prop · H803172 · 2021-04-19 00:00:00 — I propositionen Kompletterande be- stämmelser om etisk granskning till EU-förordningen om kliniska läke- medelsprövningar (prop. 2017/18:193) gjordes bedömningen att 27 § tredje stycket inte skulle tillämpas vid den etiska granskningen av en an- sökan om att genomföra en klinisk läkemedelsprövning som dåvarande regionala etikprövningsnämnderna (nu ) skulle utföra. Även i den EU-förordningen finns en bestämmelse om att när ett yttrande lämnas av en etikkommitté ska synpunkter beaktas från lekmän, i synnerhet patienter eller patientorganisationer (artikel 2.2.11). Vidare finns det en bestämmelse i den EU-förordningen som anger att minst en lekman ska delta i bedömningen av en ansökan om att få genomföra en klinisk läkemedelsprövning (artikel 9.3). I propositionen bedömde reger- ingen att bestämmelsen i 27 § tredje stycket inte kunde tillämpas eftersom den EU-förordningen kräver att när ett yttrande lämnas av en etikkommitté ska synpunkter beaktas från lekmän, i synnerhet patienter eller patient- organisationer (prop. 2017/18:193 s. 36). Regeringen noterar att det av skäl 18 i EU-förordningen om kliniska läkemedelsprövningar framgår bland annat följande. Den berörda medlemsstaten bör tillåtas att fastställa vilket eller vilka organ som lämp- ligen bör delta i bedömningen av en ansökan om att få genomföra kliniska prövningar samt organisera etikkommitténs medverkan inom de tidsfrister för tillståndet för den kliniska prövningen som anges i förordningen. Dessa beslut rör den interna organisationen inom varje enskild medlemsstat. När medlemsstaterna fastställer det eller de lämpliga organen bör de se till att lekmän, särskilt patienter eller patientorganisationer, bereds möjlighet att delta. Det kan även noteras att publicerade Läkemedels- verket och i samverkan med Biobank en rapport om ändring av uppdrag om nytt tillståndsförfarande om kliniska prövningar av humanläkemedel och medicintekniska produkter (Läke- medelsverket dnr 4.3.1-2019-042666). I den rapporten anges det att Etik- prövningsmyndigheten använder möjligheten att delegera frågor i ett relativt stort antal fall vid prövningen av grundansökningar. Berörd avdel- ning gör då en vägledande bedömning vid ett sammanträde och delegerar till ordförande och vetenskaplig sekreterare att fatta beslut i ärendet efter att ansökan kompletterats i vissa punkter. Möjligheten till delegation används även generellt avseende ändringsansökningar. Regeringen gör bedömningen att möjligheten att delegera frågor till ord- föranden eller annan ledamot av effektivitetsskäl skulle vara lämplig när EU-förordningen om kliniska läkemedelsprövningar ska tillämpas. EU- förordningens krav på att minst en lekman måste delta i bedömningen av en ansökan och att en etikkommitté ska ha befogenhet att avge yttranden med beaktande av synpunkter från lekmän, i synnerhet patienter eller patientorganisationer, bör rimligen inte innebära att en lekman måste delta i varje moment i handläggningen av ärendet. En möjlighet till delegation enligt 27 § tredje stycket bedöms därför vara förenlig med kraven i EU- förordningen. Mot bakgrund av ovanstående föreslås här att bestämmelsen i 27 § tredje stycket etikprövningslagen om att en avdelning får lämna över till ordför- anden eller någon annan ledamot att efter prövning i sak avgöra ett visst ärende eller ärenden som är sådana att tidigare vägledande avgöranden kan tillämpas eller som annars är av sådant slag att de inte behöver avgöras av avdelningen ska kunna tillämpas vid etisk granskning av kliniska läke- medelsprövningar. En ändring med det innehållet ska införas i lagen (2018:1091) med kompletterande bestämmelser om etisk granskning till EU:s förordning om kliniska prövningar av humanläkemedel. Samma möjlighet till delegation ska även ges vid den etiska granskningen av kliniska prövningar och prestandastudier. En möjlighet till delegation innebär inte att ordföranden eller någon an- nan ledamot ensam kan avgöra varje moment i hela ärendet, vilket skulle strida mot EU-förordningens krav. Det blir upp till Etikprövningsmyndig- heten att, med beaktande av EU-förordningens bestämmelser, avgöra i vilka fall möjligheten till delegation kan utnyttjas. 2020/21:172 med anledning av kliniska läkemedelsprövningar har beretts under hand med som tillstyrkt förslaget. Förslaget som lämnas i denna proposition överensstämmer med det förslag som har beretts under hand. I 24 § etikprövningslagen anges det att ska pröva ansökningar om etikprövning av forskning som forskningshuvud- mannen har lämnat in. I den lagen bör det även framgå att Etikprövnings- myndigheten ska lämna ett yttrande och i vissa fall fatta ett slutligt beslut om etisk granskning av ansökningar och anmälningar i enlighet med 4 och 5 §§ den nya lagen med kompletterande bestämmelser om etisk gransk- ning till EU:s förordningar om medicintekniska produkter (se avsnitt 10.2– 10.4). Regeringens förslag: Beslut om tillstånd till att genomföra en klinisk prövning eller en prestandastudie ska få överklagas till allmän beslut om yttrande över en etisk gransk- ning av en ansökan enligt artikel 70.7 a i MDR-förordningen och artikel 66.7 a i IVDR-förordningen eller en anmälan enligt artikel 74.1 i MDR- förordningen och artikel 70.1 i IVDR-förordningen ska få överklagas Andra beslut som Etik- prövningsmyndigheten meddelar ska inte få överklagas. inte få överklagas. Promemorians förslag överensstämmer delvis med regeringens för- I promemorian föreslås att beslut får överklagas om den myndigheten har avgjort ärendet och beslutet har gått I promemorians förslag anges inte att andra beslut som meddelar inte ska få överklagas eller att ett beslut av heller får över- Remissinstanserna: Ingen remissinstans har yttrat sig särskilt över pro- Skälen för regeringens förslag För att genomföra en klinisk prövning i krävs det att en an- mälan har gjorts till och att prövningen har godkänts av i de fall som det krävs. inte ger tillstånd till prövningen eller om ansökan inte godkänns av Etik- prövningsmyndigheten får respektive myndighetsbeslut överklagas. medelsverkets beslut får överklagas till allmän förvaltningsdomstol enligt 19 § lagen (1993:584) om medicintekniska produkter. myndighetens beslut får i stället överklagas till för etikprövning av forskningshuvudmannen enligt 36 § lagen (2003:460) om etikprövning av forskning som avser människor (etikprövningslagen). 2020/21:172 Beslut av i ärenden om etikprövning får enligt 37 § etikprövningslagen inte överklagas. Överklagande av beslut om tillstånd när det gäller kliniska läkemedelsprövningar Möjligheten att överklaga beslut finns för de beslut som myndigheten fattar i fråga om etikprövning av forskning som avser människor. Dock kommer det att finnas ett undantag för kliniska läkemedelsprövningar när och rådets förordning (EU) nr 536/2014 av om kliniska prövningar av humanläke- medel och om upphävande av direktiv /20/EG börjar tillämpas. När den EU-förordningen börjar tillämpas så kommer Etikprövningsmyndig- heten att göra en etisk granskning av en ansökan om att genomföra en klin- isk läkemedelsprövning och därefter lämna ett yttrande till Läkemedels- verket. Av 5 § lagen (2018:1091) med kompletterande bestämmelser om etisk granskning till EU:s förordning om kliniska prövningar av humanläkemedel framgår det att yttrande inte får överklagas, se propositionen Kompletterande bestämmelser om etisk granskning till EU-förordningen om kliniska läkemedelsprövningar (prop. 2017/18:193 s. 37 och 64). , som gör en vetenskaplig granskning av ansökan, fattar därefter ett slutligt beslut om huruvida ansökan ska godkännas eller inte. yttrande ingår därmed i beslutsunderlag. beslut får överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Nedan behandlas överklagandemöjligheten för beslut om tillstånd i enlighet med artikel 70.7 b i MDR-förordningen och artikel 66.7 b i IVDR-förordningen och tillstånd att genomföra en väsentlig ändring i enlighet med artikel 75 i MDR-förordningen och artikel 71 i IVDR-förord- ningen. Därefter kommer överklagandemöjligheten för granskningar i enlighet med artiklarna 70.7 a och 74.1 i MDR-förordningen och artiklarna 66.7 a och 70.1 i IVDR-förordningen att tas upp. Överklagande av beslut om tillstånd när det gäller kliniska prövningar och prestandastudier För ansökningar som ska granskas i enlighet med artikel 70.7 b i MDR- förordningen eller artikel 66.7 b i IVDR-förordningen och för anmälningar om väsentlig ändring i enlighet med artikel 75 i MDR-förordningen och artikel 71 i IVDR-förordningen är beslutsprocessen densamma för kliniska prövningar eller prestandastudier som den för kliniska läkemedelspröv- ningar. Det innebär att ska yttra sig över en ansökan om att genomföra en klinisk prövning eller prestandastudie. Yttrandet ska skickas till och ligga till grund för det beslut som fattar om huruvida prövningen eller studien tillåts, tillåts på vissa villkor eller om ansökan avslås. Medlemsstaten ska enligt artiklarna 70.3 och 78.10 i MDR-förordningen och artiklarna 66.3 och 74.10 i IVDR-förordningen erbjuda ett överklag- andeförfarande för avslagsbeslut. Ett sådant avslagsbeslut kan komma att innehålla frågor som prövas av olika överklagande- Överklagande ska ske till allmän förvaltningsdomstol i fråga om tillståndsbeslut Huvudregeln enligt 40 § förvaltningslagen (2017:900) är att beslut över- klagas till allmän förvaltningsdomstol. Denna huvudregel följs när det gäller beslut. Under vissa särskilda förutsättningar kan det dock finnas anledning att låta beslut överklagas till en s.k. domstols- liknande nämnd i stället för till allmän förvaltningsdomstol till exempel av effektivitetsskäl eller för att ett ärende förutsätter en särskild sammansätt- ning i överklagandeinstansen. Sådana speciella skäl ansågs föreligga gällande överprövningen av beslut. I proposi- tionen Etikprövning av forskning (prop. 2002/03:50) motiveras denna ordning med att ärenden om etikprövning av forskning bland annat skulle komma att innefatta en prövning av forskningens vetenskapliga bärkraft, vilket förutsätter en särskild sammansättning i överklagandeinstansen. I propositionen anförs vidare att förutom juridisk kompetens och ledamöter med vetenskaplig kompetens inom olika områden, behövs ledamöter som företräder det allmännas intresse. Den prövning som respektive ärende förutsätter skulle komma att innefatta avvägningar och lämplighetsöver- väganden från olika utgångspunkter. De etiska bedömningar som skulle bli nödvändiga skulle vidare komma att vara en påtagligt integrerad del av den vetenskapliga bedömningen som skulle göras i varje ärende. De fråge- ställningar som en överprövningsinstans skulle komma att ställas inför och de ställningstaganden som den skulle komma att göra anses således bygga på sådana överväganden som kan sägas ligga vid sidan av den form för tvistlösning och bevisvärdering som domstolarna erbjuder (s. 160). När svensk rätt anpassades till EU-förordningen om kliniska läkemedelspröv- ningar gjordes bedömningen att beslut skulle över- klagas till allmän förvaltningsdomstol och att bedömningen av för etikprövning kunde inkorporeras i den överklagande- processen genom att domstolen får inhämta ett yttrande från om den etiska granskningen är aktuell i det överklagade målet. Genom detta förfarande säkerställs att den fortsatta prövningen sker utifrån de processrättsliga aspekter som råder inom den allmänna förvalt- ningsrätten inklusive dess möjligheter att överklaga beslut. Genom dom- stolsprocessen tillförsäkras den beredningsprocess som gäller för dessa mål när det gäller beredning och möjligheten att ta upp bevisning genom bland annat att höra de vittnen och sakkunniga som kan behövas vid pröv- ningen av ett överklagat beslut om tillstånd till klinisk läkemedelspröv- ning. Enligt uppgifter från så kommer det in cirka 20–30 anmälningar om kliniska prövningar av medicintekniska produkter. har fattat sju avslagsbeslut: ett beslut , tre beslut och tre beslut (). Det rör sig inte heller om något större antal ansökningar om godkännande enligt etikprövningslagen. En överprövning i emellertid innebära ett snabbare förfarande än ett överklagande till en allmän förvaltningsdomstol. Det hänger naturligtvis samman med att nämnden enbart handlägger en viss typ av ärenden. En snabb handlägg- ning är till stor fördel för sponsorn och i förlängningen därmed också för Effektivitetsvinsterna som ett snabbt besluts- Prop. 2020/21:172 förfarande ger talar således för att överklaganden bör prövas av Överklag- Även om nämndens handläggning kan vara snabbare så bedöms den allmänna förvaltningsdomstolens process och möjlighet att överklaga målet till ytterligare instans vara av sådan vikt att handläggningstiden i sig inte utgör tillräckligt skäl för att nämnden ska vara överprövningsinstans i nu aktuella ärenden. Mot denna bakgrund föreslås det att det beslut som fattar med anledning av en ansökan om klinisk prövning eller prestanda- studie ska kunna överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Därmed kommer beslutsprocessen att vara densamma som för kliniska läkemedels- prövningar En allmän förvaltningsdomstol kan med stöd av 8 § förvaltningsprocess- lagen hämta in ett yttrande från . Det ger förvaltningsrätten underlag för den etiska granskningen från en annan instans än , som lämnade sitt yttrande till . I artikel 78.10 i MDR-förordningen och i artikel 74.10 iIVDR-förordningen anges att medlemsstaterna ska tillhandahålla ett överklagandeförfarande för ett avslagsbeslut. I ett överklagat mål får för- valtningsrätten bedöma målet efter gängse regler inklusive principen om domstolens fria bevisvärdering. Det kan även nämnas att det genom EU-förordningarnas samordnade bedömningsförfarande för kliniska prövningar och prestandastudier i artikel 78 i MDR-förordningen och artikel 74 i IVDR-förordningen ges möjlighet för sponsorn att ansöka om godkännande till prövningar och studier i flera länder och att ett avslag i därmed kan resultera i att sponsorn inte överklagar beslutet utan i stället fullföljer pröv- ningarna och studierna i de övriga länderna. Vidare kan ett beslut om av- slag leda till att sponsorn väljer att lämna in en ny reviderad ansökan i stället för att överklaga avslagsbeslutet. Artiklarna 62, 70, 71 och 78 i MDR-förordningen och artiklarna 57, 58, 66, 67 och 74 i IVDR-förordningen innehåller de bestämmelser som be- slutande myndighet ska beakta vid godkännandet av en ansökan om att genomföra en klinisk prövning respektive prestandastudie. Det är medlemsstaten som ska fastställa vilken myndighet som lämpligen bör delta i bedömningen av en ansökan och organisera etikkommittéers med- verkan så att beslut kan fattas inom de tidsfrister som anges i förordning- arna. Av artiklarna 70, 71 och 78 i MDR-förordningen och artiklarna 66, 67 och 74 i IVDR-förordningen framgår att berörd medlemsstat ska erbjuda respektive tillhandahålla ett överklagandeförfarande för ett beslut om avslag. Beslut om avslag kommer att meddelas med stöd av bestäm- melser i MDR- och IVDR-förordningarna. Att beslut meddelade med stöd av EU-förordningarna får överklagas följer av allmänna förvaltningsrätts- liga principer och förvaltningslagens bestämmelser om överklagande och behöver inte anges särskilt i den nya lagen med kompletterande bestäm- melser till EU:s förordningar om medicintekniska produkter (jfr prop. 2010/11:65 s. 84 och 114). 2020/21:172 Överklagande av beslut i vissa fall I avsnitt 10.4 föreslås det att ska fatta ett slut- ligt beslut efter sin etiska granskning. Vad som avses är att Etikprövnings- myndighetens yttrande ska skickas till sponsorn och yttrandet kommer inte att ingå i underlaget till tillståndsbeslut. Detta förfar- ande ska gälla vid granskning av en anmälan att påbörja en klinisk pröv- ning eller prestandastudie för produkter med lägre risk i enlighet med artikel 70.7 a i MDR-förordningen eller artikel 66.7 a i IVDR-förordning- en. Det ska även gälla i fråga om anmälningar av studier för klinisk upp- följning eller prestandastudier efter det att produkten har släppts ut på marknaden i enlighet med artikel 74.1 i MDR-förordningen och artikel Av artiklarna 70.3, 71.4 och 78.10 i MDR-för- ordningen och artiklarna 66.3, 67.4 och 74.10 i IVDR-förordningen fram- går att det ska vara möjligt att överklaga ett avslagsbeslut. Etikprövnings- myndighetens beslut enligt artiklarna 70.7 a och 74.1 i MDR-förordningen och artiklarna 66.7 a och 70 i IVDR-förordningen bör kunna överklagas och det överklagandet bör ske till . Därmed sker överklagandet till den myndighet som är överinstans enligt etikprövningslagen. En överklagandebestämmelse med det innehållet bör införas i den nya lagen med kompletterande bestämmelser om etisk granskning till EU:s förordningar om medicintekniska produkter. I 37 § etikprövningslagen finns ett förbud mot att överklaga ett beslut som för etikprövning fattat i ett ärende om etikprövning. En liknande bestämmelse bör införas i den nya lagen med kompletterande be- stämmelser om etisk granskning till EU:s förordning om medicintekniska produkter. beslut ska således inte kunna över- klagas. I promemorian föreslogs det att beslut skulle få överklagas i ärenden som den myndigheten har avgjort och om beslutet har gått sponsorn emot. En liknande bestämmelse finns i 36 § etik- prövningslagen. Bestämmelsen i etikprövningslagen är utformad utifrån möjligheten för att i enlighet med 29 § den lagen överlämna ett ärende till . I förarbetena ansågs det att ett sådant beslut inte skulle kunna överklagas, eftersom den regionala nämnden (numera ) inte kunde anses ha avgjort ärendet, se propositionen Etikprövning av forskning (prop. 2002/03:50 avsnitt 17.1 och författningskommentaren s. 206). I nu aktuell lagstiftning finns det ingen möjlighet för Etikprövnings- myndigheten att överlämna ett ärende till . Därmed bör det inte, såsom det föreslogs i promemorian, anges att överklagande får ske i ärenden som den myndigheten har avgjort och om beslutet har gått sponsorn emot. Regeringens förslag: För en försöksperson som är underårig ska vård- nadshavarna vara de lagligen utsedda ställföreträdarna som får ge in- formerat samtycke till en klinisk prövning eller prestandastudie på för- En underårig försöksperson som har fyllt ska också själv kunna ge sitt informerade samtycke till att delta i den kliniska prövningen eller prestandastudien, under förutsättning att den underårige inser vad prövningen innebär för honom eller henne. Ett sådant informerat samtycke ska inhämtas i enlighet med vad som regleras om en försöksperson i artikel 63.1 i MDR-förordningen respektive artikel 59.1 i IVDR-förordningen. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: En majoritet av remissinstanserna är positiva till eller har inte lämnat synpunkter på promemorians förslag. Kommuner och Regioner (SKR) tillstyrker förslaget att vårdnadshavare ska vara de lagligen utsedda ställföreträdarna för en underårig person. ser SKR det som en risk att barn vars vårdnadshavare inte sam- arbetar och som har olika uppfattningar utestängs från möjligheterna att delta i kliniska prövningar eller prestandastudier. Skälen för regeringens förslag För att delta i en klinisk prövning eller prestandastudie ska försökspersoner få den information som behövs för att försökspersonerna ska förstå den kliniska prövningens eller prestandastudiens karaktär, mål, nytta, möjliga konsekvenser, risker och olägenheter. Informationen ska också innehålla uppgifter om försökspersonens rättigheter och garantier avseende skyddet av honom eller henne, särskilt försökspersonens rätt att vägra att delta och rätten att när som helst avsluta sitt deltagande i den kliniska prövningen eller prestandastudien utan negativa följder och utan att behöva motivera sitt beslut. Ytterligare bestämmelser om den information som ska ges och det sätt som informationen ska ges på framgår av artikel 63 i MDR-för- ordningen och artikel 59 i IVDR-förordningen. Om försökspersonen är underårig, ska det informerade samtycket lämnas av den underåriges lagligen utsedda ställföreträdare. Detta framgår av artikel 65 a i MDR-förordningen och artikel 61.1 a i IVDR- förordningen. I svensk rätt innebär det att för en underårig, dvs. för en person , är det dennes vårdnadshavare som kan lämna ett informerat samtycke. Om barnet står under vårdnad av två vårdnadshavare, bestämmer de tillsammans (6 kap. 13 § ). Båda vårdnadshavarna ska då samtycka till den underåriges deltagande i den kliniska prövningen. Att vårdnadshavarna är de lagligen utsedda ställ- företrädarna för en underårig bör anges i lagen med kompletterande bestämmelser till EU:s förordningar om medicintekniska produkter. SKR pekar på att kravet att båda vårdnadshavares samtycke behövs kan innebära en risk att barn vars vårdnadshavare inte samarbetar och som har olika uppfattningar utestängs från möjligheterna att från delta i kliniska prövningar eller prestandastudier. Regeringen finner att nu aktuellt lag- stiftningsärende avser att anpassa svensk rätt till EU-förordningarna om medicintekniska produkter och att den problematik som SKR belyser inte kan tas upp i detta lagstiftningsärende. Det kan nämnas att vid inhämtande av informerat samtycke rörande en underårigs deltagande i en klinisk prövning eller prestandastudie anges det 2020/21:172 i artikel 65 h i MDR-förordningen och artikel 61.1 h i IVDR-förordningen att den underårige ska delta i den processen på ett sätt som är anpassat till hans eller hennes ålder och mentala mognad. I artikel 65 b i MDR-förord- ningen och artikel 61.1 b i IVDR-förordningen anges att prövarna, eller medlemmar i prövningsgruppen som är utbildade för eller har erfarenhet av att arbeta med barn ska ge den underårige information om prövningen eller studien på ett sätt som anpassats till dennes ålder och mentala mognad. Samtycke från underåriga som är eller äldre Som ovan anges föreslås det att det av lag ska framgå att det är vård- nadshavarna som ska lämna sitt samtycke till prövningen eller studien när en försöksperson är underårig. Av artikel 63.7 i MDR-förordningen och artikel 59.7 i IVDR-förordningen framgår att EU-förordningen inte påverkar tillämpningen av nationell rätt enligt vilken det krävs att den underårige, utöver den lagligen utsedda ställföreträdaren, ger sitt samtycke till deltagandet. Den underårige ska då ha förmåga att inta en ståndpunkt och bedöma den information som den underårige får om den kliniska prövningen eller prestandastudien. En liknande bestämmelse finns i artikel 29.8 i EU-förordningen om kliniska läkemedelsprövningar. Enligt 18 § lagen (2003:460) om etikprövning av forskning som avser människor (etikprövningslagen) ska samtycke till deltagande i forskning för underåriga som inte har fyllt alltid lämnas av vårdnadshav- arna. Forskningen får dock inte utföras om den underårige inser vad forsk- ningen innebär för hans eller hennes del och motsätter sig att den utförs. Om forskningspersonen har fyllt ska han eller hon själv lämna sam- tycke, under förutsättning att han eller hon inser vad forskningen innebär för hans eller hennes del. I den situationen krävs alltså inte något samtycke från vårdnadshavarna utan den underårige avgör själv om han eller hon vill delta i forskningen. Om forskarens bedömning är att den underårige inte inser vad forskningen innebär och därför inte kan samtycka, ska forskaren vända sig till vårdnadshavarna för att fråga om samtycke. Enligt artikel 63.7 i MDR-förordningen och artikel 59.7 i IVDR-förord- ningen kan nationell rätt kräva att en underårig själv ska samtycka till del- tagande i den kliniska prövningen eller prestandastudien. Av bestämmel- sen framgår att även den lagligen utsedda ställföreträdaren i dessa fall ska ge sitt informerade samtycke.