prop · H90352 · 2021-10-28 00:00:00 — Kommittén föreslår att en av de närvarande röstmottagarna ska inneha rollen som ordförande vid röstmottagning i röstningslokal. Remissinstanserna: En stor majoritet av de remissinstanser som yttrar sig i denna del tillstyrker eller har inga invändningar mot förslaget. 2021/22:52 universitet (juridiska fakultetsnämnden), Kammarrätten i , i , i , i och för fram invändningar mot kommitténs förslag till lagtext. Flera remissinstanser, bl.a. , och kommun anser att förslaget behöver kompletteras med en möjlighet att kunna utse en ersättare för ordföranden. Flera remissinstanser, bl.a. kommun, , , , , och Kommuner och Regioner (SKR), invänder att rekryteringen av röstmottagare ytterligare försvåras av förslaget. Skälen för regeringens bedömning Röstmottagarnas ansvar i val- och röstningslokal skiljer sig åt För varje valdistrikt ska det utses minst fyra röstmottagare, varav en ordförande och en ersättare för ordföranden (3 kap. 4 § vallagen). Bestämmelserna är endast tillämpliga i fråga om vallokaler (se prop. 2004/05:163 s. 111). På varje röstmottagningsställe (en val- eller röstningslokal) ska det finnas så många röstmottagare som behövs för att röstmottagningen ska kunna genomföras. Vid röstmottagning i en vallokal ska minst tre av röstmottagarna vara närvarande, varav en ska vara ordföranden eller ordförandens ersättare. Vid röstmottagning i en röstningslokal ska minst två röstmottagare vara närvarande (3 kap. 6 § vallagen). Till skillnad från vad som gäller för vallokaler förordnas inte någon ordförande eller ersättare för ordförande till röstmottagningen i röstningslokalerna. Röstmottagarna ansvarar på samma sätt i en vallokal som i en röstningslokal för att kontrollera väljarens identitet och ta emot röster. Detsamma gäller ansvaret för ordningen i lokalen och i utrymmet närmast intill denna. I vallokaler ansvarar röstmottagarna dessutom för att det förs en röstlängd. Därtill kommer den preliminära rösträkningen i vallokalerna som inleds efter att röstmottagningen i vallokalen avslutats (11 kap. 1 § vallagen). Ordföranden och ersättaren för ordföranden har viktiga roller i det arbetet och brukar vara de som överlämnar bl.a. röstlängden och protokollet till valnämnden efter att den preliminära rösträkningen i vallokalen avslutats (11 kap. 3 § vallagen). Det är ordföranden som ska skriva under protokollet, tillsammans med en annan röstmottagare (11 § valförordningen [2005:874]). Kravet att minst två röstmottagare ska vara närvarande vid röstmottagning i en röstningslokal infördes (prop. 2013/14:124 s. 24–25). Enligt den ordning som gäller får förtidsröstningen vid ordinarie val till och till region- och kommunfullmäktige samt val till påbörjas tidigast före valdagen i kommunernas röstningslokaler och tidigast före valdagen hos en utlandsmyndighet. Vid andra val får förtidsröstning påbörjas tidigast före valdagen i kommunernas röstningslokaler och tidigast före valdagen hos en utlandsmyndighet (10 kap. 2 § vallagen). Rekryteringen av ordförande och ersättare är redan utmanande för kommunerna Kommittén menar att röstmottagarna i en röstningslokal i stort sett har samma uppgifter som röstmottagarna i en vallokal, med undantag för den preliminära rösträkningen på valkvällen. Kommittén pekar på att flera röstningslokaler tar emot ett stort antal röstande och därmed har behov av fler röstmottagare än minimikravet. Enligt kommittén talar dessa skäl för att det måste finnas någon av röstmottagarna som för ordet och har det yttersta ansvaret i röstningslokalerna. Enligt kommittén har inte minst väljarna ett intresse av att veta vem av röstmottagarna en väljare alltid kan vända sig till. Kommittén anger att det är en ordning som närmast undantagslöst tillämpas i alla organisationer, offentliga som privata. Det är mot den bakgrunden som kommittén föreslår att en av de närvarande röstmottagarna vid förtidsröstningen ska inneha rollen som ordförande för röstmottagningen. Enligt är procedurerna kring röstning i en röstningslokal inte lika komplicerade eller omfattande som i en vallokal. menar att det inte finns något behov som motiverar att en röstmottagare är ordförande med extra ansvar i röstningslokaler. och anser att ansvaret i stället bör vara lika för alla röstmottagare under förtidsröstningen då det är av större betydelse för genomförandet av förtidsröstningen att alla röstmottagare är väl insatta i samtliga delar och rutiner för förtidsröstningen än att en röstmottagare utses till ordförande. Det är också regeringens uppfattning att en förutsättning för ett korrekt genomförande av allmänna val, och därmed för väljarnas och partiernas förtroende för valsystemet, är att alla röstmottagare är väl insatta i regleringen kring valförfarandet. Utbildning av röstmottagarna är av avgörande betydelse för möjligheterna att genomföra korrekta val. Regeringen föreslår därför i avsnitt 5.1 att inför varje val ska ta fram utbildningsmaterial avseende valet som ska tillhandahållas länsstyrelserna och valnämnderna och att utbildningsmaterialet som huvudregel ska användas vid utbildningen av röstmottagare – i syfte att ytterligare höja kunskapsnivån hos alla röstmottagare och därmed förbättra möjligheterna att genomföra korrekta val. Flera remissinstanser, bl.a. i , , Kommuner och Regioner (SKR) och Åmåls kommun, framhåller att förslaget riskerar att ytterligare försämra möjligheterna att bemanna röstningslokalerna med röstmottagare. Dessa remissinstanser anger att det redan är en stor utmaning för valnämnderna att rekrytera lämpliga personer som vill ta sig an den utökade roll det innebär att vara ordförande eller ersättare för ordföranden vid röstmottagning i vallokal, trots att ett sådant uppdrag endast avser själva valdagen. Förtidsröstningen i kommunernas röstningslokaler pågår vilket innebär svårigheter att planera bemanningen, jämfört med en vallokal som endast har öppet på valdagen. framhåller att omsättningen på personer och konstellationer som arbetar som röstmottagare är tämligen hög. Det är inte heller ovanligt att röstmottagare anmäler sent förhinder. Enligt skulle några fördelar med att ha en röstmottagare som är 2021/22:52 ordförande i röstningslokalen i praktiken inte kunna uppnås, med mindre än att antalet val- och röstningslokaler kraftigt skulle behöva minska i landet. efterlyser en bredare analys av huruvida rekryteringen av röstmottagare kan säkras. Med anledning av dessa synpunkter noterar regeringen att kommittén redogör för att flertalet kommuner vittnat om att andelen erfarna röstmottagare minskar och att det är särskilt svårt att rekrytera lämpliga personer som ordförande och vice ordförande (, Erfarenheter från valen 2018, s. 32, Ju2019/00547). Det bör inte införas ett krav i lag på att utse ordförande för röstmottagning i röstningslokal Mot bakgrund av vad flera remissinstanser framför bedömer regeringen att det finns en risk för att förslaget försvårar möjligheterna att rekrytera röstmottagare. Mycket talar även för att förslaget om det genomförs skulle leda till svårigheter att bemanna röstningslokaler . Som flera remissinstanser, bl.a. , och kommun, påpekar torde dessutom förslaget behöva kompletteras med en möjlighet att utse en ersättare för ordföranden. Det saknas dock beredningsunderlag för att i detta lagstiftningsärende lämna ett sådant förslag. Enligt regeringen kan det inte uteslutas att försämrade möjligheter att bemanna röstningslokalerna kan leda till att kommunerna kan tillhandahålla färre röstmottagningsställen och att väljarnas resväg till röstmottagningsställen ökar. Ett längre avstånd till val- eller röstningslokalen kan i sin tur innebära att vissa väljare avstår från att rösta och medföra negativa konsekvenser för valdeltagandet i landet. Vidare torde behovet av ordförande vara mindre i en röstningslokal än i en vallokal eftersom arbetsuppgifterna för röstmottagare i röstningslokaler inte är lika omfattande som för röstmottagare i vallokaler. Till skillnad från vad som gäller vid röstmottagning i röstningslokaler ansvarar röstmottagarna i vallokaler även för att det förs en röstlängd och för den preliminära rösträkningen. För väljarna bör det vara av större värde att kunna identifiera vilka som är röstmottagare än att de hänvisas till en person som är ordförande. Det finns inte något hinder mot att valnämnder som ser behov av det utser en samordnande röstmottagare eller liknande för att uppnå syftet med kommitténs förslag. Som påpekar kan röstmottagarna med hjälp av exempelvis västar eller skyltar tydligt visa för väljarna vilka de kan vända sig till i röstningslokalen. Sammanfattningsvis anser regeringen att förslaget att en av de närvarande röstmottagarna ska inneha rollen som ordförande vid röstmottagning i röstningslokal inte bör genomföras. Regeringens förslag: Det tydliggörs i vallagen att den som inte följer röstmottagarnas anvisningar får uppmanas att tillfälligt lämna lokalen eller utrymmet, om det är av väsentlig betydelse för genomförandet av Kommitténs förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Kommitténs förslag till lagtext är dock delvis annorlunda utformat. Kommittén föreslår att den som inte följer röstmottagarnas anvisningar tillfälligt får avvisas från lokalen eller utrymmet, om det har väsentlig betydelse för genomförandet av röstmottagningen. Remissinstanserna: En majoritet av de remissinstanser som yttrar sig i denna del tillstyrker eller har inga invändningar mot förslaget. Förvaltningsrätten i avstyrker starkt att förslaget genomförs med den utformning kommittén föreslår och anför i likhet med kommun, , kommun och kommun att lydelsen enligt kommitténs lagförslag kan tolkas som att den ger röstmottagarna en uttrycklig befogenhet att avvisa en person från röstmottagningsstället, eventuellt med användning av fysiskt tvång eller våld. Flera remissinstanser, däribland i , i , i och Statskontoret, ser svårigheter med gränsdragningen mellan avvisning och tillfälligt avbrott i röstmottagningen. De efterfrågar förtydliganden, bl.a. av vad kravet på väsentlig betydelse ska anses innebära. Andra remissinstanser, däribland och , pekar på att det finns en risk för att förslaget kan leda till fler eller eskalerade konflikter mellan röstmottagare och väljare, och till godtyckliga bedömningar. De påtalar att det utifrån nuvarande reglering om ordningsvakter saknas förutsättningar att säkerställa tillgång till ordningsvakter på röstmottagningsställen. Även påtalar att det finns ett behov av tydlig lagstiftning som innebär att ordningsvakter kan förordnas på röstmottagningsställen liksom att beredskapen hos behöver vara god. anser att kommitténs lagförslag kan förtydligas så att det av ordalydelsen uttryckligen framgår att endast polisman eller ordningsvakt får avlägsna personen i fråga. Ett antal remissinstanser, bl.a. , några länsstyrelser och , efterfrågar förtydliganden om hur ett beslut om avvisning bör dokumenteras, om förvaltningslagen är tillämplig och om ett sådant beslut går att överklaga. framhåller att antalet incidenter av det slag som kommittén åsyftar är utomordentligt få. anser att de möjliga konsekvenserna av att en väljare avvisas från vallokalen strax före det att vallokalen stänger för röstning behöver utredas vidare. påpekar att det är ett mycket ingripande beslut att neka en person att rösta. Dessa remissinstanser ifrågasätter att förslaget kommer att underlätta för röstmottagarna och tror att röstmottagarna i stället skulle vara mer betjänta av tydliga anvisningar om när och i vilka situationer som röstmottagningen ska avbrytas. De pekar också på att det finns en risk att förslaget leder till att antalet överklaganden till ökar. Skälen för regeringens förslag Av en enkätundersökning som skickade till samtliga kommuner allmänna val framkom att en sjättedel av de kommuner som svarade på enkäten (39 av 236) hade haft problem med försök till sabotage, ordningsstörningar eller andra hot mot genomförandet av valen eller tilltron till valresultatet. Kommunerna uppgav att problemen till stor del handlade om försvunna valsedlar eller om oordning bland valsedlar på röstmottagningsstället. Det fanns också kommuner som pekade på att det förekommit felaktiga rykten när det gäller valsedlar, t.ex. rykten om att valsedlar skulle ha stulits trots att de inte var försvunna. I några fall hade de falska ryktena lett till att partiföreträdare blivit mycket upprörda. Enligt kommunerna förekom det även felaktiga rykten på sociala medier om stängda röstningslokaler. Flera kommuner uppgav att det förekommit hot, våld, rasism och andra kränkningar mot röstmottagare på röstmottagningsställen (, Erfarenheter från valen 2018, s. 31–32, Ju2019/00547). En liknande bild tecknades i års val till (, Erfarenheter från Europaparlamentsvalet , s. 20, Ju2019/03145). tog emot rapporter om 47 händelser från kommuner, länsstyrelser och utlandsmyndigheter. Enligt rörde det sig om flera olika typer av händelser, bl.a. ordningen i val- och röstningslokaler som stängts på grund av brandlarm i närliggande lokaler. En majoritet av dessa händelser gällde ordningen i valsedelställen där valsedlar försvunnit, stulits eller gömts. ansåg att antalet inrapporterade händelser var lågt i relation till det stora antalet platser där röstning är möjlig och till den relativt långa perioden för förtidsröstning (s. 7). Röstmottagarnas möjligheter att upprätthålla ordningen Röstmottagarna ansvarar för att ordningen på röstmottagningsstället upprätthålls. Den som finns i lokalen eller i ett utrymme intill denna ska rätta sig efter de anvisningar som röstmottagarna ger för att röstmottagningen ska kunna genomföras. Om det blir sådan oordning att den inte kan avstyras får röstmottagningen tillfälligt avbrytas (8 kap. 4 § vallagen). Det ankommer alltså på röstmottagarna att se till att förhållandena på röstmottagningsstället är sådana att vallagens krav upprätthålls. Hit hör att väljarna garanteras sin rätt till fria, hemliga val. Väljare som finns på ett röstmottagningsställe eller på en plats som de har anvisats till intill detta när tiden för röstmottagning går ut, ska få tillfälle att rösta innan röstmottagningen avslutas (8 kap. 5 § vallagen). Röstmottagarnas befogenheter bör förtydligas i vallagen Kommittén redogör för att omkring var sjätte kommun haft problem med försök till sabotage, ordningsstörningar eller andra hot mot genomförandet av valen eller tilltron till valresultatet i samband med valen till , landstings- och kommunfullmäktige 2018. Flera kommuner har uppgett att det förekommit hot, våld, rasism och andra kränkningar mot röstmottagare på röstmottagningsställen. Möjligheten för en röstmottagare att uppmana den som inte följer anvisningarna att lämna röstmottagningsstället framgår inte uttryckligen av 8 kap. 4 § vallagen. Som kommittén framhåller kan det dock anses följa av bestämmelsen att den som inte rättar sig efter de anvisningar som röstmottagarna ger för att röstmottagningen ska kunna genomföras får uppmanas att lämna röstmottagningsstället. I likhet med kommittén gör regeringen bedömningen att det i de flesta fall sannolikt är tillräckligt med anvisningar och tillsägelser från röstmottagarna för att ordningen på röstmottagningsstället ska respekteras. Kommittén bedömer att det ändå finns ett värde i att tydliggöra att en röstmottagare får uppmana en person som inte följer röstmottagarnas anvisningar att lämna röstmottagningsstället. En sådan uppmaning kan bidra till att röstmottagarna lättare kommer till rätta med sabotage, ordningsstörningar eller andra hot mot genomförandet av valen. För regeringen är det av grundläggande betydelse att alla väljare kan rösta under trygga former. Varje påstående om hot mot väljare eller röstmottagare på röstmottagningsställen och försök till otillbörlig påverkan måste därför tas på allvar. För att väljarnas skydd mot olika former av påverkan vid röstningen ska kunna upprätthållas måste röstmottagarna ha kunskap om vilka befogenheter de har och vilka metoder som kan användas för att lugna ned situationer som riskerar att eskalera. Kommuner och Regioner (SKR) och flera kommuner, bl.a. , kommun och kommun, anför att röstmottagarna kan vara betjänta av tydligare anvisningar om när och i vilka situationer röstmottagningen bör avbrytas. Som kommun pekar på kan sådan kunskap förmedlas via det utbildningsmaterial som inför varje val tar fram och tillhandahåller länsstyrelserna och valnämnderna. I utbildningen kan konkreta exempel på konflikthantering och i vilka situationer röstmottagningen tillfälligt kan behöva avbrytas gås igenom. Därför är det av stor betydelse att får ett uttryckligt ansvar för att inför varje val ta fram utbildningsmaterial avseende valet som ska tillhandahållas länsstyrelserna och valnämnderna samt att utbildningsmaterialet i möjligaste mån används vid utbildningen, se avsnitt 5.1. På så sätt kan röstmottagarna ges goda förutsättningar för att upprätthålla ordningen i röstmottagningen. Regeringen anser dock i likhet med kommittén att det finns ett värde i att röstmottagarnas befogenheter förtydligas i vallagen. Enligt kommittén bör röstmottagarna tillfälligt få avvisa den som inte rättar sig efter de anvisningar som röstmottagarna ger för att röstmottagningen ska kunna genomföras. Det innebär enligt kommittén inte att röstmottagarna ges befogenhet att med tvång eller våld avlägsna den som underlåtit att följa en anvisning. Enligt kommittén ska den rätten förbehållas polisen och ordningsvakter. Flera remissinstanser, bl.a. Förvaltningsrätten i och , framför att kommitténs förslag trots allt riskerar att uppfattas som en befogenhet för röstmottagarna att avvisa en person från röstmottagningsstället, eventuellt med fysiskt tvång eller våld. För att undvika att bestämmelsen tolkas som att den ger röstmottagarna en sådan befogenhet bör den enligt regeringens mening formuleras så att den som inte rättar sig efter de anvisningar som röstmottagarna ger för att röstmottagningen ska kunna genomföras får uppmanas att lämna röstmottagningsstället. Därmed bör de gränsdragningsproblem som några remissinstanser, bl.a. några länsstyrelser, och Statskontoret, pekar på inte uppstå. Det är inte heller troligt att en bestämmelse med denna innebörd skulle leda till fler eller eskalerade konflikter mellan röstmottagare och väljare. Regeringen föreslår alltså att det i klargörande syfte ska framgå av 8 kap. 4 § vallagen att den som inte följer röstmottagarnas anvisningar får uppmanas att tillfälligt lämna röstmottagningsstället, om det är av väsentlig betydelse för genomförandet av röstmottagningen. enligt Lagrådet i stället kunna anges att den som inte rättar sig efter de anvisningar som röstmottagarna ger får, om det behövs, uppmanas att tillfälligt lämna lokalen eller utrymmet. Av den av Lagrådet föreslagna lagtexten framgår dock inte att en sådan uppmaning får ges om det är av väsentlig betydelse för röstmottagningen. Det framgår inte heller uttryckligen att de anvisningar som avses är sådana som röstmottagarna ger för att röstmottagningen ska kunna genomföras. detta, i enlighet med vad kommittén föreslår, bör framgå av bestämmelsen. Lagrådet framför även synpunkter på paragrafens hittillsvarande uppbyggnad och språkliga utformning. När det gäller formuleringen av lagtexten går regeringen delvis vidare med Lagrådets förslag. regeringen inte föreslår att lagtexten utformas i enlighet med Lagrådets förslag beror det på att de föreslagna formuleringarna riskerar avvika från Lagrådet anser bl.a. att det i paragrafen bör anges att röstmottagningen tillfälligt ”ska” avbrytas, om den på grund av en ordningsstörning inte kan genomföras. Bestämmelsen är i sin nuvarande utformning emellertid fakultativ och beskriver vilka befogenheter röstmottagarna har när röstmottagningen på grund av en ordningsstörning inte kan genomföras. Röstmottagarna ”får” använda befogenheterna men bestämmelsen innebär alltså inte någon skyldighet för en röstmottagare att göra på ett visst sätt. Regeringen instämmer däremot i att paragrafen kan ges en något annorlunda utformning och föreslår att lagförslaget i övrigt formuleras med beaktande av Lagrådets synpunkter. De ordningsstörningar som är avsedda att motverkas kan dels vara störningar av genomförandet av röstmottagningen i stort, dels störningar riktade mot den enskildes rätt att utöva sin rösträtt eller sitt uppdrag som Förslagets syfte är att ge röstmottagarna tydligare och därmed bättre förutsättningar att upprätthålla ordningen på Förslaget innebär endast att det i lag klargörs att röstmottagare har samma befogenhet som . närvarande inte något behov av att i övrigt förtydliga förfarandet. anser att de möjliga konsekvenserna av att en väljare avvisas från vallokalen vallokalen stänger för röstning behöver Regeringen konstaterar att väljare som finns på ett röstmottagningsställe eller på en plats som de har anvisats till intill detta när tiden för röstmottagning går ut, ska få tillfälle att rösta innan röstmottagningen avslutas (8 kap. 5 § vallagen). Det kan även noteras att det ska föras protokoll över röstmottagningen i en vallokal (9 kap. 16 § vallagen) och att det fortlöpande ska föras anteckningar över röstmottagningen i en röstningslokal (10 kap. 7 § vallagen). Enligt och saknas enligt nuvarande reglering om ordningsvakter förutsättningar att säkerställa tillgång till ordningsvakter på röstmottagningsställen. anger att det måste finnas tydlig lagstiftning som innebär att ordningsvakter kan förordnas på röstmottagningsställen och att beredskapen hos behöver vara god. Det är av största vikt att väljarnas skydd mot olika former av påverkan vid röstningen ska kunna upprätthållas och att säkerheten kring val kan garanteras. Det saknas Prop. 2021/22:52 dock beredningsunderlag för att i detta lagstiftningsärende gå fram med förslag som reglerar förordnande av ordningsvakter på röstmottagningsställen. Röstmottagarna har inte rätt att med tvång eller våld avlägsna personer som stör ordningen Det är viktigt att understryka att förslaget inte rör sig om ett tvångsmedel utan att det är ett förtydligande av röstmottagarnas befogenhet att tydligt markera för den som inte följer en anvisning, att han eller hon ska lämna lokalen. Om en sådan markering inte efterföljs kan det på samma sätt som bli aktuellt att tillkalla t.ex. polis för att avlägsna personen från platsen. Uppmaningen är tillfällig till sin natur och den som har uppmanats att lämna lokalen kan inte hindras från att återvända till röstmottagningsstället för att rösta (jfr 8 kap. 5 § vallagen). Det förtydligande regeringen nu föreslår innebär alltså inte att röstmottagarna ges befogenhet att med tvång eller våld avlägsna den som inte följer en anvisning. Vidare är förtydligandet tänkt att tillämpas endast i undantagsfall, som en sista åtgärd för att inte tillfälligt behöva avbryta röstmottagningen. Regeringens bedömning: Bestämmelsen i vallagen om förbud mot propaganda bör inte ändras. Det bör inte heller införas någon bestämmelse om att den som finns i området närmast utanför val- eller röstningslokalen ska rätta sig efter de anvisningar som röstmottagarna ger för att röstmottagningen ska kunna genomföras. Kommitténs förslag överensstämmer inte med regeringens bedömning. Kommittén föreslår att det tydliggörs att förbudet mot propaganda också ska gälla för ett område närmast utanför röstmottagningsstället. Kommittén föreslår även en bestämmelse om att den som finns i området närmast utanför val- eller röstningslokalen ska rätta sig efter de anvisningar som röstmottagarna ger för att röstmottagningen ska kunna genomföras. Remissinstanserna: En majoritet av de remissinstanser som yttrar sig i denna del tillstyrker eller har ingen invändning mot förslaget. , , kommun, , Region , , kommun, Åmåls kommun och kommun anför att förslaget inte innebär något förtydligande eftersom det varken preciserar vad som kan utgöra propaganda eller hur stort område som omfattas av bestämmelsen.