prop · H803191 · 2021-04-29 00:00:00 — tider ska gälla även när barn beviljas uppehållstillstånd enligt bestäm- Regeringen anser inte heller, till skillnad från t.ex. Asylrätts- Prop. 2020/21:191 centrum, att det finns skäl att införa en ventil som möjliggör längre giltighetstider än de nu föreslagna. I likhet med vad som föreslås för skyddsbehövande bör det även för den som beviljas uppehållstillstånd på grund av synnerligen eller särskilt ömmande omständigheter vara möjligt att beviljas permanent uppehållstillstånd. Regeringen konstaterar i avsnitt 6.3 att en ordning där det krävs med tidsbegränsat uppehållstillstånd innan ett permanent uppehållstillstånd kan beviljas är väl avvägd och anpassad till det regelverk som föreslås. Regeringen anser att samma ordning bör gälla när uppehållstillstånd beviljas på grund av synnerligen eller särskilt ömmande omständigheter. På samma sätt som gäller för skyddsbehövande bör det också krävas att de särskilda kraven för ett permanent uppehålls- tillstånd är uppfyllda. Ett permanent uppehållstillstånd bör vidare endast kunna beviljas i samband med en prövning av en ansökan om fortsatt uppehållstillstånd. I likhet med vad som gäller för skyddsbehövande anser regeringen att en utlänning som har haft tidsbegränsat uppehållstillstånd på någon annan grund bör få tillgodoräkna sig vid bestämmandet av tidpunkten för när en ansökan om permanent uppehållstillstånd kan beviljas. Bestämmelser med denna innebörd bör därför föras in i utlänningslagen. Uppehållstillstånd på grund av Regeringens förslag: Ett uppehållstillstånd som beviljas en utlänning på grund av verkställighetshinder enligt 12 kap. 18 § första stycket UtlL ska vara tidsbegränsat. Om det finns ett hinder mot verkställighet för att utlänningen vid ett återsändande riskerar förföljelse ska giltighetstiden bestämmas till om inte tvingande hänsyn till den nationella säkerheten eller den allmänna ordningen kräver en kortare giltighetstid. Giltighetstiden får dock inte vara kortare än . I övriga fall ska uppehållstillståndet gälla i längst 13 månader. Varje nytt tidsbegränsat uppehållstillstånd som därefter beviljas ska En ansökan om permanent uppehållstillstånd får, när giltighetstiden för ett uppehållstillstånd löper ut, beviljas om utlänningen har haft tidsbegränsat uppehållstillstånd och hindret mot verkställighet är bestående och de särskilda kraven för permanent uppehållstillstånd är uppfyllda. Kommitténs förslag överensstämmer med regeringens förslag men har en delvis annorlunda teknisk och språklig utformning. Remissinstanserna: En majoritet av remissinstanserna har inga synpunkter på eller yttrar sig inte särskilt över de föreslagna giltighets- Några remissinstanser, t.ex. Flyktinggruppernas riksråd (FARR), 2020/21:191 , bisexuellas, transpersoners, queeras och intersexpersoners rättigheter (RFSL) och Stadsmissioner, avstyrker dock förslaget och anser att permanent uppehållstillstånd ska beviljas vid första beslutstillfället. mannen tillstyrker förslaget men anser bl.a. att det ska finnas möjlighet att göra en individuell prövning av giltighetstidens längd medan Svenska Röda Korset anser att giltighetstiderna ska vara längre än vad kommittén Förvaltningsrätten i undrar hur en ordning där alternativt skyddsbehövande kan beviljas uppehållstillstånd med kortare giltighetstid än 13 månader förhåller sig till skyddsgrundsdirektivet. rätten i och efterfrågar förtydliganden kring beräkningen av treårskravet vid ansökan om permanent uppehållstillstånd. Vissa remissinstanser, t.ex. , anser att det saknas anledning att göra skillnad på tid med uppehålls- tillstånd som beviljas på grund av tillfälliga verkställighetshinder och tid med uppehållstillstånd på andra grunder vid ansökan om permanent efterfrågar en analys av om det bör finnas en ventil som möjliggör att även tid med uppehållstillstånd vid tillfälliga verkställighetshinder ska kunna tillgodoräknas vid ansökan om permanent uppehållstillstånd eftersom många barn beviljas uppehålls- tillstånd enligt denna bestämmelse. Några remissinstanser, bl.a. Justitiekanslern, har synpunkter på möjlig- heten att bevilja uppehållstillstånd på grund av verkställighetshinder enligt 12 kap. 18 § UtlL och vissa andra, t.ex. Asylrättscentrum, anser att beslut som fattas enligt samma paragraf bör kunna överklagas. Skälen för regeringens förslag: Av 12 kap. 18 § UtlL framgår att uppehållstillstånd under vissa omständigheter får beviljas en utlänning som meddelats ett beslut om avvisning eller utvisning som fått laga kraft. Uppehållstillstånd får meddelas om det i ett ärende om verkställighet av ett beslut om avvisning eller utvisning som fått laga kraft kommer fram nya omständigheter som innebär att det finns ett hinder mot verkställighet enligt 1, 2 eller 3 §, det finns anledning att anta att det avsedda mottagar- landet inte kommer att vara villigt att ta emot utlänningen eller det finns medicinska hinder eller annan särskild anledning att beslutet inte bör får bevilja permanent uppehållstillstånd om hindret är bestående. Om det endast är fråga om ett tillfälligt hinder mot verkställighet får bevilja ett tidsbegränsat uppehålls- Under den tillfälliga lagens giltighetstid ska ett uppehållstillstånd som beviljas enligt 12 kap. 18 § UtlL vara tidsbegränsat och gälla i tretton Detsamma gäller om ett nytt uppehållstillstånd därefter beviljas (15 § den tillfälliga lagen). I propositionen föreslås att en ordning med tidsbegränsade uppehålls- tillstånd som huvudregel ska införas för både skyddsbehövande och deras Regeringen anser att samma ordning bör gälla även då en utlänning, som meddelats ett beslut om avvisning eller utvisning som fått laga kraft, beviljas ett uppehållstillstånd på grund av att det föreligger Regeringen anser därmed, i likhet med kommittén, att ett uppehållstillstånd som beviljas enligt 12 kap. 18 § UtlL som huvud- regel ska vara tidsbegränsat. Kommittén föreslår en reglering som innebär att giltighetstiden för ett uppehållstillstånd som beviljas vid det första beslutstillfället som längst får vara 13 månader och att ett uppehållstillstånd som beviljas vid förlängning ska gälla . Flera remissinstanser är kritiska till förslaget och anser att ett permanent uppehållstillstånd ska beviljas vid första beslutstillfället eller att giltighetstiderna ska vara längre. Enligt regeringens mening är det dock inte rimligt att en person med ett lagakraftvunnet avlägsnandebeslut som får ett uppehållstillstånd på grund av verkställighetshinder ska hamna i ett bättre läge än en person som får uppehållstillstånd som t.ex. alternativt skyddsbehövande i en grundprövning. Eftersom det kan vara fråga om både bestående och tillfälliga verkställighetshinder är det vidare lämpligt med en reglering som ger utrymme för viss flexibilitet när det gäller giltighetstiden. Genom förslaget om att ett uppehållstillstånd som beviljas vid det första beslutstillfället ska gälla i som längst 13 månader uppnås en sådan flexibilitet. Såvida det inte är fråga om ett kortare verkställighets- hinder bör, som kommittén påpekar, det normala dock vara att giltighets- tiden bestäms till den längsta tiden, dvs. Regeringen anser därför inte att förslaget, som Förvaltningsrätten i befarar, riskerar att stå i strid med det omarbetade skyddsgrundsdirektivet. Regeringen instämmer vidare i kommitténs förslag om att varje uppehållstillstånd som därefter beviljas ska gälla . Regeringen anser alltså, till skillnad från bl.a. FARR, RFSL och Svenska Röda Korset, att ett permanent uppehålls- tillstånd inte bör beviljas vid det första beslutstillfället eller att giltighets- tiderna bör vara längre än vad kommittén föreslår. I de fall det finns ett hinder mot verkställighet för att utlänningen vid ett återsändande riskerar förföljelse anser regeringen dock, i likhet med , att giltighetstiden vid ett första uppehållstillstånd bör stämma överens med vad som föreslås gälla för flyktingar. Det innebär att giltighetstiden i dessa fall ska bestämmas till om inte tvingande hänsyn till den nationella säkerheten eller den allmänna ordningen kräver en kortare giltighetstid. Giltighetstiden får dock inte vara kortare än . Lagrådet anser att det tydligare bör framgå att ett fortsatt uppehålls- tillstånd som beviljas med stöd av 12 kap. 18 § första stycket UtlL i samtliga fall ska gälla . Regeringen instämmer i att det blir tydligare genom att det regleras i ett eget stycke men anser att det finns skäl att utforma bestämmelsen i denna del på ett sätt som bättre motsvarar förslaget om giltighetstiden för uppehållstillstånd för skyddsbehövande. Även då en utlänning, som fått ett lagakraftvunnet avlägsnandebeslut, beviljas ett uppehållstillstånd på grund av verkställighetshinder anser regeringen att det bör vara möjligt att bevilja ett permanent uppehållstillstånd i vissa fall. Kommittén föreslår att det ska vara möjligt med tidsbegränsat uppehållstillstånd och endast i de fall det finns ett bestående verkställighetshinder. I avsnitt 6.3 och 9.2 gör regeringen bedömningen att en ordning där det krävs med tids- begränsat uppehållstillstånd innan ett permanent uppehållstillstånd kan beviljas är väl avvägd och anpassad till det regelverk som föreslås gälla när det gäller skyddsbehövande och utlänningar som beviljas uppehålls- tillstånd på grund av synnerligen eller särskilt ömmande omständigheter. Detta bör enligt regeringens mening gälla även när ett permanent uppehållstillstånd ska beviljas enligt 12 kap. 18 § UtlL. Till skillnad från bl.a. anser regeringen vidare att det är rimligt att ett permanent uppehållstillstånd endast ska kunna beviljas om verkställighetshindret är bestående. I de fall utlänningen har haft 2020/21:191 uppehållstillstånd på grund av ett tillfälligt verkställighetshinder som, vid prövningen av en ansökan om permanent uppehållstillstånd, bedöms vara bestående bör även kunna beaktas vid bedömningen av om treårskravet är uppfyllt. På motsvarande sätt som föreslås gälla för skydds- behövande bör det också krävas att de särskilda kraven för ett permanent uppehållstillstånd är uppfyllda. Ett permanent uppehållstillstånd bör vidare endast kunna beviljas efter ansökan och i samband med att ett tidigare tidsbegränsat uppehållstillstånd löper ut. Med anledning av synpunkterna från bl.a. Justitiekanslern och Asylrätts- centrum konstaterar regeringen att det inom ramen för det nu aktuella lagstiftningsprojektet varken finns utrymme att se över möjligheten att bevilja uppehållstillstånd på grund av verkställighetshinder med stöd av bestämmelsen i 12 kap. 18 § UtlL eller möjligheten att överklaga sådana beslut. Medborgarskap för vissa statslösa utlänningar Regeringens förslag: Det ska införas en möjlighet att beviljas svenskt medborgarskap för en utlänning som har beviljats ett tidsbegränsat uppehållstillstånd med stöd av 5 kap. 1, 3, 3 a eller 6 § eller enligt 12 kap. 18 § UtlL om han eller hon har fötts i , sedan födelsen är statslös, har haft hemvist här i landet eller under sammanlagt och inte har fyllt . Kommitténs förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens Kommittén föreslår att endast vissa anhöriga som beviljats ett tids- begränsat uppehållstillstånd med stöd av 5 kap. 3 och 3 a §§ UtlL ska omfattas av förslaget. Kommitténs förslag har också en annan lagteknisk utformning när det gäller möjligheten att beviljas medborgarskap för en utlänning som har beviljats ett uppehållstillstånd som har tidsbegränsats enligt den tillfälliga lagen eller som beviljats ett tidsbegränsat uppehållstillstånd enligt samma lag. Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna tillstyrker eller har inga synpunkter på förslaget. anser bl.a., i likhet med UNHCR:s representation för de nordiska och baltiska länderna och , att barn som föds statslösa ska beviljas medborgarskap direkt vid födseln eller Asylrättscentrum anser att hemvistkravet är alltför långt och att det inte är förenligt med i förening med medan Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor anser att åldersgränsen bör höjas till . remissinstanser, däribland Asylrättscentrum anser att det även bör införas en möjlighet att bevilja medborgarskap till statslösa föräldrar till barn som beviljas svenskt medborgarskap. Skälen för regeringens förslag: Av den europeiska konventionen om medborgarskap (SÖ 2001:20) framgår bl.a. att varje konventionsstat i sin nationella lagstiftning ska föreskriva att medborgarskap ska förvärvas av barn födda inom dess territorium som inte vid födelsen förvärvar annat En ansökan om sådant medborgarskap får göras beroende av legalt och varaktigt hemvist inom statens territorium av högst innan ansökan gjordes (artikel 6.2). I FN:s konvention om begränsning av statslöshet (SÖ 1969:12) återfinns mot- svarande bestämmelse. Av artikel 1 i den konventionen framgår att en konventionsstat ska bevilja medborgarskap till en person som är född på dess territorium, om han eller hon annars skulle bli statslös. Enligt bestämmelsen får konventionsstaten bl.a. uppställa villkor om att personen ska ha varit stadigvarande bosatt på statens territorium som inte överstiger före ansökan sammanlagt. Möjligheten till ansökan ska enligt den sistnämnda konventionen finnas som inte får börja senare än och inte upphöra tidigare än vid en ålder . Andra tillåtna krav är att personen alltid ska ha varit statslös och att han eller hon inte förklarats skyldig till brott mot statens säkerhet eller dömts till frihets- berövande påföljd eller längre. har tillträtt båda dessa konventioner och i lagen (2001:82) om svenskt medborgarskap (med- borgarskapslagen) finns bestämmelser om medborgarskap för statslösa utlänningar. Enligt 6 § medborgarskapslagen förvärvar ett barn som har fötts i och som sedan födelsen är statslöst svenskt medborgarskap genom anmälan av den eller dem som har vårdnaden om barnet, om barnet har permanent uppehållstillstånd och hemvist här i landet. Anmälan ska göras innan barnet har fyllt . Enligt 8 § samma lag förvärvar en utlänning som har fyllt 18 men inte svenskt medborgarskap genom anmälan, om han eller hon har permanent uppehållstillstånd i , och hemvist här i landet sedan han eller hon fyllde eller, i fråga om den som är statslös, . Innehav av permanent uppehållstillstånd är som regel ett krav för att en person ska beviljas svenskt medborgarskap. När den tillfälliga lagen infördes övergick till en tillfällig ordning med tidsbegränsade uppehållstillstånd som huvudregel för skyddsbehövande m.fl. Regeringen konstaterade då att en utlänning måste ha vistats i för att kunna få medborgarskap. Eftersom den tillfälliga lagen endast föreslogs gälla ansåg regeringen att det saknades anledning att se över reglerna om medborgarskap (prop. 2015/16:174 s. 32). I samband med att den tillfälliga lagen förlängdes aktualiserades frågan på nytt. Regeringen konstaterade då att det inom ramen för det lagstiftningsprojektet saknades förutsättningar att överväga en ändring av kravet på permanent uppehålls- tillstånd i medborgarskapslagen för de som omfattas av konventionerna. För att tillgodose åtaganden infördes i stället en bestämmelse i 18 a § den tillfälliga lagen om permanent uppehållstillstånd för vissa statslösa utlänningar som är födda i . Enligt bestämmelsen kan en utlänning som har fötts i , som sedan födelsen är statslös och som har beviljats ett uppehållstillstånd som har tidsbegränsats enligt den tillfälliga lagen eller ett tidsbegränsat uppehållstillstånd enligt samma lag, och som ska beviljas ett nytt sådant tillstånd, i stället beviljas ett permanent uppehållstillstånd om vissa krav på ålder och hemvist är uppfyllda. I propositionen föreslås en permanent ordning med tidsbegränsade uppehållstillstånd som huvudregel när uppehållstillstånd beviljas på grund av skyddsbehov enligt 5 kap. 1 § UtlL, synnerligen eller särskilt ömmande omständigheter enligt 5 kap. 6 § samma lag eller verkställighetshinder enligt 12 kap. 18 § samma lag (se avsnitt 6.2, 9.1 och 10.1). 2020/21:191 vidare att uppehållstillstånd som beviljas på grund av anknytning med stöd av 5 kap. 3 och 3 a §§ UtlL ska vara tidsbegränsade som huvudregel (se avsnitt 8.1). Som en följd av dessa förslag finns skäl att överväga om även kravet på innehav av permanent uppehållstillstånd för att kunna beviljas svenskt medborgarskap bör ändras för de statslösa utlänningar som omfattas av de ovan angivna artiklarna i den europeiska konventionen om medborgarskap och FN:s konvention om begränsning av statslöshet. Detta eftersom konventionerna inte ställer upp några krav på att de berörda personerna ska beviljas permanenta uppehållstillstånd. Eftersom det nu införs en permanent ordning med tidsbegränsade uppehållstillstånd som huvudregel instämmer regeringen i kommitténs bedömning att det fram- står som överflödigt att de statslösa utlänningar som omfattas av de aktuella artiklarna i konventionerna ska beviljas permanent uppehålls- tillstånd enbart i syfte att möjliggöra beviljande av svenskt medborgar- skap. I likhet med kommittén anser regeringen att det istället bör införas ett undantag från kravet på permanent uppehållstillstånd för medborgar- skap för en utlänning som har fötts i och som sedan födelsen är statslös i vissa fall. För att den nya regleringen i alla delar ska överens- stämma med konventionsåtaganden bör möjligheten att kunna förvärva medborgarskap med ett tidsbegränsat uppehållstillstånd enligt regeringens mening utformas så att den omfattar en utlänning som har beviljats ett tidsbegränsat uppehållstillstånd med stöd 5 kap. 1, 3, 3 a eller 6 § eller enligt 12 kap. 18 § UtlL. Till skillnad från Asylrättscentrum och Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor anser regeringen att villkoren bör följa vad som anges i konventionerna, vilket också är vad som gäller enligt den tillfälliga lagen. Det innebär att kraven på hemvist bör bestämmas till de i konventionerna angivna tiderna omedel- bart före ansökan eller sammanlagt samt att en anmälan ska göras innan utlänningen fyller . Villkoren i övrigt för medborgarskap bör vara desamma som för utlänningar som är födda i och som sedan födelsen är statslösa och som har permanent uppehållstillstånd. Vissa remissinstanser anser att även föräldrar till statslösa barn som förvärvar medborgarskap ska beviljas svenskt medborgarskap. Någon sådan rättighet följer dock inte av konventionerna. Inte heller finns en sådan möjlighet enligt medborgarskapslagen, utan ett barn kan förvärva svenskt medborgarskap utan att föräldrarna gör det. Enligt regeringens mening bör detta gälla även i nu aktuella fall. Även efter att den tillfälliga lagen har upphört att gälla kan det finnas statslösa utlänningar som har fötts i och som har beviljats ett tids- begränsat uppehållstillstånd enligt den lagen eller ett uppehållstillstånd som har tidsbegränsats enligt samma lag och som ska kunna beviljas medborgarskap i enlighet med kraven i de två konventionerna. När den tillfälliga lagen upphör att gälla kan en sådan utlänning inte längre beviljas ett permanent uppehållstillstånd med stöd av 18 a § samma lag. Mot- svarande möjlighet till undantag från kravet på permanent uppehålls- tillstånd för svenskt medborgarskap bör därför införas även för en sådan utlänning. Lagtekniskt bör detta lämpligast åstadkommas genom en reglering i en övergångsbestämmelse till medborgarskapslagen, se vidare avsnitt 12. Behov av följdändringar i andra Regeringens förslag: Studiehjälp och studiemedel ska få lämnas även om kravet på permanent uppehållstillstånd inte är uppfyllt om den studerande har beviljats ett tidsbegränsat uppehållstillstånd med stöd av 5 kap. 1, 3, 3 a eller 6 § eller 12 kap. 18 § första stycket 1 utlännings- lagen. Även den som har beviljats ett uppehållstillstånd enligt lagen om uppehållstillstånd för studerande på gymnasial nivå ska kunna få studiehjälp och studiemedel. Studiehjälp och studiemedel ska få lämnas till en studerande efter det att ett tidsbegränsat tillstånd har upphört att gälla om den studerande har ansökt om ett fortsatt tillstånd på samma grund eller ett nytt tillstånd med stöd av någon bestämmelse i lagen om uppehållstillstånd för studerande på gymnasial nivå och ansökan har kommit in till innan det tidigare tillståndet har upphört att gälla. Kommitténs förslag överensstämmer delvis med regeringens förslag. Kommittén föreslår att kravet på permanent uppehållstillstånd för studie- hjälp och studiemedel tas bort. Kommittén föreslår vidare att studiehjälp och studiemedel ska få lämnas efter att ett tidsbegränsat uppehållstillstånd har upphört om den studerande ansöker om ett fortsatt tillstånd på samma grund eller om ett nytt tillstånd enligt utlänningslagen och ansökan har kommit in till innan det tidigare tillståndet har upphört att gälla. Remissinstanserna: Ett fåtal remissinstanser yttrar sig över förslaget. () konstaterar att förslaget innebär att alla utländska medborgare som har ett tidsbegränsat uppehållstillstånd i , undantaget gäststuderande, har rätt till studiestöd oavsett grunden för deras vistelse i . Det är en väsentlig förändring mot nuvarande ordning och innebär ett ökat utflöde av studiestöd. Förslaget medför också att det kommer att krävas mer av en EES-medborgare för att få rätt till studiestöd än för en tredjelandsmedborgare och att vissa utländska medborgare, som regleras av olika EU-rättsliga regelverk, kommer att regleras dubbelt. CSN, som uppfattar att avsikten med ändrings- förslaget varit att endast göra en språklig ändring, lämnar i stället ett förslag som i princip innebär en återgång till hur reglerna såg ut före den tillfälliga lagen. Även Kammarrätten i konstaterar att ändringen i studiestöds- lagen innebär att rätten att få studiehjälp utvidgas till att även omfatta de utlänningar som har tidsbegränsade uppehållstillstånd med stöd av utlänningslagen och inte bara enligt den tillfälliga lagen. Förvaltningsrätten i uppmärksammar att en av de föreslagna ändringarna i studiestödslagen har fått den något märkliga utformningen att kravet på uppehållstillstånd inte gäller för vissa som har uppehålls- tillstånd. Skälen för regeringens förslag Allmänna utgångspunkter för studiestöd till utländska medborgare Studiestöd i form av studiehjälp och studiemedel får som utgångspunkt lämnas till studerande som inte är svenska medborgare, om de är bosatta i och har permanent uppehållstillstånd här och har bosatt sig i huvudsakligen i annat syfte än att genomgå utbildning här. CSN framhåller i sitt remissyttrande att sedan de första anvisningarna och förarbetena om studiestöd kom gäller att studiestöd endast ska utgå till sådana utländska medborgare som är inlemmade i det svenska samhället, numera kallat varaktig anknytning, eller den som är invandrad på så sätt att det står klart att han eller hon kommer att stanna i . Denna utgångspunkt upprepas, något uppmjukad, i senare för- arbetsuttalanden där det anges att de utländska medborgare som ges rätt till svenskt studiestöd ska ha skapat en viss anknytning till och att mycket talar för att de stannar i (se bl.a. prop. 2005/06:134 s. 29–31). Tillgång till studiestöd efter införandet av den tillfälliga lagen När den tillfälliga lagen infördes innebar det emellertid att tidsbegränsade uppehållstillstånd blev huvudregel i stället för permanenta uppehålls- tillstånd. Vissa anpassningar av studiestödslagen gjordes som en följd av detta skifte. I förarbetsuttalandena konstaterades det att studiehjälp och studiemedel redan enligt gällande regelverk kunde beviljas en person som saknade permanent uppehållstillstånd om det fanns särskilda skäl. Enligt CSN:s föreskrifter och allmänna råd (CSNFS 2006:7) om utländska medborgares rätt till studiestöd kunde det t.ex. handla om en studerande som fått uppehållstillstånd i som flykting, skyddsbehövande eller på grund av synnerligen ömmande omständigheter. Även studerande som fått uppehållstillstånd på grund av anknytning till sådana personer omfattades (prop. 2016/17:172 s. 30 och 31).