prop · H803207 · 2021-06-07 00:00:00 — Regeringen föreslår vidare att den tillfälliga skattereduktionen för investeringar i inventarier bör utformas så att en procentandel av utgifterna för anskaffningen av de inventarier som omfattas – på så sätt att de kan ingå i ett underlag för skattereduktion – ger rätt till en avräkning mot den beräknade skatten. Det ska vara frivilligt att begära skattereduktionen. Hur underlaget för skattereduktionen ska bestämmas och den närmare utformningen av förslaget i övrigt behandlas nedan. Det ligger inte inom ramen för detta lagstiftningsärende att föreslå andra åtgärder, t.ex. i form av likviditetsstärkande åtgärder, vilket NSD, TCO, Företagarna och BIL har fört fram. Den tillfälliga skattereduktionen införs i en ny lag Bestämmelser om skattereduktioner finns i 67 kap. IL och i lagen (2008:826) om skattereduktion för fastighetsavgift. Kapitlet infördes i samband med att de materiella reglerna om skattereduktion för hushållsarbete flyttades över från en särskild lag (lagen [2007:346] om skattereduktion för hushållsarbete) till IL. flyttades även övriga bestämmelser om skattereduktion, som fanns i 65 kap. 9–12 §§ IL, till 67 kap. Sedan införandet av 67 kap. framgår alltså de flesta skattereduktioner av detta kapitel. Den föreslagna skattereduktionen för investeringar ska dock gälla tillfälligt. Det bedöms därför vara lämpligt att den införs i en ny särskild lag. Vidare föreslås att det i lagen ska tas in en bestämmelse om att ord och uttryck som används i lagen har samma betydelse och tillämpningsområde som i inkomstskattelagen. LRF instämmer i bedömningen kring lagregleringen. Kammarrätten i föreslår att bestämmelsen om ord och uttryck ska gälla om inte annat anges, eftersom uttrycket ”personer i intressegemenskap” används både i inkomstskattelagen och i den föreslagna lagen. Vidare för fram att uttrycket ”företag” inte används på ett entydigt sätt i inkomstskattelagen och att det därför behöver definieras. Regeringen anser dock inte att det finns något behov av sådana ändringar. När det gäller uttryck som har en egen definition i den föreslagna lagen, så har den företräde framför inkomstskattelagen. Vidare är bedömningen att avsaknaden av en definition av ”företag” inte bör leda till tillämpningsproblem. Regeringen föreslår att alla fysiska och juridiska personer med inkomst av näringsverksamhet ska ha rätt till skattereduktion, om de innehar eller har innehaft inventarier som ingår i ett underlag för skattereduktion. Frågan om hur underlaget för skattereduktionen ska bestämmas behandlas i avsnitt 5.2 nedan. Ett av kraven för att inventarier ska ingå i underlaget är att inventarierna anskaffas under (se avsnitt 5.2.2). Av avsnitt 5.2 framgår även en fysisk eller juridisk person ska inneha eller ha innehaft inventarierna, eftersom det som villkor för rätt till skattereduktion uppställs ett krav på viss innehavstid (se avsnitt 5.2.3). Regeringen instämmer i den synpunkt som Lagrådet framför att det av den i lagrådsremissen föreslagna bestämmelsen om vilka som har rätt till skattereduktion kan framstå som att det uppställs ytterligare krav på innehavet av inventarierna än som framgår av de bestämmelser som avser underlaget för skattereduktionen. Regeringen följer därför förslaget från Lagrådet att bestämmelsen om vilka som har rätt till skattereduktionen ska ange att det krävs att den fysiska eller juridiska personen innehar eller har innehaft inventarier som ingår i ett underlag för skattereduktion. Med denna justering tydliggörs att det för rätt till skattereduktion inte ställs något krav på fortsatt innehav som anges i det föreslagna kravet om viss innehavstid. Utformat på detta sätt kommer skattereduktionen att gälla oavsett företagsform, vilket innebär att t.ex. enskilda näringsidkare, ekonomiska föreningar och aktiebolag får rätt till skattereduktionen på samma villkor. Även utländska juridiska personer och fysiska personer som är begränsat skattskyldiga kommer att kunna ha rätt till skattereduktionen om de bedriver näringsverksamhet från fast driftställe här. Vidare omfattas svenska företags investeringar i verksamheter som bedrivs från fast driftställe utomlands och som beskattas i . Förslaget är därför förenligt med bestämmelserna om etableringsfrihet i artikel 49 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget). Även i övrigt bedöms förslaget vara förenligt med (se avsnitt 7). är positivt till den EU-rättsliga analysen. Även svenska handelsbolag och i utlandet delägarbeskattade juridiska personer som inte är skattskyldiga för sina inkomster bör av samma 2020/21:207 anledning omfattas av skattereduktionen. Hur handelsbolag och vissa andra delägarbeskattade juridiska personer ska hanteras behandlas i avsnitt 5.7. I promemorian föreslogs att skattereduktionen ska uppgå till av underlaget. Ett antal remissinstanser framför att det i promemorian inte redovisats vilka överväganden som gjorts angående förslaget att skattereduktionens storlek ska uppgå till av underlaget. Företagarna anser att av förenklingsskäl borde procentsatsen avrundas till och LRF anser att skattereduktionens storlek bör uppgå till av underlaget. NSD anser att förslaget behöver förstärkas för att de eftersträvade effekterna ska uppnås. Av aviseringen i budgetpropositionen framgår att skattereduktionen ska uppgå till av underlaget. Det ryms inte inom de ramar som beslutats av att föreslå en höjning av skattereduktionens storlek. Skattereduktionen för investeringar i inventarier kan vid den föreslagna nivån förväntas användas av företag i alla storleksklasser och i alla branscher (se tabell 7.2 i konsekvensanalysen). Mot denna bakgrund föreslår regeringen att skattereduktionen ska uppgå till av underlaget. Förslaget medför att det införs en ny lag om skattereduktion för investeringar i inventarier som anskaffas . Vidare medför förslaget införandet av 1 och 2 §§ och 4 § första stycket samt 13 § första stycket samma lag. 5.2.1Vilka tillgångar och vilket värde på dessa ska ingå i underlaget för skattereduktionen? Regeringens förslag: Underlaget för skattereduktionen är anskaffningsvärdet för materiella inventarier om värdet dras av genom årliga värdeminskningsavdrag och inventarierna förvärvats genom köp, byte, egen tillverkning eller på liknande sätt. I underlaget ska det inte ingå utgifter för att anskaffa korttidsinventarier eller andra utgifter för anskaffning av inventarier som får dras av . I underlaget ska det inte heller ingå utgifter för att anskaffa inventarier till den del försäkringsersättning lämnats eller för vilka annan skattereduktion getts. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna har inte framfört några synpunkter på förslaget om vilka tillgångar och vilket värde på dessa som ska ingå i underlaget för skattereduktionen. Ett antal remissinstanser efterfrågar dock utvidgningar på så sätt att även inventarier av mindre värde och immateriella inventarier omfattas i underlaget Till dessa hör bl.a. Företagarna och BIL som framför att en utvidgning till immateriella inventarier skulle göra åtgärden mer Vidare anser Näringslivets skattedelegation (NSD), till vars yttrande ansluter sig, att det skulle kunna vara en för- enkling om även immateriella inventarier skulle omfattas i och med att gränsdragningsfrågor inte skulle behöva uppstå. framför att det framstår som olyckligt att immateriella inventarier inte omfattas med tanke på att ett syfte är att bidra till den digitala LRF efterfrågar förtydliganden avseende vilka förvärv som kan ge rätt till skattereduktion och anser att även inventarier av mindre värde bör omfattas i underlaget. LRF framför att motivet till att direkt- avdrag medges för anskaffningen av sådana inventarier har sin grund enbart i förenklingsskäl och att det därför inte finns någon grund för att utesluta sådana anskaffningar. framför även att det borde kunna förtydligas att inventarieförvärv i verksamhet som bedrivs från utländskt fast driftställe inte omfattas när det föreligger ett s.k. exemptavtal. anser att det behövs förtydliganden avseende tillgångar som behandlas som inventarier, men där anskaffningsutgiften inte dras av genom årliga FAR framför att företagen normalt sett vill dra av anskaffningsutgifter , men att skattereduktionen kan skapa incitament att i stället dra av sådana utgifter genom årliga värdeminskningsavdrag. bakgrunden önskar FAR att regeringen redovisar sin uppfattning gällande dessa regler och framför även att det kan övervägas en bevislättnad. framför att det vore en fördel ur t.ex. ett miljö- perspektiv om enbart nya inventarier skulle ingå i underlaget. Skälen för regeringens förslag I underlaget ska det ingå utgifter för att anskaffa materiella I promemorian föreslogs att skattereduktionen ska gälla för anskaffade Med det avses sådana tillgångar som omfattas av 18 kap. 1 § första stycket IL, dvs. maskiner och andra inventarier som är avsedda för stadigvarande bruk. Även byggnads- och markinventarier omfattas av bestämmelsen. Vidare föreslogs att det värde som ska läggas till underlaget för skattereduktionen är anskaffningsvärdet. En del remissinstanser, t.ex. Företagarna och NSD, anser dock att skattereduktionen även bör omfatta immateriella inventarier. bedömer dock, till skillnad från dessa remissinstanser, att det är lämpligast att förslaget omfattar sådana materiella inventarier som 18 kap. 1 § första stycket IL. En fördel med att utforma förslaget på detta sätt är att skattereduktionen kommer att harmonisera med redan gällande Företagen behöver enligt gällande bestämmelser nämligen ta ställning till denna klassificering av vilka tillgångar som utgör materiella inventarier enligt 18 kap. 1 § första stycket IL. hänsyn till att förslaget knyter an till samma klassificering så skapas inte nya gränsdragningsfrågor, vilket i sin tur minskar den administrativa bördan av förslaget. Ytterligare skäl för bedömningen 2020/21:207 reduktionen bör gälla materiella inventarier är att ett syfte med skattereduktionen är att ge incitament till näringslivet, oavsett företagsstorlek eller bransch, att öka och tidigarelägga sina investeringar. Inventarier används i en betydande omfattning i alla sektorer och av företag i alla olika storleksklasser (se tabell 7.2 i konsekvensanalysen). Stödet begränsas därmed inte till vissa typer av företag eller vissa branscher. Regeringen föreslår därför, i likhet med promemorian, att skattereduktionen ska omfatta materiella inventarier. Möjligheten till skattereduktion bör vidare omfatta alla anskaffningar av materiella inventarier oavsett om de anskaffade inventarierna i sig är nytillverkade eller begagnade (dvs. som av någon annan har använts för stadigvarande bruk). I avsnitt 5.2.4 nedan föreslås dock att sådana inventarier inte ska ingå i underlaget om de har förvärvats från någon person i samma intressegemenskap. I samma avsnitt anges även vad som ska avses med att personer ingår i samma intressegemenskap. Enligt skulle sådana regler om intressegemenskap kunnat undvikas om underlaget för skattereduktion enbart skulle omfatta nya inventarier. Regeringen anser dock att en sådan begränsning inte bör föreslås bl.a. eftersom det skulle ge upphov till svåra gränsdragningsfrågor. Det gäller särskilt vid gränsöverskridande förvärv där det kan vara svårt att kontrollera om och hur tillgångarna använts tidigare. Skattereduktionen kommer att gälla vid sidan av det ordinarie systemet för värdeminskningsavdrag, men utformas utifrån begrepp som används i detta system. I avsnitt 5.1 föreslås att ord och uttryck som används i den föreslagna lagen om skattereduktion för investeringar i inventarier som anskaffas ska ha samma betydelse och tillämpningsområde som i inkomstskattelagen. Detta innebär att bestämmelserna om anskaffningsvärde i inkomstskattelagen blir tillämpliga även för den föreslagna lagen. Samma anskaffningsvärde som gäller vid inkomstbeskattningen, ska således gälla även för skattereduktionen. Regeringen kan konstatera att även i denna del så harmoniserar förslaget därför med redan gällande bestämmelser. Ingen remissinstans invänder mot förslaget att det är anskaffningsvärdet som ska läggas till underlaget för skattereduktionen. …som dras av genom årliga värdeminskningsavdrag… Regeringen föreslår vidare att inventarier ska få läggas till underlaget för skattereduktionen, om utgifterna för anskaffningen dras av genom årliga värdeminskningsavdrag. Den närmare innebörden av förslaget i denna del är att utgifter för att anskaffa konstverk och andra tillgångar som kan antas ha ett bestående värde inte får läggas till underlaget för skattereduktionen (18 kap. 3 § andra stycket IL). tar upp innebär det även att inventarieförvärv i verksamheter som inte beskattas i , t.ex. på grund av att verksamheten undantas från beskattning i enligt ett skatteavtal (s.k. exemptavtal), inte kan läggas till underlaget. Detsamma gäller för t.ex. sådana inventarier som ingår i en kvalificerad rederiverksamhet där värdeminskningsavdrag enligt 18 kap. 13 a § IL inte får göras. Även andra fall innefattas där avdrag inte får göras för värdeminskningsavdrag, t.ex. då avdraget inte kan anses utgöra en utgift för att förvärva och bibehålla inkomster enligt 16 kap. 1 § IL (jfr RÅ 1970 ref. 21). Även i denna del harmoniserar förslaget således med redan gällande bestämmelser. Anledningen till det är att företagen enligt gällande bestämmelser redan behöver ta ställning till vilka utgifter som får dras av genom årliga värdeminskningsavdrag och vilka utgifter för anskaffning som inte får dras av alls. …och som förvärvats genom köp, byte, egen tillverkning eller på liknande sätt Ett syfte med förslaget om en tillfällig skattereduktion för anskaffade inventarier är att ge incitament till att öka och tidigarelägga investeringar. Mot den bakgrunden bör inventarier inte få läggas till underlaget för skattereduktionen om de förvärvats genom t.ex. arv eller bodelning. Av samma anledning bör t.ex. beskattningsinträden enligt 20 a kap. IL inte heller behandlas som sådana förvärv som ger rätt till skattereduktion. Även i denna del är det dessutom lämpligt att förslaget harmoniserar med redan gällande bestämmelser. Regeringen föreslår därför att inventarier ska få läggas till underlaget för skattereduktionen, om de förvärvats genom köp, byte, egen tillverkning eller på liknande sätt. Det valda uttryckssättet motsvarar det uttryckssätt som används i bestämmelsen i 18 kap. 7 § IL, som anger att anskaffningsvärdet för inventarier är utgiften för förvärvet om de förvärvas genom köp, byte, egen tillverkning eller på liknande sätt. Det ska alltså – om det inte avser egen tillverkning – röra sig om s.k. onerösa förvärv, dvs. avtal där båda parterna utger något av värde till den andra. I underlaget ska det inte ingå utgifter för att anskaffa korttidsinventarier eller andra utgifter för anskaffning som får dras av Skattereduktionen ska ge incitament till investeringar, dvs. incitament till anskaffning av sådana tillgångar som kan förväntas ge framtida avkastning till företagen. Därför bör inte inventarier som används enbart ingå i underlaget. Bestämmelserna bör knyta an till redan gällande gränsdragningar som anger när utgifter för anskaffning ska dras av genom årliga värdeminskningsavdrag eller när utgifterna får eller ska dras av . Mot denna bakgrund föreslår regeringen att utgifter för anskaffning av korttidsinventarier och andra inventarier som får eller ska dras av inte ska få läggas till underlaget för skattereduktionen (18 kap. 4 och 5 §§ IL). Den praxis som finns kring denna gränsdragning mellan anskaffningsutgifter som får eller ska dras av i förhållande till anskaffningsutgifter som ska dras av genom årliga värdeminskningsavdrag, blir således gällande även vid tillämpningen av skattereduktionen. På så sätt harmoniserar utformningen av skattereduktionen med redan gällande regler. Regeringen anser därför att det saknas anledning att införa en sådan bevislättnad som FAR efterfrågar. En utvidgning av förslaget till att gälla även inventarier av mindre värde, som LRF för fram, skulle riskera att skapa gränsdragningsproblematik i förhållande till andra anskaffningsutgifter som dras av och därmed risk för en ökad administrativ börda för såväl företagen som . Regeringen anser därför att en sådan utvidgning inte bör 2020/21:207 göras. Det krävs dessutom att företagen ändrar sin redovisning av tillgångar av mindre värde, detta förorsakar administrativa kostnader och kommer att stå i vägen för att förslaget ska kunna bidra till att öka eller tidigarelägga investeringar i en nämnvärd omfattning. I avsnitt 4.3 behandlas när utgifter för anskaffning av inventarier får eller ska dras av . Regeringen följer den synpunkt som framförs av Lagrådet om den språkliga utformningen av bestämmelsen om att det i underlaget för skattereduktion inte ska ingå utgifter som får dras av . I underlaget ska det inte ingå utgifter för anskaffning för vilka försäkringsersättning lämnats eller för vilka annan skattereduktion getts Eftersom det är anskaffningsvärdet för inventarier som förvärvas genom köp, byte, egen tillverkning eller på liknande sätt som ska läggas till underlaget för skattereduktionen, så är utgångspunkten att det värde som läggs till underlaget är utgiften för förvärvet (18 kap. 7 § första stycket första meningen IL). Om en enskild näringsidkare upprättar ett förenklat årsbokslut, avses med anskaffningsvärde dock det värde som följer av god redovisningssed (18 kap. 7 § andra stycket IL). De enklare regler vid inkomstbeskattningen som finns för enskilda näringsidkare som upprättar ett förenklat årsbokslut, kommer således att få genomslag även vid tillämpning av skattereduktionen. Genom att det är anskaffningsvärdet för inventarierna som ska läggas till underlaget för skattereduktionen, kommer de särskilda bestämmelserna om anskaffningsvärde i inkomstskattelagen bli gällande även för skattereduktionen. Det gäller t.ex. bestämmelsen i 29 kap. 6 § IL om anskaffningsvärde när näringsbidrag används för att anskaffa tillgångar som dras av genom årliga värdeminskningsavdrag och bestämmelsen i 31 kap. 18 § andra stycket IL om anskaffningsvärde när ersättningsfond tas i anspråk för avskrivning av bl.a. inventarier. Dessa bestämmelser behandlas närmare i avsnitt 4.4.2 och 4.4.3. Redan användandet av begreppet anskaffningsvärde förhindrar således att skattereduktion ges för utgifter för anskaffning som sker med t.ex. stöd från staten eller annat näringsbidrag, eftersom bestämmelsen i 29 kap. 6 § IL anger att anskaffningsvärdet i sådana situationer ska minskas med bidraget. Om någon får t.ex. statliga bidrag för att förvärva tillgångar, kommer tillgångarna – till den del bidraget täcker utgifterna för anskaffningen – därför inte kunna ge rätt även till skattereduktionen. Utgifter som ger rätt till någon annan skattereduktion bör behandlas på ett liknande sätt. Om utgiften ger rätt till någon annan skattereduktion, ska den alltså inte därutöver ge rätt till skattereduktion enligt den föreslagna skattereduktionen för investeringar. Regeringen föreslår därför att det i underlaget för skattereduktionen inte ska ingå utgifter för anskaffning för vilka annan skattereduktion getts. Användandet av begreppet anskaffningsvärde förhindrar även att skattereduktion ges för utgifter för anskaffning genom ianspråktagande av ersättningsfond, eftersom bestämmelsen i 31 kap. 18 § andra stycket IL anger att bara den del av utgifterna som inte täcks av det ianspråktagna beloppet räknas som anskaffningsvärde. Motsvarande bör gälla för den som får ersättning för skadade inventarier Prop. 2020/21:207 och som, utan att sätta av ersättningen till ersättningsfond, anskaffar nya På så sätt kan en likabehandling uppnås mellan dem som får försäkringsersättningar med anledning av att inventarier skadats och som förvärvar nya inventarier, oavsett om försäkringsersättningen sätts av till ersättningsfond. Regeringen föreslår därför att det i underlaget för skattereduktion inte ska ingå utgifter för anskaffning till den del försäkringsersättning lämnats. Regeringen följer de synpunkter som framförs av Lagrådet om den språkliga utformningen av bestämmelserna om att det i underlaget inte ska ingå utgifter för anskaffning till den del försäkringsersättning lämnats respektive utgifter för vilka annan skattereduktion getts. Förslaget medför att det införs 6 § och 7 § första stycket 1–3 lagen om skattereduktion för investeringar i inventarier som anskaffas . 5.2.2När ska inventarierna anskaffas för att omfattas av underlaget för skattereduktionen? Regeringens förslag: Underlaget för skattereduktion omfattar endast inventarier som anskaffats –. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna har inte framfört några synpunkter på förslaget om när inventarierna ska anskaffas för att omfattas av underlaget för skattereduktionen. Ett antal remissinstanser efterfrågar dock utvidgningar , på så sätt att underlaget för skattereduktion även ska omfatta inventarier som anskaffats under hela eller delar av . Till dessa hör bl.a. FAR, BIL , och Näringslivets skattedelegation (NSD) till vars yttrande ansluter sig. BIL framför att en sådan utvidgning skulle göra åtgärden mer kraftfull. anser att även om det kan antas att det sker en återhämtning 2021, är osäkerheten fortsatt stor. NSD efterlyser en närmare analys kring begreppet anskaffning. framför att en nackdel med att skattereduktionen ska gälla för förvärv som sker trots att reglerna inte hunnit träda i kraft , är att osäkerheten som finns om skattereduktionens närmare utformning gör att den allmänna osäkerheten inför investeringsbeslut inte minskar i samma grad av förslaget som om reglerna redan trätt i kraft. LRF framför att det kan förutsättas att incitamentseffekten inte uppstår innan förslaget behandlats av och att det motiverar att skattereduktionen även ska omfatta inventarier som anskaffas , eller i vart fall . Skälen för regeringens förslag Underlaget ska omfatta inventarier som anskaffas I promemorian föreslogs att skattereduktionen ska gälla för inventarier som har anskaffats till och med . Regeringen anser att en fördel med att skattereduktionen är tillfällig är att den inte enbart ger incitament att öka investeringarna, utan även ger incitament till att tidigarelägga investeringar. Det vill säga att företagen, för att komma i åtnjutande av skattereduktionen, väljer att tidigarelägga investeringar som företagen ändå planerat till den period som inventarierna ska anskaffas för att de ska kunna läggas till underlaget för skattereduktionen. Även tidigarelagda investeringar bidrar till återhämtningen och omställningen i ekonomin. framför att det finns nackdelar med att skattereduktionen ska gälla för förvärv som sker trots att reglerna inte hunnit träda i kraft . Ingen remissinstans invänder dock mot att den valda tidsperioden ska börja löpa med startdatum . Enligt regeringens bedömning är det lämpligt att den period under vilken inventarierna ska anskaffas för att omfattas av underlaget infaller . Detta gäller även om osäkerheten om skattereduktionens slutliga utformning gör att den allmänna osäkerheten inför investeringsbeslut inte minskar i samma grad av förslaget som om reglerna redan trätt i kraft, vilket har lyft fram. Regeringen anser vidare att en orsak till att den aktuella perioden bör infalla är att undvika risken för att förslaget om skattereduktion för investeringar i sig skulle skapa eller ha skapat incitament att skjuta upp investeringar, på så sätt att företagen i syfte att komma i åtnjutande av skattereduktionen skjuter upp investeringar tills de nya reglerna är på plats. NSD instämmer i bedömningen att tidsperioden bör infalla . Enligt regeringens bedömning bör den valda tidsperioden därför börja löpa . Den valda tidsperioden behöver vidare inte nödvändigtvis sammanfalla med ett beskattningsår för den som begär skattereduktionen.