prop · H803105 · 2021-03-23 00:00:00 — I åldrarna är det fler flickor än pojkar som uppger att de försöker gå ner i vikt. En mängd olika faktorer kan påverka den självskattade hälsan, bl.a. kön, socioekonomisk status, bostadsområde, graden av socialt och emotionellt stöd och stress. Rasism, vardaglig diskriminering, erfarenheter av orättvisa och kränkande behandlingar kan också ha effekter på den fysiska och psykiska hälsan (SOU 2006:78). Även hbtq-personer uppger oftare en sämre självskattad hälsa, jämfört med befolkningen som helhet. kartläggning av hälsa, livskvalitet och levnads- förhållanden bland nyanlända barn i Hur mår nyanlända barn? () visade att vart femte barn regelbundet kände sig illa behandlad på grund av sin bakgrund. Det finns också skillnader i självupplevd hälsa mellan unga med funktionsnedsättning och de utan, där ungdomar med funktions- nedsättning skattar sin hälsa som något sämre jämfört med andra unga. Det finns också skillnader inom gruppen unga med funktionsnedsättning då det är en lägre andel unga kvinnor med funktionsnedsättning som skattar sin hälsa som god i jämförelse med unga män i samma grupp 2.2Psykisk hälsa och ohälsa De flesta unga i mår bra och uppger att de är nöjda med livet. ökar förekomsten av självrapporterade besvär av ängslan, oro och ångest, särskilt bland yngre kvinnor. Den nationella folkhälsoenkäten, Hälsa på lika villkor, som genomförs av visar att det är mycket vanligt med lätta besvär av ängslan, oro eller ångest i hela befolkningen, men att andelen som upplever dessa besvär är högre bland unga i åldern 16–än andra åldersgrupper. uppgav av kvinnorna och av männen i åldern 16–att de hade lätta besvär av ängslan, oro eller ångest. Denna andel har legat på ungefär samma nivå. Däremot har andelen unga som uppger svåra besvär ökat. Störst har ökningen varit bland unga kvinnor där av kvinnorna jämfört med av männen uppger svåra besvär av ängslan, oro eller ångest (). Av studie Skolbarns hälsovanor , där barn i åldrarna 11, 13 och får besvara frågor om livsvillkor, levnads- vanor och hälsa, framgår att det finns skillnader i psykiskt välbefinnande mellan flickor och pojkar redan från tidig ålder. Bland 11-åringar är t.ex. fyra av de åtta besvär som mäts i studien vanligare bland flickor än pojkar, och bland elever i åldern 13 respektive gäller det nästan alla besvär. slår i rapporten ökar den psykiska ohälsan bland barn och unga? fast att andelen 13- och 15-åriga flickor och pojkar i som rapporterar återkommande psykosomatiska symtom har fördubblats . Ökningen av själv- rapporterade psykiska symtom motsvaras också av en ökning av psykiatriska sjukdomstillstånd som kräver specialistvård, vilket enligt myndigheten talar för en faktisk ökning av psykisk ohälsa och inte enbart en ökad rapporteringsbenägenhet eller förändrad klinisk praxis. Även MUCF:s attityd- och värderingsstudier visar på att andelen unga i åldern 16–som upplever symptom på psykisk ohälsa ökar . Resultaten från den senaste studien, som publicerades , visar att ökningen är kraftigare bland unga kvinnor än bland unga män, vilket gör att skillnaderna mellan könen ökar. I rapporten med attityd undersöker MUCF ungas egna attityder till sin fysiska och psykiska hälsa. Rapporten visar att den självupplevda ohälsan bland unga har ökat jämfört med tidigare studier. Hälsoläget i befolkningen har förbättrats avsevärt. Detta gäller även delar av den psykiska hälsan. Allvarlig psykisk ohälsa som exempelvis självdestruktiva handlingar och suicid har minskat . finns tecken på att den psykiska ohälsan bland barn och unga ökat , såväl när det gäller självrapporterade psykiska besvär som vissa diagnostiserade psykiatriska tillstånd och sjukdomar. I ålders- gruppen unga 18–hade 2017 vårdats för psykiatrisk diagnos eller använt psykofarmaka, enligt Öppna jämförelser 2019. Bland unga kvinnor var andelen och bland unga män . Andelen har ökat svagt . Även tidigare studier med fokus på längre tidsperioder visar att andelen som vårdats för någon psykiatrisk diagnos eller använder psykofarmaka ökat svagt bland både barn och unga . Resultatet bör dock tolkas med stor försiktighet. Detta då hänsyn bör tas till att tillgången till vård och behandling ökat, vilket bidragit till att allt fler får en psykiatrisk diagnos. Uppgifter om diagnosförekomst och läkemedelsförskrivningar kan därför inte automatiskt tolkas som att sjukligheten ökar. har konstaterat att barn och unga vuxna som diagnostiseras med depression eller ångestsyndrom riskerar långa sjukdomsförlopp med fortsatt behov av psykiatrisk vård och läkemedelsbehandling. Bland unga finns även störst andel som rapporterar att de har olika typer av psykiska besvär och även suicidtankar. I rapporten av psykisk ohälsa bland barn och unga vuxna visar även att psykisk ohälsa kan leda till svårigheter att fullfölja utbildning, med följd att gruppen med psykisk ohälsa i större utsträckning har lägre utbildning än de unga som inte har vårdats för depressioner eller ångestsyndrom (2017). Det finns inget entydigt svar på varför den självrapporterade psykiska ohälsan bland barn och unga ökar, men enligt vid depression och ångestsyndrom tycks ökningen ha skett i samtliga grupper och inte bara bland de unga som är särskilt utsatta. gör bedömningen att utvecklingen talar för att det kan ha skett förändringar i barn och ungas generella levnadsvillkor. 2020/21:105 kan enligt myndigheten t.ex. vara faktorer relaterade till skolperioden, inträdet till arbetsmarknaden, eller övergången till vuxenlivet som inverkar negativt på unga människors psykiska välmående (). har tillgängligheten i hälso- och sjukvården förbättrats, men som allt fler barn och unga behöver behandling för psykiatriska diagnoser har tillgängligheten till barn- och ungdomspsykiatrin (BUP) försämrats. Det gäller såväl vänte- tider till förstagångsbesök som utredning och behandling. och har sett behov av ett utökat stöd till unga med mild eller måttlig psykisk ohälsa t.ex. genom att stärka ungdomsmottagningarnas och elevhälsans arbete med psykisk hälsa. Såväl ungdomsmottagningarna som elevhälsan har goda förutsättningar att arbeta med att förebygga och erbjuda tidiga insatser vid psykisk ohälsa för unga som är i behov av lättillgängligt stöd. Även om det sker en minskning av suicid i de flesta åldersgrupper runt om i världen, har flera länder observerat en ökning av suicidtalen bland ungdomar. Även i har Nationellt Prevention (NASP) konstaterat att självmordstalen har ökat, eller i vart fall stagnerat, med en knapp procent i åldersgruppen 15–, vilket även inkluderar dödsfall med s.k. oklar avsikt. Suicid i åldern 15–24 år Per 100 000 invånare, efter kön 87 88 89 90 91 92 93 94 95 96 97 98 99 00 01 02 03 04 05 06 07 I 2019 var det totalt 138 personer, 91 unga män och 47 unga kvinnor, i åldern 15–som dog till följd av säkert fastställda suicid. De motsvarande suicidtalen (antal suicid per 100 000 invånare) var 15,0 respektive 8,5. Därutöver avled 17 unga män och 7 unga kvinnor där Skr. 2020/21:105 det funnits misstanke om suicid, men där det inte har gått att fastställa om avsikten var självmord eller om dödsfallet var en olyckshändelse. Suicid utgör en stor del av ungas dödsorsaker. Bland unga personer, som har lägre risk än äldre att avlida till följd av sjukdom, stod suicid för av alla dödsfall . Detta kan jämföras med andelen suicid för personer som var . För unga kvinnor stod suicid för av all dödlighet i åldersgruppen 15–2019. För unga män var motsvarande andel . Även om suicidtalen för unga är lägre än i de flesta äldre åldersgrupper är det oroväckande att fler unga människor dör i suicid. Inte minst då självmord är en dödsorsak som går att förebygga. Kön är en viktig markör för hur unga uttrycker, förstår och förhåller sig till sin psykiska hälsa och det finns en okunskap bland många vuxna som möter unga om hur psykisk ohälsa kan ta sig uttryck hos flickor respektive pojkar (MUCF, 2015, När livet känns fel). Hbtq-personer har en högre risk för suicid än heterosexuella och cis- personer, dvs. personer vars biologiska kön överensstämmer med dess juridiska, sociala och upplevda kön. Bland unga hbtq-personer, i synnerhet unga transpersoner, är självmordsförsöken även betydligt högre än i den övriga befolkningen (för hälsa, arbetsliv och välfärd [Forte], 2018, Hälsa och livsvillkor bland unga hbtq-personer). 2.2.2Goda uppväxtvillkor betydelsefullt för psykisk hälsa Både internationella studier och studier på svenska data visar att det redan i tidig ålder finns en ojämn fördelning av god psykisk hälsa och av psykisk ohälsa, som är kopplad till familjens socioekonomiska status. Barn och unga som har det sämre ställt rapporterar exempelvis oftare psykiska och psykosomatiska besvär. Även andra faktorer har betydelse för skillnader i barns och ungas psykiska hälsa, exempelvis föräldrarnas födelseland och utbildningsnivå samt familjetyp. Uppväxtvillkoren påverkar dessutom den psykiska hälsan som vuxen, och utsatthet i barndomen ökar risken för att man senare i livet ska få psykiatrisk vård. Utsatthet kan handla om vålds- utsatthet, ekonomisk utsatthet, psykisk sjukdom hos föräldrar, suicid hos föräldrar eller erfarenhet av att flytta ofta. Bland de barn och unga som har en förälder som har vårdats för psykisk ohälsa eller psykisk sjukdom är det två till så vanligt att den unga personen kommer att behöva psykiatrisk vård under livet. Forskning från visar också att bland unga kvinnor som utsatts för sexuella övergrepp är sannolikheten för försök till suicid högre än för andra flickor. Det finns också ett samband mellan tidiga självrapporterade psykiska besvär och framtida problem med försörjning, familjebildning och försämrade möjligheter att etablera sig i samhället. Förekomsten av symptom på psykisk ohälsa kan även leda till en lägre utbildningsnivå i vuxen ålder och ökar riskerna för att längre fram i livet behöva psykiatrisk sjukhusvård. 2.2.3Utbildningens betydelse för den psykiska hälsan Skolgången har stor betydelse för ungdomars hälsa och välmående. Flickor och unga kvinnor presterar generellt bättre än pojkar och unga män i skolan, men uppvisar i högre grad stressrelaterade psykosomatiska problem och etablerar sig senare på arbetsmarknaden. Oavsett familje- förhållanden är godkända betyg och bra relationer till klasskamrater och lärare viktiga för att minska risken för ohälsa (och Forte 2018). Förskolan når de allra flesta barnen, och där finns det därför goda möjligheter att bedriva ett hälsofrämjande arbete. Förskolan kan bidra till barnets socioemotionella utveckling, trygghet, stabilitet och stimulans. Det är särskilt viktigt om det finns brister i barnets hemmiljö, och för de barn som har större behov än andra. Förskolan är därmed en möjlig arena för att minska ojämlikhet i psykisk hälsa. Detsamma gäller skolan. når förskolan i lägre utsträckning nyanlända barn och barn med socioekonomiskt svag bakgrund och deltagandet är lägre bland dessa barn. För att möjliggöra en obruten skolgång för elever i , grund- särskolan, specialskolan, sameskolan, gymnasieskolan och gymnasie- särskolan finns det i skollagen (2010:800) bestämmelser om att för en elev som på grund av sjukdom eller liknande skäl inte kan delta i vanligt skol- arbete och som vårdas på sjukhus eller en institution som är knuten till ett sjukhus ska särskild undervisning anordnas på sjukhuset eller institutionen, om det inte är obehövligt för elevens inhämtande av kunskaper (24 kap. 17 §). Psykisk ohälsa är den vanligaste orsaken till att studenter inom högre utbildning söker sig till en studenthälsomottagning. Jämfört med yrkes- verksamma uppger fler studenter att de har besvär i form av nedsatt psykiskt välbefinnande, stress, ängslan, oro eller ångest. Universitet och högskolor kan t.ex. främja studenters hälsa genom att arbeta med interventioner på individ- och gruppnivå, t.ex. kognitiv beteendeterapi (). 2.2.4Psykisk hälsa och fysisk aktivitet Den preventiva effekten av fysisk aktivitet vad gäller psykisk ohälsa har blivit alltmer känd. I riktlinjer avseende behandling av depression och ångest lyfts fysisk aktivitet fram som en viktig metod vid behandling av bl.a. depressiva symtom. Det finns också vetenskapligt stöd för att regelbunden fysisk aktivitet minskar risken för ångest, stress och utmattningssyndrom. Fysisk aktivitet minskar även symptomen under pågående depression samt skyddar mot återinsjuknande i depression. Det är särskilt viktigt att röra på sig under uppväxtåren, eftersom det är då vi bygger vårt skelett, våra muskler och utvecklar vår motorik, koordination och rörelseförmåga. Alla barn och ungdomar bör röra på sig som en del av lek, spel, sport, planerade transporter, rekreation, idrott eller motion. Rekommendationerna från () säger att alla barn och ungdomar 5–bör vara fysiskt aktiva minst . 2.2.5Psykisk hälsa bland grupper av unga i särskilt utsatta positioner Utöver skillnader i hälsa och psykisk hälsa mellan unga kvinnor och unga män och mellan olika socioekonomiska grupper finns betydande hälso- skillnader i samhället mellan grupper i särskilt utsatta positioner, jämfört med befolkningen som helhet. Som tidigare redovisats skattar unga med funktionsnedsättning sin hälsa något sämre än andra unga. Denna skillnad har även ökat (). Andelen som lider av stressrelaterade symptom i denna grupp är dubbelt så stor som bland andra unga. Unga med funktionsnedsättning har generellt sett sämre levnadsvillkor och mindre inflytande över sitt liv. Unga med funktionsnedsättning blir också i större utsträckning än andra unga utsatta för kränkande behandling och våld (MUCF 2015). Unga hbtq-personer har som grupp generellt sämre psykisk hälsa än andra grupper av unga. MUCF:s rapporter visar på stora skillnader. Det finns även en stor mängd internationella studier som visar att unga hbtq- personer har en ökad risk för psykisk ohälsa jämfört med unga hetero- sexuella och cispersoner (Forte 2019). Resultat från representativa under- sökningar gjorda i visar att jämfört med heterosexuella unga har unga hbtq-personer ungefär dubbelt så stor risk för depression, ångest- problematik och missbruksproblematik. Unga hbtq-personer har också en kraftigt ökad risk for självmordstankar och självmordsbeteende. Var fjärde homo- eller bisexuell ung kvinna har övervägt att begå självmord och av alla unga transpersoner har försökt att ta sitt liv. Var femte ung homo- eller bisexuell person har utsatts för fysiskt våld av en förälder, partner eller annan närstående vuxen. Det är också mycket vanligt att unga hbtq-personer utsätts för kränkande eller diskriminerande behandling, både i skolan och i arbetslivet. De senaste årens forskning har visat att det finns en stark koppling mellan hbtq-personers psykiska ohälsa och utsatthet för stigmarelaterad stress som t.ex. diskriminering, våld och stress kring att inte kunna vara öppen med sin sexuella identitet eller könsidentitet och förväntningar av att bli avvisad på grund av sin sexuella identitet eller könsidentitet (Hälsa och livsvillkor bland unga hbtq-personer, Forte 2019). Unga utrikes födda och nyanlända Det finns inga statistiskt säkerställda skillnader i unga utrikes föddas psykiska hälsa jämfört med inrikes födda. Unga som söker eller har fått uppehållstillstånd är generellt mer utsatta än andra unga. Det är vanligt att barn och unga som söker uppehållstillstånd i har varit med om traumatiska upplevelser och därigenom lider av psykiatriska symptom som posttraumatisk stress eller ångest. Av en rapport från framgår att även vissa aspekter av asylprocessen ökar risken för psykisk ohälsa, speciellt om den är lång. som gjort på uppdrag av (2018) visar att suicidtalet bland ensamkommande barn och unga i var mycket högre än motsvarande tal för den jämnåriga populationen i . Ensamkommande barn och unga som grupp är utsatta för flera riskfaktorer för att utveckla psykisk ohälsa och social problematik, som skyddsfaktorerna är färre än för unga generellt (, Individ och familjeomsorg, lägesrapport ). Av redovisningen av en enkätstudie om hälsa, livskvalitet och levnads- förhållanden bland nyanlända barn i framgår att av både flickor och pojkar uppgav att de mår bra. av 12– 15-åringarna och av 16–18-åringarna uppgav en hög tillfreds- ställelse med livet. Totalt bland flickor och bland pojkar i åldrarna 12–hade haft minst två psykiska och/eller somatiska besvär mer än en gång eller i stort sett . I åldrarna 16–var det bland flickor och bland pojkar. Sammantaget tyder enkätresultaten på att de allra flesta av de nyanlända barnen mår bra och att majoriteten är tillfreds med livet. Det finns dock tecken på potentiella riskfaktorer för ohälsa och ogynnsamma levnadsförhållanden, t.ex. att familjens ekonomi inte är bra, svårigheter med skolarbetet och med språket, och upplevelse av mobbning (, 2019, Hur mår nyanlända barn i ? Unga som är placerade på särskilda ungdomshem inom HVB-hem Barn och unga som vårdas i hem för vård eller boende (HVB) med stöd av lagen (1990:52) om särskilda bestämmelser om vård av unga (LVU) har mycket ofta psykiatriska tillstånd och vårdbehov som behöver tillgodoses som de sociala vårdbehoven. En undersökning som har genomfört vid Statens institutionsstyrelses (SiS) särskilda ungdomshem visar att i genomsnitt sju av tio ungdomar på särskilda ungdomshem uppfyller kriterierna för minst en psykiatrisk diagnos och nästan varannan ungdom har minst två samtidiga diagnoser. Äldre ungdomar tenderade att ha fler diagnoser än yngre men köns- och åldersskillnaderna avseende antal diagnoser var inte signifikanta. Det var också vanligt med självmords- respektive självskadebeteende i gruppen och av ungdomarna hade varit i något akut psykiatriskt tillstånd innan mättillfället. Självmordsbeteende var vanligare bland flickor och självskadebeteende var mer än fyra gånger så vanligt bland flickor jämfört med bland pojkar (, 2019, Vård för barn och unga inom HVB utifrån deras samlade behov. Förutsättningar och former för integrerad och annan specialiserad vård). Unga som varken arbetar eller studerar En annan särskilt utsatt grupp är unga som varken arbetar eller studerar. Bland dessa unga är det vanligare att känna sig deprimerad, ha lågt själv- förtroende och uppleva fysiska besvär. Allvarliga problem med oro, ångest och rädsla är mer än dubbelt så vanligt i gruppen jämfört med övriga i samma ålder. Bland de unga männen i gruppen är det dessutom fem gånger så vanligt att skatta sin allmänna hälsa som dålig eller mycket dålig jämfört med unga män i studier eller arbete. Andelen som fått öppen psykiatrisk vård är så hög i gruppen jämfört med ungdomspopulationen i Skr. 2020/21:105 sin helhet. Studier visar även att personer med omfattande arbetslöshet i åldern löper betydligt högre risk för psykisk ohälsa senare i livet jämfört med andra unga (MUCF, Ku2019/01066). Hälsosituationen för de nationella minoriteterna avviker i vissa fall på ett negativt sätt från den övriga befolkningen (Nystart för en stärkt minoritets- politik, skr. 2017/18:282, bet. 2018/19:KU13, rskr. 2018/19:123). I rapporten om samers psykosociala ohälsa (2016) presenteras en kunskapssammanställning som genomfördes av på uppdrag av . I rapporten konstateras att samiska skolungdomar (12–) rapporterar något sämre hälso- relaterad livskvalitet än skolungdomar ur majoritetsbefolkningen och att unga vuxna samer (18–) rapporterar sämre psykisk hälsa (stress och oro) än unga vuxna generellt. Jämförelser visar även att det finns en tydlig tendens till sämre upplevd hälsa bland romska flickor (15–). har 2015 på uppdrag av regeringen genomfört en fördjupad studie om romska flickors och kvinnors hälsosituation och livs- situation. Resultaten tyder på att romska flickor i större utsträckning är drabbade av sjukdomar och olika former av fysiska och psykiska besvär än flickor ur befolkningen i övrigt. Psykisk ohälsa som är kopplad till kollektiva erfarenheter av att känna sig mindre värd, ifrågasatt och diskriminerad i majoritetssamhället kan konstateras i flera minoritetsgrupper (se bl.a. SOU 2016:70). Flera nationella minoriteter är också utsatta för såväl strukturell diskriminering som rasism, hot och hatbrott, vilket kan bidra till en fortsatt instabil livs- situation och psykisk ohälsa. 2.2.6Ungas medieanvändning kopplat till psykisk hälsa De mobila, digitala och sociala medierna utgör en integrerad del av ungas liv och vardag. Hur detta påverkar ungas hälsa diskuteras allt mer, dock är kunskaperna om medieanvändningens effekter på ungas väl- Digitala medier kan ha olika påverkan beroende på vem man är, hur man använder dem, hur mycket man använder dem och hur livet ser ut i övrigt (Mind 2020). förklaringar till att medieanvändningen kan få negativa effekter är minskad sömn, motion och tid för skolarbete. tydligast utgör en förhöjd risk är kön (främst i kopplingen till sociala medier), yngre ålder, neuropsykiatrisk funktionsnedsättning och socio- Enligt Statens medieråds rapport , medier och psykisk ohälsa , där ungas psykiska välbefinnande undersökts i relation till deras självskattade medieanvändning hos ungdomar mellan 13–, finns det samband mellan hög medieanvändning och nedsatt psykiskt välbefinnande hos ungdomar. Det är en betydligt större andel av flickorna som uppger besvär () än bland pojkarna (). Ungdomar med nedsatt psykiskt välmående tenderar att tillbringa på internet genom att titta på film, tv, klipp på YouTube och spela spel. Bland pojkar finns även ett samband mellan nedsatt psykiskt välmående 2020/21:105 och konsumtion av pornografi. Dock bör resultaten tolkas med försiktighet. Till exempel varierar sambanden mellan psykiskt väl- befinnande och medieanvändning kraftigt mellan olika grupper, vilket antyder att medieanvändning inte per automatik medför negativa konsekvenser för det psykiska välbefinnandet. Enligt Statens medieråds rapport kan den digitala tekniken även ha åtskilliga förtjänster för ungas välmående då den bl.a. möjliggör nya bekantskaper, erfarenheter och sociala färdigheter. Unga kan finna stöd och gemenskap i digitala miljöer vilket kan inverka positivt på självkänslan och förmågan att skapa och upprätthålla sociala band. En riskfaktor för ökad psykisk ohälsa som lyfts fram i Statens medieråds rapport är utsattheten på nätet. Ungdomar med nedsatt psykiskt mående uppger i högre grad att de utsätts för mobbning, hot och kränkningar på nätet eller via mobilen. Sambanden mellan tiden man tillbringar med vissa medier och hur man mår blir svagare om dessa riskfaktorer inte föreligger. Ungdomar med psykiska funktionsnedsättningar är utsatta i högre grad än andra på nätet. Bland de med psykiska funktionsnedsättningar har av pojkarna och av flickorna utsatts för mobbning eller elakheter, jämfört av pojkarna och av flickorna utan psykiska funktionsnedsättningar. Av flickorna med psykiska funktionsnedsättningar har råkat ut för att okända bett dem om bilder där de är nakna eller lättklädda, jämfört av flickorna utan psykisk funktionsnedsättning (, 2020, Unga, medier och psykisk hälsa). När det kommer till ungas egna uppfattningar om sin medieanvändning så visar Statens medieråds rapport och medier att det är vanligt att unga uppfattar medieanvändningen som ett problem i förhållande till andra förpliktelser och det ökar med stigande ålder. Bland 17–18 åringar anser att deras internetanvändning minst en gång leder till att de inte ägnar sig åt saker de egentligen borde, t.ex. göra läxor, gå och lägga sig och hjälpa till hemma. Flickor tenderar att vara mer självkritiska till sin medieanvändning än pojkar. Flickor är också mer benägna att anse att de lägger för mycket tid på medier i proportion till den faktiska användningen. Det är framför allt medietiden som kommer i vägen för annat man borde göra och som skapar missnöje med det egna beteendet. Det är också tiden som ägnas åt medier, snarare än medieinnehållet, som man bråkar med föräldrarna om.