prop · H803139 · 2021-03-23 00:00:00 — Bestämmelserna motsvarar vad som har gällt enligt 9 § i den hittillsvarande lagen och enligt 9 § förordningen (2004:484) om Allmänna arvsfonden (se vidare prop. 1993/94:124 s. 38). Av tredje stycket följer att ansökan ska vara undertecknad av sökanden eller dennes ombud. Undertecknandet kan ske antingen genom egenhändigt undertecknande med penna på papper eller genom en elektronisk underskrift om Arvsfondsdelegationen har tillåtit att ansökningar undertecknas på det sättet. Den elektroniska underskriften måste uppfylla kraven på en avancerad elektronisk underskrift enligt artikel 3 i och rådets förordning (EU) nr 910/2014 av om elektronisk identifiering och betrodda tjänster för elektroniska transaktioner på den inre marknaden och om upphävande av direktiv /93/EG (eIDAS-förordningen), i den ursprungliga lydelsen. Hänvisningen till EU-bestämmelsen är utformad på så sätt att den avser förordningen i en viss angiven lydelse, s.k. statisk hänvisning. Om det är en annan myndighet än Arvsfondsdelegationen som beslutar om stöd, följer av 1 § andra stycket att det är denna myndighet som får besluta om elektroniska underskrifter ska tillåtas. Bestämmelsen har ingen motsvarighet i den hittillsvarande lagen om Allmänna arvsfonden. Övervägandena finns i avsnitt 5 och 11.2. 6 § Ett beslut om stöd ska förenas med de villkor som behövs. Dessa ska framgå av beslutet. Av paragrafen följer att ett beslut om stöd ur Allmänna arvsfonden ska förenas med de villkor som behövs och att villkoren ska framgå av beslutet. Den saknar motsvarighet i den hittillsvarande lagen om Allmänna arvsfonden. Ett exempel på ett sådant villkor är det villkor som Arvsfondsdelegationen anger om att stödet till ett projekt inte får användas för kostnader som betalas av annan finansiär. Övervägandena finns i avsnitt 9.4. 7 § Den som beviljas stöd för en lokal eller en anläggning ska förbinda sig att under använda den för det ändamål och på de villkor som meddelades när stödet beviljades. Om lokalen eller anläggningen innehas med nyttjanderätt får förbindelsen omfatta om det finns särskilda skäl för en kortare förbindelse än vad som anges i första stycket. Arvsfondsdelegationen ska som villkor för stödet föreskriva att lokalen eller anläggningen ska vara anpassad för personer med funktionsnedsättning, om inte något hindrar det eller om det av särskilda skäl inte behövs. Paragrafen innehåller särskilda regler om stöd för lokaler eller anlägg- ningar (s.k. lokalstöd). Första stycket anger att den som beviljas stöd för en lokal eller en anläggning ska förbinda sig att under använda den för det ändamål och på de villkor som meddelades när stödet beviljades. Bestämmelsen gäller både om sökanden äger och har nyttjanderätt till lokalen eller anläggningen i fråga. Bestämmelsen motsvarar vad som har gällt enligt 9 a § första stycket i den hittillsvarande lagen (se vidare prop. 2002/03:136 s. 36). Av andra stycket, som har utformats i enlighet med Lagrådets förslag, följer att om den som beviljas lokalstöd har nyttjanderätt till lokalen eller anläggningen ska denne, om det finns särskilda skäl, förbinda sig att använda lokalen eller anläggningen under i stället . Särskilda skäl för en femårig tidsförbindelse finns t.ex. om den som beviljats stöd hyr lokalen eller anläggningen och hyresmarknaden på den aktuella orten är sådan att det är mycket svårt eller omöjligt att finna en hyresvärd som är villig att ingå lokalhyresavtal för en tioårsperiod. särskilda skäl föreligger ska sökanden alltså förbinda sig att under minst bedriva verksamhet i lokalen eller anläggningen enligt de villkor som meddelades vid beviljandet av stödansökan. motsvarighet i den hittillsvarande lagen om Allmänna arvsfonden. Tredje stycket reglerar villkor om anpassning av lokalen eller anläggningen för personer som har funktionsnedsättning. som har gällt enligt 9 a § andra stycket i den hittillsvarande lagen (se vidare 2002/03:136 s. 37). Övervägandena finns i avsnitt 8.2. 8 § Efter ansökan från den som har beviljats stöd kan Arvsfondsdelegationen, om det finns särskilda skäl, besluta om undantag från den förbindelse eller från de villkor som anges i 7 § första och andra styckena. Paragrafen reglerar möjligheten att, om det finns särskilda skäl, besluta om undantag från den förbindelse eller från de villkor som anges i 7 § första och andra styckena. Bestämmelsen motsvarar vad som har gällt enligt 9 b § i den hittillsvarande lagen med det tillägget att den även omfattar fall där sökanden har förbundit sig att använda lokalen eller anläggningen (se vidare prop. 2002/03:136 s. 37). Övervägandena finns i avsnitt 8.2. Skyldighet att hålla medel avskilda 9 § Den som har tagit emot stöd ska, om inte annat anges i beslutet, vara skyldig att hålla medlen avskilda. Paragrafen innehåller en regel om att en mottagare av stöd ur Allmänna arvsfonden är skyldig att hålla medlen avskilda. vad som har gällt enligt 10 § i den hittillsvarande lagen (se vidare prop. 1993/94:124 s. 38). Övervägandena finns i avsnitt 9. 10 § Den som ansöker om eller har beviljats stöd ur Allmänna arvsfonden ska utan dröjsmål till Arvsfondsdelegationen anmäla sådana ändrade förhållanden som kan påverka rätten till eller storleken av stödet. Paragrafen innehåller en skyldighet för den som ansöker om eller har beviljats stöd ur Allmänna arvsfonden att anmäla ändrade förhållanden. Den saknar motsvarighet i den hittillsvarande lagen om Allmänna arvsfonden. Anmälningsskyldigheten gäller både för den som ansöker om och för den som har beviljats stöd ur fonden. Bestämmelsen gäller alltså från den tidpunkt då en ansökan om stöd görs. Att anmälan ska göras utan dröjsmål innebär i normalfallet att den ska göras från det att de ändrade förhållandena uppmärksammades. Ändrade förhållanden som kan påverka rätten till eller storleken av stödet kan vara att ändringar behöver göras i den verksamhet som stödet har sökts eller beviljats för. Det kan bl.a. vara fråga om att projektstarten försenas så att den planerade verksamheten inte kan genomföras helt eller delvis eller att ändringar behöver göras i projektet, t.ex. en omfördelning mellan budgetposter. Det kan också vara fråga om att organisationen har sökt eller beviljats medel från någon annan finansiär och detta påverkar Allmänna arvsfondens finansiering av den aktuella verksamheten. Övervägandena finns i avsnitt 9.3. 11 § Den som har beviljats stöd ska föreläggas att efter mottagandet av medlen skriftligen redovisa hur medlen har använts och på begäran av Arvsfondsdelegationen lämna det underlag som behövs för granskningen av redovisningen. Paragrafen innehåller en skyldighet för den som har tagit emot stöd ur Allmänna arvsfonden att redovisa användningen av stödet samt att på begäran lämna det underlag som behövs för granskningen av redovisningen. Bestämmelsen motsvarar vad som har gällt enligt 11 § i den hittillsvarande lagen (se vidare prop. 1993/94:124 s. 39). Övervägandena finns i avsnitt 9. 12 § Om den som har beviljats stöd inte uppfyller de krav som följer av 3 § första stycket andra meningen, 4, 6, 7 och 9–11 §§, ska Arvsfondsdelegationen besluta att stödet helt eller delvis inte ska betalas ut. Innan delegationen fattar ett beslut enligt första stycket får delegationen ge den som beviljats stöd tillfälle att avhjälpa bristen. I paragrafen regleras under vilka förutsättningar ett beslutat stöd inte ska betalas ut. Den saknar motsvarighet i den hittillsvarande lagen om Allmänna arvsfonden. Av första stycket, som har utformats i enlighet med Lagrådets förslag, följer att Arvsfondsdelegationen ska besluta att stöd som har beviljats ur Allmänna arvsfonden helt eller delvis inte ska betalas ut, om den som 2020/21:139 beviljas stödet inte uppfyller kraven för det. De krav som avses är kraven som enligt 3 § första stycket andra meningen samt 4, 6, 7 och 9–11 §§ ställs på den som beviljats stöd. Av 3 § första stycket andra meningen framgår att stöd inte får lämnas till en organisations löpande verksamhet. Bestämmelsen i 6 § innebär att villkoren i det enskilda stödbeslutet och eventuella generella villkor för stöd som fogats till beslutet är att bedöma som krav för stöd enligt förevarande bestämmelse. Med krav för stöd avses alltså inte de övergripande kriterierna för stöd som återfinns i 3 § första stycket första meningen, och tredje stycket. De övergripande kriterierna innebär att en verksamhet, för att få stöd, ska vara utvecklande för målgruppen och ha förutsättningar att främja målgruppen även efter det att stödet har upphört. Även målgruppens delaktighet vägs in som ett kriterium vid bedömningen av om verksamheten ska få stöd. Om dessa kriterier har bedömts vara uppfyllda vid ansökningstillfället ska det inte göras någon förnyad bedömning av om verksamheten lever upp till kriterierna under projektets gång. Det innebär att utbetalningarna till ett projekt kan fortsätta trots att förutsättningarna har förändrats. Så kan exempelvis vara fallet om planen för fortsatt drift av verksamheten vilar på att en aktör ska ta över verksamheten när stödet ur fonden upphör, men denne inte kan fullfölja sitt åtagande på grund av ändrade ekonomiska förutsättningar. Om beslutet ska avse hela eller en del av stödet får avgöras utifrån bristens karaktär. Om ett krav för stöd exempelvis är att en viss del av medlen enligt budgeten ska gå till en informationsinsats med anknytning till projektet men det snart efter att stödbeslutet meddelats står klart för stödmottagaren att någon sådan insats inte kommer att genomföras, kan det vara tillräckligt att stödet i den del som avser informationsinsatsen inte betalas ut. Ett beslut om att ett beviljat stöd inte ska betalas ut gäller . Genom ordet ”ska” markeras att ett beslut om att helt eller delvis inte betala ut stöd alltid ska meddelas om kraven för stödet inte följs. Enligt andra stycket får dock Arvsfondsdelegationen före beslutet ge den som beviljats stöd tillfälle att avhjälpa den uppkomna bristen. Bestämmelsen är fakultativ och ger Arvsfondsdelegationen en möjlighet att t.ex. vid mindre allvarliga brister ge den som har beviljats stöd tillfälle att rätta till den uppkomna bristen. Om en mindre allvarlig brist avhjälps, kan stödgivningen inte avbrytas eftersom organisationen inte längre bryter mot kraven. Ett exempel på en mindre allvarlig brist som kan rättas till är att en organisation som beviljats stöd inte har lämnat in en redovisning . I ett sådant fall kan alltså Arvsfondsdelegationen ge organisationen möjlighet att inkomma med redovisningen . Här kan även nämnas att för det fall den som beviljats stöd har lämnat oriktiga eller vilseledande uppgifter som lett till att stöd har beviljats kan Arvsfondsdelegationen ändra beslutet med stöd av bestämmelsen i 37 § andra stycket 3 förvaltningslagen (2017:900) som innebär att ett beslut som till sin karaktär är gynnande för någon enskild part får ändras till den enskildes nackdel om felaktigheten beror på att parten har lämnat oriktiga eller vilseledande uppgifter. Övervägandena finns i avsnitt 9.4. 13 § Stöd ska betalas tillbaka om 1.stödet inte har använts inom angiven tid eller för avsett ändamål, 2.mottagaren inte inom föreskriven tid har lämnat redovisning eller underlag enligt 11 §, 3.mottagaren genom att lämna oriktiga uppgifter eller på annat sätt har orsakat att stöd ur Allmänna arvsfonden har lämnats felaktigt eller med ett för högt belopp, eller 4.stödet av något annat skäl har lämnats felaktigt eller med ett för högt belopp och mottagaren borde ha insett detta. För stöd för en lokal eller en anläggning gäller dessutom att stödet ska återbetalas helt eller delvis, om lokalen eller anläggningen säljs eller användningen av den ändras utan delegationens medgivande inom den tidsperiod som enligt 7 § första och andra styckena gäller för stödet. I paragrafen regleras under vilka förutsättningar medel som har betalats ut ur fonden kan krävas tillbaka från mottagaren. Paragrafen motsvarar delvis vad som har gällt enligt 12 § i den hittillsvarande lagen (se vidare 1993/94:124 s. 39). De förutsättningar för återbetalningsskyldighet som anges i första stycket gäller för samtliga stödformer. Punkt 1 och 2 motsvarar vad som gällt enligt den hittillsvarande lagen. Av punkt 3 och 4 följer att stöd ur fonden ska betalas tillbaka, om mottagaren genom att lämna oriktiga uppgifter eller på annat sätt har orsakat att stöd ur fonden har lämnats felaktigt eller med ett för högt belopp, eller om stödet av något annat skäl har lämnats felaktigt eller med för högt belopp och mottagaren borde ha insett detta. Av andra stycket följer att stöd för en lokal eller en anläggning även ska återbetalas helt eller delvis, om den säljs eller användningen av den ändras utan Arvsfondsdelegationens medgivande inom den tidsperiod som enligt 7 § första och andra styckena gäller för stödet. Bestämmelsen motsvarar vad som har gällt enligt den hittillsvarande lagen men till följd av att en förbindelse enligt 7 § nu kan ha en längd om antingen fem eller är också den tid under vilken återbetalningsskyldigheten kan inträda av motsvarande längd. I det fall mottagaren av stödet hyr den lokal eller anläggning som stödet avser och hyresvärden säljer den, kan stödet inte återkrävas med stöd av bestämmelsen om försäljningen inte påverkar mottagarens verksamhet i lokalen eller anläggningen. Övervägandena finns i avsnitt 9.5. 14 § Om Arvsfondsdelegationen anser att mottagaren bör betala tillbaka stöd ur Allmänna arvsfonden, ska ärendet överlämnas till Kammarkollegiet som beslutar i frågan. Kammarkollegiet får, om det finns särskilda skäl, besluta att mottagaren helt eller delvis ska befrias från återbetalningsskyldighet. Av paragrafen följer att om Arvsfondsdelegationen anser att det finns skäl att kräva att mottagaren ska betala tillbaka stöd ur fonden ska myndigheten överlämna ärendet till Kammarkollegiet som beslutar i frågan. Kammarkollegiets beslut får överklagas till förvaltningsrätten enligt 6 kap. 1 §. Om det finns särskilda skäl får Kammarkollegiet besluta att mottagaren helt eller delvis befrias från återbetalningsskyldighet. 2020/21:139 vad som har gällt enligt 13 § i den hittillsvarande lagen (se vidare prop. 1993/94:136 s. 39). Övervägandena finns i avsnitt 9.5. Förvaltning av Allmänna arvsfonden Hanteringen av Allmänna arvsfondens egendom 1 § Allmänna arvsfondens egendom förvaltas av Kammarkollegiet som en särskild fond. Enligt paragrafen, som motsvarar vad som har gällt enligt 14 § i den hittillsvarande lagen, förvaltas Allmänna arvsfondens egendom av Kammarkollegiet som en särskild fond, åtskild från andra medel. Motsvarande bestämmelse har funnits sedan Allmänna arvsfonden skapades 1928 (se prop. 1928:17 s. 67). 2 § Allmänna arvsfondens rätt till egendom bevakas av Kammarkollegiet. Kammarkollegiet för fondens talan i mål och ärenden som rör fonden. Paragrafen, som motsvarar vad som har gällt enligt 15 § i den hittillsvarande lagen, anger att Kammarkollegiet bevakar fondens rätt till egendom och för fondens talan i mål och ärenden som rör fonden. Motsvarande bestämmelse har funnits sedan Allmänna arvsfonden skapades 1928 (se prop. 1928:17 s. 2). 3 § Medel som tillfaller Allmänna arvsfonden ska överlämnas till Kammarkollegiet. Kammarkollegiet ska ta emot och granska redovisning för förvaltning av egendom som tillfaller fonden. Av paragrafen, som motsvarar vad som har gällt enligt 16 § i den hittillsvarande lagen, framgår att medel som tillfaller fonden ska överlämnas till Kammarkollegiet samt att kollegiet ska ta emot och granska redovisning för förvaltning av egendom som tillfaller fonden. Motsvarande bestämmelse har funnits sedan Allmänna arvsfonden skapades 1928 (se prop. 1928:17 s. 19). 4 § Allmänna arvsfondens kapital får tas i anspråk för fondens ändamål även till den del det redovisas som bundet. Av paragrafen, som har utformats i enlighet med Lagrådets förslag, framgår att även det upparbetade kapital som bokförts som eget bundet kapital får tas i anspråk för fondens ändamål. Den saknar motsvarighet i den hittillsvarande lagen om Allmänna arvsfonden. Övervägandena finns i avsnitt 6.2. 5 § Regeringen beslutar hur stor del av Allmänna arvsfondens samlade tillgångar som ska vara tillgänglig för utdelning det närmast följande året och anger beräknad nivå för de två därpå följande åren. Regeringens beslut får inte medföra att fondens långsiktiga förvaltning och fortlevnad äventyras. Medel som har gjorts tillgängliga för utdelning, men som inte har fördelats , ska återgå till fondens samlade tillgångar. I paragrafen finns bestämmelser om hur fondens samlade tillgångar görs Prop. 2020/21:139 tillgängliga för utdelning. Av paragrafens första stycke framgår att regeringen beslutar hur stor del av fondens tillgångar som ska göras tillgänglig för utdelning. För de två därefter följande åren anges en beräknad nivå i samband med beslutet. Av paragrafens andra stycke, som har utformats i enlighet med Lagrådets förslag, följer att hela massan av fondens tillgångar, såväl inkommande medel som tidigare upparbetat kapital, får beaktas när det utdelningsbara beloppet ska fastställas. Det finns inget krav på att viss del av inflytande medel ska läggas till fonden, motsvarande vad som har gällt enligt 2 § i den hittillsvarande lagen. Enligt andra stycket får kapitalet inte minskas på ett sätt som riskerar att utarma fonden. Vidare framgår att det inte finns något krav på att hela det belopp som har gjorts tillgängligt för utdelning måste fördelas . Medel som inte har fördelats ska inte längre vara avsatta för utdelning utan återgå till fondens samlade tillgångar. Paragrafen saknar motsvarighet i den hittillsvarande lagen om Allmänna arvsfonden. Övervägandena finns i avsnitt 6.2. 6 § Högst en tiondel av de medel som regeringen har beslutat enligt 5 § får fördelas till verksamheter till förmån för äldre personer. Paragrafen anger hur stor del av de medel som regeringen gjort tillgängliga för utdelning som får fördelas till verksamheter till förmån för äldre personer. Den saknar motsvarighet i den hittillsvarande lagen om Allmänna arvsfonden. Huvuddelen av de medel som enligt regeringens beslut ska vara tillgängliga för utdelning ska avsättas för verksamheter till förmån för målgrupperna barn, ungdomar och personer med funktionsnedsättning. En tiondel av de medel som är tillgängliga för utdelning får tilldelas verksamheter till förmån för äldre personer. Övervägandena finns i avsnitt 6.3. 7 § Om ett testamente eller en gåva till förmån för Allmänna arvsfonden har förenats med villkor, beslutar Kammarkollegiet om egendomen ska tas emot. 8 § Ett testamente till någon annan än Allmänna arvsfonden får godkännas av Kammarkollegiet, om det inte finns någon anledning till . Ett testamente som kan antas vara ett riktigt uttryck för arvlåtarens yttersta vilja får godkännas även om det finns anledning till . Paragraferna reglerar dels fallet att ett testamente eller en gåva till fonden har förenats med villkor, dels godkännande av testamente till någon annan än fonden. Bestämmelserna motsvarar vad som har gällt enligt 3 och 4 §§ i den hittillsvarande lagen (se vidare prop. 1993/94:124 s. 37). Kammarkollegiets redovisning till regeringen 9 § Kammarkollegiet ska till regeringen lämna en redovisning för förvaltningen av Allmänna arvsfonden som avser det senast avslutade räkenskaps- 2020/21:139 året. Redovisningen ska lämnas i samband med Kammarkollegiets årsredovisning. ska i enlighet med vad som föreskrivs i 5 § lagen (2002:1022) om revision av statlig verksamhet m.m. granska redovisningen. Paragrafen, som motsvarar vad som har gällt enligt 16 a § i den hittillsvarande lagen, reglerar Kammarkollegiets redovisningsskyldighet avseende förvaltningen av Allmänna arvsfonden och granskning av redovisningen (se vidare betänkande 2003/04:SoU3 s. 9). Övervägandena finns i avsnitt 14.3. 10 § Arv eller försäkringsbelopp som har tillfallit Allmänna arvsfonden får helt eller delvis avstås till någon annan om det med hänsyn till uttalanden av arvlåtaren eller till andra särskilda omständigheter kan anses stämma överens med arvlåtarens yttersta vilja. Även i annat fall får arv eller försäkringsbelopp avstås till arvlåtarens sambo eller någon annan som genom beroendeförhållande har stått arvlåtaren nära, om det kan anses skäligt. Vid skälighetsbedömningen ska särskilt beaktas graden av beroendeförhållande mellan arvlåtaren och sökanden och om sökanden har behov av egendomen. I paragrafen finns bestämmelser som reglerar möjligheten för Allmänna arvsfonden att på grund av arvlåtarens yttersta vilja, eller till någon som har stått arvlåtaren nära, avstå egendom som har tillfallit fonden genom arv eller förmånstagarförordnande i försäkringsavtal. Bestämmelsen i första stycket, om arvsavstående på grund av arvlåtarens yttersta vilja, motsvarar vad som har gällt enligt 24 § första meningen i den hittillsvarande lagen (se vidare prop. 1993/94:124 s. 41). Enligt andra stycket, som har utformats i enlighet med Lagrådets förslag, får arv eller försäkringsbelopp avstås till arvlåtarens sambo eller någon annan som har stått arvlåtaren nära, om det kan anses skäligt. Genom bestämmelsen ges en möjlighet för Kammarkollegiet att efter en skälighetsbedömning avstå arv eller försäkringsbelopp när någon ansöker om det men arvlåtarens yttersta vilja i frågan inte kan utredas. Bestämmelsen har en motsvarighet i 24 § andra meningen i den hittillsvarande lagen, med den skillnaden att den tidigare bestämmelsen angav att ett avstående fick göras till arvlåtarens släkting eller någon annan som stått arvlåtaren nära, om det kunde anses skäligt. I den nya bestämmelsen ersätts ”släkting” av ” sambo”. Det framgår således redan av bestämmelsens lydelse att en efterlevande sambo har stått arvlåtaren nära på ett sådant sätt att ett avstående bör komma i fråga, under förutsättning att det kan anses skäligt. Med sambor avses två personer som stadigvarande bor tillsammans i ett parförhållande och har gemensamt hushåll (se vidare sambolagen [2003:376]). Med ”någon annan som genom beroendeförhållande stått arvlåtaren nära” avses en person i arvlåtarens närhet mellan vilka det funnits ett beroendeförhållande. Det kan vara fråga om antingen att personen har varit beroende av arvlåtaren för sitt uppehälle eller att arvlåtaren har varit beroende av personen för hjälp eller vård. Det behöver inte vara fråga om vård som annars hade utförts av vårdpersonal men hjälpen eller vården måste ha varit långvarig och frekvent samt ha utgått i större omfattning. Har en person – utan uppdragsförhållande – tagit hand om arvlåtaren på ett sätt som leder till att han eller hon får anses Prop. 2020/21:139 närstående, fått i uppdrag att vara arvlåtarens gode man, personliga assistent eller liknande behöver uppdragsförhållandet inte i sig vara ett hinder för att ändå anse personen vara närstående. Personens hjälp får dock inte endast vara en följd av en anställning eller ett uppdrag som god man eller liknande. Av andra stycket framgår vidare att vid skälighetsbedömningen ska särskilt beaktas graden av det beroendeförhållande som fanns mellan arvlåtaren och sökanden och om sökanden har ett behov av egendomen. Bestämmelsen har ingen motsvarighet i den hittillsvarande lagen om Allmänna arvsfonden. Ordet särskilt markerar att bestämmelsen inte är uttömmande. Som beskrivits ovan ger bestämmelsen Kammarkollegiet en möjlighet att avstå arv eller försäkringsbelopp där arvlåtarens yttersta vilja att avstå arvet inte har kunnat utredas men där det ändå är motiverat utifrån en skälighetsbedömning att ett avstående görs. Det ligger i sakens natur att en sådan skälighetsbedömning utgörs av en samlad bedömning av omständigheterna i det enskilda fallet. Vid en sådan bedömning bör graden av beroendeförhållande mellan sökanden och arvlåtaren som beskrivs ovan, liksom sökandens behov, särskilt beaktas. Detta gäller oavsett om sökanden är avlåtarens sambo eller annan närstående.