prop · H803166 · 2021-04-06 00:00:00 — åtgärder, som ska komplettera redan genomförda anpassningar av regel- verket om tillfälliga anstånd. Ett effektivt sätt att i ännu högre grad underlätta för företagen i den rådande situationen bedöms vara att ytterligare utöka det högsta antalet redovisningsperioder som anstånd kan beviljas för. En sådan åtgärd skulle innebära att företag som i grunden är sunda och livskraftiga får ännu större möjligheter till anstånd med inbetalning av skatter och avgifter. anledning av vad NSD m.fl. och Visita anför bör det dock betonas att den kraftiga utökningen av anståndsmöjligheterna som har genomförts måste beaktas vid utformningen av ett sådant förslag. tas till att uppbördsförlusterna och kostnaderna för skattebetalarna bedöms bli större vid mer omfattande eller längre anstånd. Mot den bakgrunden föreslås det en mer begränsad utökning av anståndsmöjligheterna, på så sätt att anstånd med inbetalning av avdragen preliminär skatt och arbetsgivaravgifter får beviljas för högst sju redo- Mervärdesskatt omfattas således inte av förslaget. ligare möjligheter att få anstånd med inbetalning av avdragen preliminär skatt och arbetsgivaravgifter bedöms särskilt kunna förbättra företagens likviditet (se även prop. 2019/20:132 s. 34 och avsnitt 5.5 nedan). också nämnas att det enbart var just den skatten och de avgifterna som omfattades av den möjlighet till tillfälliga anstånd som fanns under finans- krisen (prop. 2008/09:113 s. 8 och 9). Vad Företagarna och Visita framför om att systemet blir något mindre sammanhängande bedöms inte i sig utgöra skäl att inkludera mervärdesskatt i det nu aktuella förslaget. slaget innebär bl.a. att företag som redan har beviljats anstånd med inbetal- ning av t.ex. arbetsgivaravgifter avseende sex redovisningsperioder kan beviljas anstånd med inbetalning av arbetsgivaravgifter eller avdragen preliminär skatt avseende ytterligare en redovisningsperiod. Med anledning av vad anför om vilka som omfattas av det aktuella likviditetsstödet bör det nämnas att alla 2020/21:166 företag, oavsett företagsform, kan beviljas tillfälliga anstånd om de redovisar avdragen preliminär skatt eller arbetsgivaravgifter (se 1 § lagen om anstånd med inbetalning av skatt i vissa fall). Alla företag kan dessutom beviljas tillfälliga anstånd med inbetalning av mervärdesskatt, oavsett om de redovisar mervärdesskatt , kvartalsvis eller årsvis (se 1 och 1 a §§ samma lag). Det föreslås också att anstånd med inbetalning av avdragen preliminär skatt och arbetsgivaravgifter samt mervärdesskatt som redovisas månads- vis även ska få beviljas för redovisningsperioder som infaller På så sätt får företagen större valmöjligheter när det gäller vilka redovisningsperioder som anstånd ska sökas för, med beaktande av bestämmelserna om det högsta antalet redovisningsperioder som anstånd kan beviljas för. Förslaget innebär även bl.a. att fler företag som har star- tats får möjlighet att ta del av det likviditetsstöd som de tillfäl- liga anstånden innebär. Även i denna del bör det lyftas fram, bl.a. med hänsyn till vad LRF och NSD m.fl. anför, att det aktuella förslaget har utformats med beaktande av den kraftiga utökningen av anståndsmöjlig- heterna som infördes och som nämnts ovan. taget bedöms det lämpligt att också i denna del föreslå en mer begränsad utökning av anståndsmöjligheterna. Av 1 § tredje stycket lagen om anstånd med inbetalning av skatt i vissa fall framgår bl.a. att anståndstiden får bestämmas till längst , dock Det finns alltså en bortre gräns för den ursprungliga anståndstiden för anstånd enligt 1 §. är bestämd till efter den senaste förfallodagen för det slag av skatter och avgifter som anståndet kan avse, nämligen förfallodagen för mervär- desskatt som ska redovisas för perioden oktober– 2020/21:77 s. 22 och 23). Som en följd av förslaget att anstånd även ska kunna beviljas för redovisningsperioder som infaller 2021 föreslås det att denna bortre tidsgräns ska senareläggas till den Även denna bortre tidsgräns infaller efter den senast möjliga förfallodagen för det slag av skatter och avgifter som anståndet kan avse, nämligen mervärdesskatt som ska redovisas för perioden januari Som noterar innebär den föreslagna bortre tidsgränsen att den möjliga anståndstiden för anstånd som beviljas enligt det nu aktuella förslaget blir något kortare än för andra tillfälliga anstånd. skillnad bedöms dock vara marginell, särskilt om hänsyn tas till möjlig- heten att förlänga anståndstiden med . Regeringen anser därför att den föreslagna bortre tidsgränsen är väl avvägd. Det bör i detta sammanhang lyftas fram att det befintliga regelverket möjliggör retroaktiva anstånd, när skatt eller avgift som är hänförlig till en viss redovisningsperiod redan är inbetald när anståndet beviljas. om anstånd innebär att ett belopp motsvarande skatten eller avgiften kredi- teras på den skattskyldiges skattekonto. Det kommer även framöver att vara möjligt att beviljas retroaktiva anstånd. Med anledning av vad Företagarna anför om hinder mot återbetalning (utbetalning) från skattekontot bör följande nämnas. Av 64 kap. 4 § 3 a SFL framgår bl.a. att en återbetalning inte ska göras av belopp som kan komma att behövas för betalning av sådan annan skatt än F-skatt och sär- skild A-skatt eller avgift som har beslutats men ännu inte ska ha betalats. I de aktuella anståndsfallen skapas en sådan ”spärr” när det är mindre än till förfallodagen för ett tidigare beviljat anståndsbelopp (se 1 § tredje stycket respektive 1 a § tredje stycket lagen om anstånd med inbetalning av skatt i vissa fall). Det finns inte skäl att ändra denna grundläggande systematik för återbetalning från skattekontot. Den av Företagarna beskrivna situationen kan bara uppstå inom den ovan nämnda begränsade tidsrymden. Ett ”nytt” beviljat retroaktivt anståndsbelopp kommer då inte att kunna återbetalas från skattekontot till den del det behövs för att undvika att ett underskott uppstår på skattekontot, exempelvis på grund av ett tidigare beviljat anståndsbelopp som ska betalas. Systemet förhindrar således återbetalningar som annars skulle kunna följas av nya krav på betalning. Det ska också understrykas att ett beviljat anståndsbelopp alltid kommer att krediteras på skattekontot, även om det inte kan återbetalas beroende på saldot på skattekontot. På så sätt kommer ett eventuellt underskott på skattekontot, t.ex. till följd av ett tidigare beviljat anståndsbelopp som ska betalas, att minska eller inte alls uppkomma. Om det tidigare beviljade anståndsbeloppet inte betalas innebär detta i sin tur att den höga kostnadsränta som beräknas på underskott vid för sen betalning kommer att tas ut med ett mindre belopp eller inte alls (se 65 kap. 13 § SFL). Småföretagarnas Riksförbunds synpunkter om att ett kompletterande regelverk för skuldsanering bör utredas, samt att företag som beviljats anstånd bör prioriteras i handläggningen av stöd för korttidsarbete, liksom Visitas önskemål om att en amorteringsmöjlighet över ett intervall bör införas, faller utanför ramen för detta lagstiftningsärende. Detsamma gäller frågan om det skatterättsliga företrädaransvaret, som bl.a. NSD m.fl. tar upp. Här kan dock upplysningsvis nämnas att i det rättsliga ställningstagandet Tillfälliga anstånd och företrädaransvar (, dnr 8-723825) har uttalat sig om tillämpningen av företrädaransvaret när det gäller tillfälliga anstånd. Det anges där bl.a. att inte kommer att ansöka om företrädaransvar för skatter och avgifter som omfattas av anstånd enligt lagen om anstånd med inbetalning av skatt i vissa fall. Detta gäller även anstånd som har förlängts och för den anståndsavgift som tas ut . Om någon uppenbart har utnyttjat möjligheterna till att beviljas ett tillfälligt anstånd helt i strid med syftet med anståndsbestämmelserna, kan det dock enligt bli aktuellt att i enstaka och mycket speciella fall ansöka om ett företrädaransvar gentemot en företrädare som har agerat uppsåtligt. I denna del bör det slutligen nämnas att bestämmelserna i lagen om anstånd med inbetalning av skatt i vissa fall kommer att vara tillämpliga på de anståndsbeslut som fattas enligt de nu aktuella förslagen (se avsnitt 5.1). Detta innebär bl.a. att anstånd får beviljas efter ansökan (1 § första stycket) och att anstånd ska beviljas om inte särskilda skäl talar emot det (2 §). Det innebär också att anståndstiden efter ansökan får förlängas med som längst (1 § tredje stycket), att den som har beviljats anstånd ska betala den kostnadsränta som enligt skatteförfarandelagen gäller vid anstånd (4 §) samt att anståndsavgift tas ut från och med kalendermånaden efter att anstånd beviljats (5 § första stycket). 2020/21:166 Lagförslag Förslaget medför ändringar i 1 § lagen om anstånd med inbetalning av skatt i vissa fall. Regeringens förslag: Anståndsavgift ska tas ut på beviljat anståndsbelopp per kalendermånad. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: FAR, Företagarna, i , , , NSD m.fl. och Visita tillstyrker förslaget. Ett flertal remissinstanser, däribland , , och Srf konsulterna, har inga invändningar mot förslaget. LRF framför att det är positivt att nivån på anståndsavgiften sänks men att det inte är möjligt att bedöma om den sammantagna kreditkostnaden är skälig. LRF utgår ifrån att den sammantagna kreditkostnaden kommer att sänkas ytterligare om beräkningarna av de offentligfinansiella effekterna visar sig vara felaktiga. anser att förslaget är ett steg i rätt riktning men att den sammantagna kreditkostnaden bör sänkas ytterligare. ställer vidare frågan om förslaget innebär att kostnadsräntan och anståndsavgiften får dras av. Skälen för regeringens förslag: har tillkännagett för regeringen det som utskottet anför om att regeringen skyndsamt bör återkomma till med förslag om att sänka den årliga sammantagna räntekostnaden för anstånd med skatteinbetalningar (bet. 2020/21:FiU40 punkt 2, rskr. 2020/21:175). anser bl.a. att regeringens förslag till åtgärder ska säkerställa att räntekostnaden sänks i nivå med den reglering som gällde före , och att detta skulle innebära en betydligt lägre kostnad för de företag som är i behov av stöd. Den som har beviljats ett s.k. tillfälligt anstånd ska betala dels den kostnadsränta som enligt skatteförfarandelagen gäller vid anstånd, dels en anståndsavgift (se 4 respektive 5 § lagen om anstånd med inbetalning av skatt i vissa fall). Enligt de bestämmelser som gällde före togs anståndsavgift ut på beviljat anståndsbelopp per kalendermånad fr.o.m. den sjunde månaden efter att anstånd beviljats. Detta innebar en sammantagen kreditkostnad som för aktiebolag motsvarar en avdragsgill årsränta på vid nuvarande basränta. Enligt de bestämmelser som trädde i kraft tas anståndsavgift ut på beviljat anståndsbelopp per kalendermånad fr.o.m. månaden efter att anstånd beviljats. Detta innebär en sammantagen kreditkostnad som för aktiebolag motsvarar en avdragsgill årsränta på vid nuvarande basränta. Ett sätt att sänka den sammantagna kreditkostnaden för företagen skulle kunna vara att återinföra en inledande period då anståndsavgift inte tas ut, dvs. att anståndsavgiften på samma sätt som tidigare tas ut fr.o.m. den sjunde kalendermånaden efter att anstånd beviljats. skulle dock innebära att den sammantagna kreditkostnaden sänks endast under den s.k. ursprungliga anståndstiden, dvs. det som i normalfallet är år 1 av den totala möjliga anståndstiden. Den sammantagna kreditkostnaden skulle alltså inte sänkas under en förlängning av anståndstiden, dvs. det som i normalfallet är år 2 av den totala möjliga anståndstiden. Det bedöms att en mer ändamålsenlig lösning för att sänka den sammantagna kreditkostnaden är att sänka nivån på anståndsavgiften. En sådan åtgärd skulle bl.a. innebära att den sammantagna kreditkostnaden sänks för företagen under hela den möjliga anståndstiden, dvs. både under den ursprungliga anståndstiden och under en förlängning av anståndstiden. Mot bakgrund av det ovan nämnda, och med hänsyn till vad har anfört, föreslås det att anståndsavgift ska tas ut på beviljat anståndsbelopp per kalendermånad fr.o.m. månaden efter att anstånd beviljats, i stället för med nu gällande . Förslaget innebär att den sammantagna kreditkostnaden för tillfälliga anstånd sänks till en nivå som för aktiebolag motsvarar en avdragsgill årsränta på vid nuvarande basränta, dvs. i nivå med den reglering som gällde före . Som svar på Småföretagarnas Riksförbunds fråga kan det här nämnas att förslaget inte innebär någon ändring när det gäller möjligheterna att dra av kostnadsränta och anståndsavgift (se 9 kap. 8 § första stycket inkomstskattelagen [1999:1229] och 5 § tredje stycket lagen om anstånd med inbetalning av skatt i vissa fall). Mot bakgrund av vad LRF och anför om den sammantagna kreditkostnaden m.m. vill regeringen lyfta fram följande. En utgångspunkt är att staten rent principiellt inte ska ge krediter på andra villkor än kreditgivare på marknaden. Vid kreditgivning tas räntor och avgifter ut som kompensation för bl.a. kreditförluster. De tillfälliga anstånden medför att staten får större uppbördsförluster, bl.a. eftersom möjligheterna att beviljas denna typ av anstånd är större jämfört med de anstånd som regleras i skatteförfarandelagen. Som tidigare nämnts har dessutom en kraftig utökning av anståndsmöjligheterna genomförts, och i denna proposition föreslås alltså dessa möjligheter utökas ytterligare. Detta bedöms medföra att uppbördsförlusterna kommer att öka. Anståndsavgiften utgör en kompensation för dessa ökade uppbördsförluster och de ökade kostnader för skattebetalarna som dessa medför. Detta har beaktats vid utformningen av det nu aktuella förslaget, som en utgångspunkt är att förslaget ska syfta till att i ännu högre grad underlätta för företag i det rådande läget. Förslaget medför ändringar i 5 § lagen om anstånd med inbetalning av skatt i vissa fall. Regeringens förslag: Lagen ska träda i kraft . Bestämmelserna om anståndsavgift i den nya lydelsen ska även tillämpas på beslut om anstånd som avser ansökningar som har lämnats in efter , eller ansökningar som har lämnats in före och som bara har kunnat beviljas efter den 4 feb- Bestämmelserna om anståndsavgift i den nya lydelsen ska också tillämpas på beslut om förlängning av anståndstid som har fattats efter Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: FAR, Företagarna, i , och tillstyrker förslaget. flertal remissinstanser, däribland , Förvaltningsrätten i , Justitiekanslern, och konsulterna, har inga invändningar mot förslaget. LRF konstaterar att för vissa företag kommer förfallodagen för skatter och avgifter avseende redovisningsperioder som infaller 2021 redan att ha passerats för det föreslagna ikraft- NSD m.fl. anser att ikraftträdandet bör tidigareläggas om det är möjligt, och och Visita framför liknande anser att lagen bör träda i kraft , bl.a. för att myndigheten ska ges möjlighet att förbereda verksamheten för hanteringen av ett stort antal ansökningar. Om denna tidpunkt inte är möjlig bör lagen i vart fall träda i kraft före avstämningsdagen för görs bedömningen att myndigheten före ikraftträdandet inte kommer att kunna hjälpa ett stort antal skattskyldiga som har likviditetsproblem, och att företag riskerar att restföras för obetalda skatter och avgifter avseende redovisningsperioder som infaller . Skälen för regeringens förslag: Ändringarna bör träda i kraft så snart Ett tidigt ikraftträdande är viktigt bl.a. för att företag så snart som möjligt ska kunna ta del av det utökade likviditetsstöd som förslaget innebär, och mot bakgrund av att bestämmelserna som innebär en sänk- ning av nivån på anståndsavgiften föreslås få en retroaktiv verkan (se nedan i detta avsnitt). Det föreslås därför att lagen ska träda i kraft den Med hänsyn till vad bl.a. LRF, NSD m.fl. och anför ska det understrykas att detta bedöms vara det tidigast möjliga ikraft- Det kan också nämnas att förslagen innebär att Skatte- verket, , kommer att kunna bevilja retro- aktiva anstånd för nu aktuella skatter och avgifter, vilket bedöms kunna underlätta ytterligare för företag som har likviditetsproblem. lyftas fram att företag redan före ikraftträdandet kan ta del av den kraftiga utökning av likviditetsstödet som infördes . har redogjorts för är den nu föreslagna utökningen av anstånds- möjligheterna mer begränsad, vilket bl.a. bedöms innebära att antalet ansökningar med anledning av förslagen kommer att vara lägre jämfört med de ansökningar som har föranletts av den kraftiga utökning som nyli- gen har genomförts. Som nämnts ovan höjdes den sammantagna kreditkostnaden för tillfäl- Prop. 2020/21:166 liga anstånd genom den lydelse av 5 § lagen om anstånd med inbetalning av skatt i vissa fall som trädde i kraft (se avsnitt 5.3). Den föreslagna sänkningen av nivån på anståndsavgiften bör därför även omfatta anstånd som har beviljats innan sänkningen träder i kraft, och som har en sådan högre sammantagen kreditkostnad som följer av nu gällande regler om anståndsavgift. Sänkningen bör dock inte omfatta anstånd som visserligen har beviljats före ikraftträdandet men på vilka 5 § i dess lydelse före tillämpas (se punkt 2 i ikraftträdande- och övergångsbestämmelserna till lagen [2021:52] om ändring i lagen [2009:99] om anstånd med inbetalning av skatt i vissa fall). För sådana anstånd uppgår den sammantagna kreditkostnaden under den ursprungliga anståndstiden redan till en nivå som för aktiebolag motsvarar en avdragsgill årsränta på vid nuvarande basränta, dvs. den nivå som följer av förslaget i avsnitt 5.3. En bestämmelse med denna innebörd tas in i ikraftträdande- och övergångsbestämmelserna till den föreslagna lagändringen. I detta sammanhang kan det tilläggas att om en högre anståndsavgift redan har debiterats för t.ex. kalendermånaden , kan ett belopp motsvarande differensen mellan denna högre nivå och den föreslagna lägre nivån krediteras på den skattskyldiges skattekonto efter ikraftträdandet . Detta görs genom ett omprövningsbeslut av . infördes även nya bestämmelser som innebär att anståndstiden kan förlängas med som längst (se avsnitt 5.1). Från och med detta datum har det således varit möjligt för att fatta beslut om förlängd anståndstid. Sänkningen av nivån på anståndsavgiften bör omfatta alla sådana förlängningsperioder, dvs. även beslut om förlängd anståndstid som har fattats innan sänkningen träder i kraft. På så sätt kommer sänkningen att omfatta sådan avgift som tas ut under samtliga förlängningsperioder för alla anstånd. En bestämmelse med denna innebörd tas in iikraftträdande- och övergångsbestämmelserna till den föreslagna lagändringen. I detta avsnitt redogörs för förslagets effekter i den omfattning som bedöms lämpligt i det aktuella lagstiftningsärendet och med beaktande av förordningen (2007:1244) om konsekvensutredning vid regelgivning. anser att konsekvensutredningen uppfyller kraven i 6 och 7 §§ förordningen om konsekvensutredning vid regelgivning. Befintliga regler samt förslag Möjligheten att bevilja anstånd enligt lagen om anstånd med inbetalning av skatt i vissa fall återinfördes . Anpassningar av regelverket har därefter trätt i kraft och . trädde dessutom nya regler i kraft som bl.a. innebär att anstånd med inbetalning av avdragen preliminär skatt och arbetsgivar- avgifter respektive mervärdesskatt som redovisas får beviljas 2020/21:166 för högst sex redovisningsperioder (högst två redovisningsperioder för mervärdesskatt som redovisas kvartalsvis). Anståndstiden får vidare förlängas med som längst . De nya bestämmelserna innebär även att anståndsavgift tas ut på beviljat anståndsbelopp per kalendermånad från och med månaden efter att anstånd beviljats. I denna proposition föreslås det bl.a. att anstånd med inbetalning av avdragen preliminär skatt och arbetsgivaravgifter får beviljas för ytterligare en redovisningsperiod, dvs. för högst sju redovisningsperioder. Det föreslås även att anstånd för avdragen preliminär skatt, arbetsgivaravgifter och mervärdesskatt som redovisas får beviljas för redovisningsperioder som infaller . Det föreslås också att nivån på anståndsavgiften ska sänkas till för anstånd där avgiften tas ut från och med kalendermånaden efter att anstånd beviljats. Syfte och alternativa lösningar Möjligheten att få anstånd med inbetalning av skatter och avgifter infördes för att dämpa tillfälliga likviditetsproblem i företag som i grunden är sunda och livskraftiga. Anstånd med inbetalning av skatter och avgifter bedöms vara ett effektivt sätt att lindra de ekonomiska konsekvenserna av pandemin och de åtgärder som satts in för att minska smittspridningen. I denna proposition föreslås att antalet anståndsgrundande redovisningsperioder utökas med ytterligare en redovisningsperiod (en kalendermånad) för avdragen preliminär skatt och arbetsgivaravgifter. Även antalet sökbara perioder föreslås utökas med ytterligare en kalendermånad (). föreslås det att nivån på anståndsavgiften ska sänkas till för anstånd där avgiften tas ut från och med kalendermånaden efter beslutet om anstånd. Det huvudsakliga syftet med att utöka utrymmet för anstånd är att, i den osäkerhet som följer av pandemin, öka företagens flexibilitet när det gäller att hantera tillfälliga likviditetsproblem. Syftet med att utöka antalet sökbara perioder är bl.a. att förbättra möjligheterna för nystartade företag att öka likviditeten. Anståndsavgiften sätts ned så att kostnadsräntan och anståndsavgiften tillsammans motsvarar samma sammantagna kreditkostnad på årsbasis som för de anstånd där den första är avgiftsfri, vilken är ((1,25 + (6 x 0,2))/(1 – 0,206) = (1,25 + (12 x 0,1))/(1 – 0,206) = 3,1). Det finns flera skäl till att utökningen av anståndsutrymmet är begränsad till avdragen preliminär skatt och arbetsgivaravgifter och att den därmed inte omfattar mervärdesskatt. Ett skäl är att redovisningsperioden för mervärdesskatt för vissa företag är ett kalenderkvartal. En utökning med en månad skulle därmed inte omfatta mervärdesskatt som redovisas kvartalsvis. En utökning av antalet perioder som omfattar även mervärdesskatt som redovisas kvartalsvis skulle innebära en utökning av anståndsmöjligheten , vilket inte bedöms vara lämpligt av offentligfinansiella skäl. Ett annat skäl att begränsa utökningen med en redovisningsperiod till avdragen preliminär skatt och arbetsgivaravgifter, är att behovet av likviditetsförstärkning i många fall är större i företag vars skatteavdrag och arbetsgivaravgifter är stora i förhållande till redovisad mervärdesskatt. För företag som tillfälligt tappat försäljning som personalkostnaderna finns kvar, är skatteavdragen och arbetsgivaravgif- terna oförändrade till skillnad mot redovisad mervärdesskatt som minskat. 2020/21:166 Avdragen preliminär skatt och arbetsgivaravgifter bör därför anses utgöra ett mer prioriterat underlag för anstånd än mervärdesskatt. Sammanfattningsvis bedöms förslaget vara väl avvägt utifrån det offentligfinansiella utrymmet och företagens behov av ytterligare likviditetsförstärkning. Någon alternativ lösning som uppfyller företagens behov och inte överskrider de offentligfinansiella begränsningarna bedöms inte finnas. Skulle förslaget inte komma till stånd uteblir effekten på företagens likviditet, vilket kan leda till att annars sunda och livskraftiga företag drabbas av likviditetsproblem. Förslaget bedöms inte medföra att det uppstår särskilda behov av informationsinsatser. Särskild hänsyn behöver heller inte tas när det gäller tidpunkten för ikraftträdandet, utöver vad som har förts fram i avsnitt 5.4. Förslaget påverkar de offentliga finanserna på två sätt. För det första påverkas de genom att det totala anståndsbeloppet ökar och för det andra genom att den samlade anståndsavgiften, som anståndstagarna betalar, minskar. Det totala anståndsbeloppet ökar i sin tur genom att såväl utrymmet som antalet valbara perioder för tillfälliga anstånd utökas. Utrymmet utökas med ett belopp motsvarande redovisad avdragen preliminär skatt och arbetsgivaravgifter för en redovisningsperiod.