanträde som hålls i målet sammanträde som hålls i målet om om undanröjande av påföljd. undanröjande av påföljd. Denna lag träder i kraft . 6Senaste lydelse 2006:894. Förteckning över remissinstanserna (Ds 2012:54) Efter remiss har yttrande över promemorian lämnats av ombudsmän, , Hovrätten över och , Hovrätten för , Hovrätten för Nedre , Attunda tingsrätt, , , , , , , , , , Kammarrätten i , Förvaltningsrätten i , Förvaltningsrätten i , Justitiekanslern, ,Säkerhetspolisen,Kriminalvården, i , i , , , Datainspektionen, , , , , ,, , , (), (), kommun, Kommuner och Regioner (tidigare Kommuner och Landsting), , , och . Svar har inte inkommit från , , , , kommun, kommun, , kommun, kommun, kommun, , kommun, , kommun, kommun, , , , kommun, kommun, kommun, Bodens kommun, , , , Föreningen , frivilliga samhällsarbetare, , (Stiftelsen ), I Samhället, X- eller . , , (), , , kommun, kommun, , , TCO, , , och – Barnens Rätt I Samhället har avstått från att yttra sig över förslagen. 2021/22:17 Bilaga 6 2021/22:17 Bilaga 7 Sammanfattning av betänkandet Slopad straffrabatt för unga myndiga (SOU 2018:85) Vi har haft i uppdrag att överväga och föreslå ändringar beträffande den straffrättsliga särbehandlingen av lagöverträdare i åldersgruppen 18–i syfte att åstadkomma att påföljdsbestämningen för denna åldersgrupp ska motsvara den som gäller för andra myndiga lagöverträdare. I fråga om straffmätning har uppdraget varit att •överväga och föreslå hur en ordning bör utformas som innebär att lagöverträdare i åldersgruppen 18–behandlas som andra myndiga lagöverträdare vid straffmätningen, •analysera konsekvenserna av en sådan ordning för lagöverträdare i åldersgruppen 15–och mot den bakgrunden överväga olika modeller för hur straffmätningen för lagöverträdare i ålders-gruppen 15–skulle kunna ske samt bedöma behovet av följdändringar, och •lämna de författningsförslag som behövs. I fråga om påföljdsval har vårt uppdrag varit att •överväga och föreslå hur en ordning bör utformas som innebär att lagöverträdare i åldersgruppen 18–behandlas som andra myndiga lagöverträdare vid påföljdsvalet och i processuellt hänseende, och •lämna de författningsförslag som behövs. Vi har alltså inte haft i uppdrag att överväga om den straffrättsliga och straffprocessuella särbehandlingen av lagöverträdare i åldern 18–ska upphöra, utan att överväga och föreslå hur ett avskaffande av särbehandlingen kan genomföras beträffande denna åldersgrupp. I fråga om lagöverträdare i åldern 15–har uppdraget formulerats mer öppet. Avseende den åldersgruppen har uppgiften varit att presentera och överväga olika modeller. (Våra direktiv återfinns i bilaga 1.) Som en bakgrund till våra överväganden har vi tagit del av vad som gäller i fråga om särbehandling av unga lagöverträdare i , , , och . I alla dessa länder finns det uttryckliga bestämmelser om särbehandling av de allra yngsta lagöverträdarna, även om sättet för särbehandling varierar mellan länderna. Även i fråga om lagöverträdare som har fyllt varierar regelverkens utformning. I finsk rätt särbehandlas lagöverträdare i åldern 18–såväl vid påföljdsvalet som i fråga om villkorlig frigivning. Motsvarande gäller enligt isländsk rätt. Även tysk rätt ger utrymme för särbehandling av lagöverträdare i denna åldersgrupp. I dansk rätt finns däremot inte någon bestämmelse om särbehandling av lagöverträdare i åldern 18–vid påföljdsbestämningen. kan ålder under vara skäl för villkorlig frigivning, enligt den danska rätten, vilket i praktiken innebär en nedsättning av det faktiska straffet med en tredjedel eller hälften av det Även i norsk rätt saknas uttryckliga bestämmelser om lagöverträdare i åldern 18–men där anses låg ålder vara en generell faktor som beaktas vid påföljdsbestämningen. Slutsatsen i denna del är att lagöverträdare i såväl åldersgruppen 15–17 år som åldersgruppen 18–särbehandlas i mildrande riktning vid påföljdsbestämningen och/eller i fråga om villkorlig frigivning i de länder som har varit föremål för denna genomgång, med reservation för att det inte går att slå fast exakt vid vilken ålder som beaktandet av låg ålder upphör enligt det norska synsättet. Ungdomspåföljder, hjärnforskning och ungdomsbrottslighet Som en bakgrund till våra överväganden har vi också undersökt hur olika påföljder har tillämpats i fråga om unga lagöverträdare , hur det psykologiska och neurologiska forskningsläget av relevans för frågor om påföljder för unga ser ut och hur ungdomsbrottsligheten har utvecklats . Till att börja med konstaterar vi att det finns en viss, om än begränsad, korsvis tillämpning av de särskilda ungdomspåföljderna och påföljder som är avsedda för vuxna. Det förekommer att lagöverträdare i åldern 15–döms till exempelvis fängelse, villkorlig dom och skyddstillsyn som det förekommer att lagöverträdare som är eller äldre döms till exempelvis ungdomsvård. I denna del konstaterar vi vidare att domstolarna i några domar har diskuterat straffvärden motsvarande livstids fängelse för tilltalade som begått brott i åldern 18–i mål där påföljden har bestämts till fängelse . Slopad s.k. ungdomsreduktion för lagöverträdare i åldern 18–kan därför förväntas leda till ytterligare någon livstidsdom eller några livstidsdomar . Av den psykologiska forskning som finns på området framgår att människor uppnår social och emotionell mognad först i 19–21-årsåldern och att förmågan till självkontroll är fullt utvecklad först . Den neurologiska forskningen – som ger stöd åt de psykologiska forskningsresultaten – talar för att hjärnan är fullt utvecklad först . När det kommer till ungdomsbrottslighetens utveckling talar tillgänglig statistik för att ungdomsbrottsligheten minskar och att den trenden – i huvudsak – gäller även när enskilda allvarliga brottstyper eller klasser av brottstyper studeras. Mot denna bakgrund drar vi slutsatsen att det inte finns något empiriskt, eller erfarenhetsbaserat, stöd för skärpta påföljder för unga lagöverträdare. 2021/22:17 Bilaga 7 Utgångspunkter för en reform Våra överväganden och förslag bygger på följande allmänna utgångspunkter: •Påföljdens stränghet ska stå i proportion till brottets allvar. •Den allmänna repressionsnivån ska inte vara högre än nödvändigt. Detta följer av principerna om framåtblickande proportionalitet och humanitet. Även en mindre generell straffskärpning kräver rationell argumentation och vägande sakskäl. •Rationellt beslutsfattande i fråga om påföljder kräver att den s.k. konformitetsprincipen och den s.k. skuldprincipen beaktas. Endast den som vid gärningstillfället kunde rätta sig efter strafflagen – och begick gärningen med uppsåt eller av oaktsamhet – får dömas till ansvar. Dessa principer är relevanta även i fråga om vilken påföljd som bör utdömas för ett brott. Graden av skuld påverkar graden av klandervärdhet, vilken ska återspeglas i straffvärdet. •Ett ökat bruk av fängelsestraff kan vara kontraproduktivt genom att det motverkar de dömdas återanpassning i samhället. Fängelsestraff kan leda till att lagöverträdare fostras in i en kriminell livsstil och därmed en ökad återfallsrisk. Vidare finns det en risk för att repressionshöjningar leder till en s.k. repressionsspiral med återkommande krav på skärpningar. En utgångspunkt är därför att en mer långtgående repressionshöjning än den som uppdraget kräver bör genomföras endast om det finns starka skäl för en sådan. •För att motverka brottsligheten krävs brottsförebyggande åtgärder i vidsträckt mening, exempelvis åtgärder inom bl.a. utbildningsväsendet, arbetslivet samt social- och hälsovården eller konkreta åtgärder i form av t.ex. stöldskydd av egendom. Vidare är det viktigt att de brottsutredande myndigheternas verksamhet är effektiv så att en så stor del av brotten som möjligt upptäcks, utreds och kan leda till fällande dom. Våra förslag måste ses i ljuset av behovet av åtgärder på områden utanför straffrätten. •Vad gärningspersonen har gjort efter gärningen påverkar inte straffvärdet och detsamma gäller, något förenklat, omständigheter före gärningen.