prop · H90352 · 2021-10-28 00:00:00 — Att alla valsedlar ska tillhandahållas på ett likformigt sätt har, som kommittén noterar, kommit till uttryck i till kommunerna val (dnr 2 00 62-20/98221). Det framgår även av ställningstagande att valsedlarna ska tillhandahållas på en och samma plats, och vara placerade i bokstavsordning. Enligt kommittén bör principen om en likformig presentation av valsedlarna framgå av vallagen eftersom det är en del av demokratins grundläggande spelregler. Vidare uppger kommittén att ordningen bland valsedlarna är den fråga som genererar flest överklaganden. Kommittén föreslår därför att en bestämmelse införs i vallagen som klargör att valsedlarna ska presenteras för väljarna på ett likformigt sätt. Exakt hur det i varje fall ska ske är en praktisk fråga. Av grundläggande betydelse för likformigheten är dock att samtliga partiers valsedlar finns bakom en och samma avskärmning. Ingen remissinstans invänder mot förslaget. Regeringen anser, i likhet med bl.a. SKR, , , , kommun, , kommun och kommittén, att det finns skäl att låta principen om en likformig presentation av valsedlarna framgå av vallagen. Att valsedlarna presenteras på ett likformigt sätt för de röstande utgör, som SKR och kommun betonar, en viktig del i att stärka förtroendet för valsystemet. 2021/22:52 Förslaget förtydligar vad som i praktiken redan ansetts gälla. Enligt regeringen kan det inte uteslutas att avsaknaden av en sådan bestämmelse i vallagen kan innebära en oklarhet för valnämnder, röstmottagare, väljare eller partiföreträdare som ytterst kan påverka förtroendet för valsystemets opartiskhet. Något behov av att, som kommun föreslår, ge befogenhet att besluta om en likformig presentation för hela landet har inte framkommit. Lagrådet ifrågasätter om inte uttrycket ”likformigt” bör ersättas med ”likvärdigt”. Som ovan redovisas har JO i sina beslut uttalat sig om principen om en likformig presentation av valsedlarna. Uttrycket ”likformigt” har även kommit att användas i och i myndighetens ställningstagande. Enligt regeringen finns ett värde i att använda det etablerade uttryckssättet för att beskriva principen, dvs. att valsedlarna ska presenteras på ett likformigt sätt. Regeringen följer därför inte Lagrådets förslag i denna del. Regeringen föreslår att det av vallagen uttryckligen ska framgå att valsedlarna ska presenteras på ett likformigt sätt. 4.4Utformningen och placeringen av avskärmningarna Regeringens bedömning: Den närmare utformningen av avskärmningarna av valsedelställen bör inte författningsregleras. Den nuvarande regleringen i vallagen om platsen där valsedlar kan läggas ut bör inte ändras. Kommitténs bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: En majoritet av de remissinstanser som yttrar sig i denna del tillstyrker eller har inga invändningar mot bedömningen. modeller för hur avskärmningarna bör utformas för att valsedlar ska kunna plockas utan insyn från andra. Kommuner och Regioner (SKR) menar att centrala riktlinjer för utformningen av avskärmningar hade underlättat för kommunerna utan att för den skull skapa hinder för de kommuner som redan har inhandlat avskärmningar som uppfyller sitt syfte. SKR anser att det finns behov av viss flexibilitet vid utformningen av avskärmningarna då förutsättningarna för kommunerna ser olika ut. kommun anser att olika modeller för röstning så långt som möjligt bör undvikas. kommun är bekymrad över kommitténs resonemang om placeringen av valsedlar och menar att ett sådant resonemang kan leda till att vissa kommuner tror att s.k. valbås med en integrerad del för valsedlar numera skulle vara tillåtna, trots att något förslag om det inte läggs fram. kommun och anser att det bör vara tillåtet att placera valsedlarna inne i lokalen även om inte alla möjligheter till placering i anslutning till lokalen har uttömts. Skälen för regeringens bedömning Regleringen är avsedd att skapa flexibilitet för kommunerna Enligt nuvarande reglering ska det i anslutning till ett röstmottagningsställe ordnas en lämplig avskärmad plats där valsedlar kan läggas ut. Om en sådan plats inte kan anordnas i anslutning till röstmottagningsstället får den i stället ordnas inne i lokalen (8 kap. 2 § vallagen). Det innebär att placeringen av platsen för valsedlar som huvudregel ska ordnas i anslutning till lokalen, vilket enligt vad kommittén redovisar också utgör den vanligaste ordningen. I samband med att kravet på avskärmningar av den plats där valsedlar kan läggas ut infördes uttalade regeringen bl.a. att det, med tanke på att förutsättningarna för placering av valsedelsbord och valsedelställ och kontrollen av ordningen bland valsedlarna skiftar mellan olika röstmottagningsställen, finns ett behov av viss flexibilitet vid utformningen av avskärmningen. Enligt regeringens bedömning var detta inte till nackdel utan en nödvändighet för att kravet på avskärmning skulle kunna uppfyllas av alla valnämnder och utlandsmyndigheter. Ansvaret för att säkerställa att kravet på avskärmning uppfylls i kommunerna vilar på de lokala valmyndigheterna, dvs. på kommunernas valnämnder, och i utlandet – i förekommande fall – på utpekade utlandsmyndigheter (prop. 2017/18:286 s. 15). Utöver kravet på att platsen där valsedlarna ska placeras ska vara lämplig och avskärmad innehåller vallagen inte några närmare bestämmelser om själva utformningen av avskärmningen. Flexibiliteten i utformningen av valsedelställen bör bestå Förfarandet med avskärmningar av valsedelställ tillämpades för första gången vid valet till . Kommittén överväger frågan om det inom ramen för det nu aktuella lagstiftningsärendet finns anledning att författningsreglera den närmare utformningen av avskärmningarna. Inför valet till 2019 tog kommunerna fram olika lösningar för avskärmningar av valsedelställ. Två lösningar var enligt granskning vanligast förekommande vid valet. lösningen bestod av en wellpapplåda med insynsskydd på tre sidor som placerades på ett bord. Den andra lösningen bestod av skärmar som bildade ett bås som väljaren kunde gå in i (, s. 63). genomförde i sin granskning framkom att det fanns en efterfrågan hos kommunerna på närmare riktlinjer för avskärmningarna. även i från valet och i Vad kommunerna närmare efterfrågar har, enligt vad kommittén redovisar, inte framkommit. Kommittén framhåller att de kriterier som behöver vara uppfyllda när det gäller avskärmningarnas utformning finns redovisade både i 2017/18:286) och rekommendationer. framgår det, enligt kommittén, av ställningstagande (dnr 2 00 63-20/98221) – som avser avskärmningen av valsedelställ – att en avskärmning behöver tillräckligt med ljusinsläpp för att inte försvåra för väljarna att läsa texten på valsedlarna, att den ska placeras så att någon insyn inte kan ske framifrån eller från sidan samt att 2021/22:52 åtminstone ett avskärmat valsedelställ måste placeras så att det är tillgängligt med rollator, rullstol och liknande hjälpmedel. Utöver detta rekommenderar att valkuverten delas ut till väljaren efter att väljaren tagit sina valsedlar bakom avskärmningen. Kommittén anser att det alltjämt är nödvändigt med viss flexibilitet i utformningen av avskärmningarna och bedömer att den närmare utformningen av avskärmningarna inte bör regleras. Regeringen konstaterar att de undersökningar som kommittén redovisar inte ger någon tydlig bild av vad som enligt kommunerna närmare skulle behöva preciseras. Några enstaka remissinstanser, däribland Kommuner och Regioner (SKR) och , efterfrågar riktlinjer för utformningen av avskärmade valsedelställ och gemensamt upphandlade avskärmningar. i efterlyser standardiserade modeller för hur avskärmningarna bör utformas för att valsedlar ska kunna plockas utan insyn från andra. Som kommittén påpekar finns inte något hinder mot att valnämnderna samordnar sig med varandra eller samråder med , t.ex. för att inte varje valnämnd ska ta fram sin specifika lösning. Detsamma gäller utlandsmyndigheterna. Regeringen delar kommitténs bedömning och anser att det inte finns skäl att reglera den närmare utformningen av avskärmningarna av valsedelställen. Placeringen av avskärmade valsedelställ Av de intervjuer som genomförde med väljare i samband med val framkom att en övervägande del ansåg att avskärmningarna hade förstärkt deras möjlighet att rösta hemligt (av valförfarandet, RiR 2019:35, s. 6). Även kommitténs fältstudie visar att avskärmningarna har upplevts ge ett förbättrat skydd för valhemligheten. Både och kommittén har konstaterat att reformen med avskärmade valsedlar är ändamålsenlig. I den forskarledda fältstudie som kommittén har genomfört jämfördes tre alternativ för hur väljarna kunde förse sig med valsedlar. Det alternativ som enligt väljarna bäst skyddade deras valhemlighet var att det avskärmade bordet med valsedlar placerades i direkt anslutning till en valskärm och skapade en röstningsstation. När det kommer till alternativet att placera avskärmningen av valsedlar direkt intill valskärmen framkom det av kommitténs enkätundersökning till kommunerna att hälften av kommunerna var positiva medan hälften var negativa till ett sådant alternativ. De som var positiva trodde bl.a. att det skulle skydda valhemligheten bättre, underlätta flödet och spara plats i lokalerna. De som var negativa befarade bl.a. att det skulle försvåra kontrollen av valsedlarna, stoppa upp flödet, leda till längre köer och ta för mycket plats i lokalerna. Kommittén betonar att både ett högt valdeltagande och väljarens skydd mot manipulationer av valsedlar måste värnas. Kommittén menar att den nuvarande regleringen ger kommunerna tillräckliga möjligheter att vara flexibla i sin röstmottagning utan att för den skull göra avkall på röstmottagningens ordning och säkerhet. Vidare konstaterar kommittén bl.a. att köbildning kan motverkas genom att öka antalet avskärmningar på röstmottagningsställena (jfr prop. 2017/18:286 s. 13). uppfattning bör regleringen i 8 kap. 2 § vallagen bestå gällande platsen där Prop. 2021/22:52 valsedlar kan läggas ut vid röstmottagning. Till skillnad från kommun och instämmer regeringen i kommitténs bedömning och anser alltså att det inte finns skäl att ändra regleringen i 8 kap. 2 § vallagen om platsen där valsedlar kan läggas ut. Regeringen anser att de överväganden som gjordes när frågan senast övervägdes väger lika tungt nu som då (prop. 2017/18:286). Det bör överlämnas till rättstillämpningen att utveckla närmare praxis kring vad som ska anses gälla vid tillämpningen av regleringen om avskärmade valsedelställ i 8 kap. 2 § vallagen (jfr 15 kap. 13 § vallagen). 5Otillbörlig påverkan på väljarna vid röstningen 5.1Utbildningen av röstmottagare ska ge likvärdiga kunskaper Regeringens förslag: Det tydliggörs i vallagen att inför varje val ska ta fram utbildningsmaterial avseende valet. Materialet ska tillhandahållas länsstyrelserna och valnämnderna. Vid utbildningen ska det utbildningsmaterial som tillhandahålls av användas. får dock ersätta delar av materialet eller komplettera detta om det behövs med hänsyn till lokala förhållanden. Kommitténs förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Kommitténs förslag till lagtext är dock delvis annorlunda utformat. Kommittén föreslår att det ska klargöras att ska utveckla och tillhandahålla erforderligt utbildningsmaterial. Kommittén föreslår också att valnämnden ska få ersätta eller komplettera utbildningsmaterialet med eget innehåll under förutsättning att kvaliteten i det material som används har säkerställts. Remissinstanserna: Den stora majoriteten av de remissinstanser som yttrar sig i denna del är positiva till eller har inga invändningar mot att det tydliggörs att ska ansvara för att utveckla och tillhandahålla erforderligt utbildningsmaterial för länsstyrelser och valnämnder. Kammarrätten i framför synpunkter på förslagets utformning. är positiv till förslaget men menar att det behöver vara tydligt att får utfärda instruktioner för hur materialet ska användas och för hur eventuell granskning och samråd ska gå till, bl.a. föreslår att kommunerna ska åläggas att använda materialet utifrån myndighetens anvisningar. Majoriteten av kommunerna, däribland , kommun, , , , , , , kommun, kommun och kommun, framhåller vikten av att få komplettera utbildningsmaterial med lokalt Det kan t.ex. handla om hur röstmottagarna får tillträde till lokalerna, hur och när material ska hämtas och om säkerhetsrutiner. Det kan också handla om lokala beslut som valnämnden har fattat om röstmottagningen avseende den egna kommunen. Flertalet remissinstanser, bl.a. Kommuner och Regioner (SKR), Statskontoret, Kammarrätten i och flera kommuner, anser att förslaget om att valnämnden ska få ersätta eller komplettera utbildningsmaterialet med eget innehåll under förutsättning att kvaliteten i det material som används har säkerställts är otydligt. Bland de remissinstanser som invänder mot förslaget i denna del för bl.a. Kammarrätten i fram att det inte framgår hur en kvalitetssäkring ska gå till och var det formella ansvaret ska ligga – hos den centrala valmyndigheten, berörd länsstyrelse eller någon annan aktör. Liknande synpunkter framförs av bl.a. Statskontoret, kommun och kommun. kommun menar att förslaget om kvalitetssäkring av de ändringar och kompletteringar av materialet som valnämnderna gör är alltför långtgående. och kommun anser att förslaget att en statlig myndighet ska förhandsgranska den lokala valmyndighetens utbildningsmaterial är oproportionerligt och strider mot skyddet för den kommunala självstyrelsen. kommun avstyrker därför förslaget. i , i och i anser att det är lämpligt att och inte länsstyrelserna får ansvaret för att säkerställa kvaliteten i kommunens eget utbildningsmaterial. Dessa remissinstanser ifrågasätter även vad det innebär att kvaliteten ska säkerställas. och Region är tveksamma till möjligheten att objektivt fastslå att kvaliteten i materialet har säkerställts. Skälen för regeringens förslag Ansvaret för utbildning av röstmottagare Av vallagen framgår att det ska finnas en central valmyndighet som har det övergripande ansvaret för frågor om val (3 kap. 1 § vallagen). är central valmyndighet. är regional valmyndighet med ansvar i länet för frågor om val och för utbildning av valnämnderna (3 kap. 2 § vallagen). är lokal valmyndighet med ansvar i kommunen för frågor om val (3 kap. 3 § vallagen). Det är valnämnden som, med några få undantag, ansvarar för rekrytering och utbildning av röstmottagare. Som röstmottagare får endast den förordnas som har fått sådan utbildning som behövs för uppdraget (3 kap. 5 § vallagen). Obligatorisk utbildning för alla röstmottagare infördes i syfte att säkerställa relevant kompetens vid röstmottagningen. Regeringen uttalade i det lagstiftningsärendet att uppgiften att utbilda röstmottagare utgör en väsentlig del av ansvaret för genomförande av val och att den uppgiften bör ligga kvar hos valnämnderna. Regeringen konstaterade vidare att fortsatt skulle ha det övergripande ansvaret för frågor om val. För att bl.a. främja utvecklingen av en enhetlig praxis i valförfarandet framstod det för regeringen som lämpligt att , liksom dittills, skulle utveckla och tillhandahålla nödvändigt utbildningsmaterial och att detta i möjligaste mån skulle utnyttjas av valnämnderna i Enligt regeringen var inte avsikten att utbildningsmaterialet Prop. 2021/22:52 skulle bli en norm som valnämnderna under alla omständigheter måste följa, eller att de skulle vara förhindrade att komplettera utbildningsmaterialet med eget innehåll. Det ansågs dock vara av största vikt att valnämnderna i så fall såg till att säkerställa kvaliteten i materialet. Regeringen bedömde att det inte fanns något behov av att precisera utbildningens innehåll eller införa kunskapsprov för röstmottagare (prop. 2013/14:124 s. 15). , fick länsstyrelserna ett uttryckligt ansvar för utbildningen av valnämnderna i länet. Regeringen framhöll bl.a. att de skäl som talade för att endast den som genomgått utbildning för röstmottagare skulle få förordnas som röstmottagare också talade för att utbildning av valnämnderna behövs inför varje val (prop. 2013/14:124 s. 16). utbildningsmaterial används i stor utsträckning För att underlätta för valnämnderna och främja ett enhetligt förfarande i röstmottagningen har utvecklat och tillhandahållit utbildningsmaterial för röstmottagare. Utbildningsmaterialet består av dels en webbutbildning, dels en handledning och powerpointpresentation. Kommittén har redogjort för att det av den enkätundersökning som skickade till kommunerna efter valen 2018 framkommit att det utbildningsmaterial som tillhandahöll års val till och valen till landstings- och kommunfullmäktige inte använts av alla valnämnder. Enligt kommunenkäten hade av kommunerna varken använt handledningen eller powerpoint- presentationen för utbildning av röstmottagarna, medan hade använt en av dessa och använt båda. Som skäl för att utbildningsmaterialet inte hade använts angav kommunerna bl.a. att materialet var för omfattande, att kommunen ville erbjuda en helt annan utbildning med fokus på lokala förhållanden eller ha ett annat upplägg på Några valnämnder angav att de hade använt delar av utbildning i sin egen utbildning. webbutbildning uppgav av kommunerna att de inte hade använt den, bl.a. för att röstmottagarna fått instruktioner om att på egen hand ta del av utbildningen, att valnämnderna tagit fram en egen utbildning eller att utbildningen riskerade att bli alltför omfattande. Några kommuner hade fört över delar av webbutbildningen till den egna En mycket stor andel, , uppgav att utbildningsmaterial var användbart eller mycket Enligt kommittén har det i perioden inte skett någon påtaglig förändring av i vilken omfattning kommunerna tar fram eget utbildningsmaterial för att komplettera eller ersätta utbildningsmaterial ska användas – som huvudregel För att allmänna val ska genomföras korrekt krävs att röstmottagarna har tillräcklig kunskap om den reglering som gäller för val. Det är också en förutsättning för väljarnas och partiernas förtroende för valförfarandet. Genomförandet av val är ett i detalj reglerat och omfattande administrativt 2021/22:52 förfarande. Vid varje val förordnas uppskattningsvis ca 50 000 röstmottagare. Dessa tjänstgör i ca 6 000 vallokaler, 2 700 förtidsröstningslokaler och 200 utlandsmyndigheter. till , regionfullmäktige och kommunfullmäktige sker och val till . Mellan dessa val ändras inte sällan det regelverk som styr valförfarandet. För ett enhetligt valförfarande är det därför av stor betydelse att utbildningen av röstmottagare ger likvärdiga kunskaper. Kommittén föreslår att det av vallagen uttryckligen ska framgå att ska ansvara för att utveckla och tillhandahålla erforderligt utbildningsmaterial för länsstyrelser och valnämnder. Kommittén föreslår även att det utbildningsmaterial som tillhandahålls av ska användas vid utbildningen av röstmottagare. Enligt kommittén bör dock valnämnderna få ersätta eller komplettera utbildningsmaterialet med eget innehåll under förutsättning att kvaliteten i det material som används har säkerställts, t.ex. i samråd med eller företrädare för länsstyrelserna. Frågan om detta sker och i vilken omfattning är, enligt kommittén, oklar. Enligt kommittén bör det, oavsett detta, införas ett i lag reglerat krav på kvalitetssäkring av valnämndernas eget utbildningsmaterial. Kommittén anför att det skulle bidra till att upprätthålla en enhetlig praxis i valförfarandet samt till en hög och likvärdig kvalitet. I uppgift att ha det övergripande ansvaret i landet för frågor om val ingår att informera allmänheten om när, var och hur man röstar samt om vad som i övrigt gäller för valet (prop. 2004/05:163 s. 111). har därmed det övergripande ansvaret för frågor om val och ansvarar för att utveckla och tillhandahålla nödvändigt utbildningsmaterial i syfte att underlätta för länsstyrelserna och valnämnderna, och främja ett enhetligt förfarande i röstmottagningen runt om i landet (prop. 2013/14:124 s. 15 och 17). Regeringen delar kommitténs uppfattning att även fortsättningsvis ska ansvara för att utveckla och tillhandahålla utbildningsmaterial för länsstyrelser och valnämnder. Regeringen instämmer även i kommitténs bedömning att detta ansvar bör framgå av vallagen. Som Kammarrätten i påpekar bör det klargöras att det i ansvar även ingår att ta fram utbildningsmaterial. Lagrådet anser att den i lagrådsremissen föreslagna lagtexten bör formuleras annorlunda för att den bättre ska beskriva vad som avses. Enligt Lagrådet bör det framgå dels att den centrala valmyndigheten inför varje val ska ta fram utbildningsmaterial avseende valet, dels att detta material ska tillhandahållas länsstyrelserna och valnämnderna. Regeringen instämmer i att bestämmelsen ska förstås så att utbildningsmaterial ska tas fram inför varje val. Vidare konstaterar regeringen, i linje med vad Lagrådet för fram, att det i ansvaret för att ta fram utbildningsmaterial även måste anses ingå att utveckla materialet, dvs. att förändra och förbättra detta. Regeringen föreslår därför att lagtexten justeras i enlighet med Lagrådets förslag. Enligt regeringens mening är det lämpligt att utbildningsmaterial även fortsättningsvis används vid utbildningen av röstmottagare, vilket också bör framgå av vallagen. anser regeringen dock att det inte finns skäl att reglera hur Prop. 2021/22:52 utbildningsmaterialet ska användas vid utbildningen. Som bl.a. Kommuner och Regioner (SKR) och majoriteten av de kommuner som yttrar sig anför, skiljer sig behoven åt för landets 290 kommuner. En stor majoritet av kommunerna uttrycker behov av att ta fram eget utbildningsmaterial om lokala förhållanden, t.ex. om tillgången till ordningsvakter och säkerhetsrutiner samt lokala beslut som valnämnden har fattat om röstmottagningen avseende den egna kommunen. Det motiverar att det fortsatt bör finnas en möjlighet för valnämnderna att använda sig av eget utbildningsmaterial som komplement till – eller delvis i stället för – utbildningsmaterial om det behövs för att anpassa utbildningen till lokala förhållanden. Regeringen anser att detta tydligare bör framgå av bestämmelsen i 3 kap. 5 § vallagen och formulerar lagtexten i enlighet med Lagrådets förslag. Det framförs en hel del invändningar från remissinstanserna, däribland Kammarrätten i , , kommun och kommun, mot förslaget att i lag föra in ett krav på kvalitetssäkring av valnämndernas eget utbildningsmaterial. Synpunkterna handlar bl.a. om att förslaget är otydligt i fråga om ansvarsfördelningen för en kvalitetssäkring, vilka delar av utbildningen som valnämnderna skulle kunna ersätta med eget material, vad en kvalitetssäkring innebär och vilka konsekvenser oenighet vid samråd kan få. Som framför kan det framstå som beklagligt att ett fåtal kommuner inte har använt utbildningsmaterial. riskerar ett i lag infört krav på kvalitetssäkring att skapa en onödig administrativ belastning för valnämnderna. Kravet på samråd kan också äventyra kommunernas möjligheter att utbilda röstmottagare eftersom valnämnderna ibland kan behöva uppdatera utbildningsmaterial nära inpå valen. Mot bakgrund av remissinstansernas synpunkter på förslagets inverkan på kommunernas möjligheter att utbilda röstmottagare utifrån lokala behov anser regeringen att det inte kan anses motiverat att genomföra förslaget. Regeringen anser dock att det alltjämt är av största vikt att valnämnderna själva säkerställer kvaliteten i sitt eget material (prop. 2013/14:124 s. 15). I likhet med kommittén ser regeringen inte att det finns behov av att reglera innehållet i utbildningen eller införa någon obligatorisk kunskapskontroll för röstmottagare. 5.2Ordförande för röstmottagning under förtidsröstningen? Regeringens bedömning: Det bör inte införas något lagstadgat krav på att en av de närvarande röstmottagarna ska vara ordförande vid röstmottagning i en röstningslokal. Kommitténs förslag överensstämmer inte med regeringens bedömning.