prop · H90350 · 2021-11-02 00:00:00 — Det bör därför krävas att de företag som erbjuder vissa av sina leverantörer omvänd factoring redovisar genomsnittlig avtalad och faktisk betalningstid samt andel försenade betalningar uppdelat på avtal för vilka omvänd factoring gäller och på avtal för vilka omvänd factoring inte gäller. För att statistiken inte ska riskera att bli missvisande krävs det även, som och efterlyser, ett förtydligande i fråga om hur den faktiska betalningstiden ska beräknas vid köp där omvänd factoring används. Regeringen anser att rapporteringen i denna del bör avse köparens betalningstid, dvs. den tid som köparen betalar banken. Därigenom omfattas endast uppgifter som de rapporteringsskyldiga företagen själva har kännedom om, vilket underlättar rapporteringen. Därtill kommer statistiken i denna del att avspegla de köpande företagens betalningstider och inte bankernas. En bestämmelse om detta bör tas in i lagen. Regeringen anser, till skillnad från , att fakturor som är eller har varit föremål för tvist inte bör undantas från rapporteringsunderlaget. Ett sådant undantag förutsätter att staten definierar vad som anses utgöra en omtvistad faktura. Även om det är möjligt att ta fram en sådan definition skulle det vara förknippat med stora svårigheter att verifiera att en enskild faktura verkligen är omtvistad. Ett sådant undantag skulle också kunna leda till en risk för att företag klassar försenade fakturor som omtvistade för att förbättra statistiken. Eftersom rapporteringen ska avse fakturor som har betalats kommer redovisningen endast avse betalda fakturor. Tvistiga fakturor kommer därmed tas med vid beräkningen av andelen försenade betalningar och den genomsnittliga faktiska betalningstiden. Eftersom de mindre företagen inte har samma möjligheter att få extern finansiering är det viktigt att verka för att de allra minsta företagen får de Det är därför angeläget att det framgår av statistiken om ett företag väljer att förkorta betalningstiderna till sina mindre leverantörer, men bibehålla dem till sina större. speciellt för företag som erbjuder sina större leverantörer omvänd Regeringen instämmer därför, till skillnad från , i promemorians bedömning att företagen bör redovisa betalningstider för tre storlekskategorier, företag som har 0–9, 10–49 respektive 50–249 I den förstnämnda kategorin ingår även företag utan några Regeringen anser att det inte, som AB och IFF befarar, finns risk för att rapporteringen kan komma att närma sig konkurrenskänslig eller företagshemlig information hos företag. Registret kommer visserligen att innehålla namnen på de rapporteringsskyldiga företagen, men av statistiken kommer det endast att framgå hur betalningstiderna utvecklar sig för olika storlekskategorier och det kommer t.ex. inte framgå vilka företag som ingår i respektive storlekskategori, se vidare om detta i avsnitt För att rapporteringskravet inte ska bli alltför betungande för de rapporteringsskyldiga företagen krävs att det enkelt kan avgöras vilken kategori en leverantör tillhör. Regeringen anser i likhet med promemorian att det vore orimligt att begära att de rapporteringsskyldiga företagen var för sig ska bedöma vilken storlekskategori en viss leverantör tillhör samt om de är verksamma i . bör därför förse de rapporteringsskyldiga företagen med de uppgifter som de behöver för att kunna fastställa vilka av deras leverantörer som är företag som är verksamma i samt till vilken storlekskategori en leverantör tillhör. Bestämmelser om detta behöver inte, vilket föreslås i promemorian, tas in i lagen utan frågan kan med stöd av regeringens restkompetens regleras i Uppgift om antalet anställda kan hämta från SCB:s allmänna företagsregister som innehåller en rad uppgifter om samtliga företag som är verksamma i . Av 25 § förordningen om det allmänna företagsregistret framgår att SCB:s arbete med registret ska finansieras via avgifter. kommer därför att behöva ersätta SCB för att få tillgång till uppgifterna Flera remissinstanser anser att hänsyn bör tas till om ett företag ingår i en koncern när det gäller att avgöra om företaget ska ingå i rapporteringen. I enlighet med vad som redogörs för ovan är det som ska förse de rapporteringsskyldiga företagen med de uppgifter som behövs för att de ska kunna avgöra om en leverantör omfattas av rapporteringen samt dela upp leverantörerna i respektive storlekskategori. När det gäller företag som ingår i koncerner förekommer det, som ICA gruppen framhåller, att stora internationella koncerner endast har ett mindre försäljningskontor i För att utforma ett rapporteringskrav på så sätt att antalet anställda i samtliga företag som ingår i en koncern ska beaktas vid avgörande av om ett företag ska ingå i rapporteringen krävs det också att kan förse de rapporteringsskyldiga företagen med de uppgifter som behövs för att avgöra om leverantören ska ingå i rapporteringen, och i så fall i vilken De uppgifter om antalet anställda som finns i det allmänna Prop. 2021/22:50 företagsregistret avser dock endast enskilda företag. allmänna företagsregistret endast uppgifter om företag som är verksamma i . Som redogörs för ovan krävs det att det enkelt ska kunna avgöras till vilken storlekskategori en leverantör hör för att rapporteringsskyldigheten inte ska bli alltför betungande. Regeringen anser därför att, vid bedömningen av om ett företag ska ingå i rapporteringen, hänsyn inte bör tas till om företaget ingår i en koncern. I enlighet med vad som anges i avsnitt 9.7 bör dock den föreslagna lagen följas upp och utvärderas när den varit i kraft . Flera remissinstanser anser vidare att köp som sker mellan företag som ingår i samma koncern inte bör omfattas av rapporteringsskyldigheten. Det övergripande syftet med rapporteringen är att förbättra likviditeten i företag med färre än 250 anställda. För att uppnå detta syfte bedömer regeringen att det inte är nödvändigt att inkludera köp av varor och tjänster som sker mellan företag som ingår i samma koncern, utan att det är tillräckligt att redovisa köp som sker mellan oberoende parter. Regeringen delar därför SCB, , och gruppens bedömning att koncerninterna köp inte bör omfattas av rapporteringsskyldigheten. En bestämmelse om detta bör tas in i lagen. Regeringen anser i likhet med och vid att det bör framgå av lagen vad som ingår i uppgiftsskyldigheten. Det kan dock finnas behov av föreskrifter som preciserar vilka uppgifter som ska lämnas eller som, vilket efterfrågar, anger hur beräkningen av genomsnittlig faktisk betalningstid ska ske i fråga om olika avtalstyper. Sådana bestämmelser kräver inte stöd i lag utan kan tas in i en förordning som verkställighetsföreskrifter. När det gäller det har framfört om att det bör införas ett krav på att fakturabelopp som understiger direktupphandlingsgränsen alltid ska betalas efter att köparen framställt krav på betalning och att kravet ska sanktioneras med böter så konstaterar regeringen att det inte finns något underlag för att införa ett sådant krav. Regeringen anser inte heller att det finns skäl att införa ett sådant krav. 7.5.1Elektronisk rapportering och ett register över de inrapporterade uppgifterna Regeringens bedömning: Rapporteringen till bör ske via en ny digital tjänst. Det bör i en förordning tas in bestämmelser om hur rapporteringsskyldigheten ska fullgöras. Regeringens förslag: ska föra ett register över de inrapporterade uppgifterna om betalningstider. Registret ska vara tillgängligt för allmänheten. Promemorians förslag överensstämmer i allt väsentligt med regeringens förslag och bedömning. I promemorian föreslås att det i lagen tas in ett bemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om hur uppgifts- skyldigheten ska fullgöras. Remissinstanserna: anser att de rapporteringsskyldiga företagen inte ska belastas med fler administrativa uppgifter än vad som krävs för att uppnå syftet med rapporteringen. rapporteringen t.ex. kunna kopplas till det egna ekonomisystemet så att systemet självt överlämnar uppgifterna om antalet fakturadagar direkt till Intrum förordar att rapporteringen kopplas till årsredovisningen och är positiva till förslaget att skapa ett fristående rapporteringssystem som styrs av . garnas riksförbund anser vidare att de uppgifter som rapporteras in även bör införlivas i företagens hållbarhetsrapport. Skälen för regeringens bedömning och förslag: I promemorian övervägs två alternativa lösningar när det gäller bolagens inrapportering Det ena alternativet är att uppgifterna ingår i en utvidgad hållbarhetsrapport och det andra alternativet är att det skapas ett nytt fristående digitalt förfarande för inrapporteringen. Genom att skapa ett fristående system för rapportering av uppgifter om betalningstider kommer alla uppgifter redan från början att följa samma mall och finnas i elektronisk form hos . enkelt för att göra uppgifterna tillgängliga för leverantörer och andra intresserade i ett register. Att ta fram ett fristående rapporteringssystem kommer att innebära vissa initiala kostnader för . En ordning som innebär att uppgifterna i stället ingår som en del i hållbarhetsrapporten, som Intrum och förordar, skulle dock medföra ännu måste då manuellt sammanställa information från företagens hållbarhetsrapporter för att få fram den totala bilden av hur betalningstiderna har utvecklats. Mot en sådan lösning talar också det faktum att uppgifter om betalningstider tydligt skiljer sig från den information som en hållbarhetsredovisning ska innehålla, vilket är upplysningar i frågor som rör miljö, sociala förhållanden, personal, respekt för mänskliga rättigheter och motverkande av korruption. Sammantaget anser regeringen, i likhet med promemorians bedömning, att den lämpligaste lösningen är att det skapas ett nytt digitalt rapporteringsförfarande för inrapporteringen. Bestämmelser om detta bör tas in i en förordning. Det kan vidare finnas ett behov av att reglera bl.a. hur rapporterna ska vara strukturerade. Sådana bestämmelser bör tas in i en förordning, eller efter regeringens bemyndigande i myndighetens Föreskrifter om inrapporteringen kan meddelas med stöd av regeringens restkompetens eller i form av verkställighetsföreskrifter och kräver inte något särskilt bemyndigande i lag. ska föra ett register över de uppgifter som företagen Registret kommer att innehålla namnen på de rapporteringsskyldiga företagen, dvs. namn på juridiska personer, samt uppgifter om respektive rapporteringsskyldigt företags genomsnittliga avtalade betalningstider, genomsnittliga faktiska betalningstider samt uppgift om den andel fakturor som har betalats . rapporteras är uppgifter om genomsnitt fördelat på olika storlekskategorier av leverantörsföretag och registret kommer inte i någon utsträckning Prop. 2021/22:50 innehålla uppgifter som kan hänföras till enskilda personer eller leverantörsföretag. Regeringen bedömer att registret inte kommer att innehålla någon känslig information eller några uppgifter som skulle kunna omfattas av sekretess. Som framhålls i avsnitt 7.1 bör, för att syftet med lagen ska uppnås, de inrapporterade uppgifterna göras tillgängliga för alla intresserade. Tillgängliggörandet bör göra det möjligt att dels söka information om vilka uppgifter ett enskilt företag rapporterat, dels göra sammanställningar över hur betalningstiderna utvecklas totalt sett. Bestämmelser om detta bör tas in i en förordning. Skydd för behandling av personuppgifter Regeringens bedömning: EU:s dataskyddsförordning, lagen med kompletterande bestämmelser till EU:s dataskyddsförordning och förordningen med kompletterande bestämmelser till EU:s dataskyddsförordning utgör i allt väsentligt en tillräcklig reglering för den personuppgiftsbehandling som kan komma att ske i samband med rapporteringen av betalningstider och registerföringen av de Det behövs inte någon ytterligare lagreglering om denna behandling. Bestämmelser om ändamålet med personuppgiftsbehandlingen bör dock meddelas i förordning. Promemorian behandlar inte frågan. Remissinstanserna: anser att det saknas en analys av vilka konsekvenser den behandling av personuppgifter som kan komma att aktualiseras har för den personliga integriteten och kan därför inte tillstyrka förslaget. Rapporten behandlar inte frågan. Remissinstanserna: Ingen av remissinstanserna framför några synpunkter i fråga om skydd för behandling av personuppgifter. Skälen för regeringens bedömning I unionsrätten regleras behandlingen av personuppgifter i Europa- parlamentets och rådets förordning (EU) 2016/679 av om skydd för fysiska personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter och om upphävande av direktiv /46/EG (allmän dataskyddsförordning), nedan kallad EU:s dataskyddsförordning. I svensk rätt kompletteras EU:s dataskyddsförordning bl.a. av lagen (2018:218) med kompletterande bestämmelser till EU:s dataskyddsförordning (dataskyddslagen) och förordningen (2018:219) med kompletterande bestämmelser till EU:s EU:s dataskyddsförordning utgör den generella regleringen av personuppgiftsbehandling inom EU. fastställs bestämmelser om skydd för fysiska personer med avseende på behandlingen av personuppgifter och om det fria flödet av personuppgifter (artikel 1.1). Syftet med förordningen är vidare att skydda fysiska personers grundläggande rättigheter och friheter, särskilt deras rätt till skydd av personuppgifter (artikel 1.2). 2021/22:50 EU:s dataskyddsförordning ska tillämpas på sådan behandling av personuppgifter som helt eller delvis företas på automatisk väg samt på annan behandling än automatisk av personuppgifter som ingår i eller kommer att ingå i ett register (artikel 2). Vilka personuppgifter kan komma att behandlas och vilka regler gäller för behandlingen? De uppgifter som enligt förslaget ska rapporteras in till och ingå i registret avser genomsnittlig avtalad betalningstid, genomsnittlig faktisk betalningstid och andel fakturor som betalats efter utgången av avtalad betalningstid. Uppgifterna ska redovisas var för sig för företag som har 0–9 anställda, företag som har 10–49 anställda och företag som har 50–249 anställda. Registret kommer därmed inte att innehålla några personuppgifter som kan kopplas till de företag som omfattas av rapporteringen. Däremot kommer namnet på de rapporteringsskyldiga företagen att framgå av registret. För att kunna genomföra rapporteringen behöver de rapporteringsskyldiga företagen ha tillgång till uppgifter som gör att de enkelt kan avgöra vilka av företagens leverantörer som är företag som är verksamma i och som faller in under respektive storlekskategori. Som framgår av avsnitt 7.4 bör förse de rapporteringsskyldiga företagen med sådana uppgifter. Uppgifterna om antalet anställda i respektive leverantörsföretag hämtar från SCB:s allmänna företagsregister som innehåller offentliga uppgifter. Som redogörs för nedan är de personuppgifter som kan förekomma i samband med detta uppgifter i företagsnamn hos enskilda näringsidkare som kan kopplas till en fysisk person. De rapporteringsskyldiga företagen har redan tillgång till dessa uppgifter eftersom det gäller företag som de har köpt varor eller tjänster av. Uppgifterna kommer endast att hanteras av i samband med att de rapporteringsskyldiga företagen förses med uppgifter om antalet anställda i respektive leverantörsföretag. Det bör i en förordning införas bestämmelser om att behandlingen av dessa personuppgifter endast får ske för detta ändamål. Uppgifterna kommer däremot inte att finnas med i registret eftersom de rapporteringsskyldiga företagen sedan rapporterar in uppgifterna uppdelat på storlekskategorier och inte för respektive leverantörsföretag. Uppgiftslämnandet sker via ett digitalt rapporteringsförfarande, som kan vara en webbaserad lösning där det ges möjlighet att specificera leverantörer som information ska hämtas för eller en maskin till maskinlösning som möjliggör för företagen att maskinellt hämta information om storleksklass för leverantörer. Företagsnamn kan i vissa fall, framför allt när det gäller enskilda näringsidkare, innehålla information som kan kopplas till en fysisk person, och hanteringen av uppgifterna kan därför innebära sådan behandling av personuppgifter som omfattas av bestämmelserna i dataskyddsförordning. När lämnar uppgifter om antalet anställda i de leverantörsföretag som finns i det allmänna företagsregistret till de rapporteringsskyldiga företagen kommer det därmed, i den mån en enskild näringsidkare har ett företagsnamn som kan kopplas till en fysisk person, att vara nödvändigt att utföra sådan behandling av personuppgifter som helt eller delvis företas på automatisk väg och som avses i artikel 2.1 i EU:s dataskyddsförordning. De generella kraven på all personuppgiftsbehandling som finns i bl.a. artikel 5 och 6 i förordningen blir då tillämpliga. blir då också personuppgiftsansvarig för behandlingen. I enlighet med vad som beskrivs ovan kommer registret att innehålla namnet på de rapporteringsskyldiga företagen, dvs. namnet på juridiska personer med fler än 250 anställda. Även när det gäller dessa företag kan det förekomma att företagsnamnet innehåller uppgifter som kan kopplas till en fysisk person. Mycket talar för att sådana uppgifter inte omfattas av definitionen av personuppgifter (jfr dock , Dataskyddsförordningen [GDPR] m.m. [] kommentaren till artikel 4 första punkten). Om så ändå skulle bedömas vara fallet är det i samband med registerföringen fråga om sådan nödvändig personuppgiftsbehandling som helt eller delvis företas på automatisk väg och som avses i artikel 2.1 i EU:s dataskyddsförordning. De generella kraven på all personuppgiftsbehandling som finns i bl.a. artikel 5 och 6 i förordningen blir då tillämpliga. blir då också personuppgiftsansvarig för behandlingen. Det behövs ingen särskild reglering om behandling av personuppgifter i den föreslagna lagen Av EU:s dataskyddsförordning framgår att behandling av personuppgifter får ske bl.a. om behandlingen är nödvändig för att fullgöra en rättslig förpliktelse som åvilar den personuppgiftsansvarige (artikel 6.1. c) eller om behandlingen är nödvändig för att fullgöra en uppgift av allmänt intresse eller som ett led i den personuppgiftsansvariges myndighetsutövning (artikel 6.1. e). Enligt regeringens bedömning bör det, som redogörs för i avsnitt 7.4, i en förordning anges att , ska förse de rapporteringsskyldiga företagen med de uppgifter som företagen behöver för att de ska kunna fullgöra rapporteringsskyldigheten. I enlighet med vad som har redogjorts för ovan kommer i samband med detta att behöva behandla personuppgifter i den mån enskilda näringsidkare har ett företagsnamn som kan kopplas till en fysisk person. Behandlingen av personuppgifter kan alltså anses vara nödvändig för att fullgöra en rättslig förpliktelse och vara tillåten enligt artikel 6.1.c. Behandlingen kan också ses som nödvändig för att fullgöra en uppgift av allmänt intresse. behandling av personuppgifter bör därför anses vara tillåten även med stöd av artikel 6.1.e. Behandlingen bedöms inte omfatta s.k. känsliga personuppgifter (artikel 9 i dataskyddsförordningen). Att personuppgifter behandlas i viss utsträckning är således nödvändigt för att ska kunna fullgöra sina skyldigheter. Det är sak att, i egenskap av personuppgiftsansvarig myndighet, säkerställa att varje behandling av personuppgifter sker lagligt och i enlighet med de principer som EU:s dataskyddsförordning ställer upp, bl.a. i artikel 5 (se prop. 2017/18:122 s. 29). När det gäller frågan om det integritetsintrång som en behandling av personuppgifterna innebär så är det, som angetts ovan, inte fråga om behandling av några känsliga personuppgifter. Personuppgifterna kommer att hanteras av enbart i samband med att verket förser de rapporteringsskyldiga företagen med uppgifter om antalet anställda i respektive leverantörsföretag. Den föreslagna lagen syftar till att bryta utvecklingen mot allt längre betalningstider i näringslivet och skapa så goda förutsättningar som möjligt för mindre företag att utvecklas och växa. Som framgår av avsnitt 7.1 bör, för att lagens syfte ska uppnås, de inrapporterade uppgifterna göras tillgängliga för alla intresserade. och tillgängliggörandet av uppgifterna om betalningstider kommer det vara möjligt att följa hur betalningstiderna utvecklas år för år. kommer frågan om betalningstider ständigt att hållas aktuell, vilket kommer att öka pressen på näringslivet att bryta utvecklingen mot allt Tillgängliggörandet av uppgifterna kan även antas fungera som ett incitament för de företag som tillämpar längst betalningstider att anpassa dessa neråt. För leverantörer kan informationen användas vid avtalsförhandlingar med potentiella kunder. om vilka villkor kunden erbjudit andra leverantörer och hur kunden skött sina betalningar förstärks de mindre företagens förhandlingsposition. är det, som anges i avsnitt 7.4, viktigt att rapporteringskravet inte blir alltför betungande för de rapporteringsskyldiga företagen. bör därför förse dem med uppgifter för att de ska kunna När det gäller behand- ling av personuppgifterna bör det i en förordning införas bestämmelser om att personuppgifterna endast får behandlas för att förse de rapporterings- skyldiga företagen med de uppgifter som krävs för att de ska kunna fullgöra rapporteringsskyldigheten, samt i samband med registerföringen i den mån det förekommer personuppgifter där. regeringen att det integritetsintrång som en behandling av personuppgifter innebär måste anses proportionerligt i förhållande till syftet. I 2 kap. 6 § andra stycket regeringsformen anges att var och en gentemot det allmänna är skyddad mot betydande intrång i den personliga integriteten, om det sker utan samtycke och innebär övervakning eller kartläggning av den enskildes personliga förhållanden. detta skydd får enbart ske genom lag och i enlighet med de förutsättningar som anges i 2 kap. 20–22 §§ regeringsformen. Bedömningen av vad som kan anses utgöra ett betydande intrång i den personliga integriteten bör göras utifrån olika omständigheter, bl.a. uppgifternas karaktär och omfattning och syftet med behandlingen (se prop. 2009/10:80 s. 184). personuppgiftsbehandling som blir aktuell för hantering i samband med rapporteringen av betalningstider bedöms, med beaktande av bl.a. uppgifternas karaktär och omfattning, inte innebära ett sådant betydande intrång i den personliga integriteten som avses i 2 kap. 6 § andra Regeringen gör sammantaget bedömningen att EU:s dataskydds- förordning, lagen med kompletterande bestämmelser till EU:s dataskydds- förordning och förordningen med kompletterande bestämmelser till EU:s dataskyddsförordning i allt väsentligt utgör en tillräcklig reglering för den personuppgiftsbehandling som kan komma att ske i rapporterings- förfarandet och vid registerföringen. Det finns inte behov av några särskilda regler i den föreslagna lagen. Däremot bör det införas bestäm- melser om ändamålet med den personuppgiftshantering som kan komma Sådana bestämmelser bör införas i en förordning. något bemyndigande för detta, utan sådana bestämmelser kan meddelas Prop. 2021/22:50 med stöd av regeringens restkompetens. Regeringens förslag: Om ett rapporteringsskyldigt företag inte har fullgjort sin rapporteringsskyldighet ska få förelägga företaget att fullgöra rapporteringsskyldigheten. Om ett sådant föreläggande inte följs ska få förena föreläggandet med vite. Frågor om utdömande av vite ska prövas av . beslut om vitesföreläggande och om utdömande av vite ska få överklagas till allmän förvaltningsdomstol. tillstånd ska krävas vid överklagande till kammarrätten. Regeringens bedömning: Det bör inte införas några bestämmelser om att ska utöva tillsyn över att de uppgifter som lämnats Promemorians bedömning överensstämmer delvis med regeringens förslag och bedömning. I promemorian görs bedömningen att det inte bör utövas någon tillsyn över utebliven rapportering och att det inte behövs