prop · H803176 · 2021-04-13 00:00:00 — Enligt SKR behöver frågan analyseras och övervägas ytterligare i den fortsatta beredningen och rättssäkerhetsaspekten vägas mot andra intressen. konstaterar att undersökningar som sker på socialnämndens initiativ och som avser situationer som faller utanför lagens tillämpningsområde, t.ex. moderskapsanalyser och syskonjämför- elser, fortfarande ska betalas av kommunen och att andra aktörer än Rätts- medicinalverket kan utföra dessa analyser. även av SKR, som anser att frågan av tydlighetsskäl bör belysas i det fort- Skälen för regeringens bedömning Regelverket behöver moderniseras och förtydligas I föds ungefär 115 000 barn . barn (ca 2 300) aktualiseras en faderskapsundersökning. I en situation där den genetiska kopplingen är av betydelse för faderskapet, som när barnet har tillkommit genom samlag, kan en undersökning av faderns, barnets och i vissa fall moderns arvsanlag ge svar på frågan vem som är rättslig far till En undersökning av en enskilds arvsanlag, t.ex. en blodundersök- ning eller dna-analys, som utförs i syfte att utreda en sådan fråga av rättslig betydelse kallas för en rättsgenetisk undersökning. För rättsgenetiska undersökningar vid utredning av faderskap enligt för- äldrabalken gäller lagen (1958:642) om blodundersökning m.m. vid utred- ning av faderskap (blodundersökningslagen) och förordningen (1969:624) om blodundersökning m.m. vid utredning av faderskap (blodundersök- Med stöd av nämnda lag kan en domstol förordna om blodundersökning eller annan undersökning av ärftliga egenskaper som kan ske utan nämnvärt men (1 §). Ett förordnande får meddelas i mål om fastställande av faderskap och mål om förklaring att en viss man inte är far, dvs. mål som handlar om hävande av ett presumerat faderskap. efter att ett faderskap har fastställts genom en bekräftelse eller en dom som har fått laga kraft får ett förordnande om undersökning meddelas, om det först efter bekräftelsen eller domen har framkommit omständigheter som ger anledning till antagande att någon annan man än den som har fastställts vara far har haft samlag med modern under tid som barnet kan vara avlat (1 a §). Undersökningen kan, beroende på omständigheterna, avse barnet, modern och den som anses eller påstås vara far till barnet. möjlighet att besluta om vitesföreläggande och biträde av Polismyndig- heten för att en undersökning ska komma till stånd (2 och 2 a §§). följer vidare att kostnader för en undersökning som beslutats av domstol eller utförts på anmodan av socialnämnd ska betalas av domstolen respek- tive socialnämnden (3 §). utredningsskyldighet enligt innebär att också nämnden kan ta initiativ till en rättsgenetisk undersökning. nämnden bör verka för att blodundersökning äger rum beträffande modern, barnet och den som kan vara far till barnet, om denne begär det eller om det finns anledning att anta att modern har haft samlag med mer än en man under tid då barnet kan vara avlat (2 kap. 6 § ). sökning på initiativ av socialnämnden utförs alltid på frivillig basis. Närmare bestämmelser om verkställigheten av undersökningar som sker på uppdrag av domstol eller socialnämnd finns i blodundersökningsförord- Enligt förordningen ska ett blodprov som avses i blodunder- sökningslagen undersökas genom försorg. undersökning rörande ärftliga egenskaper än blodundersökning ska utföras av sakkunnig som godkänns av myndigheten (1§). Med ”annan undersökning rörande ärftliga egenskaper” har avsetts s.k. antropologiska undersökningar, dvs. undersökningar av utseendemässiga egenskaper, som färg och form på ögonen eller öronens form. Sådana undersökningar förekommer inte längre och enligt finns det inte heller någon sådan sakkunnig som har godkänts av verket. En domstol som har beslutat om blodundersökning ska inom underrätta om det. En socialnämnd har samma skyldighet, om nämnden har tagit initiativ till undersökningen (2 §). är alltså utpekat som utförare av faderskapsundersökningar enligt blodundersökningslagen. De nuvarande reglerna har sitt ursprung i när blodundersökning var den mest använda metoden för att utreda faderskap. är faderskapsundersökningar i helt baserade på dna-analys. Metoden innebär att likheter och olikheter studeras direkt i arvsmassan och ger i de allra flesta fall ett mycket tillförlitligt svar; enligt uppgifter till utredningen når svar i nästan alla fall en säkerhet på . Metoden med dna-analys är inte begränsad till undersökning av ett blodprov, utan kan i princip utgå från vilken typ av vävnad från en människa som helst (s.k. humanbiologisk vävnad), bara provet innehåller cellkärnor som går att analysera. görs faderskapsundersökningar vanligen med hjälp av salivprov som tas genom munskrap (s.k. topsning). Utvecklingen på det rättsgenetiska området har bl.a. medfört förbättrade möjligheter att undersöka faderskapet när den utpekade mannen är avliden. Den har också öppnat upp för en diskussion om huruvida rättsgenetiska undersökningar för utredning av faderskap, framför allt de som sker på socialnämndens initiativ, får utföras av andra aktörer än . finns det en privat aktör, , som anlitas av ett antal kommuner för utförande av faderskapsundersökningar på initiativ av socialnämnder. Att metoderna för faderskapsundersökning utvecklas är något som lagstiftaren även har behövt förhålla sig till (se prop. 1982/83:8 s. 6). Som utredningen konstaterar är de nuvarande reglerna inte inaktuella när det gäller det som en utredning av faderskap behöver undersöka. Undersökningen syftar till att klarlägga förekomsten av ärftliga anlag hos barnet, modern och en möjlig far. Det förhållandet att regleringen är uppbyggd kring en analysmetod som i praktiken inte längre används har dock gjort regleringen otydlig, vilket har lett till tillämpningsproblem. Det finns en risk för att otydligheten leder till att lika fall inte behandlas lika, t.ex. i fråga om vilket slags prov – blodprov eller salivprov – som behöver tas. Som utredningen tar upp har vidare frågan om möjligheten att besluta om rättsgenetisk undersökning av vävnadsprov från en avliden man kommit att bedömas olika av domstolar. Vissa tingsrätter har beslutat om sådan undersökning, medan andra har ansett att blodundersökningslagen inte ger stöd för ett sådant beslut. Behovet av att modernisera regleringen ska även bedömas i ljuset av den samhälls- och rättsutveckling som har skett och som innebär att barnets rättigheter på området har stärkts. Ett barns intresse av att få ett faderskap fastställt omfattas av skyddet för privat- och familjeliv enligt artikel 8 i . har i flera avgöranden 2020/21:176 betonat att en stat måste tillhandahålla effektiva medel att utreda och fastställa faderskap. Det gäller även när den presumtive fadern inte medverkar till utredningen. Enligt har barnet, så långt det är möjligt, rätt till sitt ursprung (artikel 7). Det är därför angeläget att det finns effektiva och rättssäkra verktyg för utredning av faderskap. Sammanfattningsvis bedömer regeringen att regleringen om faderskapsundersökningar bör moderniseras för att bli mer ändamålsenlig. Tydligare regler förväntas också leda till en mer enhetlig rättstillämpning och stärkt rättssäkerhet. Moderniseringen bör ske genom ändringar i den nuvarande regleringen Enligt utredningen bör moderniseringen av reglerna om faderskapsundersökningar ske genom en ny lag som ersätter blodundersökningslagen. Flertalet paragrafer i den föreslagna nya lagen överensstämmer dock helt i sak med regleringen i blodundersökningslagen, eftersom utredningens översyn av regleringen utmynnar i bedömningen att den till största del står sig. Det gäller i fråga om tillämpningsområdet, möjligheterna att besluta om ny undersökning, undersökningskretsen, förfarandet och förutsättningarna för att besluta om tvångsmedel. Det gäller i huvudsak även rättens förutsättningar att besluta om en undersökning. Mot den bakgrunden är det enligt regeringen lämpligare att moderniseringarna sker genom ändringar i nuvarande reglering och inte genom en ny lag, även med beaktande av att regleringen i enlighet med utredningens förslag föreslås bli teknikneutral (se avsnitt 7.2). Några remissinstanser, bl.a. och , anser att det finns ett behov av att utvidga lagens tillämpningsområde till att omfatta moderskap. konstaterar omfattas frågan om en utvidgning av tillämpningsområdet till att avse även utredning av moderskap inte av utredningens uppdrag och kan därför inte övervägas inom ramen för detta lagstiftningsärende. Det finns inte heller förutsättningar för att närmare överväga de övriga frågor om moderniseringar och ett utvidgat tillämpningsområde som bl.a. och vid tar upp. I sammanhanget kan det dock framhållas att genetisk koppling enligt svensk rätt inte är avgörande för ett rättsligt moderskap (jfr 1 kap. 7 § ). Avgörande är vem som har fött barnet (den s.k. moderskapsprincipen). Genetiska anlag har inte heller relevans när ett rättsligt föräldraskap bygger på samtycke till en assisterad befruktning. Det rättsliga föräldraskapet baseras i den situationen på samtycke till den behandling som modern har genomgått. Som utredningen konstaterar skulle alltså inte resultatet av en rättsgenetisk undersökning i dessa fall ge svar på frågan om föräldraskap. En genetisk koppling kan dock, som tar upp, vara relevant när ett barn har tillkommit genom spermier från en kvinna som varit man. Att bestämmelserna i lagen kan tillämpas i ett sådant fall framgår av 1 kap. 14 § första stycket . Frågan om huruvida de oskrivna principerna om moderskap bör lagfästas i i någon form och om det då även finns behov av regler för utredning av moderskap är frågor som ska övervägas av den utredning som har fått i uppdrag att se över den föräldraskapsrättsliga regleringen i syfte att bl.a. göra den mer könsneutral (dir. 2020:132). utredning om förutsättningarna för erkännande av utländska moderskap Prop. 2020/21:176 och föräldraskap (dir. 2020:19). Beroende på vad dessa utredningar kommer fram till kan ytterligare ändringar i regleringen om faderskapsundersökningar komma att aktualiseras framöver. Även av den anledningen är det lämpligt att de moderniseringar av regleringen som föreslås görs genom lagändringar och inte genom en ny lag. Någon ändring föreslås inte när det gäller vem som utför faderskapsundersökningar Utredningen föreslår ingen ändring när det gäller vem som ska utföra en rättsgenetisk undersökning för utredning av faderskap som beslutats av domstol eller initierats av socialnämnd, dvs. ska fortsatt i förordning pekas ut som ensam utförare av sådana undersökningar. och konstaterar gäller detta endast inom ramen för den nu aktuella regleringens tillämpningsområde och inte för t.ex. undersökningar som sker på uppdrag av enskilda eller släktundersökningar som görs på initiativ av socialnämnd. ifrågasätter utredningens bedömning och anser att regleringen i blodundersökningsförordningen om utförare endast reglerar blodprov och inte hindrar att socialnämnder vänder sig till andra aktörer för undersökningar genom munskrapsprov. Regleringen om utförare kan dock enligt regeringen inte lyftas ur sitt sammanhang på det sättet, utan den måste läsas tillsammans med regleringen om faderskapsundersökningar i övrigt. Det framgår då, som utredningen också konstaterar, att den nuvarande regleringen pekar ut (tidigare ) som utförare när det gäller analyser av prov som tas för faderskapsundersökningar på uppdrag av det allmänna och att regleringen även gäller sådana undersökningar som initieras av socialnämnden enligt . Det har inte skett någon ändring av regleringen i syfte att öppna upp en marknad. Det förhållandet att privat verksamhet ändå har bedrivits mot kommunerna kan inte anses vara en marknadsöppning i rättslig mening. Eftersom det alltså handlar om att behålla en ordning som redan gäller aktualiseras, som är inne på, tjänstedirektivets undantag i artikel 1.3 för befintligt monopol (jfr skäl 8 i direktivet och mål C-342/17, Memoria och ’mot Comune di , dom , p. 40–42). Mot denna bakgrund finns det inte skäl att närmare gå in på tjänstedirektivets bestämmelser. Enligt regeringens bedömning utgör inte heller de primärrättsliga bestämmelserna om etableringsfrihet och rätten att tillhandahålla tjänster (artiklarna 49 och 56 i EUF-fördraget) hinder för den nuvarande ordningen med som ensam utförare. I utredningens uppdrag ingick att undersöka om det är lämpligt och ändamålsenligt att även andra aktörer än ska kunna utföra rättsgenetiska undersökningar i faderskapsärenden och överväga vilka krav som i så fall bör ställas på dessa aktörer för att säkerställa rättssäkerheten i verksamheten. Utredningen överväger om det bör införas en ordning med flera aktörer, men bedömer att det inte är motiverat med hänsyn till det allmännas behov och ansvar på området samt aspekter som rättssäkerhet, integritetsskydd, resurseffektivitet och kompetensförsörj- Enligt utredningen finns det inte tillräckliga fördelar med att även 2020/21:176 andra aktörer än ska kunna utföra rättsgenetiska undersökningar i faderskapsärenden på uppdrag av det allmänna för att det ska anses försvarbart att föreslå en sådan ordning. Med flera aktörer krävs enligt utredningen att det inrättas en ordning för tillsyn över aktuell verksamhet och möjligen tillståndsplikt för att säkerställa tillförlitlighet, opartiskhet och integritetsskydd. Enligt utredningen kan det behöva inrättas en ny myndighet för det ändamålet. I sammanhanget tar utredningen upp det förhållandet att verksamhet kan bedrivas utanför riket, inklusive av aktörer utanför EU. Enbart de ekonomiska aspekterna av att en tillsynsverksamhet behövs talar enligt utredningen starkt för att låta vara ensam aktör, med hänsyn till att det allmännas årliga kostnader för rättsgenetiska undersökningar uppgår till . De flesta remissinstanser instämmer i eller invänder inte mot utredningens bedömning. Regeringen ser inte heller någon anledning att ifrågasätta utredningens bedömning och anser att liknande överväganden aktualiseras i fråga om att ge möjlighet att inom ramen för sin ensamrätt upphandla analyser och tjänster från andra aktörer, vilket förespråkar. Under alla förhållanden lämnar utredningen inga förslag som gör det möjligt att införa en ordning med fler utförare på en kontrollerad marknad. I sammanhanget kan det nämnas att även , och har en ordning där en central offentlig aktör utför faderskapsundersökningar på uppdrag av det allmänna. Regeringens förslag: Lagen om blodundersökning m.m. vid utredning av faderskap ska byta namn till lagen om rättsgenetisk undersökning vid utredning av faderskap och begreppet rättsgenetisk undersökning ska införas genomgående i lagen. I en ny inledande paragraf ska det tydliggöras att lagen innehåller bestämmelser om rättsgenetisk undersökning vid utredning av faderskap enligt , och att en sådan undersökning endast får innefatta provtagning som kan ske utan nämnvärt men. Bestämmelsen i om när socialnämnden bör verka för att en blodundersökning görs ska ändras till att avse rättsgenetisk undersökning. Utredningens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Utredningen föreslår dock ingen bestämmelse om att en undersökning endast får innefatta provtagning som kan ske utan nämnvärt men. Remissinstanserna: De flesta remissinstanser tillstyrker eller har inga invändningar mot utredningens förslag. noterar att den menprövning som ska ske enligt lagen har tagits bort utan närmare motivering. Skälen för regeringens förslag Regleringen bör göras teknikneutral… Att blodundersökningslagen är uppbyggd kring en analysmetod som i praktiken inte längre används har gjort regleringen otydlig, vilket har lett till tillämpningsproblem. Det finns därför ett behov av att tydliggöra regleringen och uppdatera den i förhållande till den utveckling som har skett på rättsgenetikens område. Regeringen delar utredningens bedömning att en uppdaterad reglering bör göras teknikneutral, dvs. inte uttryckligen vara uppbyggd kring hur en analys av genetiska variationer går till eller en viss provtagningsmetod. I stället bör den vara uppbyggd kring själva behovet av utredning av en genetisk koppling, nämligen en rättsgenetisk undersökning. En sådan utformning tar höjd för att en framtida teknikutveckling på området kan beaktas i rättstillämpningen, t.ex. om andra enklare metoder än de som används skulle utvecklas. Regeringen föreslår därför att blodundersökningslagen byter namn till lagen om rättsgenetisk undersökning vid utredning av faderskap och att begreppet rättsgenetisk undersökning genomgående används i lagen. En följd av det valda begreppet är att möjligheten att med stöd av lagen göra undersökningar av ärftliga egenskaper genom en jämförelse av yttre kännetecken (s.k. antropologiska undersökningar) tas bort, vilket är lämpligt. Detta har ingen praktisk betydelse eftersom sådana undersökningar inte utförs . Som en följd av att regleringen föreslås bli teknikneutral bör bestämmelsen i 2 kap. 6 § , om att socialnämnden i vissa fall bör verka för att en undersökning görs, ändras så att den avser rättsgenetisk undersökning i stället för blodundersökning. …och innehålla en generell bestämmelse om menprövning Ett beslut om undersökning enligt lagen får förenas med föreläggande om vite eller beslut om biträde av . Undersökningen är att betrakta som ett påtvingat kroppsligt ingrepp enligt 2 kap. 6 § regeringsformen och en inskränkning i den enskildes rätt till privatliv som skyddas av artikel 8 i (se bl.a. rättsfallet NJA 2016 s. 1157 och Mifsud mot , no. 62257/15, ). Av 2 kap. 20 och 21 §§ regeringsformen och artikel 8.2 i följer att en begränsning av nämnda rättigheter kräver stöd i lag och inte får vara mer ingripande än vad som är nödvändigt för att syftet med åtgärden ska kunna uppnås. Lagstiftaren har bedömt att intresset av att utreda faderskapet till ett barn motiverar det intrång i den enskildes kroppsliga integritet som det innebär att lämna ett blodprov för blodundersökning (prop. 1982/83:8 s. 9 f., bet. LU 1982/83:9, rskr. 1982/83:24). Detsamma får anses gälla i fråga om ett salivprov. Som noterar innebär utredningens förslag att den menprövning som föreskrivs i lagen när det är fråga om annan undersökning än blodundersökning utgår. Med hänsyn till att lagen nu föreslås bli teknikneutral anser regeringen att det bör finnas en bestämmelse om menprövning. Därigenom säkerställs att eventuella framtida provtagningsmetoder inte blir mer ingripande för den enskilde än vad som är nödvändigt för att utreda och fastställa faderskapet till ett barn. En sådan bestämmelse är också viktig av förutsebarhets- och Regeringen föreslår därför att det i lagen införs en 2020/21:176 bestämmelse som anger att en rättsgenetisk undersökning endast får innefatta provtagning som kan ske utan nämnvärt men. Undersökning av vävnadsprov från en avliden Regeringens förslag: I mål om fastställande av faderskap ska rätten, om den man som talan avser är avliden, kunna besluta att en rättsgenetisk undersökning ska göras med hjälp av humanbiologisk vävnad från den Ett sådant beslut ska få meddelas endast om det finns anledning att anta att mannen har haft samlag med modern då barnet kan ha tillkommit och skälen för åtgärden uppväger det intrång eller men i övrigt som åtgärden innebär i förhållande till den frid som bör tillkomma den avlidne eller för något annat motstående intresse. Ett beslut om rättsgenetisk undersökning med hjälp av humanbiolo- gisk vävnad från den avlidne ska kunna överklagas särskilt. dock kunna verkställas , om inte högre rätt beslutar annat. Utredningens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Utredningen föreslår dock inte att rättens beslut ska få överklagas särskilt. Remissinstanserna: De flesta remissinstanser tillstyrker eller har inga invändningar mot utredningens förslag. Flera remissinstanser, bl.a. ombudsmannen och , lyfter fram att förslaget stärker barnets rätt att få kännedom om sitt ursprung. Regioner (SKR) väcker frågan om vävnadsprov ska få tas från en avliden man även vid hävande av faderskap, en linje som även Biobank är i är positiv till förslaget, men noterar det etiska dilemma som ett förordnande om att gräva upp kvarlevor Ett antal remissinstanser berör frågan om huruvida vävnadsprov ska kunna hämtas från biobanker för faderskapsundersök- , , och Region är positiva till en sådan möjlighet och anser att det förhållandet att avlidnas biobanksprover kan komma att utlämnas inte riskerar att skada allmänhetens förtroende för , Biobank och advokat- samfund är av motsatt uppfattning och anser att en sådan möjlighet skulle innebära en stor risk för att provgivarnas förtroende för biobankerna skadas allvarligt, vilket skulle äventyra enskildas rätt till en god vård på Enligt Biobank är det oförenligt med biobankslagen att prov används för ett annat ändamål än vad som ingått i den information som provgivaren har fått, och en rättsgenetisk undersökning av prov från avliden för fastställande av faderskap bör inte vara ett tillåtet ändamål Dessa remissinstanser och även några andra, bl.a. och , noterar att utredningens slutsatser i fråga om biobanksprov avviker från de slutsatser som Utredningen om regleringen av biobanker kommit fram till i delbetänkandet För dig och för alla (SOU 2017:40) och slutbetänkandet Framtidens biobanker (SOU anser att det kan vara lämpligt att det samlat tas ställning till frågan utifrån förslagen i de båda utredningarna innan ny lagstiftning genomförs på området avseende biobanker. punkter framförs även av , som framhåller vikten av att det vid införandet av nya bestämmelser tydligt anges om och under vilka förutsättningar det ska vara möjligt att använda vävnadsprover från bio- banker för fastställande av faderskap, så att fortsatt skilda tolkningar och tillämpningar kan undvikas. Flera domstolar, bl.a. och , efterfrågar tydligare riktlinjer i fråga om hur menprövningen ska göras när mannen är efterfrågar även tydligare riktlinjer för hand- läggningen och anser att det bör regleras i lagen vilka personer som ska beredas tillfälle att yttra sig när den som beslutet gäller är avliden. Liknande synpunkter framförs av , som även efterfrågar en reglering om att den avlidnes anhöriga bör höras i en sådan situation. hovrätt, och anser att det är lämpligt att ett beslut om undersökning av vävnad från avliden bör kunna överklagas särskilt. tar även upp att beslutet bör kunna överklagas innan förordnandet verkställs. Skälen för regeringens förslag Särskilda regler om rättsgenetisk undersökning med hjälp av vävnad från Staten har ett långtgående ansvar att tillhandahålla effektiva medel för att fastställa faderskap, även när den presumtive fadern inte medverkar till En rättsgenetisk undersökning är inte en förutsättning för att ett faderskap ska kunna fastställas, men är det bästa sättet att visa en Av det skälet är det möjligt att tvinga en möjlig far att mot sin vilja lämna prov för faderskapsundersökning, ytterst med hjälp av polis. Ett barns rätt att få ett faderskap fastställt upphör inte för att en presumtiv far avlider. Som SKR lyfter fram upphör inte heller socialnämndens utredningsskyldighet i en sådan situation. få fram utredning i en fråga om faderskap finns alltså även när den ut- pekade mannen är i livet. också att ett barns intresse av att kunna få ett faderskap fastställt kan anses väga tyngre än den avlidne mannens eventuella motstående intressen (se bl.a. Jäggi mot , no. 58757/00, ). Utredningen överväger om ett beslut om rättsgenetisk undersökning bör kunna avse en avliden mans nära släktingar, men bedömer att detta inte är Enligt utredningen får det anses vara ett större integritets- intrång att släktingar tvingas lämna prov än att undersöka ett vävnadsprov från den avlidne mannen. Vidare konstaterar utredningen att den informa- tion som en släktutredning kan ge inte alltid är tillräcklig för att dra en säker slutsats i fråga om faderskapet och att det finns en risk för att andra frågor än de som egentligen ska utredas kommer upp och får ett svar, t.ex.