prop · H803139 · 2021-03-23 00:00:00 — Utan denna förbindelse skulle stödmottagaren kunna sälja fastigheten direkt efter färdigställandet av byggnationen, och på så sätt tillgodogöra sig en väsentlig ekonomisk vinst utan något krav på motprestation. Genom tidsförbindelsen utfäster sig i stället stödmottagaren att bedriva verksamhet för de målgrupper som är aktuella för stödet. Tidsförbindelsens längd kan dock medföra att organisationer är mindre benägna att söka lokalstöd. Det kan t.ex. vara svårt att förutse om verksamheten går att driva . Ett exempel är om verksamhet för barn i glesbygd inte går att driva vidare om det inte längre finns några barn på orten att bedriva verksamhet för. Sådana svårigheter att bedöma verksamhetens överlevnadspotential talar för att förordna om en kortare tidsförbindelse än . Av den statistik som utredningen presenterar framgår det dock att det är ovanligt att lokalstödsprojekt avbryts för den tioåriga förbindelsen, varför sådana svårigheter inte tycks vara särskilt vanligt förekommande för de lokalstödsprojekt som har beviljats stöd. För att förhindra ren fastighetsspekulation är det av vikt att det finns ett krav på motprestation som i vart fall till en del svarar mot det värde som stödet bidrar till. Tioårsförbindelsen avser ju att förbinda stödmottagaren att bedriva verksamhet . Utredningen lyfter fram att det finns krav på motprestation för att få lokalstöd ur fonden, på samma sätt som vid beviljande av projektstöd. En förutsättning för det sistnämnda stödet är ju att en organisation bedriver ett projekt , vanligen . kan sägas motsvara en förbindelse av det slag som gäller vid lokalstöd. Lokalstöd beviljas dock ofta med ett högre belopp än vad som är fallet vid fördelning av projektstöd, vilket är skäl för en längre tidsförbindelse. Arvsfondsdelegationen tillämpar emellertid tillbaka en Prop. 2020/21:139 praxis som innebär att sökanden i normalfallet som högst kan beviljas fem Detta innebär att nivån på lokalstöd respektive projektstöd närmar sig i storlek, varför argumentet för en längre tidsförbindelse i fråga om lokalstöd inte är lika tungt vägande som innan denna praxis beslutades. Arvsfondsdelegationens praxis är dock föränderlig och kan också frångås i enskilda fall. Skillnaden i tidsförbindelsen mellan de olika stödformerna motiveras också av att lokalstödet i normalfallet bidrar till en bestående värdeökning, som sökanden kan realisera efter att tidsförbindelsen har löpt ut och som kan härledas till det ursprungliga stödet ur Allmänna arvsfonden. Vidare har Arvsfondsdelegationen möjlighet att, om det finns särskilda skäl, i efterhand besluta om undantag från tioårsförbindelsen om stödmottagaren inte har möjlighet att bedriva sin verksamhet (se nuvarande 9 b § lagen om Allmänna arvsfonden). Mot bakgrund av ovanstående bedömer regeringen därför att det inte är befogat med en kortare tidsförbindelse i de fall sökanden äger fastigheten i fråga. Förbindelsetiden bör inte heller vara längre än i de fall den sökande äger fastigheten En effekt av lokalstödet kan vara att fastighetsägaren tillgodogör sig den bidragsrelaterade värdeökningen genom att avyttra fastigheten efter att den tioåriga förbindelsen har löpt ut, och fondens målgrupper får då inte längre ta del av den verksamhet som har bedrivits i lokalen. Lokalstöd kan uppgå till betydande belopp som kan bidra till en väsentlig värdeökning för den fastighet som stödet har gått till. Värdeökningen ska dock vägas mot att stödmottagaren måste stå för underhåll av fastigheten i viss utsträckning för att dess värde ska bestå. Vidare förbinder sig stödmottagaren att bedriva verksamhet i lokalen för de målgrupper som stödet beviljats för, vilket är en betydligt än vad som förekommer vid beviljande av projektstöd. För att försäkra sig om att en större del av den stödrelaterade värdeökningen kommer fondens målgrupper till godo är en möjlig åtgärd att förlänga tidsförbindelsen. Som övervägts i tidigare förarbeten till lagen om Allmänna arvsfonden skulle en tidsförbindelse kunna komma i fråga (prop. 2002/03:136 s. 32). Det finns dock en risk för att ideella föreningar skulle vara mindre benägna att söka stöd med krav på en längre tidsförbindelse än . En sådan ändrad reglering skulle ju innebära att stödmottagaren förbinder sig att under en väsentligt bedriva verksamhet. Det kan vara svårt att överblicka för den enskilda organisationen om det finns möjlighet att bedriva verksamhet under t.ex. . Svårigheter att avgöra om organisationen kommer att förfoga över tillräckliga resurser, bl.a. i fråga om personal eller volontärer, kan medföra att kraven upplevs som för höga. En avbruten verksamhet innebär ju att återbetalningsskyldighet av beviljat stöd aktualiseras (se avsnitt 9.5). Dessutom kan en fastighet säljas med ett bestående värde även efter t.ex. . skulle emellertid , allt annat lika, vara mindre. 2020/21:139 Regeringen instämmer därför i utredningens bedömning att det finns skäl att låta den tioåriga förbindelsen kvarstå i de fall sökanden äger fastigheten. Förbindelsetiden bör i vissa fall vara kortare än om den sökande inte äger fastigheten För att beviljas lokalstöd krävs det inte att sökanden äger den fastighet som sökanden bedriver verksamhet i. Arvsfondsdelegationen ställer i dessa fall som krav för stöd att sökanden har ett tioårigt nyttjanderättsavtal för fastigheten. Det krav som ställs på nyttjanderättsavtalets längd har enligt utredningen kritiserats av flera organisationer. Som skäl har angetts att fastighetsägare ofta inte vill ingå lokalhyresavtal för en period eller längre, ett problem som enligt organisationerna är särskilt vanligt förekommande i storstadsområden. Skälen mot att förordna om en kortare tidsförbindelse är desamma som gäller för fastigheter som ägs av sökanden och har behandlats i avsnittet ovan. Därutöver kan tioåriga hyreskontrakt borga för stabilitet för sökanden själv, som alltså kan utgå från att verksamheten kan bedrivas i lokalen . Som Famna framhåller kan den tioåriga förbindelsen dock innebära att det är svårt eller till och med omöjligt att bedriva verksamhet som kräver lokalstöd i vissa delar av landet. Främst gäller detta områden där det råder stor efterfrågan på hyreslokaler. Av naturliga skäl kan det då vara mycket svårt att på dessa orter finna en hyresvärd som är villig att ingå lokalhyresavtal under de premisser som gäller för stöd ur Allmänna arvsfonden. Svårigheten att kunna ingå tioåriga hyresavtal kan således innebära att organisationer som bedriver verksamhet i vissa delar av landet i praktiken inte har möjlighet att beviljas stöd ur fonden, vilket innebär att de målgrupper som verksamheten skulle kunna vara till nytta för blir lidande. En kortare tidsförbindelse skulle kunna motverka detta, och således förenkla för organisationer att hitta lämpliga lokaler för sin verksamhet och därmed gynna verksamhetens målgrupper. Möjligheten för Arvsfondsdelegationen att frångå kravet på en tioårig tidsförbindelse om det finns särskilda skäl kan inte heller tillämpas i fall där sökanden inte har möjlighet att ingå ett tioårigt hyresavtal. Denna bestämmelse gäller endast omständigheter som inträffat efter det att lokalstöd har beviljats, t.ex. om lokalen inom tioårsperioden överlåts till någon som fortsätter att bedriva verksamhet för samma ändamål som stödmottagaren. Mot bakgrund av ovanstående finns det övervägande skäl för att i lag förordna om en kortare tidsförbindelse i de fall där sökanden inte äger fastigheten i fråga. En förutsättning bör dock vara att det finns särskilda skäl för att förordna om en kortare tidsförbindelse, vilket bl.a. gäller om hyresmarknaden på den aktuella orten är sådan att det är mycket svårt att få hyreskontrakt för en tioårsperiod och att sökanden kan visa dessa svårigheter vid ansökningstillfället. Funktionsrätt i förespråkar undantagsmöjligheter även för än . Regeringen bedömer dock den kortare tidsfristens längd som väl avvägd med en femårig period. Med denna längd på förbindelsen kan ändå en viss kontinuitet uppnås för verksamheten och dess målgrupper som lokalhyresvärdar torde vara mer benägna Prop. 2020/21:139 att ingå avtal än för en tioårig period. Sökande som hyr eller på annat sätt nyttjar en fastighet bör således, under förutsättning att det finns särskilda skäl, förbinda sig att bedriva verksamhet , varför den aktuella bestämmelsen bör ändras på detta sätt. Av Arvsfondsdelegationens praxis följer att en sökande som huvudregel kan beviljas som mest i lokalstöd. En effekt av en femårig förbindelse i stället för en tioårig förbindelse i det aktuella fallet kan sannolikt vara att stöd beviljas med ett lägre belopp än som skulle varit fallet vid en tioårig förbindelse. RF föreslår att Arvsfondsdelegationen ska ha möjlighet att, om särskilda skäl finns, redan från början tillåta femåriga förbindelser för lokalstöd även i de fall den sökande äger fastigheten. Som framgår ovan syftar bestämmelsen om tioårig förbindelsetid till att förhindra ren fastighetsspekulation och att det är viktigt att det finns ett krav på motprestation från stödmottagaren. Regeringen har som framgår ovan inte för avsikt att ändra på tioårsförbindelsen i de fall den sökande äger fastigheten i fråga. Arvsfondsdelegationen och Kammarkollegiet föreslår att Arvsfondsdelegationens möjlighet att meddela villkorsändringar bör tydliggöras i lagtexten. Regeringen anser inte att det finns förutsättningar för att behandla denna fråga i detta lagstiftningsärende. Möjligheten att medge undantag från tidsförbindelsen bör kvarstå Arvsfondsdelegationen kan, som nämnts ovan, efter ansökan från den som har beviljats stöd besluta om undantag i fråga om den tioåriga förbindelsen eller de villkor i övrigt som tillämpas vid lokalstöd om det finns särskilda skäl. Undantagsbestämmelsen har enligt uppgift från Arvsfondsdelegationen till utredningen endast tillämpats vid ett fåtal tillfällen. Möjligheten att meddela undantag från den tioåriga förbindelsen framstår som en väl avvägd ventil för fall där stödmottagaren har tvingats att upphöra med verksamheten exempelvis på grund av oförutsedda externa faktorer, såsom krympande målgrupp. Det har i utredningens arbete inte framkommit att bestämmelsen skulle vara förenad med några tillämpningsproblem. Utredningen föreslår därför att möjligheten bör kvarstå och föreslår även att den bör ha motsvarande tillämpning för de fall där sökanden enligt förslaget förbinder sig att bedriva verksamhet i lokalen. Regeringen instämmer i utredningens förslag. 2020/21:139 9 Kontroll av och möjlighet att avbryta 9.1.1Reglering och Arvsfondsdelegationens generella villkor Enligt 10 § (2004:484) förordningen om Allmänna arvsfonden ska en ansökan om stöd ur fonden innehålla en beskrivning av det projekt för vilket stöd söks, ekonomisk kalkyl, tid och plats för genomförandet och plan för dokumentation av projektet. Till ansökan ska i förekommande fall bifogas sökandens stadgar och senaste verksamhetsberättelse samt uppgifter om styrelsens sammansättning. Bestämmelser om redovisning och återbetalningsskyldighet finns i 11– 13 §§ lagen om Allmänna arvsfonden. Bestämmelserna innebär att den som beviljas stöd ur Allmänna arvsfonden ska föreläggas att efter mottagandet av medlen skriftligen redovisa hur medlen har använts och på begäran lämna det underlag som behövs för granskningen av redovisningen. Stöd ur fonden ska betalas tillbaka om stödet inte har förbrukats inom angiven tid eller för avsett ändamål, om mottagaren inte inom föreskriven tid har lämnat redovisning eller underlag, om mottagaren genom att lämna oriktiga uppgifter eller på annat sätt har förorsakat att stöd ur fonden har lämnats felaktigt eller med för högt belopp och mottagaren borde ha insett detta. Stöd till lokaler eller anläggningar ska återbetalas helt eller delvis om användningen av lokalen eller anläggningen ändras, eller om lokalen eller anläggningen säljs , utan Arvsfondsdelegationens medgivande. Om den myndighet till vilken redovisning lämnas finner att det finns skäl att överväga ett åläggande för mottagaren att betala tillbaka stöd ur fonden, ska ärendet överlämnas till Kammarkollegiet, som beslutar i frågan. Kammarkollegiet får, om det finns särskilda skäl, besluta att mottagaren helt eller delvis befrias från återbetalningsskyldighet. I lagens förarbeten (prop. 1993/94:124 s. 39) anges att ett särskilt skäl kan vara att underlåtenheten att uppfylla villkoren för stöd har varit ursäktlig, av ringa betydelse eller att ett återbetalningskrav skulle drabba orimligt hårt. Det saknas bestämmelser i lagen om Allmänna arvsfonden och förordningen om Allmänna arvsfonden om återkallelse av beslutat, men ännu inte utbetalat stöd. Att en sådan återkallelse kan ske framgår emellertid av de villkor för stöd som Arvsfondsdelegationen tillämpar. I varje enskilt beslut om stöd anges vilka specifika villkor som ska gälla för det projekt som beslutet avser och att Arvsfondsdelegationens generella villkor för stöd också gäller för projektet. De generella villkoren för stöd följer med som en bilaga till beslutet. Av de generella villkoren för stöd framgår att delegationen kan besluta att avbryta finansieringen av ett projekt, om projektet drivs i strid mot villkoren. De villkor som avses är såväl de generella villkoren som de övriga villkor som framgår av det enskilda beslutet. Arvsfondsdelegationens kontroller inför och efter Kontroller inför beslut om stöd Av Arvsfondsdelegationens verksamhetsberättelse (s. 43) framgår att innan Arvsfondsdelegationen fattar beslut om projekt- eller lokalstöd genomför delegationens kanslistöd flera kontroller av den stödsökande organisationen och den planerade verksamheten. En kontroll görs av att den eller de som har skrivit på en projektansökan också är behöriga att företräda den sökande organisationen, liksom en genomgång av sökande organisations stadgar, årsredovisning och verksamhetsberättelse. Det görs även en kontroll av skatteregistrering och om organisationen har några obetalda skulder eller betalningsanmärkningar. Dessutom görs en översiktlig granskning av sökande organisations webbplats och en kontroll av vad som anges om och av organisationen på internet. Avstämning görs med projektets samarbetspartner. Har organisationen inte tidigare sökt medel från Arvsfonden görs även referenstagning, genom kontakt med kommunen eller annan etablerad samhällsaktör. Innan ett beslut om bifall fattas har ansvarig handläggare alltid en dialog med den sökande organisationen och de centrala samarbetsorganisationerna. Viktiga delar i dialogen är målgruppens delaktighet i projektet, förutsättningarna för att genomföra projektet, planen för verksamhetens fortlevnad efter projektets slut samt projektets finansiering. Controllerfunktionen går igenom samtliga nya projekts budgetar i syfte att få en samstämmig bedömning av projektens kostnader och mer kostnadseffektiva projekt. Kontroll efter beslut om stöd När en organisation har fått pengar ur arvsfonden gör Arvsfondsdelegationens kanslistöd flera olika kontroller av projektet och den stödmottagande organisationen (Arvsfondsdelegationens verksamhetsberättelse s. 44–46). Alla projekt som får bifall inbjuds till en obligatorisk introduktionsdag . Syftet med introduktionsdagen är att kanslifunktionen ska träffa representanter för projekten och att projekten ska få tillfälle att ställa frågor och utbyta erfarenheter med varandra. På introduktionsdagen får projekten information om bl.a. arvsfondens generella villkor, uppföljningsverksamheten och hur man kan vara en god ambassadör för arvsfonden. Handläggarna träffar de projekt som de har ansvar för. Controllerfunktionen går igenom de viktigaste ekonomiska aspekterna av att genomföra ett projekt och berättar om hur de arbetar med kontrollbesök. Handläggarna har kontakt med projekten , för att stämma av och för att hjälpa projekten med de frågor de har. Det kan till exempel handla om behov av att göra förändringar i projektens budget eller i planerade aktiviteter. En digital projekthandbok har tagits fram som stöd till pågående projekt och innehåller en mängd tips och råd kring hur man driver ett arvsfondsprojekt. Handläggarna genomför därutöver projektbesök på plats. 2020/21:139 fattar Arvsfondsdelegationen fleråriga beslut för projektstöd. Det betyder att ett projekt får en budgetram för hela projektperioden, normalt upp till . Efter varje genomfört projektår skickar stödmottagaren in en årsrapport och en ekonomisk redovisning samt en plan för nästkommande projektår. Då görs liknande kontroller som inför det första beslutet. Controllerfunktionen hjälper handläggarna att granska och följa upp de ekonomiska redovisningarna. Årsrapporten godkänns av ansvarig enhetschef innan projektet kan rekvirera medel för nästkommande projektår. Efter det sista projektåret görs en särskild slutrapport. Lokalstödsprojekt redovisas när byggnationen är klar, senast efter beslut. Projektens slutredovisningar godkänns av ansvarig enhetschef. Utvärderingsansvarig deltar i föredragning av slutredovisningarna, för att kunna samla lärande och följa upp projektens överlevnad. Samtliga projekt granskas av kvalificerad revisor som är auktoriserad eller godkänd av . I revisors granskningsrapport framgår bl.a. om projektens rapporterade kostnader överensstämmer med budgetposterna i Arvsfondsdelegationens beslut. Revisorerna ska även göra iakttagelser ifall det inte finns en fastställd attestordning, om de utbetalda medlen inte hållits avskilda eller om det finns kostnader som inte är stödberättigande enligt arvsfondens villkor. Arvsfondsdelegationens mål är att av de projekt- och lokalstöd som beviljats under föregående år ska besökas av controllerfunktionen. Syftet med kontrollerna är att svara på ekonomiska frågor och att granska att arvsfondsmedel har använts på ett riktigt och effektivt sätt. Urvalet av vilka projekt som besöks sker delvis slumpmässigt, delvis utifrån en risk- och väsentlighetsbedömning. 9.2Mest ändamålsenligt att Arvsfondsdelegationen använder sig av befintliga kontrollåtgärder Regeringens bedömning: De kontrollåtgärder som Kammarkollegiet och Arvsfondsdelegationen använder är ändamålsenliga och tillräckliga för att upptäcka och förhindra ekonomiska oegentligheter. Någon ytterligare bestämmelse om detta är inte nödvändig. Utredningens bedömning överensstämmer i huvudsak med regeringens bedömning. Utredningen bedömer även att ett genomförande av Statskontorets förslag om upprättande av en databas som ger bidragsgivande myndigheter en överblick över statens bidragsgivning till ideella organisationer bör övervägas. Remissinstanserna: Majoriteteten av remissinstanserna tillstyrker eller har inga synpunkter på bedömningen. Kammarkollegiet och Arvsfondsdelegationen delar utredningens bedömning om att de kontrollåtgärder som Arvsfondsdelegationen har att använda är ändamålsenliga. Flera remissinstanser, bl.a. Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor (MUCF), och Statskontoret, tillstyrker bedömningen att det bör upprättas en gemensam databas för bidragsgivande organisationer. Famna – för idéburen välfärd anser däremot att det innebär onödiga risker med att samla så stora mängder av information på ett ställe. Famna ser även en risk att en sådan Prop. 2020/21:139 databas saknar viktig information eller innehåller felaktig sådan och där- med bidrar till att ge en felaktig uppfattning av organisationerna. Forum – idéburna organisationer med social inriktning avstyrker att det bör upprättas en gemensam databas med hänvisning till att det inte är ett kostnadseffektivt sätt ge en komplett bild av det offentliga stödet till alla idéburna organisationer. Forum ser även att det finns risk för att en sådan databas kan utnyttjas och utökas i ett försämrat demokratiskt läge för att undergräva och kontrollera idéburna organisationer och föreningsfriheten. Skäl för regeringens bedömning En bestämmelse om förbud mot dubbelfinansiering är inte nödvändig En organisation som söker stöd ur Allmänna arvsfonden kan behöva finansiering från andra aktörer. Samfinansiering kan därför förekomma. Samfinansiering får dock inte innebära att samma kostnader finansieras två gånger av medel från både arvsfonden och från en annan aktör. Arvsfondsdelegationen har till utredningen framfört att dubbelfinansiering inte upplevs som ett vanligt förekommande problem. I de fall där oegentligheter i redovisningar har upptäckts har det enligt delegationen mer varit fråga om okunskap och slarv än om medvetet vilseledande. Det finns enligt utredningen inte heller några konkreta omständigheter som ger vid handen att medveten dubbelfinansiering är ett vanligt förekommande problem. Regeringen föreslår i avsnitt 9.3 att det bör införas en uttrycklig regel i lagen om Allmänna arvsfonden om en skyldighet för stödmottagare att efter stödbeviljandet anmäla ändrade förhållanden till Arvsfondsdelegationen. Denna regel gäller inte endast frågan om dubbelfinansiering utan gäller samtliga förhållanden som gäller vid tiden för ansökan om medel. En sådan regel inskärper dock vikten av att stödmottagaren t.ex. ska redovisa ytterligare stöd som har mottagits från en annan finansiär efter att ansökan om stöd ur Allmänna arvsfonden har beviljats. Det är straffbart att medvetet förtiga eller lämna vilseledande uppgifter om dubbelfinansiering och på så sätt lura till sig medel ur fonden för kostnader som inte är stödberättigande. Ett sådant agerande kan i många fall utgöra bedrägeri eller annan likartad brottslighet och hanteras av rättsväsendet efter polisanmälan. Arvsfondsdelegationen har som framgår ovan vidare möjlighet att vidta flera åtgärder för att upptäcka oegentligheter och felaktig redovisning. Mot bakgrund av ovanstående bedömer utredningen att en uttrycklig bestämmelse i lag om att dubbelfinansiering inte är tillåten framstår som överflödig. Regeringen delar den bedömningen. Arvsfondsdelegationens kontrollsystem är ändamålsenliga Att förhindra och upptäcka dubbelfinansiering och andra ekonomiska oegentligheter är en viktig del i Arvsfondsdelegationens arbete med kontroll och utvärdering av hur beviljat stöd har använts. För att förhindra och upptäcka fall av dubbelfinansiering eller andra oegentligheter är det viktigt att kontrollen och uppföljningen av ansökan och utbetalt stöd är adekvat 2020/21:139 och ändamålsenlig. För att bedöma detta har utredningen jämfört hur motsvarande rutiner och kontroller ser ut vid två liknande verksamheter, dvs. Svenska utbetalning av stöd ur samt utbetalning av statsbidrag för projektstöd som beslutas av Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällefrågor (MUCF). Arvsfondsdelegationens rutiner vid utbetalning och uppföljning av stöd har enligt utredningen stora likheter med de rutiner som tillämpas av och . Regeringen delar utredningens bedömning att de kontrollsystem som Arvsfondsdelegationen har möjlighet att använda sig av och som redovisas i avsnitt 9.1.1, t.ex. granskning av räkenskaper, kontrollbesök och krav på redovisning, är lämpliga och väl avvägda för ändamålet. Arvsfondsdelegationens kontrollåtgärder – både vid ansökan och vid uppföljning av utbetalt stöd – motsvarar enligt utredningen också i stort sett de åtgärder som och kan vidta. Kontrollverktygen får anses ändamålsenliga och torde ge – under förutsättning att de används fullt ut – Arvsfondsdelegationen ett tillräckligt underlag för att bedöma hur stödet har använts som ett projekt eller en byggnation som finansierats av lokalstöd har pågått. Regeringen bedömer därför att Arvsfondsdelegationen har de verktyg som krävs för att förhindra och upptäcka ekonomiska oegentligheter och att någon ytterligare bestämmelse om detta därför inte är nödvändig. Utredningen bedömer även att Arvsfondsdelegationen bör se över ansökningsblanketternas och de generella villkorens utformning i syfte att tydliggöra dem i vissa delar. Enligt uppgift har Arvsfondsdelegationen efter att utredningen lämnat sitt betänkande ändrat ansökningsblanketterna i enlighet med utredningens bedömning.