prop · H803191 · 2021-04-29 00:00:00 — b)han eller hon av de behöriga myndigheterna i bosättnings landet tillerkänns samma rättigheter och skyldigheter som följer med medborgarskap i det landet eller rättigheter och skyldigheter som motsvarar dessa. 2.En tredjelandsmedborgare eller en statslös person kan inte anses som flykting om det finns synnerliga skäl för att anta att a)han eller hon har förövat ett brott mot freden, en krigsför brytelse eller ett brott mot mänskligheten, såsom dessa de finieras i de internationella instrument som har upprättats för att beivra sådana brott, b)han eller hon har förövat ett grovt icke-politiskt brott utan för tillflyktslandet innan vederbörande fick tillträde till det landet som flykting, vilket innebär den tidpunkt då uppe hållstillstånd utfärdades på grundval av beviljad flyktingstatus; särskilt grymma handlingar, även om de be gåtts i förment politiskt syfte, får betecknas som allvarliga icke-politiska brott, c)han eller hon har gjort sig skyldig till gärningar som strider mot syften och grundsatser enligt inled ningen och artiklarna 1 och 2 i stadga. 3.Punkt 2 gäller personer som anstiftar eller på annat sätt deltar i förövandet av de brott eller gärningar som nämns däri. Medlemsstaterna ska bevilja en tredjelandsmedborgare eller en statslös person flyktingstatus om han eller hon kan betraktas som flykting enligt kapitlen II och III. Återkallande av, upphävande av eller vägran att förnya 1.När det gäller ansökningar om internationellt skydd som lämnats efter ikraftträdandet av direktiv /83/EG ska med lemsstaterna återkalla, upphäva eller vägra att förnya en tredje landsmedborgares eller en statslös persons flyktingstatus som beviljats av ett regeringsorgan, ett förvaltningsrättsligt organ, en domstol eller ett domstolsliknande organ om vederbörande är flykting enligt artikel 11. 2.Utan att det påverkar flyktingens skyldighet enligt artikel 4.1 att uppge alla relevanta fakta och lämna alla rele vanta handlingar som han eller hon förfogar över, ska den medlemsstat som har beviljat flyktingstatus i varje enskilt fall bevisa att den berörda personen har upphört att vara eller aldrig har varit flykting enligt punkt 1 i den här artikeln. 3.Medlemsstaterna ska återkalla, upphäva eller vägra att för nya en tredjelandsmedborgares eller statslös persons flykting status om de berörda medlemsstaterna efter beviljandet av flyk tingstatus fastställer att vederbörande a)inte skulle ha ansetts som eller inte kan anses vara flykting i enlighet med artikel 12, b)har förvrängt eller utelämnat fakta, inklusive användning av falska handlingar, och detta varit avgörande för beviljandet av flyktingstatus. L 337/18 Europeiska unionens officiella tidning 4.Medlemsstater får återkalla, upphäva eller vägra att förnya status som beviljats en flykting av ett regeringsorgan, ett förvalt ningsrättsligt organ, en domstol eller ett domstolsliknande or gan om a)det finns skälig anledning att betrakta vederbörande som en fara för säkerheten i den medlemsstat där han eller hon befinner sig, eller b)vederbörande utgör en samhällsfara i medlemsstaten i fråga med hänsyn till att han eller hon genom en lagakraftvunnen dom har dömts för ett synnerligen allvarligt brott. 5.I de situationer som beskrivs i punkt 4 får medlemssta terna besluta att inte bevilja status för en flykting om ett sådant beslut ännu inte har fattats. 6.Personer som omfattas av punkt 4 eller 5 ska ha de rättigheter som anges i eller som liknar dem som anges i ar tiklarna 3, 4, 16, 22, 31, 32 och 33 i om de befinner sig i medlemsstaten. FÖRUTSÄTTNINGAR FÖR SUBSIDIÄRT SKYDD Allvarlig skada utgörs av a)dödsstraff eller avrättning, eller b)tortyr eller omänsklig eller förnedrande behandling eller be straffning av en sökande i ursprungslandet, eller c)allvarligt och personligt hot mot en civilpersons liv eller lem på grund av urskillningslöst våld i situationer av internatio nell eller intern väpnad konflikt. 1.En tredjelandsmedborgare eller en statslös person ska inte längre anses uppfylla kraven för att betecknas som subsidiärt skyddsbehövande, då de omständigheter som ledde till att status som subsidiärt skyddsbehövande beviljades inte längre förelig ger, eller har ändrats i sådan grad att skydd inte längre behövs. 2.Vid beaktande av punkt 1 ska medlemsstaterna ta hänsyn till om omständigheterna har ändrats så väsentligt och varaktigt att personen som uppfyller kraven för att betecknas som sub sidiärt skyddsbehövande är utsatt för en verklig risk för allvarlig skada. 3.Punkt 1 ska inte tillämpas på personer som innehar status som subsidiärt skyddsbehövande och som kan åberopa tungt vägande skäl grundade på tidigare allvarlig skada för att inte vilja begagna sig av det lands skydd vari han eller hon är medborgare eller, om det är fråga om en statslös person, det land där han eller hon tidigare hade sin varaktiga vistelseort. 1.En tredjelandsmedborgare eller en statslös person uppfyl ler inte kraven för att betecknas som subsidiärt skyddsbehö vande om det finns synnerliga skäl för att anse att a)han eller hon har förövat ett brott mot freden, krigsförbry telse eller brott mot mänskligheten, såsom dessa definieras i de internationella instrument som har upprättats för att be ivra sådana brott, b)han eller hon har förövat ett allvarligt brott, c)han eller hon har gjort sig skyldig till gärningar som strider mot syften och grundsatser enligt inled ningen och artiklarna 1 och 2 i stadga, d)han eller hon utgör en fara för samhället eller säkerheten i den medlemsstat där han eller hon befinner sig. 2.Punkt 1 gäller personer som anstiftar eller på annat sätt deltar i förövandet av de brott eller gärningar som nämns däri. 3.Medlemsstaterna får besluta att en tredjelandsmedborgare eller en statslös person inte uppfyller kraven för att betecknas som subsidiärt skyddsbehövande om vederbörande innan han eller hon fick tillträde till den berörda medlemsstaten har begått ett eller flera brott som inte omfattas av punkt 1, men som skulle ha gett fängelsestraff om de hade begåtts i den berörda medlemsstaten, och han eller hon lämnade sitt ursprungsland endast för att undvika påföljder för dessa brott. STATUS SOM SUBSIDIÄRT SKYDDSBEHÖVANDE Beviljande av status som subsidiärt skyddsbehövande Medlemsstaterna ska bevilja en tredjelandsmedborgare eller en statslös person status som subsidiärt skyddsbehövande om han eller hon uppfyller kraven för att betecknas som subsidiärt skyddsbehövande enligt kapitlen II och V. Europeiska unionens officiella tidning L 337/19 Återkallande av, upphävande av eller vägran att förnya status som subsidiärt skyddsbehövande 1.När det gäller ansökningar om internationellt skydd som lämnats efter ikraftträdandet av direktiv /83/EG ska med lemsstaterna återkalla, upphäva eller vägra att förnya en tredje landsmedborgares eller en statslös persons status som subsidiärt skyddsbehövande som beviljats av ett regeringsorgan, ett för valtningsrättsligt organ, en domstol eller ett domstolsliknande organ om vederbörande inte längre uppfyller kraven för att betecknas som subsidiärt skyddsbehövande enligt artikel 16. 2.Medlemsstaterna får återkalla, upphäva eller vägra att för nya en tredjelandsmedborgares eller en statslös persons status som subsidiärt skyddsbehövande som beviljats av ett regerings organ, ett förvaltningsrättsligt organ, en domstol eller ett dom stolsliknande organ om han eller hon, efter det att status som subsidiärt skyddsbehövande beviljats, inte längre uppfyller kra ven för att betecknas som subsidiärt skyddsbehövande i enlighet med artikel 17.3. 3.Medlemsstaterna ska återkalla, upphäva eller vägra att för nya en tredjelandsmedborgares eller en statslös persons status som subsidiärt skyddsbehövande om a)han eller hon efter beviljandet av status som subsidiärt skyddsbehövande inte borde ha betecknats som eller inte längre uppfyller kraven för att betecknas som subsidiärt skyddsbehövande i enlighet med artikel 17.1 och 17.2, b)han eller hon har förvrängt eller utelämnat fakta, inklusive användning av falska handlingar, och detta varit avgörande för att bevilja status som subsidiärt skyddsbehövande. 4.Utan att det påverkar tredjelandsmedborgarens eller den statslösa personens skyldighet enligt artikel 4.1 att uppge alla relevanta fakta och lämna alla relevanta handlingar som han eller hon förfogar över ska den medlemsstat som har beviljat status som subsidiärt skyddsbehövande i varje enskilt fall bevisa att den berörda personen inte längre uppfyller eller aldrig har uppfyllt kraven för att betecknas som subsidiärt skyddsbehö vande i enlighet med punkterna 1, 2 och 3 i den här artikeln. 2.Detta kapitel ska tillämpas på både flyktingar och personer som uppfyller kraven för att betecknas som subsidiärt skydds behövande, om inte något annat anges. 3.Vid genomförandet av detta kapitel ska medlemsstaterna beakta situationen för utsatta personer, till exempel underåriga, ensamkommande barn, funktionshindrade, äldre, gravida, en samstående föräldrar med underåriga barn, offer för människo handel, personer med mentala störningar och personer som utsatts för tortyr, våldtäkt eller andra allvarliga former av psy kiskt, fysiskt eller sexuellt våld. 4.Punkt 3 ska endast gälla de personer som man finner har särskilda behov efter en individuell bedömning av deras situa tion. 5.Medlemsstaterna ska i första hand se till barnets bästa vid genomförandet av de bestämmelser i detta kapitel som rör underåriga. 1.Medlemsstaterna ska i enlighet med sina internationella förpliktelser respektera principen om non-refoulement. 2.Om det inte är förbjudet enligt de internationella förplik telser som avses i punkt 1 får medlemsstaterna avvisa en flyk ting, vare sig denne formellt erkänts eller ej, om a)det finns skälig anledning att betrakta vederbörande som en fara för säkerheten i den medlemsstat där han eller hon befinner sig, eller b)vederbörande utgör en samhällsfara i medlemsstaten i fråga med hänsyn till att han eller hon genom en lagakraftvunnen dom har dömts för ett synnerligen allvarligt brott. 3.Medlemsstaterna får återkalla, upphäva eller vägra att för nya eller bevilja ett uppehållstillstånd för en flykting om han eller hon omfattas av punkt 2. INNEBÖRDEN AV INTERNATIONELLT SKYDD 1.Detta kapitel ska inte påverka de rättigheter som följer av . Medlemsstaterna ska, efter det att flykting status eller status som subsidiärt skyddsbehövande beviljats, ge personer som är berättigade till internationellt skydd tillgång till information på ett språk som de förstår eller rimligen kan för väntas förstå om de rättigheter och skyldigheter som är för bundna med den statusen. L 337/20 Europeiska unionens officiella tidning 1.Medlemsstaterna ska se till att familjen hålls samlad. 2.Medlemsstaterna ska se till att familjemedlemmar till den person som har beviljats internationellt skydd, och som för egen del inte uppfyller kraven för att erhålla sådant skydd, får ansöka om de förmåner som avses i artiklarna 24–35 i enlighet med nationella förfaranden och i den mån detta överensstämmer med familjemedlemmens personliga rättsliga status. 3.Punkterna 1 och 2 ska inte vara tillämpliga om familje medlemmen undantas eller skulle undantas från internationellt skydd enligt kapitlen III och V. 1.Medlemsstaterna ska till personer som innehar flyktings tatus utfärda resedokument i den form som anges i bilagan till , för resor utanför deras territorier, om inte tvingande hänsyn till den nationella säkerheten eller den all männa ordningen kräver något annat. 2.Medlemsstaterna ska till personer som innehar status som subsidiärt skyddsbehövande och som inte kan få ett nationellt pass, utfärda dokument som gör det möjligt för dem att resa utanför deras territorium, om inte tvingande hänsyn till den nationella säkerheten eller den allmänna ordningen kräver något annat. 4.Trots vad som sägs i punkterna 1 och 2 får medlems staterna vägra, inskränka eller återkalla förmånerna med hänsyn till den nationella säkerheten eller den allmänna ordningen. 5.Medlemsstaterna får besluta att denna artikel även ska gälla andra nära släktingar som levde tillsammans som en del av familjen för avfärden från ursprungslandet, och som då för sin försörjning var helt eller delvis beroende av den person som beviljats internationellt skydd. 1.Så snart som möjligt efter det att internationellt skydd har beviljats, ska medlemsstaterna till de personer som innehar flyk tingstatus utfärda ett uppehållstillstånd som ska gälla och vara förnybart om inte tvingande hänsyn till den natio nella säkerheten eller den allmänna ordningen kräver något annat, och utan att det påverkar tillämpningen av artikel 21.3. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 23.1 kan det uppehållstillstånd som ska utfärdas till familjemedlemmarna till de personer som innehar flyktingstatus vara giltigt i mindre än och vara förnybart. 2.Så snart som möjligt efter det att internationellt skydd har beviljats ska medlemsstaterna till de personer som innehar sta tus som subsidiärt skyddsbehövande och deras familjemedlem mar utfärda ett förnybart uppehållstillstånd som ska gälla och, om det förnyas, , om inte tving ande hänsyn till den nationella säkerheten eller den allmänna ordningen kräver något annat. 1.Medlemsstaterna ska ge personer som beviljats internatio nellt skydd rätt att vara anställda eller bedriva verksamhet som egenföretagare, med förbehåll för de bestämmelser som allmänt tillämpas för yrket och för anställning i offentlig tjänst, ome delbart efter det att skyddet har beviljats. 2.Medlemsstaterna ska se till att personer som beviljats in ternationellt skydd erbjuds aktiviteter såsom arbetsmarknads relaterad utbildning för vuxna, yrkesutbildning, inklusive fort bildningskurser för uppdatering av yrkeskunskaper, arbetsplats praktik och rådgivningstjänster som tillhandahålls av arbetsför medlingar på likvärdiga villkor som egna medborgare. 3.Medlemsstaterna ska sträva efter att underlätta för perso ner som beviljats internationellt skydd att få fullständig tillgång till sådan verksamhet som avses i punkt 2. 4.Gällande lagstiftning i medlemsstaterna om ersättning, till gång till sociala trygghetssystem såsom anställd eller egenföre tagare samt övriga anställningsvillkor ska tillämpas. 1.Medlemsstaterna ska fullt ut ge alla underåriga som har beviljats internationellt skydd tillträde till utbildningssystemet på samma villkor som egna medborgare. 2.Medlemsstaterna ska ge vuxna som har beviljats interna tionellt skydd tillträde till utbildningssystemet, fortbildning och omskolning, på samma villkor som tredjelandsmedborgare som är lagligen bosatta i medlemsstaten. Europeiska unionens officiella tidning L 337/21 Tillgång till förfaranden för erkännande av examens-, utbildnings- och andra behörighetsbevis 1.Medlemsstaterna ska se till att personer som har beviljats internationellt skydd behandlas på samma sätt som egna med borgare i samband med gällande förfaranden för erkännande av utländska akademiska eller yrkesmässiga examens-, utbildnings- och andra behörighetsbevis. 2.Medlemsstaterna ska sträva efter att underlätta för perso ner som har beviljats internationellt skydd och som inte kan styrka sina kvalifikationer att få fullständig tillgång till lämpliga system för bedömning, validering och godkännande av deras tidigare utbildning. Alla eventuella sådana åtgärder ska vara för enliga med artiklarna 2.2 och 3.3 i och rådets direktiv /36/EG av om er kännande av yrkeskvalifikationer (1). 1.Medlemsstaterna ska se till att personer som beviljats in ternationellt skydd i den medlemsstat som har beviljat sådant skydd får samma nödvändiga sociala stöd som det som tillhan dahålls medborgare i den medlemsstaten. 2.Genom undantag från den allmänna regel som fastställs i punkt 1 får medlemsstaterna begränsa det sociala stödet till personer som innehar status som subsidiärt skyddsbehövande till att gälla endast grundläggande förmåner som då ska till handahållas på samma nivåer och på samma villkor som för medborgare. 1.Medlemsstaterna ska se till att personer som beviljats in ternationellt skydd har tillträde till hälso- och sjukvård på samma villkor som medborgare i den medlemsstat som har beviljat sådant skydd. 2.Medlemsstaterna ska, på samma villkor som för medbor gare i den medlemsstat som har beviljat skydd, ge lämplig hälso- och sjukvård, inklusive behandling av mentala störningar när så behövs, till personer som har beviljats internationellt skydd och som har särskilda behov, till exempel gravida kvin nor, personer med funktionshinder, personer som har utsatts för tortyr, våldtäkt eller andra allvarliga former av psykiskt, fysiskt eller sexuellt våld eller underåriga som varit utsatta för någon form av övergrepp, försummelse, utnyttjande, tortyr eller (1) EUT L 255, 30.9.2005, s. 22. grym, omänsklig och förnedrande behandling eller som har drabbats av väpnade konflikter. 1.Så snabbt som möjligt efter det att internationellt skydd har beviljats, ska medlemsstaterna vidta nödvändiga åtgärder för att se till att ensamkommande barn företräds av en förmyndare eller vid behov av en organisation som är ansvarig för underåri gas vård och välbefinnande, eller av varje annan form av lämp lig representation, inbegripet den som grundas på lagstiftning eller ett rättsligt avgörande. 2.Medlemsstaterna ska vid genomförandet av detta direktiv se till att den underåriges behov tillgodoses på ett korrekt sätt av den förmyndare eller företrädare som utsetts. De behöriga myndigheterna ska göra regelbundna utvärderingar av detta. 3.Medlemsstaterna ska se till att ensamkommande barn pla ceras antingen a)hos vuxna släktingar, eller b)i en fosterfamilj, eller c)i förläggningar som utformats särskilt för att ta emot under åriga, eller d)i andra typer av inkvartering som är lämpliga för underåriga. I detta sammanhang ska barnets åsikter beaktas i förhållande till dess ålder och mognad. 4.Så långt det är möjligt ska syskon hållas samman, med beaktande av den berörde underåriges bästa, särskilt hans eller hennes ålder och mognad. Ensamkommande barn ska byta in kvartering så sällan som möjligt. 5.Om ett ensamkommande barn beviljas internationellt skydd och spårningen av hans eller hennes familjemedlemmar inte redan har påbörjats, ska medlemsstaterna börja spåra dem så snabbt som möjligt efter det att internationellt skydd har beviljats, och i detta sammanhang värna om den underåriges bästa. Om spårningen redan har påbörjats ska medlemsstaterna om lämpligt fortsätta spårningsarbetet. Om den underåriges liv eller integritet hotas, eller nära släktingars, särskilt om dessa är kvar i ursprungslandet, är det viktigt att se till att insamling, behandling och spridning av uppgifter om dessa personer sker konfidentiellt. 6.Personer som arbetar med ensamkommande barn ska ha fått och fortsätta att få lämplig utbildning om barnens behov. L 337/22 Europeiska unionens officiella tidning 1.Medlemsstaterna ska se till att personer som beviljats in ternationellt skydd har tillgång till bostad på likvärdiga villkor som för andra tredjelandsmedborgare som är lagligen bosatta inom deras territorium. 2.Om medlemsstaterna tillåter en nationell utplacerings praxis för personer som beviljats internationellt skydd, ska de sträva efter att genomföra en politik som syftar till att förebygga diskriminering av personer som beviljats internationellt skydd och till att garantera lika möjligheter när det gäller tillgång till bostad. Rätt till fri rörlighet inom medlemsstaten Medlemsstaterna ska tillåta fri rörlighet inom sina territorier för personer som har beviljats internationellt skydd på samma vill kor och med samma begränsningar som för andra tredjelands medborgare som är lagligen bosatta inom deras territorium. Tillgång till integrationsfrämjande åtgärder För att underlätta integrationen i samhällslivet av personer som har beviljats internationellt skydd ska medlemsstaterna säker ställa tillgång till sådana integrationsprogram som de finner lämpliga för att ta hänsyn till de särskilda behoven för personer som innehar flyktingstatus eller subsidiär skyddsstatus, eller skapa villkor som säkerställer tillgång till sådana program. Medlemsstaterna får ge bidrag till personer som har beviljats internationellt skydd och som vill återvandra. Medlemsstaterna ska utse en nationell kontaktpunkt och med dela dennas adress till kommissionen. Kommissionen ska i sin tur vidarebefordra uppgifterna till övriga medlemsstater. Medlemsstaterna ska i samarbete med kommissionen vidta alla lämpliga åtgärder för att inrätta ett direkt samarbete, som även omfattar utbyte av information mellan behöriga myndigheter. Medlemsstaterna ska se till att myndigheter och andra organi sationer som ansvarar för att genomföra detta direktiv har fått tillräcklig utbildning och att de ska vara bundna av tystnadsplikt enligt den nationella lagstiftningen när det gäller alla uppgifter som de får kännedom om i samband med sitt arbete. 1.Senast den 21 juni 2015 ska kommissionen rapportera till och rådet om tillämpningen av detta direktiv och vid behov föreslå eventuella ändringar. Sådana förslag till ändringar ska i första hand avse artiklarna 2 och 7. Medlems staterna ska till kommissionen överlämna all information som behövs för att utarbeta rapporten . 2.Efter det att rapporten överlämnats ska kommissionen minst en gång rapportera till och rådet om tillämpningen av detta direktiv. 1.Medlemsstaterna ska sätta i kraft de bestämmelser i lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa artik larna 1, 2, 4, 7, 8, 9, 10, 11, 16, 19, 20, 22, 23, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31, 32, 33, 34 och 35 . De ska genast översända texten till dessa bestämmelser till kommissionen. När en medlemsstat antar dessa bestämmelser ska de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvis ning när de offentliggörs. De ska också innehålla en uppgift om att hänvisningar i befintliga lagar och andra författningar till det direktiv som upphävts genom detta direktiv ska anses som hänvisningar till detta direktiv. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen ska göras och om hur uppgiften ska formuleras ska varje medlemsstat själv utfärda. 2.Medlemsstaterna ska till kommissionen överlämna texten till de viktigaste bestämmelserna i nationell lagstiftning som omfattas av detta direktiv. Europeiska unionens officiella tidning L 337/23 För de medlemsstater som är bundna av det här direktivet ska direktiv /83/EG upphävas med verkan dock utan att det påverkar medlemsstater nas skyldigheter när det gäller tidsfristen för införlivande i na tionell lagstiftning av det direktiv som anges i bilaga I del B. För de medlemsstater som är bundna av det här direktivet ska hänvisningar till det upphävda direktivet anses som hänvis ningar till det här direktivet och ska läsas i enlighet med jäm förelsetabellen i bilaga II. Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning. Artiklarna 1, 2, 4, 7, 8, 9, 10, 11, 16, 19, 20, 22, 23, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31, 32, 33, 34 och 35 ska tillämpas . De ska genast översända texten till dessa bestämmelser till kommissionen. Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna i enlighet med fördragen. L 337/24 Europeiska unionens officiella tidning (som det hänvisas till i artikel 40) Rådets direktiv /83/EG (EUT L 304, 30.9.2004, s. 12) Frist för införlivande i nationell rätt (som det hänvisas till i artikel 39) 2004/83/EG Europeiska unionens officiella tidning L 337/25 Direktiv /83/EG Artikel 2, inledningsfrasen Artikel 2, inledningsfrasen Artikel 2 b–g Artikel 2 c–h Artikel 2 j första och andra strecksatsen Artikel 2 j tredje strecksatsen Artikel 8.1–8.2 Artikel 8.1–8.2 Artikel 11.1–11.2 Artikel 11.1–11.2 Artikel 16.1–16.2 Artikel 16.1–16.2 Artikel 20.1–20.5 Artikel 20.1–20.5 Artikel 20.6–20.7 L 337/26 Europeiska unionens officiella tidning Direktiv /83/EG Artikel 23.2 första stycket Artikel 23.2 andra stycket Artikel 23.2 tredje stycket