prop · H803174 · 2021-04-13 00:00:00 — 1.en ledamot av den styrelse som finns för samfälligheten, 2.den som är utsedd att förvalta samfällighetens angelägenheter, eller 3.om det inte finns någon styrelse eller förvaltare, någon av sam- fällighetens delägare för att hållas tillgänglig för de andra delägarna. Ett meddelande enligt 20, 24 eller 29 § som ska skickas till en bostads- rättshavare som saknar känd adress, får i stället skickas till en ledamot av styrelsen för bostadsrättsfören- ingen. Om ett meddelande enligt 20, 24 Om ett meddelande enligt 20, 24 eller 29 § ska skickas till ett stort eller 30 § ska skickas till ett stort antal personer som inte är sam- antal personer som inte är sam- fälligheter eller bostadsrättshavare, fälligheter eller bostadsrättshavare, 14Tidigare 5 kap. 31 § upphävd genom 2017:965. 2020/21:174 och det skulle innebära större och det skulle innebära större kostnader och besvär än vad som är kostnader och besvär än vad som är försvarligt med hänsyn till ända- försvarligt med hänsyn till ända- målet med meddelandet att skicka målet med meddelandet att skicka det till var och en av dem, får kom- det till var och en av dem, får kom- 1.om meddelandet är ett sådant som avses i 20 §, låta bli att skicka det enligt 20 § 1, och 2. om meddelandet är ett sådant 2. om meddelandet är ett sådant som avses i 24 eller 29 §, i stället som avses i 24 eller 30 §, i stället för att skicka det, kungöra med- för att skicka det, kungöra med- delandet genom att anslå det på delandet genom att anslå det på a)föra in det i en ortstidning, eller b)sprida ett informationsblad om kungörelsen till de boende som är berörda, om det stora antalet mottagare av meddelandet är boende. Om kungörelsen avser ett med- Om kungörelsen avser ett med- delande enligt 29 §, ska det av kun- delande enligt 30 §, ska det av kun- görelsen framgå vilket beslut som görelsen framgå vilket beslut som meddelandet avser, när beslutet till- meddelandet avser, när beslutet till- kännagavs och vad den måste göra kännagavs och vad den måste göra som vill överklaga beslutet. som vill överklaga beslutet. kungörelsen förs in i en ortstidning, kungörelsen förs in i en ortstidning, ska det ske som beslutet ska det ske som beslutet Beslut att inte anta, ändra eller Ett beslut att inte anta, ändra eller upphäva en detaljplan ska innehålla de huvudsakliga skälen Lydelse enligt prop. I fråga om förslag till och beslut I fråga om förslag till och beslut om att anta, ändra eller upphäva om- om att anta, ändra eller upphäva om- tillämpa bestämmelserna om förslag tillämpa bestämmelserna om förslag till och antagande av en detaljplan i till och antagande av en detaljplan i 7 §, 8 § förutom i den del som avser 7 §, 8 § förutom i den del som avser grundkartor, 9, 10 och 11 §§, 11 c § grundkartor, 9, 10 och 11 §§, 11 c § första stycket, 11 d–15, 17, 18, 19 första stycket, 11 d–15, 17, 18, 19 och 20 §§, 21 § första stycket, 22 och 20 §§, 21 § första och andra och 22 a §§, 23 § första stycket, 24, styckena, 22 och 22 a §§, 23 § första 25, 27, 29 och 30 §§, 32 § 1 och 2, stycket, 24, 25, 27, 29–31 §§, 32 § 1 33–35 och 38 §§. och 2, 33–35 och 38 §§. en ska det som sägs om detaljplan avse områdesbestämmelserna. ningen ska det som sägs om detalj- Prop. 2020/21:174 plan avse områdesbestämmelserna. Kommunala beslut enligt denna lag får inte överklagas i den del de avser 1.avbrytande av ett planarbete, 2.planbesked enligt 5 kap. 2 §, 3.andra frågor om gatukostnader än de som avses i 1 § 6, 4.villkorsbesked enligt 9 kap. 19 §, 5.förlängd handläggningstid enligt 9 kap. 27 §, 6.behovet av kontrollansvarig, särskilt sakkunnig, tekniskt samråd eller slutsamråd, 7.ingripandebesked enligt 11 kap. 7 §, eller 8.en fråga som redan är avgjord genom en detaljplan, områdesbestäm- melser eller ett förhandsbesked. Att tvister rörande gatukostnader prövas av mark- och miljödomstol framgår av 15 kap. 10 §. Beslut enligt 3 kap. 9 § enligt 3 kap. 9 § stycket eller 5 kap. 11 a § eller 5 kap. 11 a § stycket om huruvida en betydande stycket om huruvida en betydande miljöpåverkan kan antas får inte miljöpåverkan kan antas får inte En sådan ideell förening eller En sådan ideell förening eller annan juridisk person som avses i annan juridisk person som avses i 16 kap. 13 § får över- 16 kap. 13 § får över- klaga ett beslut att anta, ändra eller upphäva en detaljplan som kan 1. ett beslut att anta, ändra eller antas medföra en betydande miljö- upphäva en detaljplan vars genom- påverkan på grund av att plan- förande kan antas medföra en området får tas i anspråk för verk- betydande miljöpåverkan på grund samheter eller åtgärder som anges av att planområdet får tas i anspråk i 4 kap. 34 § denna lag. på ett sådant sätt som anges i 4 kap. 34 § andra stycket denna lag, och 2. ett beslut att ge bygglov eller positivt förhandsbesked för en åt- gärd som anges i 4 kap. 2 § första stycket 3 a och som ska föregås av en bedömning av om åtgärden kan antas medföra en betydande miljö- Rätten att överklaga enligt första stycket gäller dock inte beslut som rör Försvarsmakten, Fortifikations- 15 Senaste lydelse 2020:76. Regeringen får meddela föreskrifter om 1. att åtgärder som avses i 4 kap. 2 § första stycket 3 a i vissa fall inte ska antas medföra en betydande 2. när det kan antas medföra en detaljplan på grund av en sådan användning som avses i 4 kap. 34 § a) vidta en andra stycket kan antas medföra en 4 kap. 2 § första stycket 3, eller betydande miljöpåverkan, och b) genomföra en detaljplan på grund av ett sådant ianspråktag- ande som avses i 4 kap. 34 § andra 2. undantag från kommunens skyldighet enligt 5 kap. 32 39 § att skicka handlingar om detalj- 39 § att skicka handlingar om detalj- Regeringen får meddela ytter- ligare föreskrifter om vilka upp- gifter som en ansökan om lov eller förhandsbesked avseende en åtgärd enligt 4 kap. 2 § första stycket 3 a ska innehålla för att åtgärdens miljö- påverkan ska kunna bedömas. föreskrifter om att ett beslut om lov eller förhandsbesked avseende en stycket 3 a ska innehålla en redo- visning av de skäl som medför att åtgärden kan antas eller inte kan antas medföra en betydande miljö- påverkan. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Äldre bestämmelser, förutom 4 kap. 34 §, 13 kap. 12 § och 16 kap. 1 §, gäller fortfarande för ärenden om detaljplaner och områdesbestämmel- ser som har påbörjats före ikraftträdandet samt för mål och ärenden som 16 Senaste lydelse 2020:76. avser överklagande och överprövning av sådana planer och bestämmelser, till dess målet eller ärendet är slutligt avgjort. 3.Äldre bestämmelser, förutom 4 kap. 2 §, 13 kap. 12 § och 16 kap. 7 a §, gäller fortfarande för ärenden om bygglov eller förhandsbesked där ansökan har kommit in till före ikraftträdandet samt för mål och ärenden som avser överklagande och överprövning av sådana mål och ärenden, till dess målet eller ärendet är slutligt avgjort. 2020/21:174 3 Ärendet och dess beredning Europeiska kommissionen har i en formell underrättelse (M2019/01829) framfört synpunkter på hur det s.k. MKB-direktivet har genomförts i svensk rätt, dvs. och rådets direktiv /92/EU av om bedömning av inverkan på miljön av vissa offentliga och privata projekt, i lydelsen enligt Europa- parlamentets och rådets direktiv /52/EU. Med anledning av de synpunkter som kommissionen har framfört när det gäller det svenska genomförandet av MKB-direktivet, har en översyn av genomförandet inletts inom . Den formella under- rättelsen omfattar det svenska genomförandet i stort och inte enbart hur MKB-direktivet har genomförts i (2010:900), för- kortad PBL. Översynen i fråga om resulterade i promemorian Genomförandet av MKB-direktivet i (Ds 2020:19). Promemorian innehåller förslag som syftar till att förtydliga genomförandet av direktivet i . En sammanfattning av promemorian finns i bilaga 1 och lagförslagen i promemorian finns i bilaga 2. Promemorian har remissbehandlats. En förteckning över remissinstans- erna finns i bilaga 3. Remissyttrandena finns tillgängliga i Finansdeparte- mentet (Fi2020/03324). Regeringen beslutade att ge en särskild utredare i uppdrag att bl.a. se över hur översiktsplaneringen kan utvecklas för att underlätta efterföljande planering och hur kommunen kan ges större möjlig- heter att besluta om en bebyggelse behöver regleras med en detaljplan (dir. 2017:6). Enligt direktiven skulle utredaren bl.a. föreslå hur kravet på detaljplan kan begränsas och hur angränsande lagstiftning kan utformas samt analysera hur förslagen förhåller sig till kraven i MKB-direktivet. Utredningen antog namnet . över- lämnade utredningen delbetänkandet Detaljplanekravet (SOU 2017:64). Betänkandet har remissbehandlats. Remissyttrandena finns tillgängliga i (Fi2019/01234). Förslagen i betänkandet låg till grund för förslagen i propositionen Ett tydligare och enklare detaljplane- krav (prop. 2017/18:167). I propositionen anges att förslaget om ett nytt bemyndigande att meddela föreskrifter om när ett byggnadsverk eller dess användning kan antas medföra en betydande miljöpåverkan bereds vidare i (s. 6). uppdrag omfattade även att utreda behovet av och förutsättningarna för att införa en privat initiativrätt till detaljplane- läggning. Utredningen överlämnade slutbetänkandet Privat initiativrätt – Planintressentens medverkan vid detaljplaneläggning (SOU 2019:9). Lagförslagen från slutbetänkandet behandlas i huvudsak i den pro- position med samma namn som regeringen beslutade om (prop. 2020/21:131). Utredningens förslag att ett s.k. detaljplaneprogram inte ska omfattas av kravet på avgränsningssamråd (samma SOU s. 170– 173) hanteras dock inom ramen för denna proposition. En sammanfattning av slutbetänkandet finns i bilaga 4 och lagförslagen i betänkandet finns i bilaga 5. Slutbetänkandet har remissbehandlats. En förteckning över remiss- Prop. 2020/21:174 instanserna finns i bilaga 6. Remissyttrandena finns tillgängliga i Finans- departementet (Fi2019/01294). Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över lagförslagen i bilaga 7. Lagrådets yttrande finns i bilaga 8. Regeringen har i allt väsentligt följt Lagrådets förslag. Lagrådets synpunkter behandlas i avsnitt 6.2.1, 6.2.2 och 6.2.5 och i författningskommentaren (avsnitt 9). I förhållande till lagrådsremissen har dessutom några språkliga och redaktionella ändringar gjorts. 4EU-rättsliga och internationella krav Inom finns det två direktiv om miljöbedömningar. Dessa är det s.k. MKB-direktivet (och rådets direktiv /92/EU av om bedömning av inverkan på miljön av vissa offentliga och privata projekt) och det s.k. SMB-direktivet (Europaparla- mentets och rådets direktiv /42/EG av om bedöm- ning av vissa planers och programs miljöpåverkan). Bestämmelser med krav som rör allmänhetens deltagande i utarbetandet av planer och program finns också i det s.k. direktivet om allmänhetens deltagande (Europaparla- mentets och rådets direktiv /35/EG av om åtgärder för allmänhetens deltagande i utarbetandet av vissa planer och program avseende miljön). Utöver dessa direktiv finns det också krav på miljökonsekvensbeskriv- ningar och miljörapporter i den s.k. Esbokonventionen (konventionen om miljökonsekvensbeskrivningar i ett gränsöverskridande sammanhang, SÖ 1992:1) samt i protokollet till konventionen (SÖ 2006:24). Kraven i direktiven och konventionen har ett nära samband med den s.k. Århuskonventionen (konventionen om tillgång till information, allmän- hetens deltagande i beslutsprocesser och tillgång till överprövning i miljö- frågor, SÖ 2005:28). MKB-direktivet innehåller bestämmelser som ska säkerställa att en syste- matisk bedömning av miljöpåverkan genomförs för projekt som på grund av sin art, storlek eller lokalisering medför en betydande miljöpåverkan. För detta ändamål föreskrivs tillståndsplikt och krav på en bedömning av deras påverkan innan tillstånd ges. I bilaga I till direktivet finns en lista över de projekt som alltid kan antas medföra en betydande miljöpåverkan och för vilka en miljökonsekvens- bedömning och tillståndsprövning är obligatoriska. I bilaga II till direk- tivet finns en lista över de projekt där medlemsstaterna själva får bedöma från fall till fall eller med tillämpning av gränsvärden eller kriterier om en 2020/21:174 miljökonsekvensbedömning bör göras. Vid prövningen av om en miljö- konsekvensbedömning ska göras för projekt som anges i bilaga II till direktivet ska de urvalskriterier som anges i bilaga III till direktivet tillämpas. Denna del kallas i svensk rätt för undersökning (engelskans screening). De typer av projekt som omfattas av direktivet är dels sådana som i tillståndsprövas enligt – miljöfarlig verksamhet (9 kap.) och vattenverksamhet (11 kap.) – dels sådana som huvudsakligen prövas enligt annan lagstiftning, t.ex. vägar, järnvägar och projekt som kräver bygglov. I fråga om de projekt för vilka en miljökonsekvensbedömning ska göras ställer direktivet krav på att verksamhetsutövaren ska utarbeta en miljö- konsekvensbeskrivning, vars innehåll regleras i den sista bilagan till direk- tivet, bilaga IV. Vilka krav som i det enskilda fallet kan ställas på en miljö- konsekvensbeskrivning avgörs från fall till fall (avgränsning, engelskans scoping). Processen innefattar även samråd, granskning och bedömning och avslutas med ett beslut om tillstånd. Direktivet innehåller också bestämmelser om vad som gäller när ett projekt kan antas medföra en betydande miljöpåverkan på miljön i en annan medlemsstat. För de verksamheter och åtgärder som inte bedöms ha en betydande miljöpåverkan eller som inte finns upptagna i vare sig bilaga I eller II ställer MKB-direktivet inte några krav på vare sig tillståndsplikt eller en bedömning av deras miljöpåverkan. Det ursprungliga MKB-direktivet ändrades genom rådets direktiv /11/EG av om ändring av direktiv /337/EEG om bedömning av inverkan på miljön av vissa offentliga och privata projekt. Direktivet har även ändrats genom och rådets direktiv /35/EG av om åtgärder för allmänhetens deltagande i utarbetan- det av vissa planer och program avseende miljön. Denna ändring genom- fördes i syfte att anpassa direktivet till Århuskonventionen. Eftersom MKB- direktivet hade ändrats kodifierades det och dess officiella namn är och rådets direktiv /92/EU av om bedömning av inverkan på miljön av vissa offent- liga och privata projekt. Sedan kodifieringen av MKB-direktivet har direktivet ändrats genom och rådets direktiv /52/EU av om ändring av direktiv /92/EU om bedömning av inverkan på miljön av vissa offentliga och privata projekt. Många av ändringarna är förtyd- liganden med anledning av rättspraxis. Andra syftar t.ex. till att effektivisera förfarandet och öka kvaliteten på beslutsunderlaget och miljöbedömningarna. Bland ändringarna kan nämnas att det nu ställs krav på att det ska finnas samordnade eller gemensamma förfaranden i förhål- lande till det s.k. art- och habitatdirektivet och det s.k. fågeldirektivet (artikel 2.3), att miljökonsekvensbedömningen ska omfatta fler miljö- aspekter (artikel 3.1) och att kraven på det underlag som ska finnas inför ett beslut om betydande miljöpåverkan förtydligas (artikel 4.4). Dessutom ställs krav på att lokala och regionala myndigheter, som på grund av sitt särskilda miljöansvar kan bli berörda, ska delta i samråden (artikel 6.1) och att allmänheten ska informeras elektroniskt (artikel 6.2). Syftet med SMB-direktivet är att integrera miljöaspekter vid utarbetande och antagande av vissa planer och program vars genomförande kan antas medföra betydande miljöpåverkan. SMB-direktivet är tillämpligt på planer och program som tas fram eller antas av en myndighet eller kommun eller som antas genom ett lagstift- ningsförfarande. Det ska vara fråga om planer och program som krävs enligt lag eller annan författning. Av definitionen av plan och program (artikel 2a) framgår också att ändringar av planer och program omfattas av direktivet. En sista förutsättning för att en plan eller ett program ska omfat- tas av direktivet är att genomförandet av planen eller programmet kan antas medföra en betydande miljöpåverkan. De planer och program som omfattas av direktivets tillämpningsområde kan delas upp i två grupper. I den första gruppen finns planer och program som typiskt sett kan antas medföra en betydande miljöpåverkan. Denna grupp kan i sin tur delas upp i två kategorier, dels planer och program som upprättas för vissa i direktivet uppräknade områden såsom energi, avfall, transporter m.m. och som anger förutsättningarna för tillstånd till verk- samheter som omfattas av bilaga I eller II till MKB-direktivet, dels planer och program som kan antas påverka s.k. Till den andra gruppen hör planer och program som inte typiskt sett anses medföra en betydande miljöpåverkan utan där bedömningen av miljöpåverkan i stället ska göras i det enskilda fallet. Till denna grupp hör planer och program som omfattas av den första gruppen men som endast gäller små områden på lokal nivå och planer och program inom andra områden än de som omfattas av den första gruppen och som anger förutsättningarna för andra verksamheter och åtgärder än de som räknas upp i bilagorna till MKB-direktivet. I sådana fall ska bedömningen av miljöpåverkan ske i det enskilda fallet och utifrån vissa i direktivet fastställda kriterier. Inom ramen för miljöbedömningen ska en miljörapport tas fram. I rapporten ska den betydande miljöpåverkan redovisas och rimliga alterna- tiv med hänsyn till planens eller programmets syfte och geografiska räck- vidd identifieras, beskrivas och bedömas. De uppgifter som en miljörapport ska innehålla listas i bilaga I till direktivet. I direktivet finns bestämmelser om samråd med myndigheter och allmänhet. När planen eller programmet tas fram ska hänsyn tas till och de synpunkter som lämnats vid samråd. När en plan eller ett program har antagits ska berörda myndig- heter och allmänheten informeras. Direktivet innehåller också bestämmelser om vad som gäller när genomförandet av en plan eller ett program kan antas medföra en betydande miljöpåverkan i en annan medlemsstat. SMB-direktivets bestämmelser har genomförts i svensk rätt genom bestämmelser i bl.a. 6 kap. och i . Esbokonventionen trädde i kraft för . Enligt konventionen ska en verksamhet, som kan antas förorsaka en betydande skadlig gränsöverskridande påverkan och som närmare anges i en bilaga 2020/21:174 till konventionen, föregås av en underrättelse till varje fördragspart och inte senare än när allmänheten i det egna landet informeras om den. Syftet med underrättelsen är att säkerställa tillräckliga och effektiva överläggningar. De projekt som omfattas av bilagan är t.ex. motor- och järnvägar, flygplatser, hamnar och vissa större industrianlägg- ningar, värmekraftverk och förbränningsanläggningar. I konventionen anges att en miljökonsekvensbeskrivning ska upprättas och att den ska innehålla vissa uppgifter som närmare preciseras i en bilaga till konventionen. Miljökonsekvensbeskrivningen ska överlämnas till den utsatta fördragsparten för vidare distribution till myndigheter och allmän- het i de områden som kan antas bli påverkade. Upphovsparten ska efter att miljökonsekvensbeskrivningen färdigställts inleda samråd med den utsatta parten angående den föreslagna verksamhetens eventuella gränsöverskrid- ande påverkan och åtgärder för att reducera eller eliminera denna påver- kan. Konventionen ändrades 2001 i fråga om allmänhetens rätt att delta i processen. Ändringarna trädde i kraft för . Ytterligare en ändring i fråga om vilka verksamheter som ska omfattas av konventionen antogs 2004. Den senaste ändringen har ännu inte trätt i kraft. I fråga om planer och program i gränsöverskridande sammanhang antogs ett protokoll till Esbokonventionen – protokollet av om strategiska miljöbedömningar. Protokollet trädde i kraft för . I protokollet regleras bl.a. vilka planer och pro- gram som berörs av protokollet genom att de kan antas medföra en betyd- ande påverkan på miljön. Av protokollet framgår också vilka uppgifter en miljörapport ska innehålla och hur samråd ska genomföras. De flesta av protokollets bestämmelser har en motsvarighet i SMB-direktivet. Esbokonventionen genomförs i svensk rätt genom bestämmelser i 6 kap. och miljöbedömningsförordningen (2017:966). Århuskonventionen trädde i kraft . är part till kon- ventionen . Konventionens innehåll och syfte Konventionen vilar på princip 10 i Riodeklarationen om miljö och utveck- ling, som antogs vid om miljö och utveckling i . Denna princip anger att miljöfrågor hanteras bäst när alla berörda medborgare deltar på lämplig nivå. På det nationella planet ska, enligt principen, varje individ ha skälig tillgång till den miljöinformation som finns hos offentliga organ, inklusive information om farliga material och verksamheter i deras samhällen och det ska ges möjlighet att delta i beslutsprocessen. Stater ska underlätta och uppmuntra folkligt medvet- ande och deltagande genom att se till att information finns lätt åtkomlig. Tillgång till effektiva juridiska och administrativa procedurer inklusive rättsmedel för upprättelse och gottgörelse ska erbjudas. I konventionen förklaras att ett tillfredsställande miljöskydd är väsent- Prop. 2020/21:174 ligt för människors välbefinnande och för deras åtnjutande av grundlägg- ande mänskliga rättigheter. Varje människa har rätt att leva i en miljö som är förenlig med hälsa och välbefinnande men har också en skyldighet att, både ensam och tillsammans med andra, skydda och förbättra miljön för nuvarande och kommande generationer. För att kunna hävda denna rättig- het och fullgöra denna skyldighet anger konventionen att medborgarna måste ha tillgång till miljöinformation, rätt att delta i beslutsprocesser och tillgång till rättslig prövning i miljöfrågor. Konventionens bestämmelser utgör en minimistandard för rättigheterna. Enligt konventionen har icke- statliga organisationer som främjar miljöskydd och som uppfyller de krav som uppställs i nationell rätt en särskilt viktig roll och de tillerkänns därför samma rättigheter som den berörda allmänheten i övrigt. Konventionen bygger på tre grundprinciper som brukar kallas konven- tionens tre pelare: –Allmänhetens rätt att ta del av miljöinformation som finns hos myn- digheter. –Allmänhetens rätt att delta i beslutsprocesser som har inverkan på miljön. –Allmänhetens tillgång till rättslig prövning i miljöfrågor. Miljöorganisationers tillgång till rättslig prövning Enligt artikel 9.2 i Århuskonventionen är konventionens parter skyldiga att se till att den berörda allmänhet som har ett tillräckligt intresse eller som hävdar att en rättighet kränkts, har rätt att få den materiella och formella giltigheten av sådana beslut, handlingar och underlåtenheter som omfattas av artikel 6 prövade av domstol eller något annat oberoende och opartiskt organ som inrättats genom lag. Den berörda allmänheten utgörs av såväl fysiska och juridiska personer som föreningar, organisationer och grupper (artikel 2.4). Icke-statliga organisationer som främjar miljöskydd och som uppfyller de krav som ställs i nationell rätt tillerkänns uttryckligen denna rätt till prövning och presumeras ha ett tillräckligt intresse av beslut på miljöområdet samt rättigheter som kan kränkas (artikel 9.2 läst till- sammans med artikel 2.5). De beslut som omfattas av artikel 6 i konventionen är i första hand beslut om tillstånd till sådana verksamheter som uttryckligen anges i bilaga I till konventionen, såsom större miljöfarliga verksamheter och infrastruktur- projekt (punkterna 1–19). Vidare omfattas beslut om tillstånd till alla andra verksamheter där allmänhetens deltagande är föreskrivet enligt ett förfar- ande för bedömning av miljöpåverkan i enlighet med den nationella lag- stiftningen (punkten 20). Artikel 6 ska även, i enlighet med nationell rätt, tillämpas på beslut om tillstånd till verksamheter som inte anges i bilaga I men som kan ha en betydande miljöpåverkan (artikel 6.1b).