prop · H803150 · 2021-03-23 00:00:00 — lämplig för uppdraget. Av 10 e § framgår att socialnämnden när en tillfällig vårdnadshavare har utsetts ska fortsätta att verka för en varaktig lösning av vårdnadsfrågan och, när förutsättningar finns för det, väcka talan om att flytta över vårdnaden från den tillfälliga vårdnadshavaren till en eller två särskilt förordnade vårdnadshavare. 10 e § När en tillfällig vårdnadshavare har utsetts för ett barn, ska socialnämnden Prop. 2020/21:150 fortsätta att verka för en varaktig lösning av vårdnadsfrågan. När förutsättningar finns för det ska rätten, på talan av socialnämnden, flytta över vårdnaden från den tillfälliga vårdnadshavaren till en eller två särskilt förordnade vårdnadshavare. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om socialnämndens hantering och domstolens prövning av vårdnadsfrågan sedan en tillfällig vårdnadshavare har utsetts. Övervägandena finns i avsnitt 10.4. I första stycket slås det fast att sedan en tillfällig vårdnadshavare har utsetts för ett barn ska socialnämnden fortsätta att verka för en varaktig lösning av vårdnadsfrågan. Åtgärder för att kunna förse barnet med en särskilt förordnad vårdnadshavare ska alltså vidtas när en tillfällig vårdnadshavare har utsetts. Ambitionen ska vara att en varaktig lösning ska vara på plats så snart som det i det enskilda fallet är möjligt, eftersom det i de allra flesta fall är vad som är bäst för barnet (se 2 a §). De hinder som fanns för en omedelbar lösning i vårdnadsfrågan behöver tas om hand. I de flesta fall innebär det att hitta en eller två personer som barnet kan och rimligen bör acceptera som vårdnadshavare och som är lämpliga för uppdraget. En talan om att vårdnaden ska flyttas från den tillfälliga vårdnadshavaren till en eller två särskilt förordnade vårdnadshavare ska sedan föras med stöd av andra stycket. skyldighet att verka för en varaktig lösning omfattar dock även andra situationer, t.ex. att det senare visar sig att en förälder har återhämtat sig från sina skador och kan utöva vårdnaden eller att en förälder har visat sig vara oskyldig till den andra förälderns död och framstår som lämplig som vårdnadshavare. ska i sådana situationer vidta åtgärder för att föräldern ska kunna återfå vårdnaden, t.ex. genom att bistå med nödvändiga utredningar. En talan förs i dessa fall med stöd av 10 §. I andra stycket anges att domstolen, när förutsättningar finns för det och på talan av socialnämnden, ska flytta vårdnaden från den tillfälliga vårdnadshavaren till en eller två särskilt förordnade vårdnadshavare. Överflyttning av vårdnaden från en tillfällig vårdnadshavare till någon annan förutsätter alltså en ny process i domstol. Det är upp till socialnämnden att väcka en sådan talan. Att socialnämnden har en skyldighet att agera om en åtgärd behöver vidtas i fråga om vårdnaden om ett barn framgår av 5 kap. 2 § socialtjänstförordningen (2001:937). Med att förutsättningar finns avses i typfallet att situationen är sådan att en eller två särskilt förordnade vårdnadshavare ska utses för barnet (se 7 och 8 §§) och att det nu också finns lämpliga personer som kan förordnas (jfr 10 d § första stycket). I undantagsfall skulle det kunna vara så att barnet fram till dess att en tillfällig vårdnadshavare utsågs stod under vårdnad av en eller två särskilt förordnade vårdnadshavare och att vårdnaden bör återgå till någon av dem eller båda. En tidigare särskilt förordnad vårdnadshavare kan inte på egen hand väcka talan om att återfå vårdnaden (jfr 10 §). Om socialnämnden i en sådan situation bedömer att det är bäst för barnet att den tidigare vårdnadshavaren återfår vårdnaden om barnet, kan socialnämnden dock föra en talan om det med stöd av förevarande stycke. 2020/21:150 När socialnämnden väcker en talan om att flytta över vårdnaden till en eller två särskilt förordnade vårdnadshavare ska frågan om huruvida en vårdnadshavare ska utses särskilt för barnet prövas i sin helhet och mot en fullständig utredning från socialnämnden. Domstolen behöver då ta ställning till såväl frågan om huruvida det finns behov att förordna en vårdnadshavare särskilt för barnet som frågan om huruvida den person som föreslås är lämplig för uppdraget. Vid prövningen ska, liksom vid andra frågor om vårdnad, barnets bästa vara avgörande och barnets åsikter tillmätas betydelse i förhållande till barnets ålder och mognad (2 a och 2 b §§). En förälder som fram till dess att den tillfälliga vårdnadshavaren förordnades var vårdnadshavare för barnet har vid denna prövning ofta fortfarande ett betydande intresse i frågan i målet och intar då ställning som motpart, jämte den tillfälliga vårdnadshavaren. 10 f § En tillfällig vårdnadshavare har rätt till ett skäligt arvode för uppdraget och ersättning för de utgifter som har varit skäligen påkallade för uppdragets fullgörande. Beslut om arvode och ersättning för utgifter fattas av överförmyndaren. Arvode och ersättning för utgifter ska betalas av kommunen. Paragrafen, som är ny och som utformas efter förebild av 12 kap. 16 §, innehåller bestämmelser om en tillfällig vårdnadshavares rätt till arvode och ersättning för utgifter. Övervägandena finns i avsnitt 10.5. Av första stycket framgår att en tillfällig vårdnadshavare har rätt till skäligt arvode för uppdraget och ersättning för de utgifter som har varit skäligen påkallade för uppdragets fullgörande. Vid bedömningen av vilket arvode som ska utgå bör uppdragets komplexitet och den tillfälliga vårdnadshavarens erfarenhet beaktas. Av andra stycket framgår att det är överförmyndaren som prövar ersättningsfrågan. Det ankommer även på överförmyndaren att bestämma när och hur ofta arvode eller ersättning ska betalas. Det är, som framgår av tredje stycket, kommunen som står för kostnaderna för en tillfällig vårdnadshavare. En tillfällig vårdnadshavare kan i vissa fall även vara målsägandebiträde för barnet. Ersättning för sådant arbete och utgifter som den tillfälliga vårdnadshavaren har inom ramen för arbetet som målsägandebiträde ersätts inte enligt denna paragraf (jfr författningskommentaren till 10 d §). Regler om ersättning för målsägandebiträden finns i 5 § lagen (1988:609) om målsägandebiträde. § En tillfällig vårdnadshavare har rätt att på begäran bli entledigad från sitt uppdrag. En tillfällig vårdnadshavare ska även, efter ansökan av socialnämnden, entledigas om han eller hon vid utövandet av vårdnaden gör sig skyldig till missbruk eller försummelse eller av någon annan orsak är lämplig som vårdnadshavare. Om en tillfällig vårdnadshavare entledigas eller dör, ska rätten efter ansökan av socialnämnden utse en annan person att vara tillfällig vårdnadshavare. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser som reglerar den situationen att en tillfällig vårdnadshavare ska entledigas eller dör. Frågorna berörs i avsnitt 10.4. Enligt första stycket har en tillfällig vårdnadshavare alltid rätt att på Prop. 2020/21:150 begäran bli entledigad från sitt uppdrag. Bestämmelsen motsvarar vad som enligt 10 b § första stycket gäller för särskilt förordnade vårdnadshavare. Av andra stycket framgår att en tillfällig vårdnadshavare även ska entledigas om han eller hon gör sig skyldig till missbruk eller försummelse vid utövandet av vårdnaden, eller av någon annan orsak är lämplig som vårdnadshavare. Bestämmelsen motsvarar vad som gäller för en särskilt förordnad vårdnadshavare enligt 10 c § första stycket. Tredje stycket behandlar det fallet att en tillfällig vårdnadshavare entledigas eller dör. Rätten ska då, efter ansökan av socialnämnden, utse en annan person att vara tillfällig vårdnadshavare. Bestämmelsen motsvarar i huvudsak vad som gäller för en särskilt förordnad vårdnadshavare enligt 10 c § andra och tredje styckena. Frågor om entledigande av en tillfällig vårdnadshavare och förordnande av en ny handläggs som domstolsärenden, se 17 §, de nya fjärde och femte styckena. 15 § Barnet ska ha rätt till umgänge med en förälder som det inte bor tillsammans med. Umgänget kan ske genom att barnet och föräldern träffar varandra eller genom att de har annan kontakt. Barnets föräldrar har ett gemensamt ansvar för att barnets behov av umgänge med en förälder som barnet inte bor tillsammans med så långt möjligt tillgodoses. Särskilt förordnade vårdnadshavare och en tillfällig vårdnadshavare har motsvarande ansvar. Barnets vårdnadshavare har ett ansvar för att barnets behov av umgänge med någon annan som står det särskilt nära så långt möjligt tillgodoses. Om barnet står under vårdnad av båda föräldrarna och ska umgås med en förälder som det inte bor tillsammans med, ska den andra föräldern lämna sådana upplysningar om barnet som kan främja umgänget, om inte särskilda skäl talar mot det. Om barnet ska umgås med en förälder som inte är vårdnadshavare eller med någon annan som står barnet särskilt nära, ska upplysningar enligt första meningen lämnas av vårdnadshavaren. Paragrafen innehåller allmänna bestämmelser om barnets rätt till umgänge. Övervägandena finns i avsnitt 10.3. I andra stycket görs ett tillägg. Tillägget är en följd av att det införs en möjlighet för rätten att anförtro vårdnaden om ett barn till en tillfällig vårdnadshavare (se 10 d §). Genom tillägget klargörs att en tillfällig vårdnadshavare har mot- svarande ansvar som föräldrar och särskilt förordnade vårdnadshavare för att barnets behov av umgänge med en förälder som barnet inte bor tillsammans med tillgodoses. Barnets bästa ska vara avgörande i alla frågor om umgänge (2 a §) och barnets åsikter i frågan ska beaktas (2 b §). Om en förälder har gjort sig skyldig till allvarliga övergrepp mot den andra föräldern är ett umgänge med den våldsutövande föräldern skadligt för barnet. Ett umgänge, särskilt i annan form än genom att barnet och föräldern träffas, behöver dock inte i alla situationer vara uteslutet. Det kan t.ex. handla om att ett barn med tiden har önskemål om kontakt med en förälder. Det kan även handla om att barnet har fått en tillfällig 2020/21:150 vårdnadshavare sedan en förälder allvarligt skadat den andra föräldern och att barnet har behov av umgänge med den skadade föräldern. Ett barn kan också ha behov av umgänge med andra närstående, t.ex. mor- och farföräldrar eller syskon som barnet inte bor tillsammans med. Beträffande vårdnadshavares, inklusive tillfälliga vårdnadshavares, ansvar för att tillgodose barnets behov av umgänge med annan än en förälder, se tredje stycket. Övriga ändringar är språkliga. Förfarandet i mål och ärenden om vårdnad m.m. 17 § Frågor om vårdnad, boende eller umgänge tas upp av rätten i den ort där barnet har sin hemvist. Sådana frågor får tas upp även i samband med äktenskapsmål. Om det kan antas att sekretess gäller för de uppgifter som behövs för att avgöra var barnet har sin hemvist, får frågor om vårdnad, boende eller umgänge tas upp även av rätten i den ort där någon av parterna har sin hemvist. Om det kan antas att sekretess gäller också för de uppgifter som behövs för att avgöra parternas hemvist, får frågorna tas upp även av . Detsamma gäller om det kan antas att sekretess gäller för de uppgifter som behövs för att avgöra barnets och en parts hemvist och den andra parten saknar hemvist i landet. Om det inte finns någon behörig domstol enligt första eller andra stycket, tas frågorna upp av . Frågor om vårdnad som avses i 4, 5, 7–8 a och 10 §§, 10 b § andra stycket, 10 d och 10 e §§ samt frågor om boende och umgänge handläggs i den ordning som är föreskriven för tvistemål. Frågan om fördelning av resekostnader enligt 15 b § ska anses som en del av frågan om umgänge. Om barnet står under vårdnad av båda föräldrarna eller en av dem och föräldrarna är överens i saken, får de väcka talan genom gemensam ansökan. Övriga frågor om vårdnad handläggs i den ordning som gäller för domstolsärenden. I mål om vårdnad och boende kan underhållsbidrag för barnet yrkas utan stämning. Paragrafen innehåller forumregler för frågor om vårdnad, boende och umgänge och allmänna bestämmelser om handläggningen av sådana frågor. Övervägandena finns i avsnitt 10.1 och 11.1. Det nya andra stycket innehåller kompletterande bestämmelser om behörig domstol när det förekommer skyddade personuppgifter i ett mål eller ärende. Om det kan antas att sekretess gäller för uppgifter som behövs för att avgöra var barnet har sin hemvist, t.ex. uppgift om barnets adress eller folkbokföringsort, får målet eller ärendet även tas upp av en domstol där någon av parterna – dvs. vanligen föräldrarna – har sin hemvist. Om det kan antas att sekretess gäller också för båda parternas uppgifter, eller för en förälder och barnet och den andra föräldern är bosatt utomlands, får frågor om vårdnad, boende eller umgänge även tas upp av . Bestämmelserna anger ytterligare behöriga forum, men utesluter inte att ett ordinarie forum väljs. Bestämmelserna är alltså fakultativa på så sätt att en part, trots att det kan antas att sekretess gäller för aktuella personuppgifter, kan välja att lämna in en ansökan vid rätten i den ort där barnet har sin hemvist, om parten känner till denna. är det, när detsamma kan antas gälla för båda parternas uppgifter, möjligt Prop. 2020/21:150 för en part att vända sig till tingsrätten i den ort där någon av parterna har hemvist, i stället för att använda sig av . I likhet med den grundläggande regleringen i första stycket är bestämmelserna dispositiva. Domstolen ska alltså pröva sin behörighet endast efter invändning från svaranden eller när svaranden har uteblivit från ett sammanträde eller underlåtit att ge in ett svaromål. Begreppet sekretessbelagd uppgift definieras i 3 kap. 1 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) som en sekretessreglerad uppgift för vilken sekretess gäller i ett enskilt fall. Det spelar inte någon roll varför en uppgift sekretessbelagts eller vilken form av sekretess som råder. Prövningen måste av naturliga skäl utgå från vilka uppgifter en enskild person har möjlighet att få del av, inte vilka uppgifter som domstolen, eller en annan offentlig aktör, kan få fram. Kraven för att visa att det kan antas att sekretess gäller för en uppgift bör inte ställas alltför högt. En part kan t.ex. ge in handlingar som visar att barnet, parten eller motparten beviljats någon form av skyddade personuppgifter eller handlingar som visar att parten haft kontakt med men inte har fått ut de uppgifter som behövs för att avgöra var barnet eller motparten har sin hemvist. Om en person har en sekretessmarkering i folkbokföringsdatabasen bör det i de flesta fall vara tillräckligt för att det ska kunna antas att sekretess gäller för de uppgifter som behövs för att avgöra hemvisten. Om en person har medgetts skyddad folkbokföring kan en annan enskild person få uppgift om vilken kommun som personen är folkbokförd i, även om det normalt sett inte är den kommun där personen faktiskt bor. En sådan uppgift kan vanligen ligga till grund för att bedöma var en persons rättsliga hemvist finns. Käranden kan då vända sig till domstolen i denna ort. Den hittillsvarande andra meningen i första stycket blir det nya tredje stycket. I stycket tas också en hänvisning till det nya andra stycket in. Det hittillsvarande andra stycket betecknas härefter fjärde stycket, som en följd av de nya stycken som tillkommer enligt ovan. Hittillsvarande tredje och fjärde styckena betecknas av samma skäl härefter femte respektive sjätte stycket. Genom ett tillägg i det nya fjärde stycket framgår att frågor om huruvida vårdnaden om ett barn ska flyttas till eller från en tillfällig vårdnadshavare ska handläggas som ett tvistemål. Övriga ändringar är språkliga eller redaktionella. 17 a § Föräldrar kan enligt 5 kap. 3 § socialtjänstlagen (2001:453) få hjälp att träffa avtal om vårdnad, boende och umgänge. i den kommun där barnet är folkbokfört prövar om ett avtal mellan föräldrarna enligt 6 §, 14 a § andra stycket eller 15 a § tredje stycket ska godkännas. Om det kan antas att sekretess gäller för de uppgifter som behövs för att avgöra var barnet är folkbokfört, får även socialnämnden i en kommun där någon av föräldrarna är folkbokförd pröva om ett avtal som avses i andra stycket ska godkännas. Om det kan antas att sekretess gäller också för de uppgifter som behövs för att avgöra var föräldrarna är folkbokförda, får ett sådant avtal godkännas av socialnämnden i den kommun som föräldrarna väljer. Detsamma gäller om det kan antas att sekretess gäller för de uppgifter som behövs för att avgöra var barnet och en förälder är folkbokförda och den andra föräldern inte är folkbokförd i landet. 2020/21:150 Vid sin prövning av föräldrarnas avtal ska socialnämnden se till att frågor om vårdnad, boende och umgänge blir tillräckligt utredda. beslut enligt andra eller tredje stycket får inte överklagas. I paragrafen finns bestämmelser om socialnämndens medverkan vid avtal om vårdnad, boende och umgänge. Övervägandena finns i avsnitt 11.2. Det nya tredje stycket innehåller kompletterande bestämmelser om behörig socialnämnd när barnet eller föräldrarna har skyddade personuppgifter. Bestämmelserna ger behörighet för ytterligare kommuner att pröva om ett avtal ska godkännas, men utesluter inte att föräldrarna vänder sig till den kommun där barnet är folkbokfört. Om det kan antas att sekretess gäller för uppgifter som behövs för att avgöra var barnet är folkbokfört får även socialnämnden i en kommun där någon av föräldrarna är folkbokförd pröva om ett avtal ska godkännas. Om det kan antas att också båda föräldrarnas uppgifter omfattas av sekretess, får socialnämnden i den kommun som föräldrarna väljer godkänna avtalet. Detsamma gäller om det kan antas att en av föräldrarnas och barnets uppgifter omfattas av sekretess och den andra föräldern inte är folkbokförd i landet. Det är alltså i de sistnämnda situationerna föräldrarna som avgör vilken kommun de vill vända sig till och socialnämnden i den kommunen ges behörighet att pröva om ett avtal mellan föräldrarna i frågor om vårdnad, boende och umgänge ska godkännas. Det står då föräldrarna fritt att välja en kommun där de är bosatta eller någon av dem är bosatt, men de kan även välja en annan kommun. Begreppet sekretessbelagd uppgift definieras i 3 kap. 1 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) som en sekretessreglerad uppgift för vilken sekretess gäller i ett enskilt fall. Det spelar inte någon roll varför en uppgift sekretessbelagts eller vilken form av sekretess som råder. Prövningen måste av naturliga skäl utgå från vilka uppgifter en enskild person har möjlighet att få del av, inte vilka uppgifter som socialnämnden, eller en annan offentlig aktör, kan få fram. Kraven för att visa att det kan antas att sekretess gäller för en uppgift bör inte ställas alltför högt. Föräldrarna kan t.ex. ge in handlingar som visar att barnet eller de själva beviljats någon form av skyddade personuppgifter. Delar av det hittillsvarande tredje stycket överförs till 20 b §. Övriga ändringar är språkliga eller redaktionella. 17 c § För att rätten, när föräldrarna inte är överens i sakfrågan, ska få ta upp ett yrkande om vårdnad, boende eller umgänge till prövning i ett mål enligt 5, 14 a eller 15 a § eller i ett mål om äktenskapsskillnad, ska en förälder som framställer ett sådant yrkande ha deltagit i informationssamtal som avses i 5 kap. 3 a § socialtjänstlagen (2001:453). Informationssamtalet ska ha ägt rum före det att yrkandet framställs. Kravet på deltagande i informationssamtal gäller inte när ett yrkande om vårdnad, boende eller umgänge redan är upptaget till prövning i målet. Ett yrkande som enligt första stycket inte får tas upp till prövning får ändå tas upp om det finns särskilda skäl. Om kravet på deltagande i informationssamtal hindrar att ett yrkande om vårdnad, boende eller umgänge tas upp till prövning, ska rätten avvisa samtliga yrkanden om vårdnad, boende och umgänge i målet. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om att domstolen i vissa fall inte får ta upp en förälders yrkanden om vårdnad, boende och umgänge till prövning. Övervägandena finns i avsnitt 7.1. Av första stycket följer att domstolen, när föräldrarna inte är överens i en fråga som rör vårdnad, boende eller umgänge, får ta upp ett yrkande avseende en sådan fråga till prövning endast under förutsättning att den förälder som framställer yrkandet har deltagit i ett informationssamtal hos socialnämnden före det att yrkandet framställs (beträffande informationssamtalen, se den föreslagna lagen om informationssamtal). Om föräldrarna är ense i alla frågor om vårdnad, boende och umgänge som är aktuella, dvs. om alla sådana yrkanden är otvistiga, gäller inte något krav på deltagande i informationssamtal. Paragrafen hindrar inte att yrkanden om vårdnad, boende och umgänge tas upp till prövning om ett eller flera yrkanden avseende sådana frågor är upptagna till prövning i målet. Paragrafen gäller endast för tvister mellan föräldrar och är alltså inte tillämplig i de fall om ändring i vårdnaden eller om umgänge. Det kan vara så att endast en förälder har deltagit i ett informa- tionssamtal. Om den föräldern framställer ett tvistigt yrkande om vårdnad, boende eller umgänge kan den andra föräldern därefter alltid framställa egna yrkanden i målet. En förälders ovilja att – gemensamt eller enskilt – delta i informationssamtal som erbjudits kan dock beaktas vid bedömningen av förälderns lämplighet som vårdnadshavare, boendeförälder eller umgängesförälder (jfr prop. 1990/91:8 s. 30). En bedömning måste dock alltid göras i det enskilda fallet och domstolen måste också beakta vilka skäl en förälder har haft för att inte alls delta i ett samtal. Det förekommer situationer där föräldrarna inledningsvis i processen är överens i frågor om vårdnad, boende och umgänge och yrkar att domstolen ska besluta i enlighet med deras överenskommelse, exempelvis vid en gemensam ansökan om äktenskapsskillnad, men där de sedan under den pågående handläggningen av målet blir oense i någon fråga. I dessa fall gäller inte kravet på deltagande i informationssamtal eftersom ett yrkande om vårdnad, boende eller umgänge då redan är upptaget till prövning i målet. Det förekommer också att föräldrar i en ansökan om äktenskapsskillnad begär att den gemensamma vårdnaden ska bestå. Att så blir fallet framgår dock redan av 3 § andra stycket, som anger att barnet vid en dom på äktenskapsskillnad mellan föräldrarna även därefter står under båda föräldrarnas vårdnad, om inte den gemensamma vårdnaden upplöses. En begäran om fortsatt gemensam vårdnad är därför inte att anse som ett yrkande som kan innebära att kravet på deltagande i informationssamtal inte gäller om föräldrarna i ett senare skede skulle bli oense. Informationssamtal ska normalt ha ägt rum innan en förälder inleder en tvist i domstol om vårdnad, boende eller umgänge. Domstolen bör därför som regel inte bevilja anstånd till en förälder för att möjliggöra för föräldrarna att delta i informationssamtal som målet handläggs i domstolen. Domstolen bör kunna utgå från att föräldrarna inte är överens i en fråga när ett yrkande framställs av endast en förälder. Föräldrar kan visa att de har deltagit i ett informationssamtal genom att ge in ett giltigt samtalsintyg enligt 8 § lagen om informationssamtal. Om en förälder inte har bifogat ett 2020/21:150 giltigt samtalsintyg, eller på annat sätt visat att han eller hon har deltagit i ett informationssamtal, och inte heller framför uppgifter som utgör skäl för att undanta honom eller henne från kravet på informationssamtal (se andra stycket), ska tingsrätten med stöd av 42 kap. 3 § förelägga parten att komplettera ansökan vid äventyr av avvisning. Om en förälder, innan domstolen har fattat ett avvisningsbeslut, kan visa att han eller hon har deltagit i ett informationssamtal, bör domstolen inte ha anledning att avvisa yrkandet eller yrkandena, även om samtalet ägt rum efter att ett tvistigt yrkande framställdes till domstolen.