prop · H803176 · 2021-04-13 00:00:00 — Om kvinnan är död och hon inte varaktigt har sammanbott med barnet och inte heller efter barnets födelse har bekräftat att barnet är hennes, har den avlidnes make eller registrerade partner och var och en som jämte eller näst efter barnet är berättigad till arv efter kvinnan rätt att väcka talan om att kvinnan inte är förälder till barnet. Efterlämnar den avlidne förutom make eller registrerad partner sådana arvingar som avses i 3 kap. 2 § , har var och en av dem rätt att väcka talan under samma förutsättningar. Någon rätt att väcka talan finns inte, om det vid kvinnans död har gått från det att talan, som grundats på att kvinnan är förälder till barnet, har väckts mot henne och hon har fått del därav eller om har gått sedan anspråk på samma grund har framställts mot kvinnans dödsbo. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om talerätt i mål om hävande av ett presumerat föräldraskap enligt 1 kap. 9 § och mot vem en sådan talan ska riktas när den väcks av den kvinna som anses som förälder enligt presumtionen. Bestämmelserna motsvarar vad som enligt 1 § gäller i fråga om hävande av ett presumerat faderskap (jfr prop. 1975/76:170 s. 168 f. 2020/21:176 och prop. 1986/87:86 s. 81 f.). Den hittillsvarande 14 § får en ny beteckning, 18 §. Övervägandena finns i avsnitt 4.2. 15 § Vill ett barn att rätten ska förklara att en viss kvinna som på grund av äktenskap eller registrerat partnerskap ska anses som barnets förälder enligt 1 kap. 9 § inte är det, ska barnet väcka talan om detta mot kvinnan eller, om hon är död, hennes arvingar. Om kvinnan förutom make eller registrerad partner efterlämnar sådana arvingar som avses i 3 kap. 2 § , ska talan, när det gäller dem, riktas mot den eller dem som har den bästa arvsrätten efter kvinnan när talan väcks. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om talerätt i mål om hävande av ett presumerat föräldraskap enligt 1 kap. 9 § och mot vem en sådan talan ska riktas när den väcks av barnet. Bestämmelserna motsvarar vad som enligt 2 § gäller i fråga om hävande av ett presumerat faderskap. Övervägandena finns i avsnitt 4.2. 16 § En talan som avses i 14 eller 15 § får väckas vid rätten i den ort där barnet har sin hemvist eller, om barnet har avlidit, vid den rätt som har att ta upp tvist om arv efter barnet. Om det inte finns någon annan behörig domstol, ska målet tas upp av . Detsamma gäller en talan enligt 1 kap. 4 b § om att en bekräftelse av föräldraskap enligt 1 kap. 9 § saknar verkan mot den som har lämnat den. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om behörig domstol i mål om hävande av föräldraskap enligt 1 kap. 9 §. Bestämmelserna motsvarar vad som enligt 3 § gäller i fråga om hävande av ett faderskap. Övervägandena finns i avsnitt 4.2. I första stycket anges vilken domstol som är behörig att pröva en talan om hävande av ett föräldraskap som följer av presumtionen i 1 kap. 9 § första stycket. I andra stycket, vars innehåll i sak motsvarar hittillsvarande 14 § första stycket, regleras vilken domstol som är behörig att pröva en talan enligt 1 kap. 4 b § om att en bekräftelse av ett föräldraskap enligt 1 kap. 9 § saknar verkan mot den som har lämnat den (se prop. 2004/05:137 s. 61). 17 § Om en part i ett mål som avses i 14 eller 15 § är underårig, får förmyndaren eller en god man, om en sådan ska förordnas enligt 11 kap., föra partens talan. Modern ska höras i målet, om det kan ske. I paragrafen, som är ny, finns bestämmelser om vem som får föra talan för en underårig part i mål om hävande av ett presumerat föräldraskap enligt 1 kap. 9 § och om hörande av modern. Bestämmelserna motsvarar vad som enligt 4 § gäller vid hävande av ett presumerat faderskap. Övervägandena finns i avsnitt 4.2. Mål om fastställande av föräldraskap enligt 1 kap. 9 § 18 § En talan om fastställande av föräldraskap enligt 1 kap. 9 § väcks av barnet. I fall som avses i 2 kap. 8 a § förs barnets talan av socialnämnden. Har modern vårdnaden om barnet, får hon alltid föra barnets talan, även om hon inte har uppnått myndig ålder. En talan får vidare alltid föras av en särskilt förordnad vårdnads- havare eller en tillfällig vårdnadshavare för barnet. Det som sägs i 6–13 §§ om fastställande av faderskap tillämpas också i fråga om fastställande av föräldraskap. I paragrafen, som i hittillsvarande lydelse betecknas 14 §, finns bestämmelser om rättegången i mål om fastställande av ett föräldraskap enligt Bestämmelserna om talan om hävande av föräldraskap i hittillsvarande första stycket flyttas till 16 § andra stycket. Övervägandena finns i avsnitt 4.2. Förening av mål vid talan om hävande av föräldraskap enligt 1 kap. 9 § 19 § Även om en viss kvinna på grund av äktenskap eller registrerat partnerskap ska anses som ett barns förälder enligt 1 kap. 9 § får, under förutsättning att en talan om att kvinnan inte är barnets förälder har väckts och ännu inte prövats, talan om fastställande av att någon annan är far till barnet eller ska anses som barnets förälder enligt 1 kap. 9 § väckas vid samma domstol. Målen ska då handläggas i en rättegång. Bifalls talan i båda målen som avses i första stycket, ska vid prövning i högre rätt frågan om fastställande av faderskapet eller föräldraskapet prövas, även om domen inte har överklagats i den delen. I paragrafen, som är ny, finns bestämmelser om förening av mål om hävande av ett presumerat föräldraskap enligt 1 kap. 9 § och mål om fastställande av faderskap eller föräldraskap enligt 1 kap. 9 § för en annan person. Bestämmelserna motsvarar vad som enligt 13 § gäller i fall då talan om hävande av ett presumerat faderskap har väckts (jfr prop. 1975/76:170 s. 138 f., 176 f. och 311 f.). Övervägandena finns i avsnitt 4.2. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Äldre föreskrifter gäller fortfarande för en bekräftelse av föräldraskap till ett barn som har fötts före ikraftträdandet. Enligt första punkten träder de nya reglerna i kraft . Eftersom bestämmelserna om presumerat föräldraskap enligt 1 kap. 9 § och presumerat moderskap och faderskap när en förälder eller båda har ändrat könstillhörighet tar sikte på förhållandena när barnet föds innebär det att de nya presumtionerna kommer att gälla för barn som föds eller . Enligt andra punkten ska äldre föreskrifter gälla för en bekräftelse av föräldraskap till ett barn som har fötts före ikraftträdandet. Det innebär att bekräftelsen inte kan göras digitalt avseende ett barn som fötts före , även om bekräftelsen görs efter den tidpunkten. Det innebär också att de nya reglerna avseende en bekräftelse som ska godkännas av socialnämnden inte ska tillämpas i det fallet. I stället ska de äldre föreskrifterna tillämpas, vilket innebär att bekräftelsen ska vara bevittnad av två personer. Övervägandena finns i avsnitt 8. Förslaget till lag om ändring i lagen (1958:642) om blodundersökning m.m. vid utredning av Lagen byter namn till lagen om rättsgenetisk undersökning vid utredning Begreppet rättsgenetisk undersökning införs genomgående i lagen och används teknikneutralt, dvs. det specificeras inte att undersök- ningen behöver utföras med en viss analys- eller provtagningsmetod. rättsgenetisk undersökning avser undersökning av en enskilds arvsanlag. Det innebär att s.k. antropologiska undersökningar, som inte längre utförs, utmönstras från lagens tillämpningsområde. Det framgår av förordning att undersökningar utförs av och att verkställighetsföre- skrifter till lagen kan meddelas av regeringen eller nämnda myndighet. 1 § I denna lag finns bestämmelser om rättsgenetisk undersökning vid utredning av faderskap enligt . En sådan undersökning får endast innefatta provtagning som kan ske utan Paragrafen, som är ny, anger lagens tillämpningsområde. finns i avsnitt 7.2. Av första stycket framgår att lagen innehåller bestämmelser om rätts- genetisk undersökning vid utredning av faderskap enligt . En rättsgenetisk undersökning avser undersökning av en enskilds arvs- Med utredning av faderskap enligt avses den utred- ning som görs av socialnämnden eller inom ramen för en prövning i dom- Regler om detta finns i 2 och 3 kap. . Enligt 2 kap. 6 § bör socialnämnden under vissa förhållanden verka för att en faderskapsundersökning äger rum. En förutsättning för att en rätts- genetisk undersökning ska göras på socialnämndens initiativ är att parterna medverkar frivilligt till det. Andra undersökningar som genomförs på initiativ av socialnämnden, t.ex. en släktundersökning, faller utanför Detsamma gäller undersökningar som genom- förs på uppdrag av en enskild. Förutsättningarna för en domstol att besluta om en rättsgenetisk undersökning, och i vissa fall om tvångsmedel för undersökningens genomförande, regleras i förevarande lag. Lagen är alltså tillämplig vid faderskapsutredningar enligt föräldrabal- ken där den genetiska kopplingen är relevant för det rättsliga faderskapet. En sådan genetisk koppling kan vara relevant att utreda även när det gäller en person som på grund av ändrad könstillhörighet ska anses som barnets Att bestämmelserna i lagen kan tillämpas i ett sådant fall framgår av 1 kap. 14 § första stycket . I andra stycket tydliggörs att en rättsgenetisk undersökning endast får innefatta prov som kan tas utan nämnvärt men. Blodprov och salivprov, som är de provtagningsmetoder som i princip uteslutande används , är exempel på prov som kan tas utan nämnvärt men och som den enskilde därmed får tåla. När det gäller vävnadsprov från avlidna finns särskilda bestämmelser i 2 § andra stycket. 2 § I mål om förklaring att en viss man som på grund av äktenskap ska anses som far till ett barn inte är det eller om fastställande av faderskap får rätten på begäran av någon av parterna eller när det annars behövs besluta om en rättsgenetisk Prop. 2020/21:176 undersökning. Beslutet får avse barnet, modern samt, i mål om förklaring att en viss man inte är far, mannen i äktenskapet och, i mål om fastställande av faderskap, den man mot vilken talan förs. Om det finns anledning att anta att någon annan man har haft samlag med modern då barnet kan ha tillkommit, får beslutet avse också honom. Innan ett beslut enligt detta stycke meddelas, ska den som beslutet skulle avse ges tillfälle att yttra sig. Om den man som talan om fastställande av faderskap avser är avliden, får rätten besluta att en rättsgenetisk undersökning ska göras med hjälp av humanbiologisk vävnad från den avlidne. Ett sådant beslut får meddelas endast om det finns anledning att anta att mannen har haft samlag med modern då barnet kan ha tillkommit och skälen för åtgärden uppväger det intrång eller men i övrigt som åtgärden innebär i förhållande till den frid som bör tillkomma den avlidne eller för något annat motstående intresse. Ett beslut om rättsgenetisk undersökning enligt andra stycket får överklagas särskilt. Beslutet får dock verkställas , om inte annat beslutas av högre rätt. Paragrafen, som i hittillsvarande lydelse betecknas 1 §, innehåller bestämmelser om rättsgenetisk undersökning i mål om fastställande av faderskap och mål om hävande av ett presumerat faderskap. Övervägandena finns i avsnitt 7.3. I första stycket ersätts ”blodundersökning eller annan undersökning rörande ärftliga egenskaper som kan ske utan nämnvärt men” med begreppet rättsgenetisk undersökning. För en ytterligare kommentar se inledningen till författningskommentaren och kommentaren till 1 §. Vidare flyttas bestämmelsen i det hittillsvarande andra stycket till förevarande stycke. Övriga ändringar är endast språkliga eller redaktionella. Det nya andra stycket reglerar möjligheten för rätten att besluta att en rättsgenetisk undersökning ska göras med hjälp av humanbiologisk vävnad från en avliden man. Av bestämmelsen framgår att möjligheten bara finns i mål om fastställande av faderskap, när den man som talan om fastställande av faderskap avser är avliden. Ett beslut om undersökning med hjälp av vävnad från den avlidne förutsätter att det finns anledning att anta att mannen har haft samlag med modern då barnet kan ha tillkommit. Samma rekvisit finns i första stycket och i 3 §. När det finns anledning att anta att den avlidne mannen har haft samlag med modern , ska rätten övergå till att göra en proportionalitetsprövning. Ett beslut om rättsgenetisk undersökning förutsätter att skälen för åtgärden uppväger det intrång eller men i övrigt som åtgärden innebär i förhållande till den frid som bör tillkomma den avlidne eller för något annat motstående intresse. Rätten ska utifrån omständigheterna i det enskilda fallet göra en avvägning mellan de olika intressen som gör sig gällande. Vid en tillämpning av proportionalitetsprincipen kan flera olika faktorer behöva vägas in. I den ena vågskålen ligger de skäl som motiverar en rättsgenetisk undersökning, främst barnets rätt till familjerättslig tillhörighet som skyddas av artikel 8 i den europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna (). har i ett avgörande funnit att barnets intresse i detta avseende kan vara så starkt att det är möjligt att på artikel 8 grunda 2020/21:176 ett anspråk på att det ska tas dna-prov på en avliden och begraven mans kvarlevor (Jäggi mot , no. 58757/00, ). kännedom om sina föräldrar skyddas däremot inte av artikel 8 i Europa- konventionen om syftet varken är att skapa en relation med föräldrarna eller få klarhet i sin personliga identitet, utan det endast handlar om att få del av ett arv (mot , no. 36983/97, ). den andra vågskålen ligger de olägenheter som åtgärden kan innebära för något motstående intresse. Den menprövning som ska göras i förhållande till den avlidne mannen avser den frid som bör tillkomma honom (jfr bl.a. rättsfallet RÅ 2007 ref. 16). Övriga omständigheter som kan behöva beaktas är respekten för den avlidnes anhöriga och eventuella religiösa eller etiska aspekter som kan göra sig gällande i det enskilda fallet. den omständigheten att en anhörig motsätter sig en rättsgenetisk undersök- ning är i sig inte tillräckligt för att ett beslut inte ska meddelas. ett exempel på faktorer som kan behöva beaktas vid proportionalitets- prövningen är motstående intressen som värnas av annan lagstiftning. Vilken betydelse som vid prövningen tillmäts ett sådant motstående intresse kan variera, bl.a. beroende på vad lagstiftningen gäller och dess syfte (jfr rättsfallet NJA 2018 s. 852). För att kunna bedöma vilka intressen som finns att beakta i det enskilda fallet, och hur starkt de gör sig gällande, behöver rätten i regel få uppgifter om huruvida det finns ett vävnadsprov från den avlidne mannen som kan tillgängliggöras för rättsgenetisk undersökning. vävnadsprov som tagits exempelvis i samband med obduktion eller på sjukhus efter en undersökning kan finnas bevarade. För det fall det inte finns något vävnadsprov bevarat, men den avlidnes kvarlevor ännu inte har jordfästs, kan det finnas möjlighet att ta ett vävnadsprov från den avlidne för undersökning. Ytterst kan det bli fråga om att undersöka kvar- levor som har begravts. I proportionalitetsbedömningen ligger naturligtvis att en beslutad åtgärd inte bör vara mer ingripande än vad som är nödvändigt för att uppnå syftet med åtgärden. Rätten kan besluta om rättsgenetisk undersökning av humanbiologisk vävnad från den avlidne mannen på begäran av någon av parterna eller om det annars behövs (se första stycket i förevarande paragraf). allmänna regler att parterna i målet ska ges tillfälle att yttra sig innan beslut När den man som en talan om fastställande av faderskap avser har avlidit är mannens eventuella arvingar parter i målet och ska därmed beredas tillfälle att yttra sig över en begäran från barnet om att rätten ska besluta om en rättsgenetisk undersökning (se 3 kap. 6 § ). Om det framkommer att även någon annan än en part kan ha uppgifter av betydelse för målets utredning, är rätten oförhindrad att hämta in sådana Anhöriga och andra som stått den avlidne mannen nära, t.ex. en sambo, kan ha uppgifter av betydelse för bedömningen av om det kan antas att mannen har haft samlag med modern då barnet kan ha tillkommit eller för proportionalitetsprövningen, exempelvis uppgifter om bevarade vävnadsprov från mannen. Enligt tredje stycket, som är nytt, får ett beslut om rättsgenetisk under- sökning med hjälp av humanbiologisk vävnad från en avliden man över- Beslutet får dock verkställas , om inte högre rätt Skäl för ett sådant beslut av högre rätt (s.k. inhibition) får typiskt sett anses finnas om det överklagade beslutet innebär att en rätts- genetisk undersökning ska utföras med hjälp av kvarlevor som finns i en Exempel på situationer när skäl för inhibition ofta saknas är om bevarade vävnadsprover riskerar att gå förlorade under handläggningen av överklagandet eller när beslutet innebär att prov ska tas på mannens ännu inte begravda kvarlevor. 3 § Har ett faderskap fastställts genom bekräftelse eller dom som har fått laga kraft, får rätten besluta om en rättsgenetisk undersökning, om det efter bekräftelsen eller domen har framkommit omständigheter som ger anledning att anta att någon annan man än den som har fastställts vara far har haft samlag med modern då barnet kan ha tillkommit. Beslutet får avse barnet, modern, den man som har fastställts vara far och den andre mannen. Om faderskapet har fastställts genom bekräftelse, får ett beslut enligt första stycket meddelas i mål om att bekräftelsen saknar verkan mot den som har lämnat den. sådant beslut får begäras av någon av parterna i målet. Om en talan om att bekräf- telsen saknar verkan inte har väckts, prövas frågan om beslut enligt första stycket enligt lagen (1996:242) om domstolsärenden. Ett sådant beslut får begäras av den som kan vara part i ett mål om att bekräftelsen saknar verkan. Om faderskapet har fastställts genom dom som har fått laga kraft, prövas frågan om beslut enligt första stycket enligt lagen om domstolsärenden. Ett sådant beslut får begäras av någon av parterna i det tidigare målet. Innan ett beslut enligt första stycket meddelas, ska den som beslutet skulle avse ges tillfälle att yttra sig. I paragrafen, som i hittillsvarande lydelse betecknas 1 a §, finns regler om rättsgenetisk undersökning sedan ett faderskap har fastställts genom en bekräftelse eller en dom som har fått laga kraft. Ändringen i första stycket innebär att hänvisningen till 1 § tas bort och i stället framgår det av bestämmelsen att rätten får besluta om rättsgenetisk Även övriga ändringar är språkliga eller redaktionella. 4 § Ett beslut om rättsgenetisk undersökning i ett ärende som enligt 3 § handläggs enligt lagen (1996:242) om domstolsärenden får överklagas särskilt. avskrivas när ett utlåtande över undersökningen har avgetts eller frågan om undersökning har förfallit. Ett ärende som avses i första stycket tas upp av rätten i den ort där barnet har sin hemvist eller, om barnet har avlidit, av den rätt som har att ta upp tvist om arv efter Om det inte finns någon annan behörig domstol, tas ärendet upp av Paragrafen, som i hittillsvarande lydelse betecknas 1 b §, innehåller vissa processuella bestämmelser som gäller när en fråga om rättsgenetisk under- sökning handläggs som ett domstolsärende. Övervägandena finns i avsnitt Första stycket ändras till följd av att hittillsvarande 1 a § ändrar beteck- ning till 3 § och får ändrad lydelse. Även övriga ändringar är språkliga eller redaktionella. 5 § Rätten får vid vite förelägga den som ett beslut om rättsgenetisk undersökning avser att med intyg från en behörig inrättning visa att ett sådant prov som behövs för undersökningen har tagits på honom eller henne. I fråga om barn som inte har fyllt ska i stället barnets vårdnadshavare föreläggas. 2020/21:176 Paragrafen, som i hittillsvarande lydelse betecknas 2 §, innehåller regler om vitesföreläggande. Övervägandena finns i avsnitt 7.1. I paragrafen införs begreppet rättsgenetisk undersökning. Vidare byts termen sakkunnig ut mot termen inrättning för att bättre återspegla att provtagning ofta utförs av andra än medicinskt sakkunniga och därmed även vid andra inrättningar än vårdinrättningar. Exempelvis förekommer det att salivprov (s.k. munskrap) lämnas inför en utsedd handläggare vid socialnämnden. Prov kan också under vissa förhållanden lämnas inför personal vid en utlandsmyndighet (se 3 kap. 17 § förordningen [2014:115] med instruktion för utrikesrepresentationen). Övriga ändringar är språkliga eller redaktionella. Allmänna bestämmelser om vite finns i lagen (1985:206) om viten. 6 § Om ett föreläggande vid vite enligt 5 § inte följs, får rätten i stället för att besluta ett nytt sådant föreläggande besluta om biträde av för att provtagningen ska komma till stånd. I fråga om barn som inte har fyllt får beslut om biträde av meddelas endast om det finns särskilda skäl. Sådant biträde får inte lämnas om det finns risk för att barnet ska ta skada av det. Om kostnaden för biträde av har betalats av allmänna medel, ska den som har varit föremål för biträdet betala tillbaka kostnaden till staten. I fråga om barn som inte har fyllt ska betalningsskyldigheten i stället fullgöras av barnets vårdnadshavare. Det belopp som ska betalas tillbaka får sättas ned helt eller delvis, om det finns särskilda skäl. Paragrafen, som i hittillsvarande lydelse betecknas 2 a §, reglerar förutsättningarna för rätten att besluta om biträde av för att en provtagning ska genomföras. Övervägandena finns i avsnitt 7.4. I första stycket byts ordet undersökning ut mot ordet provtagning. Någon ändring i sak är inte avsedd. Vidare ändras hänvisningen till följd av att hittillsvarande 2 § ändrar beteckning till 5 §. I andra stycket tas kravet på att risken inte ska vara ringa bort. Det innebär att det är tillräckligt att det finns en risk för att barnet ska ta skada av åtgärden för att ska avstå från att lämna biträde för att en provtagning ska bli av. En ny bestämmelse om jämkning av en enskilds återbetalningsskyldighet till staten avseende kostnaden för polisbiträde införs i tredje stycket tredje meningen. Av bestämmelsen framgår att beloppet som den enskilde ska betala tillbaka får sättas ned helt eller delvis, om det finns särskilda skäl. Genom rekvisitet särskilda skäl markeras att utgångspunkten är att återbetalning ska ske och att skälen för jämkning bör göra sig gällande med viss styrka för att nedsättning av betalningsskyldigheten ska komma i fråga. Den enskildes ekonomiska förhållanden bör därför typiskt sett inte vara ensamt avgörande. Exempel på andra faktorer som rätten kan beakta vid bedömningen av om det finns särskilda skäl för jämkning är den enskildes personliga förhållanden och de omständigheter som har föranlett kostnaden (jfr prop. 1982/83:165 s. 36). Övriga ändringar är språkliga eller redaktionella. 7 § Kostnaden för provtagning och undersökning av prov som sker efter beslut av rätten enligt denna lag eller på initiativ av socialnämnden enligt 2 kap. 6 § ska betalas av staten. I paragrafen, som i hittillsvarande lydelse betecknas 3 §, regleras vem som Prop. 2020/21:176 ska betala kostnaden för en rättsgenetisk undersökning vid utredning av Övervägandena finns i avsnitt 7.5. Ändringen i paragrafen innebär att kostnaden för provtagning och under- sökning ska betalas av staten, oavsett om det är rätten som har beslutat om rättsgenetisk undersökning enligt förevarande lag eller om en sådan undersökning har gjorts på initiativ av socialnämnden enligt 2 kap. 6 § . En undersökning som har tillkommit i annan ordning än med tillämpning av nämnda bestämmelser ersätts liksom inte (jfr t.ex. rättsfallen NJA 1988 s. 491 och NJA 2013 N 8). Liksom enligt hittillsvarande ordning är ersättning för inställelse till provtagning inte en ersättningsgill kostnad (prop. 1996/97:9 s. 151 f.). Eventuella kostnader för att tillgängliggöra vävnadsprov från en avliden man, t.ex. kostnaden för att gräva upp kvarlevor, får däremot anses ingå i kostnaden för provtagning. En följd av ändringen är att kostnaden för undersökningarna finansieras genom anslag i stället för genom avgifter. 1.Denna lag träder i kraft .