prop · H90318 · 2021-10-07 00:00:00 — efterlyser ett förtydligande av om statlig forskningsverksamhet kan beläggas med företagsbot. Som angetts ovan kan företagsbot enligt 36 kap. 7 § första stycket åläggas ett företag om brottet har begåtts i utövningen av näringsverksamhet eller sådan offentlig verksamhet som kan jämställas med näringsverksamhet eller annan verksamhet som ett företag bedriver. avses enskilda näringsidkare och juridiska personer. Det föreslås inga förändringar i fråga om vilken typ av verksamhet som kan åläggas företagsbot i detta lagstiftningsärende. Det är enligt förslaget endast i de fall företagsboten riktar sig till en fysisk person som den också ska kunna ligga till grund för ett beslut om djurförbud. Om företagsboten riktar sig mot en juridisk person, t.ex. en sameby, kan den i sig inte ligga till grund för ett beslut om djurförbud. De överträdelser som träffas av åtalsprövningen är lindriga Åtalsprövningsregeln syftar till att sålla ut de lindriga överträdelserna av djurskyddsregelverket från åtal. Djurförbud är å andra sidan en ingripande åtgärd som kan innebära att en enskild näringsidkare helt går miste om sin försörjning. Det kan därför framstå som oproportionerligt att den som gjort sig skyldig till en mindre överträdelse beläggs med djurförbud. Enligt bestämmelsen i 9 kap. 1 § första stycket 6 djurskyddslagen krävs det dock att ett djurförbud är befogat från djurskyddssynpunkt. Det ska alltså göras en prövning av om förutsättningar för djurförbud föreligger i varje enskilt fall. Är det fråga om endast lindriga fall av regelöverträdelser bör djurförbud inte komma i fråga. Växa pekar på att det är väldigt ingripande att få ett djurförbud och anser att det är rättsosäkert att grunda ett djurförbud på en företagsbot. Detta särskilt med hänsyn till att den som accepterar en bot kanske inte förstår att det kan få så långtgående konsekvenser eller att det kan finnas skäl att få saken prövad. Regeringen instämmer i att det rör sig om ingripande beslut. Det är därför av vikt att prövningen görs på ett korrekt och rättssäkert sätt. Även ett åläggande av företagsbot måste, precis som Prop. 2021/22:18 ett bötesstraff, ske genom en prövning som meddelas i dom av allmän domstol eller genom ett beslut om strafföreläggande. Regeringen bedömer inte att det skulle vara rättsosäkert att låta en företagsbot leda till djurförbud i de fall där det är motiverat enligt bestämmelserna i 9 kap. 1 § djurskyddslagen. Företagsbot bör kunna ligga till grund för beslut om djurförbud Även med beaktande av invändningarna ovan instämmer regeringen i utredningens slutsats att det bör finnas en möjlighet att besluta om djurförbud för personer som ålagts företagsbot för brott mot djurskyddslagen. Utifrån den statistik som lagts fram i utredningen framstår det inte som särskilt vanligt förekommande att åklagare enbart för talan om företagsbot mot en enskild näringsidkare i de fall brott mot djurskyddslagen har begåtts i sådan verksamhet. förekom sju sådana ärenden. Det innebär att en ändring sannolikt inte kommer att träffa särskilt många fall. För de fall som träffas kan det dock finnas mycket starka skäl utifrån djurskyddssynpunkt att meddela ett djurförbud. Lagrådet påpekar att utredningen felaktigt utgår från att djurplågeribrottet inte omfattas av åtalsprövningsregeln i 36 kap. 10 a § och framhåller att djurplågeribrott som begåtts av grov oaktsamhet omfattas av regeln. Enligt Lagrådet framstår det mot den bakgrunden som en lucka att frågan om åtalsregelns betydelse för möjligheten att meddela djurförbud vid djurplågeri inte synes ha övervägts närmare. Regeringen konstaterar dock att brott som skett genom medveten oaktsamhet ges som exempel på när åtal kan vara påkallat från allmän synpunkt (prop. 2005/06:59 Företagsbot s. 63). Även om grov oaktsamhet i och för sig kan omfatta även omedveten oaktsamhet bedömer regeringen därför att det bör vara ovanligt att en tillämpning av åtalsprövningsregeln i 36 kap. 10 a § leder till att djurplågeri endast sanktioneras med företagsbot. Frågan om dessa fall bör kunna ligga till grund för beslut om djurförbud kan övervägas i ett annat sammanhang om det skulle finnas behov av det. I enlighet med tidigare förarbetsuttalanden (se prop. 2017/18:147 s. 218) bör det också i 9 kap. 1 § första stycket djurskyddslagen förtydligas att djurförbud ska meddelas en fysisk – och inte en juridisk – person. Regeringens förslag: Ett beslut om sanktionsavgift som har meddelats en fysisk person ska leda till djurförbud om det är befogat från djurskyddssynpunkt. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Flera av de remissinstanser som kommenterar förslaget tillstyrker det, är positiva till det eller har inga invändningar mot det. Dessa är , länsstyrelserna i , , och , , , Djurens Rätt, Djurskyddet i län ser också positivt på förslaget men bedömer att den praktiska användningen av bestämmelsen kommer att vara liten eftersom sanktionsväxling endast ska användas vid mindre allvarliga brott som inte riskerar att orsaka lidande för djuren. Ett djurförbud är ett beslut som är ingripande för den enskilde och tillämpas således efter mycket allvarliga överträdelser av djurskyddslagen. föreslås omfattas av sanktionsväxling bör rimligtvis leda till före- lägganden enligt 8 kap. 9 § djurskyddslagen och överträdelser av ett sådant utgör redan ett rekvisit för djurförbud. (SVA) framför liknande synpunkter. i befarar att förslaget kommer att leda till att länsstyrelserna gör olika bedömningar, vilket inte är rättssäkert. anser att rättsväsendet, som prövar de fall som skulle omfattas av det föreslagna systemet med sanktionsavgifter, är rätt instans för dessa fall. i ställer sig tveksam till att flera sanktionsavgifter för mindre allvarliga brister ska kunna medföra en Ett sådant förfarande riskerar att medföra att institutet djurförbud betraktas som ett straff och inte som den före- byggande framåtsyftande åtgärd som det faktiskt är. Även Svenska Köttföretagen, Gård & Djurhälsan, SVA och () är negativa till förslaget och anser att det är orimligt och oproportionerligt att djurförbud ska kunna följa på de föreslagna överträdelserna, dvs. mindre allvarliga överträdelser i en i övrigt välskött verksamhet där det inte ska ha funnits risk för djurlidande, försämrat djurskydd eller bristfällig djurvälfärd och där utredning inte ska Även Växa är negativa till förslaget och anser att det är rättsosäkert att grunda ett djurförbud på en sanktionsavgift. med hänsyn till att den som accepterar en sanktionsavgift kanske inte förstår att det kan få så långtgående konsekvenser eller att det kan finnas skäl att få saken prövad. Det blir också motsägelsefullt att sanktions- avgifter, som ska användas vid mindre allvarliga överträdelser, i nästa steg ska kunna leda till djurförbud. Det innebär en risk för bristande rättssäkerhet att så långtgående beslut som djurförbud kan fattas utan någon rättslig prövning utöver kontrollmyndighetens. Skälen för regeringens förslag: Enligt förslaget om sanktionsväxling i avsnitt 6 ska vissa överträdelser som är straffbelagda enligt 10 kap. 4 och 5 §§ djurskyddslagen i stället beivras med sanktionsavgift. dagsläget kan alltså en person som döms för en överträdelse av dessa bestämmelser meddelas djurförbud enligt bestämmelsen i 9 kap. 1 § första stycket 6 djurskyddslagen. Frågan är om överträdelser av dessa bestäm- melser ska kunna leda till djurförbud även efter att dessa har avkrimina- liserats och i stället sanktioneras genom sanktionsavgift enligt regeringens De bestämmelser som valts ut för sanktionsväxling är sådana att de inte har någon nära koppling till ett mer direkt djurlidande. ifrågasättas, som Svenska Köttföretagen, Gård & Djurhälsan, SVA, SLU och i län gör, om det är rimligt att sanktionsavgifter, som ska användas vid mindre allvarliga överträdelser, i nästa steg ska kunna leda till djurförbud. Enligt bestämmelsen i 9 kap. 1 § första stycket 6 djurskyddslagen krävs det dock att ett djurförbud är befogat från djurskyddssynpunkt. Det ska alltså göras en prövning av om förutsättningar för djurförbud föreligger i varje enskilt fall. Är det fråga om endast lindriga fall av regelöverträdelser bör djurförbud inte komma i fråga. Regeringen bedömer därför att det inte är oproportionerligt att låta sanktionsavgifter ligga till grund för djurförbud i de få fall det blir aktuellt. Som bl.a. i län påpekar är det sannolikt så att den praktiska användningen av bestämmelsen kommer att vara liten eftersom de bestämmelser som omfattas av sanktionsväxling avser mindre allvarliga brott som inte riskerar att orsaka lidande för djuren. Flertalet överträdelser som föreslås omfattas av sanktionsväxling bör rimligtvis leda till förelägganden enligt 8 kap. 9 § djurskyddslagen och överträdelser av ett sådant utgör redan ett rekvisit för djurförbud, vilket i län också framhåller. Även Växa är negativa till förslaget och anser att det är rättsosäkert att grunda ett djurförbud på en sanktionsavgift. Detta särskilt med hänsyn till att den som accepterar en sanktionsavgift kanske inte förstår att det kan få så långtgående konsekvenser eller att det kan finnas skäl att få saken prövad. Växa menar också att det innebär en risk för rättssäkerheten att så långtgående beslut som djurförbud kan fattas utan någon rättslig prövning utöver kontrollmyndighetens. I detta avseende vill regeringen framhålla att såväl ett beslut om sanktionsavgift som ett beslut om djurförbud kan överklagas till förvaltningsdomstol. Även är det möjligt för kontrollmyndigheten att besluta om djurförbud t.ex. på den grunden att ett föreläggande som är av väsentlig betydelse från djurskyddssynpunkt inte har följts. i ställer sig tveksam till att flera sanktionsavgifter för mindre allvarliga brister ska kunna medföra en djurförbudprövning. Ett sådant förfarande riskerar att medföra att institutet djurförbud betraktas som ett straff och inte som den förebyggande framåtsyftande åtgärd som det faktiskt är. Regeringen anser att det är svårt att se att synen på djurförbud skulle ändras på grund av den föreslagna ändringen. Även ska överträdelse av de aktuella bestämmelserna leda till djurförbud, om det är befogat från djurskyddssynpunkt. i befarar att förslaget kommer att leda till att länsstyrelserna gör olika bedömningar, vilket inte är rättssäkert. anser att rättsväsendet, som prövar de fall som skulle omfattas av det föreslagna systemet med sanktionsavgifter, är rätt instans för dessa fall. Regeringen bedömer i avsnitt 6.5 att kontrollmyndigheterna bör ansvara för att utfärda sanktionsavgifter. Regeringen anser också att det finns goda möjligheter att åstadkomma en enhetlig praxis bland länsstyrelserna. Det är som fattar beslut om djurförbud även och ingen ändring föreslås avseende detta. Även med beaktande av invändningarna ovan instämmer regeringen i utredningens slutsats att det även fortsatt bör vara möjligt att besluta om djurförbud för personer som överträtt de bestämmelser som enligt regeringens förslag kommer att avkriminaliseras och sanktioneras genom sanktionsavgift. I likhet med förslaget avseende företagsbot och djurförbud, rör det sig om en ändring som sannolikt kommer att träffa ett fåtal 2021/22:18 fall. Det är ändå viktigt av djurskyddsskäl att det finns en möjlighet att fatta beslut om djurförbud med grund i en sanktionsavgift i de fall det är befogat från djurskyddssynpunkt. Regeringens förslag: Ändringarna i lagarna ska träda i kraft . Utredningens förslag innebar att ändringarna i lagarna skulle träda i kraft . Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser som yttrar sig över förslaget tillstyrker det eller har inga invändningar mot det. Skälen för regeringens förslag: De lagändringar som föreslås bör träda i kraft . 9.2.1Förslaget om ändring i Regeringens bedömning: Den föreslagna ändringen i kräver inte någon särskild övergångsbestämmelse. Utredningens bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser som yttrar sig över förslaget tillstyrker det eller har inga invändningar mot det. Skälen för regeringens bedömning: Av 5 § lagen (1964:163) om införande av följer att ingen får dömas för en gärning för vilken det inte var stadgat straff när den begicks. Vidare följer att straff ska bestämmas efter den lag som gällde när gärningen företogs om inte annan lag, som leder till frihet från straff eller till lindrigare straff, gäller när dom meddelas. Någon särskild övergångsbestämmelse beträffande straffbestämmelsen behövs därför inte. 9.2.2Förslaget om ändring i djurskyddslagen Regeringens förslag: Äldre föreskrifter ska fortfarande gälla för överträdelser som har skett före ikraftträdandet av bestämmelserna om sanktionsavgifter och ändringarna i bestämmelsen om djurförbud. Regeringens bedömning: Förslaget om ändring i djurskyddslagen som gäller kontrollmyndigheternas anmälningsskyldighet bedöms inte kräva någon särskild övergångsbestämmelse. Utredningens förslag och bedömning överensstämmer i sak med Prop. 2021/22:18 regeringens. Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser som yttrar sig över förslaget och bedömningen tillstyrker eller har inga invändningar mot dessa. Skälen för regeringens förslag och bedömning: Förslaget om sanktionsväxling innebär att vissa överträdelser av regelverket ska beivras med sanktionsavgift i stället för straff. De sanktionsavgifter som föreslås ersätta straffpåföljd är formellt sett att anse som lindrigare. Detta bör normalt få genomslag bakåt i tiden i enlighet med 5 § lagen om införande av . Skälet till att överföra vissa överträdelser från det straffrättsliga området till ett system med sanktionsavgifter är dock inte en förändrad syn på överträdelserna i sig. Att bestämmelserna avkriminaliseras ska inte ses som en indikation på att överträdelserna bedöms lindrigare utan syftet är i stället att effektivisera sanktionssystemet. Den lindrigaste lagens princip gör sig således inte särskilt starkt gällande. Det bedöms därför vara mest ändamålsenligt att inte ge bestämmelserna om sanktionsavgifter retroaktiv effekt. Det finns inte heller något formellt hinder mot att i en övergångsbestämmelse göra undantag från regeln i 5 § andra stycket lagen om införande av . Äldre föreskrifter bör i stället fortfarande gälla för överträdelser som skett före den nya lagens ikraftträdande. Förslaget om att en ålagd företagsbot respektive påförd sanktionsavgift ska kunna leda till djurförbud för en fysisk person innebär att djurförbud ska beslutas i delvis andra situationer . Ändringarna ökar djurförbudens tillämpningsområde i jämförelse med dagens bestämmelse. Det kan inte anses lämpligt att beslut om djurförbud meddelas med tillämpning av de nya bestämmelserna om beslutet grundas på omständigheter som har inträffat innan ikraftträdandet av den nya bestämmelsen och som inte skulle ha kunnat ligga till grund för ett beslut om djurförbud enligt den då gällande bestämmelsen. Bestämmelsen om djurförbud bör alltså inte tillämpas retroaktivt till nackdel för den enskilde. Detta följer dock av den föreslagna övergångsbestämmelsen om att äldre föreskrifter bör gälla för överträdelser som skett före den nya lagens ikraftträdande. Förslaget om ändring i djurskyddslagen angående myndigheternas anmälningsskyldighet bedöms inte kräva några särskilda övergångsbestämmelser. Regeringens bedömning: Lagförslagen bedöms stärka djurskyddet och främja en god djurvälfärd samt medföra en mer tids- och resurseffektiv användning av statens resurser. Enskilda personer som håller eller hanterar djur bedöms inte påverkas i någon större omfattning av förslaget. De konsekvenser som kan uppstå begränsas huvudsakligen till att gälla personer som inte följer När det gäller myndigheterna bedöms förslagen framför allt påverka länsstyrelserna. Konsekvenserna för länsstyrelserna och de ytterst begränsade konsekvenser förslagen får för övriga berörda myndigheter och domstolarna, bedöms inte vara större än att de kostnadsökningar som förslaget kan innebära kan finansieras inom befintliga ekonomiska ramar. Förslagen bedöms även innebära vissa positiva effekter för det brottsförebyggande arbetet och jämställdheten mellan kvinnor och män. Utredningens bedömning överensstämmer huvudsakligen med regeringens. Remissinstanserna: och delar utredningens bedömning att förslagen inte kommer att påverka de rättsvårdande myndigheternas kostnader nämnvärt. Kriminalvården instämmer i bedömningen att förslagen kommer att medföra endast marginella kostnadsökningar för myndigheten men anser att förslagen trots detta, sammantaget med andra föreslagna straffskärpningar, kommer att innebära ökade kostnader för Kriminalvården. () och Växa efterlyser en bättre analys av förslagens konsekvenser för djurhållarna och SSR vill även se en bättre analys av konsekvenser för djurskyddet. Se Sambandet bedömer att förslaget om ett grovt djurplågeribrott indirekt kan bidra till ett förverkligande av det sjätte jämställdhetspolitiska delmålet om att mäns våld mot kvinnor ska upphöra. Majoriteten av de länsstyrelser som har fått betänkandet på remiss, Djurens Rätt, Djurskyddet och () bedömer att införandet av sanktionsavgifter kommer att medföra ett ökat behov av resurser till kontrollmyndigheterna. Länsstyrelserna i och pekar på att de flesta överträdelser som föreslås ingå i sanktionsväxlingen hanteras med ett beslut om föreläggande eller förbud och att det med en sanktionsväxling även kommer att tillkomma en utredning om en sanktionsavgift ska tas ut eller inte. i pekar på att kostnader även kan tillkomma för , om är den myndighet som ska besluta om sanktionsavgifter när brister upptäcks av officiella veterinärer på slakterierna. Länsstyrelserna i , och samt SLU anser att det finns en risk för att besluten om sanktionsavgifter överklagas, vilket kan leda till kostnader också för domstolarna. pekar på att det, beroende på ärendemängd, kan uppstå kostnader för för indrivning av sanktionsavgifter för att utveckla sina tekniska system. i och bedömer att en sanktionsväxling behöver föregås av utbildningsinsatser för att bedömningarna om sanktionsavgifter ska vara likriktade. i bedömer att införandet av sanktionsavgifter kan medföra en ökad hotbild mot djurskyddshandläggare och därmed en försämrad arbetsmiljö för dem. Detta kan medföra ett utökat behov av polishandräckning och därmed även påverka . i bedömer att även förslaget om kontrollmyndigheternas anmälningsskyldighet kommer att leda till en ökad arbetsbelastning för kontrollmyndigheterna. Skälen för regeringens bedömning Lagförslagens syfte och berörda aktörer Lagförslagen syftar till att få till stånd lämpliga och proportionerliga straffbestämmelser och sanktioner vid brott mot djur samt en mer ändamålsenlig och effektiv användning av statens resurser. bedöms framför allt beröra djurhållare och andra personer som ansvarar för eller hanterar djur, kontrollmyndigheter och rättsväsendet. avsnitt redovisas vilka konsekvenser förslagen bedöms få för de ovan nämnda kategorierna av aktörer samt för djurskyddet, det brottsföre- byggande arbetet, arbetsmiljön, jämställdheten mellan kvinnor och män Förslagen bedöms inte medföra några konsekvenser för miljön eller för små företags arbetsförutsättningar, konkurrensförmåga eller villkor i övrigt i förhållande till större företag. Införandet av en gradindelning av djurplågeribrottet, en ny straffskala för grovt brott som spänner mellan fängelse i lägst och högst fyra år samt regeringens uttalanden i denna proposition om det grova djurplågeribrottets artvärde, bedöms sammantaget medföra ett mer proportionerligt sanktionssystem och en mer enhetlig och nyanserad rättstillämpning och straffmätning. De allvarligare fallen av djurplågeri- brott får ett strängare straff och därmed en mer kännbar påföljd. Brottsbeteckningen grovt djurplågeri och uttalandena om artbrott bidrar dessutom till att på ett tydligare sätt understryka brottets allvar. kan mot den bakgrunden även antas medföra vissa positiva effekter för det Den strängare synen från samhällets sida på de allvarligaste djur- plågeribrotten bör vidare kunna ge en signal till myndigheter och andra aktörer i samhället att prioritera åtgärder som syftar till att förebygga och bekämpa sådan brottslighet. Den föreslagna straffskalan för grovt djur- plågeri innebär även att preskriptionstiden för brott och de brotts- bekämpande myndigheternas tillgång till tvångsmedel ökar för de gärningar som är att bedöma som grova brott. Det kan bidra till att under- lätta utredning och lagföring av dessa brott. djurplågeri , då det svåraste straffet för brottet är fängelse i högst två år (se 35 kap. 1 § första stycket 2 ). För brott som har fyra år som det svåraste straffet i straffskalan gäller i stället en preskriptionstid om (se 35 kap. 1 § första stycket 3 ). heten och innebär den skärpta straffskalan att hemliga tvångsmedel, så som hemlig avlyssning av elektronisk kommuni- kation och hemlig kameraövervakning, kan användas under förunder- sökningen vid riktigt allvarliga djurplågeribrott, dvs. kan antas ha ett straffvärde som överstiger fängelse (27 kap. 18 § andra stycket 4 respektive 20 a § andra stycket 4 ). Sammantaget bör reformen enligt regeringens bedömning innebära ett stärkt skydd för djur. Förslaget innebär inte några utökade skyldigheter för enskilda personer. Djurhållare som följer regelverket kommer därför inte drabbas av några negativa effekter till följd av förslaget. För den som bryter 2021/22:18 djurplågeribestämmelsen på ett sådant sätt att brottet är att bedöma som grovt och medför fängelse eller andra ingripande påföljder, innebär förslaget dock kännbara konsekvenser, vilket är syftet med reformen. Förslaget bedöms indirekt bidra till ett förverkligande av det sjätte jämställdhetsmålet om att mäns våld mot kvinnor ska upphöra. Detta mot bakgrund av att det inte sällan förekommer att våld mot djur används som ett verktyg för att påverka och skada den våldsutsatta personen i nära relationer där det förekommer våld. Avsikten med förslagen är inte att generellt skärpa straffen för djurplågeribrott utan att straffen för de allvarligaste fallen av djurplågeri ska skärpas. I och med att straffen för de allvarligaste fallen skärps, kommer fler lagöverträdare att dömas till fängelse. Strafftiderna för de lagöverträdare som döms till fängelse kommer vidare att bli längre. Av statistik från , som nämns i avsnitt 5.2, framgår att den vanligaste förekommande påföljden för djurplågeribrott är dagsböter. Villkorlig dom är den näst vanligaste påföljden och påföljden bestäms mycket sällan till fängelse. Av utredningens praxisgenomgång följer att antalet domar där djurplågeribrottet bedöms ha ett straffvärde som överstiger bötesnivån uppgår till ca 20–35 stycken . Av dessa bedöms ungefär 10–15 stycken kunna komma att bedömas som grovt djurplågeribrott enligt förslaget i denna proposition. I de fallen skulle det alltså bli fråga om en fängelsepåföljd eller en annan mer ingripande icke frihetsberövande påföljd. bestäms påföljden till en mer ingripande påföljd än villkorlig dom och böter i färre än fem fall . Det innebär att antalet fall med en allvarligare påföljd än villkorlig dom i kombination med böter skulle öka med ca 5–10 fall . Det är dock svårt att med säkerhet uttala sig om hur stor ökningen av antalet domar där påföljden bestäms till en mer ingripande påföljd än villkorlig dom och böter kan komma att bli och i vilken omfattning längden på fängelsestraffen kommer att öka. Den sammantagna effekten av förslagen beror förstås på hur domstolarna kommer att tillämpa den nya lagstiftningen. Uppgifterna om antalet fall får därför ses som en grov uppskattning. Konsekvenser för myndigheterna av ändringen när det gäller det grova djurplågeribrottet Till skillnad från villkorlig dom och böter innebär fängelse, och de mer ingripande frivårdspåföljderna, ökade kostnader för Kriminalvården.