prop · H803112 · 2021-03-16 00:00:00 — föreslår att myndigheten bör ha möjlighet att lämna ut uppgifter till enskilda om att distansförsäljare ställt säkerhet. Den som beställer och tar emot varor från en distansförsäljare behöver veta om säljaren ställt säkerhet för varorna hos . Enligt de föreslagna bestämmelserna är mottagaren skattskyldig för varorna om säljaren inte ställt säkerhet. Det är därför rimligt att enskilda ges möjlighet att vända sig till och ta del av uppgifter om distansförsäljare ställt säkerhet. En bestämmelse med denna innebörd bör föras in i lagen om behandling av uppgifter i beskattningsverksamhet (2 kap. 5 §). Skälen för regeringens förslag och bedömning Förfaranderegler finns i skatteförfarandelagen Av 34 § LTS följer att i fråga om förfarandet för beskattning gäller bestämmelserna i skatteförfarandelagen (2011:1244), förkortad SFL, eller i vissa fall tullagen (2016:253). Bestämmelser om redovisning av skatt, betalning, revision, omprövning, överklagande m.m. i fråga om skatten på övrig tobak finns således i SFL. Registrering av distansförsäljare och lagerhållare Enligt 7 kap. 1 § SFL ska den som är distansförsäljare enligt 16 § första stycket LTS registreras av . Motsvarande bör även gälla för den som är godkänd som registrerad distansförsäljare av tuggtobak och övrig tobak enligt den föreslagna 38 c § LTS. Regeringen föreslår därför att en hänvisning till 38 c § LTS läggs till i 7 kap. 1 § 10 c SFL (se avsnitt 6.5). Enligt 7 kap. 1 § SFL ska den som är godkänd som lagerhållare enligt 38 § LTS registreras av . Detta kommer genom de föreslagna ändringarna i 38 § LTS även att gälla för den som godkänns som lagerhållare för övrig tobak (se avsnitt 6.4). Av 26 kap. 6 § SFL följer att den som är registrerad enligt 7 kap. 1 § SFL ska lämna en punktskattedeklaration för varje redovisningsperiod, normalt . Övriga skattskyldiga för skatten på övrig tobak ska, enligt 26 kap. 8 § SFL, redovisa skatten i en särskild skattedeklaration för varje händelse som medför skattskyldighet. Detta gäller därmed den som är distansförsäljare enligt föreslagna 38 b §, dvs. distansförsäljare av snus och distansförsäljare av tuggtobak och övrig tobak som inte är godkänd som registrerad distansförsäljare och den som utan att vara lagerhållare exempelvis yrkesmässigt för in eller tar emot varor från ett annat EU-land eller yrkesmässigt tillverkar övrig tobak. Ett godkännande som registrerad distansförsäljare av tuggtobak och övrig tobak omfattar endast dessa varor, vilket innebär att om en sådan person även skulle sälja snus genom distansförsäljning ska försäljningen av snuset deklareras för varje händelse. Även den som är skattskyldig för snus, tuggtobak eller övrig tobak enligt den nya bestämmelsen om skattskyldighet vid innehav ska redovisa skatten i en särskild skattedeklaration för varje händelse. För att möjliggöra för att göra revision hos den som ansöker om godkännande som registrerad distansförsäljare av tuggtobak och övrig tobak, på samma sätt som gäller för den som ansöker om andra godkännanden enligt LTS, föreslår regeringen att bestämmelserna i 41 kap. 3 § SFL kompletteras med en hänvisning till registrerade distansförsäljare av tuggtobak och övrig tobak. Personuppgiftsbehandling och utlämnande av uppgifter från beskattningsdatabas Såväl lagerhållare för övrig tobak som registrerade distansförsäljare av tuggtobak och övrig tobak kommer i enlighet med vad som föreslagits ovan att registreras av . En sådan registrering kan medföra att det hos sker en viss hantering av personuppgifter om fysiska personer. Utgångspunkten är annars att en registrering av nämnda lagerhållare och registrerade distansförsäljare i de allra flesta fall kommer att avse juridiska personer. De uppgifter som kan komma att behandla utgörs primärt av adress- och kontaktuppgifter samt uppgifter om redovisningsperioder och bokslutsdatum samt uppgiven grund för ansökan. Det står mot denna bakgrund klart att förslaget kan ge upphov till en sådan personuppgiftsbehandling som omfattas av och rådets förordning (EU) 2016/679 av om skydd för fysiska personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter och om upphävande av direktiv /46/EG (allmän dataskyddsförordning), nedan kallad EU:s dataskyddsförordning. EU:s dataskyddsförordning är i alla delar bindande och direkt tillämplig i samtliga EU:s medlemsländer och ska tillämpas fr.o.m. . Dataskyddsförordningen utgör den generella regleringen av personuppgiftsbehandling inom EU. behandling i beskattningsverksamheten finns lagen (2001:181) om behandling av uppgifter i beskattningsverksamhet som innehåller bestämmelser som kompletterar EU:s dataskyddsförordning. Förutom vid behandling av personuppgifter om enskilda personer gäller vissa bestämmelser i lagen även vid behandling av uppgifter om juridiska personer (se 1 kap. 1 § andra stycket). Den rättsliga grunden för personuppgiftsbehandlingen är att den är nödvändig för att utföra en uppgift av allmänt intresse eller som ett led i myndighetsutövning (artikel 6.1 e i EU:s dataskyddsförordning). Den aktuella grunden för behandlingen är fastställd i den nationella rätten på det sätt som krävs enligt artikel 6.3 i dataskyddsförordningen. Den rättsliga grunden är fastställd i förordningen (2017:154) med instruktion för , SFL och LTS. De uppgifter som kommer att behandlas är inte sådana känsliga personuppgifter som avses i artikel 9.1 i EU:s dataskyddsförordning. Uppgifterna är antingen sådana som relaterar till verksamheten eller kontaktuppgifter. Intrånget i de registrerades personliga integritet torde därför vara förhållandevis litet. Vid en avvägning mellan den registrerades personliga integritet och behovet av att personuppgiften behandlas anser regeringen att behandlingen är proportionerlig (jfr prop. 2019/20:47 s. 37). Den behandling av uppgifter som förslaget ger upphov till hos är tillåten enligt lagen om behandling av uppgifter i beskattningsverksamhet (jfr samma prop. s. 37). En ändring måste dock göras som innebär att uppgifter och handlingar hos om registrerade distansförsäljare ska gallras efter utgången av det kalenderår då godkännandet blev återkallat, vilket innebär ett undantag från huvudregeln i 2 kap. 11 §. Det är som enligt 2 kap. 12 § tredje stycket samma lag gäller för motsvarande uppgifter om lagerhållare enligt LTS. Anledningen till att det är nödvändigt att lagra uppgifterna är att det i efterhand, särskilt vid omprövning, ska vara möjligt att kontrollera vilka uppgifter som legat till grund för ett beslut. Omprövning kan bli aktuellt upp till från utgången av det kalenderår då beskattningsåret har gått ut. En sådan bestämmelse bedöms därmed vara förenlig med principen om lagringsminimering i artikel 5.1 e i EU:s dataskyddsförordning. Sammanfattningsvis gör regeringen bedömningen att den personuppgiftsbehandling som förslaget ger upphov till är förenlig med EU:s dataskyddsförordning. har föreslagit att uppgifter om att distansförsäljare ställt säkerhet ska kunna lämnas ut till enskilda. Den som beställer och tar emot varor från en distansförsäljare behöver veta om säljaren ställt säkerhet för varorna hos . Enligt förslaget är mottagaren skattskyldig för varorna om säljaren inte ställt säkerhet. Med en sådan reglering anser att det är rimligt att enskilda ges möjlighet att vända sig till och ta del av uppgifter om huruvida distansförsäljare ställt säkerhet. Regeringen instämmer i denna bedömning. Vid en avvägning mellan beställares och mottagares behov av uppgifterna och distansförsäljarens intresse av sekretesskydd för desamma anser regeringen att en sådan begränsad möjlighet till utlämnande är motiverad. Regeringen föreslår därför att en bestämmelse om att får lämna ut uppgift från beskattningsdatabasen om huruvida en distansförsäljare har lämnat säkerhet för betalning av skatten på de varor som sänds från det andra EU-landet införs i lagen om behandling av uppgifter i beskattningsverksamhet (2 kap. 5 §). Bestämmelsen i 2 kap. 5 § utgör ett undantag från det absoluta sekretesskydd som gäller för uppgifter om en enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden som har tillförts databasen, se 27 kap. 1 § andra stycket 1 och 27 kap. 7 § 2 offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). Förslaget innebär att uppgifterna kan lämnas ut om det inte av särskild anledning kan antas att den enskilde som uppgiften avser eller någon närstående lider men om uppgiften röjs. Bestämmelsen blir, förutom de fall som rör distansförsäljning av tuggtobak och övrig tobak, även tillämplig på redan befintliga bestämmelser om distansförsäljning av harmoniserade tobaksvaror i LTS (16 c §) och i lagen (1994:1564) om alkoholskatt samt lagen (1994:1776) om skatt på energi. I dessa lagar finns motsvarande regler om att mottagare av punktskattepliktiga varor är skattskyldig då säljaren inte ställt säkerhet för varorna. Bortsett från de ändringar som föreslås i lagen om behandling av uppgifter i beskattningsverksamhet bedöms den befintliga regleringen på personuppgiftsområdet vara tillräcklig för den personuppgiftsbehandling som kan komma att ske vid med anledning av förslagen. Det behöver således inte införas någon ytterligare reglering om denna behandling. åtkomst till vissa uppgifter För att på ett effektivt sätt ska kunna utföra den kontrollen enligt LPK som föreslås i avsnitt 6.7 är det viktigt att myndigheten har tillgång till uppgifter från om de berörda aktörerna och flyttningarna. Det handlar exempelvis om uppgifter om ifall den kontrollerade personen har anmält flyttningen och ställt säkerhet för den eller om personen är en godkänd lagerhållare eller registrerad distansförsäljare eller inte. Av 2 kap. 8 § lagen om behandling av uppgifter i beskattningsverksamhet följer att har direktåtkomst till vissa uppgifter i beskattningsdatabas. Detta gäller bland annat uppgifter om personers identitet, registrering för skatter och avgifter och beslut, betalning, redovisning och övriga åtgärder i ärenden om uppgifterna avser den som är eller kan antas vara föremål för kontrollverksamhet enligt LPK. Av 2 § förordningen (2001:588) om behandling av uppgifter i beskattningsverksamhet följer även att det i beskattningsdatabasen får hanteras bland annat uppgifter om flyttningar av varor som avses i lagen (1994:1563) om tobaksskatt. Vissa bestämmelser om utlämnande av uppgifter från beskattningsdatabasen till på begäran och vid direktåtkomst finns även i 5 § nämnda förordning. Sammantaget bedömer regeringen att gällande bestämmelser i tillräcklig utsträckning ger möjlighet att ta del av sådana uppgifter som behövs för en effektiv kontroll. Vissa följdändringar i lagen om frihet från skatt vid import I lagen (1994:1551) om frihet från skatt vid import, m.m. finns regler om möjlighet till skattefri import i vissa fall. Eftersom reglerna om skattebefrielse för resande i 3 kap. i den lagen till stor del grundar sig på EU-regler som i första hand träffar harmoniserade tobaksvaror bedöms det lämpligt att övrig tobak i detta sammanhang hanteras på samma sätt som Prop. 2020/21:112 snus och tuggtobak. För att förtydliga vad som gäller vid hanteringen av övrig tobak bör det i lagen införas samma definition av tobaksvaror som i LTS. Om förutsättningarna i 3 kap. 4 § lagen är uppfyllda får en resande ha med sig 200 cigaretter, 100 cigariller, 50 cigarrer eller röktobak eller en proportionell blandning av dessa tobaksvaror. har föreslagit att en kvantitet för övrig tobak bör införas i 3 kap. 4 och 7 §§ lagen som motsvarar den som gäller för röktobak. Det skulle enligt bidra till ökad tydlighet för den resande och enklare handläggning för myndigheten. Om en kvantitet för övrig tobak inte införs behöver det i varje enskilt fall göras en bedömning av om det är fråga om röktobak, som tillåts skattefritt upp till , eller om det är fråga om övrig tobak som enligt nuvarande regler istället kommer att falla in under värdegränsen i 3 kap. 5 § lagen. Regeringen instämmer i överväganden och föreslår att uppgifter om kvantitet för övrig tobak som motsvarar den för röktobak införs i lagen. I 4 kap. 3 § samma lag finns schablonbelopp för tull och skatt som kan användas i vissa fall. Regeringen föreslår att övrig tobak ska läggas till i uppräkningen och att beloppen ska bestämmas till /kg för tull och /kg för skatt. Beloppen överensstämmer därmed med vad som gäller för röktobak. Vissa följdändringar i lagen om exportbutiker I lagen (1999:445) om exportbutiker finns regler om försäljning av obeskattade unionsvaror till flygpassagerare som reser till en plats utanför EU:s skatteområde. För att övrig tobak ska behandlas så likt röktobak som möjligt föreslår regeringen också i detta avseende att övrig tobak ska läggas till i uppräkningen i 4 §, med samma mängd som röktobak, . Sådan försäljning får enbart ske om försäljningen bedrivs av en godkänd lagerhållare, vilket motsvarar vad som gäller för annan tobak. Förslaget medför införandet av nya 3 kap. 2 och 3 §§ lagen om frihet från skatt vid import, m.m. och ändringar i 3 kap. 4 och 7 §§ och 4 kap. 3 § lagen om frihet från skatt vid import, m.m., 4 och 5 §§ lagen om exportbutiker, 2 kap. 5 och 12 §§ lagen om behandling av uppgifter i beskattningsverksamhet samt 7 kap. 1 § och 41 kap. 3 § SFL. Regeringens förslag: Bestämmelserna om godkända lagerhållare och registrerade distansförsäljare av tuggtobak och övrig tobak ska träda i Detsamma gäller förslaget till kompletteringar i Övriga ändringar ska träda i kraft Bestämmelserna om anmälan och ställande av säkerhet för vissa flyttningar och ändringarna i lagen om punktskattekontroll av transporter m.m. av alkoholvaror, tobaksvaror och energiprodukter ska tillämpas första gången på flyttningar av snus, tuggtobak och övrig tobak som påbörjas efter . För lagen om frihet från skatt vid import, m.m. och lagen om exportbutiker ska äldre bestämmelser fortfarande gälla för förhållanden som hänför sig till tiden före ikraftträdandet. Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. I promemorian föreslås emellertid att bestämmelserna om godkända lagerhållare och registrerade distansförsäljare av tuggtobak och övrig tobak samt kompletteringar i skatteförfarandelagen ska träda i kraft medan övriga ändringar ska träda i kraft . Remissinstanserna har inte haft några synpunkter i denna del. Vad avser frågan om följderna av ett ikraftträdande avseende innehavsbeskattning se avsnitt 6.7. Skälen för regeringens förslag: De föreslagna åtgärderna innebär att det införs en skattskyldighet för nya varor. Det kan därför finnas nya aktörer som vill ansöka om godkännande som lagerhållare. Ändringarna i bestämmelserna om godkännande som lagerhållare bör mot denna bakgrund träda i kraft före övriga bestämmelser för att underlätta genomförande av lagändringarna. Detsamma bör gälla för bestämmelserna om registrerad distansförsäljare av tuggtobak och övrig tobak. Bestämmelserna om lagerhållare och registrerade distansförsäljare föreslås därför träda i kraft . Mot den bakgrunden är det lämpligt att även låta förslaget till anslutande kompletteringar i SFL träda i kraft . Övriga ändringar, både i LTS och i övriga lagar, föreslås träda i kraft . Vid ikraftträdandet kommer det att finnas lagerhållare som har godkänts för att de på något av de i lagen uppräknade sätten hanterar snus eller tuggtobak. Ett godkännande som lagerhållare enligt lagen om tobaksskatt avser dock inte en specifik produkt. Dessa godkända lagerhållare kommer efter ikraftträdandet därmed att räknas som lagerhållare även för övrig tobak. Detta kräver ingen specifik övergångsbestämmelse. Genom den föreslagna 38 e § LTS införs skyldigheter att anmäla och ställa säkerhet för betalning av skatten i vissa situationer där snus och tuggtobak förs in från ett annat EU-land, se vidare i avsnitt 6.7. Dessa skyldigheter ska fullgöras innan en flyttning påbörjas och bör därmed tillämpas första gången på flyttningar av snus, tuggtobak och övrig tobak som påbörjas efter ikraftträdandet. Lagrådet menar att det bör övervägas om övergångsbestämmelsen även borde gälla de olika former av distansförsäljning av snus, tuggtobak och övrig tobak som avses i 38 b– 38 d §§. Regeringen föreslår en övergångsbestämmelse som innebär att det tydliggörs vad som gäller i fråga om skattskyldighet och administrativa krav för flyttningar av snus, tuggtobak och övrig tobak som påbörjas kring ikraftträdandet. Detsamma bör gälla de nya bestämmelserna i lagen om punktskattekontroll av transporter m.m. av alkoholvaror, tobaksvaror och energiprodukter. Ändringarna i lagen om frihet från skatt vid import, m.m. och lagen om exportbutiker kan påverka vilka volymer av andra tobaksvaror som får importeras respektive säljas skattefritt. I dessa lagar behövs därför övergångsbestämmelser om att äldre bestämmelser fortfarande gäller för förhållanden som hänför sig till tiden före ikraftträdandet. I detta avsnitt redogörs för förslagets effekter i den omfattning som bedöms lämpligt i det aktuella lagstiftningsärendet och med beaktande av förordningen (2007:1244) om konsekvensutredning vid regelgivning. De offentligfinansiella effekterna till följd av ändrade skatte- och avgiftsregler beräknas i enlighet med beräkningskonventioner. Beräkningarna görs i ikraftträdandeårets priser och volymer, dock med beaktande av att konsumtionsmönstren för tobak bedöms påverkas av förslaget (se vidare under avsnitt 7.2 nedan). 7.1Syfte och alternativa lösningar Syftet med förslaget är att minska de problem som gränsdragningen och skillnaderna mellan skattepliktig röktobak och sådan tobak som inte är skattepliktig, här kallad övrig tobak, medför och att motverka skatteundandragande som hanteringen av icke skattepliktig tobak i vissa fall kan vara förknippad med. En skatt på övrig tobak som motsvarar den på röktobak gör att de incitament som funnits hos marknadsaktörer att antingen försöka undandra sig skatt genom att ”felklassificera” sina tobaksprodukter eller för att använda sig av skattebefriad tobak vid olaglig tillverkning av skattepliktiga tobaksvaror försvinner. Genom att införa avdragsmöjligheter för yrkesmässig tillverkning av exempelvis snus undanröjs dessutom sådana risker för dubbelbeskattning som påtalats av vissa snustillverkare. Om ingen ytterligare åtgärd vidtas och ingen skatt införs och inte heller någon avdragsmöjlighet införs för yrkesmässiga snustillverkare innebär det att dagens situation behålls oförändrad. Även om det finns tecken som tyder på att konsumtionen av övrig tobak redan minskat på grund av myndigheternas regeltolkning (se nedan offentligfinansiella effekter), så kommer de gränsdragningsproblem som omnämnts att bestå. Även de incitament till skatteundandragande som förekomsten av övrig tobak som inte är skattepliktig ger kommer att finnas kvar. Ett alternativ är att enbart införa en avdragsmöjlighet för legala snustillverkare. Detta skulle emellertid inte bidra till att minska incitamenten till skatteundandragande eller utjämna skillnaderna mellan skattepliktig röktobak och obeskattad övrig tobak. Ett annat alternativ är att differentiera skattesatsen på övrig tobak. Med hänsyn till att övrig tobak, efter bearbetning till röktobak, används som insatsvara vid tillverkning av såväl harmoniserade tobaksvaror, exempelvis cigaretter, som icke-harmoniserade sådana, exempelvis snus, ligger det närmast till hands att jämföra med skatten på just röktobak. Vid ett sådant antagande kan man hävda att den mängd övrig tobak som hanteras inte motsvarar den mängd röktobak som blir resultatet av tillverkningen. Av det skälet kan det hävdas att skattesatsen på övrig tobak egentligen borde vara lägre än den för röktobak. Eftersom syftet med åtgärden är att göra beskattningen heltäckande bör samma skattesats tillämpas på såväl röktobak som övrig tobak, se vidare avsnitt 6.3 ovan. Syftet med skatten på övrig tobak är 2020/21:112 dessutom att neutralisera de problem som uppstår på grund av gränsdragningen och skillnaden i skatt mellan röktobak och övrig tobak. Regeringen föreslår även i avsnitt 6.7 vissa förslag som syftar till att förbättra förutsättningarna för myndigheternas kontroll av att skatt betalas för snus, tuggtobak och övrig tobak. Förslagen syftar även till att göra bestämmelserna för snus, tuggtobak och övrig tobak mer lika de som gäller för harmoniserade tobaksvaror. Om ingen åtgärd vidtas bedöms de svårigheter att kontrollera att skatt betalas som föreligger kvarstå. För att beräkna den offentligfinansiella effekten av ett införande av en skatt på övrig tobak krävs att konsumtionen av övrig tobak kvantifieras. Eftersom övrig tobak inte är skattepliktig saknas offentlig statistik över konsumtionen. Utöver övrig tobak påverkas även den offentligfinansiella effekten av sådan tobak som är röktobak, och därmed rätteligen borde beskattas, men som påstås vara övrig tobak. Detta kan bero antingen på att tobaken medvetet felklassificeras för att undgå skatt eller på att det felaktigt bedöms att tobaken är övrig tobak. består skillnaden mellan de olika bedömningarna av frågan huruvida skatt ska betalas eller inte. Med förslaget kommer dock samma skatt betalas oavsett om tobaken bedöms vara röktobak eller övrig tobak. Konsumtionen av mängden röktobak som angetts vara övrig tobak, för vilken någon skatt därför inte har betalats, behöver därför också kvantifieras för att beräkna den offentligfinansiella effekten. En mycket osäker bedömning är att konsumtionen av övrig tobak och röktobak för vilken skatt inte har betalats sammantaget uppgår till i storleksordningen . Bedömningen baseras bland annat på det mål som kammarrätten avgjorde 2018 mellan och företaget och en rapport som KPMG presenterar på uppdrag av över mängden s.k. oregistrerad tobak, se vidare den remitterade promemorian. För att beräkna den offentligfinansiella effekten av förslaget behövs därutöver information om hur konsumtionsmönstren för tobak kommer att påverkas när övrig tobak beskattas. Vid införande av en skatt på övrig tobak med per kilo, vilket bedöms innebära en prisökning med , är det sannolikt att konsumtionen av övrig tobak minskar. Den information som finns om effekter av att införa en skatt på övrig tobak i de EU-länder som genomfört detta är att skatteintäkterna är blygsamma. kan förslaget leda till ökad konsumtion av andra tobaksslag och oregistrerad tobak. Hur konsumtionsmönstren för tobak påverkas av förslaget är dock svårbedömt. För att beräkna den offentligfinansiella effekten görs följande antaganden. De konsumenter som ägnar sig åt hantverksmässig egentillverkning av cigaretter och snus bedöms inte vara lika priskänsliga och har därför inte samma incitament att ändra sin konsumtion. Av konsumtionen på bedöms därför att kommer att fortsätta konsumera övrig tobak även då denna genom förslaget kommer att beskattas. av konsumtionen av övrig tobak antas övergå i konsumtion av andra skattepliktiga tobaksslag. () bedöms antingen upphöra eller övergå till oregistrerad Prop. 2020/21:112 konsumtion (resandeinförd och smugglad tobak). De av konsumtionen som kvarstår i form av konsumtion av skattepliktig övrig tobak innebär ökade skatteintäkter med varaktigt. Tobaksskatteintäkterna från andra tobaksslag beräknas öka med varaktigt till följd av att av konsumtionen substitueras mot andra tobaksslag. Denna beräkning baseras på att hälften av tobaksslagen som konsumtionen substitueras mot utgörs av snus och andra hälften av röktobak eller cigaretter. Vid ett införande av skatten beräknas den sammantagna offentligfinansiella effekten uppgå till netto 2021 och till varaktigt. I avsnitt 6.7 lämnas också vissa förslag som syftar till att förbättra förutsättningarna för myndigheternas kontroll av att skatt betalas för snus, tuggtobak och övrig tobak, exempelvis vissa krav på anmälan till och ställande av säkerhet i samband med flyttningar av sådana varor. Motsvarande regler finns på det harmoniserade tobaksskatteområdet.