prop · H803129 · 2021-03-23 00:00:00 — marknad, b) en underrättelse från tillsynsmyndigheten i hemlandet om försämringar av de ekonomiska förhållandena eller andra framväxande risker har gjorts i enlighet med artikel 152a.2 eller c) ärendet har hän- skjutits till Eiopa i enlighet med artikel 152a.2. Paragrafen är tillämplig när , som hemlandsmyndig- het, utövar tillsyn över ett försäkringsföretag. i stället, som värdlandsmyndighet, utövar tillsyn över en EES-försäkrings- 2020/21:129 givare gäller 3 kap. 2 d § LUFT (se författningskommentaren till den paragrafen). 22 b § ska på begäran av Europeiska försäkrings- och tjänste- pensionsmyndigheten lämna de uppgifter som den myndigheten behöver för att en samarbetsplattform ska fungera väl. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om uppgiftslämnande till Eiopa. Paragrafen genomför delvis artikel 152b.4 i Solvens II-direktivet, i lydelsen enligt artikel 2.3 i ändringsdirektivet. Övervägandena finns i avsnitten 4.3.3 och 4.4. I paragrafen anges att ska lämna uppgifter till Eiopa. Uppgifterna ska lämnas efter begäran. De uppgifter som ska lämnas är uppgifter som Eiopa behöver för att en samarbetsplattform ska fungera väl. Skyldigheten att lämna uppgifter gäller oavsett om det rör sig om en samarbetsplattform som har inrättat tillsammans med berörda behöriga myndigheter (22 §) eller om den inrättats av Eiopa, antingen på eget initiativ (artikel 152b.1 i Solvens II-direktivet) eller efter begäran från en tillsynsmyndighet (22 a § eller motsvarande nationella bestämmelser i andra länder inom EES som genomför artikel 152b.1). Paragrafen är tillämplig när , som hemlands- myndighet, utövar tillsyn över ett försäkringsföretag. Om Finans- inspektionen i stället, som värdlandsmyndighet, utövar tillsyn över en EES-försäkringsgivare gäller 3 kap. 2 e § LUFT (se författningskommen- taren till den paragrafen). 2 § Tillstånd för ett försäkringsföretag att använda en intern modell ska ges, om 1.försäkringsföretaget har ett för ändamålet lämpligt utformat riskhanterings- system som uppfyller kraven i 10 kap. 6 §, och 2.kraven i 6 och 9–18 §§ är uppfyllda. Paragrafen innehåller bestämmelser om förutsättningar för att få använda en intern modell. Ändringen innebär att hittillsvarande andra stycket flyttas till nya 2 c §. 2 a § ska underrätta Europeiska försäkrings- och tjänste- pensionsmyndigheten om en ansökan om tillstånd att använda en intern modell. Paragrafen, som är ny, innehåller en bestämmelse om underrättelse till Eiopa. Paragrafen genomför delvis artikel 112.3a första meningen i Solvens II-direktivet, i lydelsen enligt artikel 2.2 i ändringsdirektivet. Övervägandena finns i avsnitten 4.2.1 och 4.4. I paragrafen anges att ska underrätta Eiopa om en ansökan om tillstånd att använda en intern modell. Detta krav på under- rättelse gäller också ansökningar som avser tillstånd att använda en partiell intern modell (se 4 § andra stycket) eller tillstånd att ändra en intern modell (se 7 § femte stycket första meningen). 2 b § får begära hjälp av Europeiska försäkrings- och tjänste- Prop. 2020/21:129 pensionsmyndigheten när inspektionen prövar en ansökan om tillstånd att använda en intern modell. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om att får begära hjälp av Eiopa när inspektionen prövar en ansökan om tillstånd att använda en intern modell. Paragrafen genomför delvis artikel 112.3a andra meningen i Solvens II-direktivet, i lydelsen enligt artikel 2.2 i ändringsdirektivet. Övervägandena finns i avsnitt 4.2.1. I paragrafen anges att får begära hjälp av Eiopa när inspektionen prövar en ansökan om tillstånd att använda en intern modell. Paragrafen gäller även vid ansökningar om tillstånd att använda en partiell intern modell (se 4 § andra stycket) eller tillstånd att ändra en intern modell (se 7 § femte stycket första meningen). 2 c § ska fatta beslut i fråga om tillstånd att använda en intern modell från det att en fullständig ansökan kom in till inspek- tionen. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om handläggning av en ansökan om tillstånd att använda en intern modell. Paragrafen genomför delvis artikel 112.4 i Solvens II-direktivet. I paragrafen anges att ska fatta ett beslut i fråga om tillstånd att använda en intern modell från det att en fullständig ansökan kom in till inspektionen. Detta överensstämmer med det som gällt enligt 2 § andra stycket. Paragrafen gäller även vid andra typer av ansökningar som rör interna modeller (se 4 § andra stycket för ansökningar om partiella interna modeller och 7 § femte stycket första meningen för ansökningar om ändring av en intern modell) och ansökningar om ändring av styrdokumentet för ändring av en intern modell (se 7 § femte stycket andra meningen). 4 § För att ett försäkringsföretag ska få tillstånd att använda en partiell intern modell krävs, utöver det som anges i 2 §, att 1.det finns godtagbara skäl att avgränsa tillämpningsområdet för den interna modellen på det sätt som försäkringsföretaget har gjort, 2.solvenskapitalkravet kan beräknas mer rättvisande utifrån försäkrings- företagets riskprofil och bestämmelserna i 8 kap. 1 och 2 §§ än utifrån standard- formeln enligt 8 kap. 5–11 §§, och 3.den partiella interna modellen kan integreras helt med de beräkningar som ska ske enligt standardformeln. För prövning gäller 2 a–2 c §§. Paragrafen innehåller bestämmelser om tillstånd att använda en partiell intern modell. Ändringen i paragrafen genomför delvis artikel 112.3a och 112.4i Solvens II-direktivet, i lydelsen enligt artikel 2.2 i ändrings- direktivet. Övervägandena finns i avsnitt 4.2.1. I första stycket anges särskilda krav på utformningen av en partiell intern modell. För tillstånd att få använda en partiell intern modell krävs att dels dessa krav, dels kraven för en fullständig intern modell är uppfyllda. Kraven för att få använda en fullständig intern modell anges i 2 §. 2020/21:129 I andra stycket, som är nytt, anges vad som gäller för Finansinspek- tionens prövning av en ansökan om tillstånd att få använda en partiell intern modell. Stycket genomför delvis artikel 112.3a i Solvens II- direktivet. Samma bestämmelser gäller för prövning oavsett om en ansökan rör tillstånd att få använda en fullständig eller en partiell intern modell. ska underrätta Eiopa om att inspektionen har mottagit en ansökan om en partiell intern modell (2 a §). får även begära hjälp av Eiopa när inspektionen prövar en ansökan om en partiell intern modell (2 b §). För en ansökan om tillstånd att använda en partiell intern modell gäller dessutom att Finans- inspektionen ska fatta ett beslut från det att en komplett ansökan kom in till inspektionen (2 c §). 7 § Ett försäkringsföretag som fått tillstånd att använda en intern modell får göra mindre ändringar av denna i enlighet med det styrdokument för ändring av den interna modellen som godkänts av enligt 6 §. För större ändringar i den interna modellen krävs tillstånd från Finans- inspektionen, som vid sin prövning ska tillämpa kraven i 2 §. Vid prövningen gäller 2 a–2 c §§. Samtliga ändringar av styrdokumentet ska godkännas av , som vid sin prövning ska tillämpa kraven i 2 §. Vid prövningen gäller 2 c §. Paragrafen innehåller bestämmelser om ändring av en intern modell och styrdokumentet för ändring av en intern modell. Ändringen i paragrafen genomför delvis artikel 112.3a och 112.4 i Solvens II-direktivet, i lydelsen enligt artikel 2.2 i ändringsdirektivet. Övervägandena finns i avsnitt 4.2.1. I första stycket anges att ett försäkringsföretag får göra mindre ändringar av en intern modell i enlighet med vad som anges i styrdokumentet för ändring av den interna modellen. För större ändringar av en intern modell krävs enligt andra stycket till- stånd från . Genom den nya hänvisningen följer att kraven för tillstånd att få använda en intern modell (2 §), också ska gälla vid prövning av en ansökan om tillstånd att ändra en intern modell. Detta överensstämmer med det som gällt enligt det hittillsvarande fjärde stycket. I stycket införs även bestämmelser om förfarandet hos . ska underrätta Eiopa om att inspektionen har mottagit en ansökan om ändring av en intern modell (se 2 a §). får även begära hjälp av Eiopa när inspektionen prövar en ansökan om ändring av en intern modell (se 2 b §). Dessa bestämmelser genomför delvis artikel 112.3a i Solvens II-direktivet. Vid ansökningar som rör ändring av en intern modell ska Finans- inspektionen fatta ett beslut från det att en komplett ansökan kom in till inspektionen (se 2 c §). Detta överensstämmer med det som gällt enligt fjärde stycket. I tredje stycket finns bestämmelser om ändring av styrdokumentet för ändring av en intern modell. En sådan ändring ska godkännas av Finans- inspektionen. Genom den nya hänvisningen följer att kraven för tillstånd att få använda en intern modell (2 §), också ska gälla vid Finansinspek- tionens prövning av en ansökan om tillstånd att ändra styrdokumentet för ändring av en intern modell. Detta överensstämmer med det som gällt enligt det hittillsvarande fjärde stycket. Vid ansökningar som rör ändring av styrdokumentet för ändring av en intern modell ska Finans- Prop. 2020/21:129 inspektionen fatta ett beslut från det att en komplett ansökan kom in till inspektionen (se 2 c §). Detta överensstämmer med det som gällt enligt fjärde stycket. Bestämmelserna i det hittillsvarande fjärde stycket förs över till andra och tredje styckena. 19§ Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela före- skrifter om 1.förutsättningarna för tillstånd att använda en fullständig eller partiell intern modell enligt 1, 2 och 3–5 §§, 2.förutsättningarna för ändring av en intern modell och styrdokument enligt 6och 7 §§, 3.krav på användning av statistiska kvalitetsnormer för en intern modell enligt 9–14 §§, 4.kalibrering av en intern modell enligt 15 §, 5.validering av en intern modell enligt 17 §, och 6.krav på dokumentation enligt 18 §. Paragrafen innehåller bemyndiganden för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter som rör interna model- ler. Hänvisningen i punkt 1 ändras som en följd av att det införs nya be- stämmelser för förfarandet hos vid prövningen av an- sökningar som rör en intern modell (nya 2 a–2 c §§). 3 § ska, i den utsträckning som följer av medlemskap i unionen, i sin tillsynsverksamhet samarbeta och utbyta information med –behöriga myndigheter, –Europeiska kommissionen, –Europeiska försäkrings- och tjänstepensionsmyndigheten, och Paragrafen innehåller bestämmelser om samarbete och utbyte av informa- tion. I paragrafen görs en språklig ändring i form av att i första strecksatsen tas ordet ”andra” bort i det hittillsvarande uttrycket ”andra behöriga myndigheter”. En definition av behörig myndighet finns i 1 kap. 12 § 1 (se författningskommentaren till den paragrafen). Genom den språkliga änd- ringen förtydligas att den definitionen endast avser utländska myndigheter och att den inte innefattar (se prop. 2015/16:9 s. 206 f.). 3 a § ska underrätta Europeiska försäkrings- och tjänstepen- sionsmyndigheten och den behöriga myndigheten i ett annat land inom EES, om 1.inspektionen konstaterar försämringar av de ekonomiska förhållandena eller andra framväxande risker i ett försäkringsföretag som driver gränsöverskridande verksamhet eller verksamhet från en sekundäretablering i det landet, och 2.riskerna kan ha en gränsöverskridande effekt. 2020/21:129 I paragrafen, som är ny, finns bestämmelser om infor- mationsutbyte med Eiopa och en behörig myndighet i ett annat land inom EES. Paragrafen genomför artikel 152a.2 första meningen i Solvens II- direktivet, i lydelsen enligt artikel 2.3 i ändringsdirektivet. Övervägandena finns i avsnitten 4.3.2 och 4.4. Genom paragrafen införs en skyldighet för att underrätta Eiopa och den behöriga myndigheten i ett annat land inom EES om inspektionen, i egenskap av hemlandsmyndighet, konstaterar försämringar av de ekonomiska förhållandena eller andra framväxande risker i ett försäkringsföretag som driver verksamhet i det andra landet. En förutsättning för underrättelse är att den aktuella risken bedöms kunna ha en gränsöverskridande effekt. Om och värdlands- myndigheten inte kan komma överens om en lösning finns möjlighet att begära hjälp av Eiopa enligt 3 b § andra stycket (se författnings- kommentaren till den paragrafen). Hittillsvarande 3 a § får ny beteckning (3 b §) och delvis ändrad lydelse. 3 b § får hänskjuta frågor som rör ett förfarande av en behörig myndighet inom EES till Europeiska försäkrings- och tjänstepensionsmyndigheten för tvistlösning i de fall som framgår av artiklarna 33, 38, 155 och 158 i Solvens II- direktivet. får även hänskjuta frågor till Europeiska försäkrings- och tjänstepensionsmyndigheten och begära hjälp av myndigheten i de fall som fram- går av artikel 152a i Solvens II-direktivet. Paragrafen, som i hittillsvarande lydelse betecknas 3 a §, innehåller bestämmelser om hänskjutande av frågor till Eiopa. Det nya andra stycket genomför delvis artikel 152a.2 tredje meningen i Solvens II-direktivet, i lydelsen enligt artikel 2.3 i ändringsdirektivet. Övervägandena finns i avsnitt 4.3.2. I första stycket görs en språklig ändring på så sätt att ordet ”annan” tas bort i det hittillsvarande uttrycket ”annan behörig myndighet”. En defini- tion av behörig myndighet finns i 1 kap. 12 § 1 (se författningskommen- taren till den paragrafen). Genom den språkliga ändringen förtydligas att definitionen endast avser utländska myndigheter och att den inte innefattar (se prop. 2015/16:9 s. 206 f.). I andra stycket, som är nytt, anges att får hänskjuta frågor till Eiopa och begära hjälp av myndigheten i de fall som framgår av artikel 152a i Solvens II-direktivet. De fall som avses enligt direktivet är dels sådana där har konstaterat försämringar i de ekonomiska förhållandena eller andra framväxande risker i ett försäkringsföretag som driver verksamhet i ett annat land inom EES, dels sådana där en behörig myndighet i det andra landet hyser allvarliga och motiverade farhågor i fråga om konsumentskyddet hos försäkrings- företaget. är enligt 3 a § skyldig att underrätta behörig värdlandsmyndighet om försämringar i de ekonomiska förhållandena eller andra framväxande risker i ett försäkringsföretag som kan ha en gräns- överskridande effekt. får underrätta Finans- inspektionen om farhågor i fråga om konsumentskydd (se artikel 152a.2 i Solvens II-direktivet). Om och värdlandsmyndigheten inte kan komma överens om en lösning efter en underrättelse ska de kunna hänskjuta frågan till Eiopa och begära myndighetens hjälp i enlighet med Prop. 2020/21:129 artikel 152a i Solvens II-direktivet. 9 § Om ett försäkringsföretag driver verksamhet i ett annat land inom EES och företaget inte rättar sig efter eller behörig myndighets begäran om rättelse, ska inspektionen vidta de åtgärder som behövs för att förhindra fort- satta överträdelser. Inspektionen ska underrätta den behöriga myndigheten om vilka åtgärder som vidtas. Paragrafen innehåller bestämmelser om det som gäller när ett försäkrings- företag inte följer ett beslut om rättelse. I paragrafen görs språkliga ändringar på så sätt att ordet ”utländsk” tas bort i det hittillsvarande uttrycket ”behörig utländsk myndighet”. definition av behörig myndighet finns i 1 kap. 12 § 1 (se författnings- kommentaren till den paragrafen). Genom den språkliga ändringen för- tydligas att den definitionen inte innefattar utan endast avser utländska myndigheter (se prop. 2015/16:9 s. 206 f.). 9 § Om eller någon av de berörda behöriga myndigheterna inom den tremånadersfrist som anges i 8 § har hänskjutit ärendet till Europeiska försäkrings- och tjänstepensionsmyndigheten och begärt myndighetens hjälp i enlighet med artikel 19 i och rådets förordning (EU) nr 1094/2010 av om inrättande av en europeisk tillsyns- myndighet (Europeiska försäkrings- och tjänstepensionsmyndigheten), om ändring av beslut nr 716/2009/EG och om upphävande av kommissionens beslut 2009/79/EG, ska inspektionen och de berörda behöriga myndigheterna invänta det beslut som Europeiska försäkrings- och tjänstepensionsmyndigheten kan komma att fatta enligt artikel 19.3 i samma förordning. grupptillsynsmyndighet, ska inspektionen överlämna beslutet och skälen för det till försäkringsföretaget och tillsynskollegiet. får inte hänskjuta ett ärende till Europeiska försäkrings- och tjänstepensionsmyndigheten efter det att löpt ut eller ett beslut har fattats. Paragrafen innehåller bestämmelser om hänskjutande av ett ärende om ut- seende av grupptillsynsmyndighet till Eiopa. Övervägandena finns i av- snitten 4.8 och 5.3. Första stycket ändras så att Eiopa-förordningen anges med fullständig Hänvisningen ändras även från statisk till dynamisk, vilket innebär att den avser förordningen i den gällande lydel- Stycket ändras också på det sätt att den hittillsvarande andra meningen Att ska följa ett beslut från Eiopa följer av artikel 19.3 i Eiopa-förordningen. 21 § Om det gruppbaserade solvenskapitalkravet beräknas enligt konsoliderings- metoden, kan beräkningen ske antingen med användning av standardformeln eller med användning av en fullständig eller partiell intern modell. Bestämmelserna i 8 kap. 1–3 och 5–11 §§ ska gälla vid beräkning av det grupp- baserade solvenskapitalkravet enligt standardformeln. Bestämmelserna i 9 kap. 1–18 §§ ska gälla för en intern modell som används för att beräkna det grupp- 2020/21:129 baserade solvenskapitalkravet. Om det finns ett tillsynskollegium, ska 9 kap. 2 a–2 c §§ inte gälla för en sådan ansökan som avses i 23 a §. Paragrafen innehåller bestämmelser om beräkning av det gruppbaserade solvenskapitalkravet. I andra stycket anges de bestämmelser som ska gälla för en intern modell som ska användas för att beräkna det gruppbaserade solvenskapitalkravet. Att det gruppbaserade solvenskapitalkravet i vissa fall får beräknas med en intern modell följer av första stycket. I 9 kap. införs det nya bestämmel- ser för prövning av en ansökan om intern modell på enskild nivå (se författ- ningskommentarerna till 9 kap. 2 a–2 c §§). Genom hänvisningen till 9 kap. gäller de bestämmelserna även för prövning av en ansökan om intern modell för att beräkna det gruppbaserade solvenskapitalkravet. Som utgångspunkt ska underrätta Eiopa om en ansökan om att använda en intern modell för att beräkna det gruppbaserade solvens- kapitalkravet (se 9 kap. 2 a §). har möjlighet att begära hjälp av Eiopa vid prövning av en sådan ansökan (se 9 kap. 2 b §) och ett beslut ska fattas (se 9 kap. 2 c §). Enligt tillägget gäller detta dock inte för vissa grupper och ansökningar. Om det finns ett tillsynskollegium, ska 9 kap. 2 a–2 c §§ inte gälla för en sådan ansökan som avses i 23 a §. Ett tillsynskollegium är en permanent men flexibel struktur för samarbete, samordning och beslutsfattande mellan och en eller flera behöriga myndigheter eller mellan flera behöriga myndigheter vid tillsynen över en grupp enligt 19 kap. (se definitionen i 1 kap. 12 § 12). Med ansökningar enligt 23 a § avses dels ansökningar om tillstånd att använda en intern modell för beräk- ning av det gruppbaserade solvenskapitalkravet och solvenskapitalkravet för försäkringsföretag eller EES-försäkringsgivare som ingår i gruppen, dels ansökningar om tillstånd att använda en intern modell för beräkningen av solvenskapitalkravet för de försäkringsföretag och EES-försäkrings- givare som ingår i gruppen (se 23 a § och författningskommentaren till den paragrafen). Bestämmelser om prövning av sådana ansökningar finns i stället bl.a. i 23 b, 24 och 25 §§. 23 § En intern modell som används för beräkning av det gruppbaserade solvens- kapitalkravet får även användas för beräkning av solvenskapitalkravet för ett enskilt försäkringsföretag eller en enskild EES-försäkringsgivare som ingår i gruppen. Paragrafen innehåller en bestämmelse om användning av en intern modell inom en grupp. Ändringen innebär att de hittillsvarande andra–femte styckena flyttas till de nya 23 a–23 c §§. 23 a § En ansökan om tillstånd att använda en intern modell för beräkning av det gruppbaserade solvenskapitalkravet och solvenskapitalkravet för försäkrings- företag eller EES-försäkringsgivare som ingår i gruppen får lämnas in till Finans- inspektionen, när inspektionen är grupptillsynsmyndighet. En sådan ansökan får göras av ett försäkringsföretag, en EES-försäkringsgivare och dess anknutna före- tag eller gemensamt av företag som är anknutna till ett försäkringsholdingföretag eller ett blandat finansiellt holdingföretag. När är grupptillsynsmyndighet, ska inspektionen också ta Prop. 2020/21:129 emot ansökningar om tillstånd att använda en intern modell för beräkningen av solvenskapitalkravet för de försäkringsföretag och EES-försäkringsgivare som ingår i gruppen, om en sådan ansökan görs 1.gemensamt av ett sådant försäkringsföretag som avses i 2 § andra stycket 1 eller 2 och de övriga försäkringsföretag och EES-försäkringsgivare som ingår i gruppen, eller 2.gemensamt av sådana försäkringsföretag i en grupp som avses i 2 § andra stycket 3 och sådana EES-försäkringsgivare som ingår i gruppen. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om olika typer av ansök- ningar om tillstånd att använda en intern modell. Paragrafen överens- stämmer med hittillsvarande 23 § andra och tredje styckena. I första stycket finns bestämmelser om ansökningar om tillstånd att använda en intern modell för beräkning av det gruppbaserade solvens- kapitalkravet och solvenskapitalkravet för försäkringsföretag eller EES- försäkringsgivare som ingår i gruppen. En sådan ansökan får ges in till , när inspektionen är grupptillsynsmyndighet. Ansökan får göras av ett försäkringsföretag, en EES-försäkringsgivare och dess an- knutna företag. En ansökan får också göras gemensamt av företag som är anknutna till ett försäkringsholdingföretag eller ett blandat finansiellt holdingföretag. Detta överensstämmer med det som gällt enligt 23 § andra stycket som genomfört artikel 231.1 i Solvens II-direktivet. Första stycket gäller därmed bara om gruppen använder konsoliderings- metoden (metod 1) för att beräkna det gruppbaserade solvenskapitalkravet (se prop. 2015/16:9 s. 429 f. och 625). I andra stycket finns bestämmelser om ansökningar om tillstånd att an- vända en intern modell för beräkningen av solvenskapitalkravet för de försäkringsföretag och EES-försäkringsgivare som ingår i gruppen. När är grupptillsynsmyndighet, ska inspektionen ta emot en sådan ansökan. En ansökan får göras gemensamt av ett sådant försäk- ringsföretag som avses i 2 § andra stycket 1 eller 2 och de övriga försäk- ringsföretag och EES-försäkringsgivare som ingår i gruppen, andra stycket 1. En ansökan får också göras gemensamt av sådana försäkrings- företag i en grupp som avses i 2 § andra stycket 3 och sådana EES- försäkringsgivare som ingår i gruppen, andra stycket 2. Detta överens- stämmer med det som gällt enligt 23 § tredje stycket som genomfört artikel 233.5 i Solvens II-direktivet. Andra stycket gäller därmed bara om gruppen använder sammanläggnings- och avräkningsmetoden (metod 2) för att beräkna det gruppbaserade solvenskapitalkravet (se samma prop. s. 430 och 625). 23 b § ska, när inspektionen är grupptillsynsmyndighet, möjligt överlämna ansökningar enligt 23 a § till övriga medlemmar i tillsynskollegiet, inbegripet Europeiska försäkrings- och tjänstepensions- myndigheten. Även de handlingar som företag har lämnat in tillsammans med en sådan ansökan ska överlämnas. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om överlämnande av an- sökningar om intern modell. Paragrafen genomför artikel 231.1 tredje stycket första meningen i Solvens II-direktivet, i lydelsen enligt 2020/21:129 artikel 2.4 a i ändringsdirektivet. Övervägandena finns i avsnitten 4.2.2 och 4.4. I paragrafen anges att ska överlämna ansökningar som rör tillstånd till användning av en intern modell inom en grupp till medlemmarna i ett tillsynskollegium, inbegripet Eiopa.