prop · H90341 · 2021-11-02 00:00:00 — Detta är av betydelse för att ska kunna fullgöra sin penningpolitiska uppgift, men också för att den ska kunna bidra till ett stabilt och effektivt finansiellt system. Den ekonomiska utvecklingen och utvecklingen på de finansiella marknaderna kan dock även ha betydelse för arbete med kontanter respektive krisberedskap och höjd beredskap. Den globala ekonomiska utvecklingen kan, förutom penningpolitik och det finansiella systemet, påverka internationella arbete. Utveck- lingen på valutamarknaden påverkar även valutariskerna i valutareserven. En väl fungerande omvärldsbevakning är således av betydelse också i fråga om . Omvärldsbevakningen har därmed betydelse för uppgifter i stort. Om samhällsekonomin utvecklas på ett ohållbart sätt, t.ex. vad gäller klimatpåverkan, kan det innebära ett långsiktigt hot mot såväl den ekonomiska utvecklingen i stort som stabiliteten i det finansiella systemet. Med en hållbar utveckling avses långsiktig miljömässig, social och ekonomisk utveckling. För att det finansiella systemet ska fungera väl och kunna utföra sina grundläggande funktioner som kapitalförsörjning och riskhantering, krävs att hänsyn tas till risker som kan hota en hållbar ut- veckling. Sådana hållbarhetsrisker kan påverka t.ex. försäkringsmark- naden och värdet på finansiella tillgångar som exempelvis banker har. En centralbank har genom sina uppgifter goda förutsättningar att analysera och ta initiativ till diskussioner kring hållbarhetsfrågor i det finansiella systemet. bör delta i diskussioner med andra centralbanker om implikationerna av klimatförändringarna. Det kan nämnas att det finns ett nätverk för centralbanker vad gäller miljöhänsyn inom det finansiella Prop. 2021/22:41 systemet. Bestämmelsen om omvärldsbevakning lag bör föras över till den nya riksbankslagen med den skillnaden att omvärldsbevakningen i stället bör ta sikte på den allmänna ekonomiska utvecklingen och utvecklingen på de finansiella marknaderna. bör dessutom identifiera de hot mot en hållbar utveckling som påverkar förutsättningarna för verksamheten enligt den nya riksbankslagen. Regeringens förslag: ska få bedriva och ekonomiskt bidra till forskning som har betydelse för myndighetens verksamhet. Utredningens förslag överensstämmer delvis med regeringens förslag. Utredningen föreslår inte att ska få bidra ekonomiskt till forskning som har betydelse för myndighetens verksamhet. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot det. direktion anser att frågan om ska få ekonom- iskt bidra till forskning som är av betydelse för myndighetens verksamhet behöver regleras. Skälen för regeringens förslag: lag finns inga bestämmelser om forskning. bedriver emellertid forskningsverksamhet, själv eller genom någon annan, och bidrar ekonomiskt till forskning, t.ex. priset i ekonomisk vetenskap till minne. För att ska få bedriva forskningsverksamhet som har betyd- else för verksamheten, bör det införas en bestämmelse om detta i den nya riksbankslagen. I likhet med direktion anser regeringen att det uttryckligen bör framgå av lagen att får bidra ekonomiskt till forskning som har betydelse för verksamheten. Regeringens förslag: Det ska i den nya riksbankslagen tas in en upp- lysning om att en av grundläggande uppgifter är att samla in den statistik som behövs enligt stadgan för Europeiska centralbanks- systemet och . ska löpande framställa och offentliggöra statistik över finansmarknaderna, betalningsbalanser, och utlandsställningen. ska också få framställa och offentliggöra statistik som behövs för att banken ska kunna utföra sina uppgifter enligt denna lag, eller samarbetet inom Europeiska centralbankssystemet, Banken för internationell betalningsutjämning, eller andra internationella organisationer. 2021/22:41 Utredningens förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot Skälen för regeringens förslag: Enligt unionsrätten är en av Riks- bankens grundläggande uppgifter att samla in den statistik som behövs (artikel 5 i stadgan för europeiska centralbankssystemet och ). Det bör i den nya riksbankslagen införas en upplysning om det. lag finns bestämmelser om statistik. ansvarar för framställning och offentliggörande av statistik över valuta- och kreditför- hållanden, betalningsbalanser och utlandsställningen (6 kap. 4 och 9 §§). Bestämmelserna bör föras över till den nya riksbankslagen. Det innebär att löpande ska framställa och offentliggöra statistik över finansmarknaderna, betalningsbalanser och utlandsställningen. Det är dock inte möjligt att i den nya riksbankslagen uttömmande reglera den statistik som bör få framställa och offentliggöra. Det bör därför införas en bestämmelse som ger stöd för att framställa och offentliggöra statistik som är nödvändig för att banken ska kunna utföra sina uppgifter och befogenheter enligt den nya riksbankslagen. Därutöver behöver ta fram statistik med anledning av samarbetet inom ECBS, BIS, och andra internationella organisationer. Det bör därför i den nya riksbankslagen införas en bestämmelse om att får framställa och offentliggöra statistik i dessa syften. Regeringens förslag: ska få tillhandahålla och offentlig- göra sådana referensvärden som följer av EU:s förordning om referens- värden. ska få ta ut avgifter från de som använder referensvärden som banken tillhandahåller. Banken ska ha rätt att meddela föreskrifter om sådana avgifter. Utredningens förslag överensstämmer i sak med regeringens förslag. Utredningens förslag har emellertid en annan lagteknisk utformning. Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot det. Skälen för regeringens förslag: I och rådets förordning (EU) 2016/1011 av om index som används som referensvärden för finansiella instrument och finansiella avtal eller för att mäta investeringsfonders resultat, och om ändring av direktiven /48/EG och 2014/17/EU och förordning (EU) nr 596/2014 (EU:s förordning om referensvärden) innehåller bestämmelser om tillhandahållare av refer- ensvärden, rapportering av dataunderlag för referensvärden och använd- ning av referensvärden. Kompletterande bestämmelser till EU:s förordning om referensvärden finns i lagen (2018:2024) med kompletterande bestämmelser till EU:s förordning om referensvärden. Centralbanker omfattas inte av EU:s förordning om referensvärden. 2021/22:41 de tillhandahåller referensvärden är de själva ansvariga för att inrätta lämp- liga interna förfaranden som säkrar att dessa referensvärden är rättvisande och inte har utsatts för otillbörlig påverkan samt att de är tillförlitliga och oberoende (skäl 14). Svensk rätt innehåller inte något uttryckligt stöd för att ska få tillhandahålla och offentliggöra sådana referensvärden som avses i EU:s förordning om referensvärden. Det bör därför införas sådana bestämmel- ser. Med en sådan ordning kan ett referensvärde som baseras på faktiska transaktioner och som administreras av en oberoende aktör tillhandahållas och offentliggöras i . För att finansiera verksamheten bör få ta ut avgifter och få meddela föreskrifter om avgifterna. Regeringens förslag: Det överordnade målet för ska vara att upprätthålla varaktigt låg och stabil inflation (prisstabilitetsmålet). Utan att åsidosätta prisstabilitetsmålet ska dessutom bidra till en balanserad utveckling av produktion och sysselsättning (real- ekonomiska hänsyn). Utredningens förslag överensstämmer i sak med regeringens förslag. Utredningens förslag har emellertid en annan lagteknisk utformning. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot det. () anser att prisstabilitetsmålet inte ska vara överordnat realekonomiska hänsyn. , och i efterlyser en redogörelse för avväg- ningen mellan prisstabilitetsmålet och realekonomiska hänsyn, varvid anser att utrymmet att ta realekonomiska hänsyn behöver förtydligas. Skälen för regeringens förslag: Huvudmålet för den gemensamma penning- och valutapolitiken inom EU är att upprätthålla prisstabilitet. Utan att åsidosätta detta mål ska den gemensamma penning- och valuta- politiken understödja den allmänna ekonomiska politiken inom EU. Den allmänna ekonomiska politiken för unionens del syftar i sin tur till att uppnå en hållbar utveckling som bygger på en väl avvägd ekonomisk tillväxt, prisstabilitet, en social marknadsekonomi med hög konkur- renskraft, full sysselsättning, sociala framsteg, en hög miljöskyddsnivå och en bättre miljö (artiklarna 3.3 och 119.2 i fördraget om Europeiska unionen, jfr artikel 282.2 i EUF-fördraget och artikel 2 i ECBS-stadgan). Dessa underordnade mål innebär att realekonomiska hänsyn ska tas. 2021/22:41 Enligt lag ska målet för verksamhet vara att upprätthålla ett fast penningvärde (1 kap. 2 § andra stycket). Bestämmelsen bör föras över till den nya riksbankslagen med den skillnaden att prisstabilitetsmålet bör anpassas till unionsrätten och uttryckas som att målet är att upprätthålla en låg och stabil inflation. Eftersom är en myndighet under förutsätts banken stödja den allmänna inriktningen på den ekonomiska politiken, dvs. ta realekonomiska hänsyn. anger därför vilka realekonomiska hänsyn som banken beaktar i sin penningpolitiska strategi. Det bör emellertid i den nya riksbankslagen klargöras att ska ta realekonomiska hänsyn, dvs. – såvitt avser en centralbanks verksamhet –bidra till en balanserad utveckling av produktion och sysselsättning. Vad gäller förhållandet mellan de två målen, prisstabilitet och realekonomiska hänsyn, följer av unionsrätten att prisstabilitetsmålet ska vara det överordnade målet. Till skillnad från LO anser regeringen därför att det inte finns utrymme för att likställa målen. 8.1.2 Motverkande av finansiella obalanser på kreditmarknaden Regeringens bedömning: bör, inom ramen för penning- politiken, beakta finansiella obalanser på kreditmarknaden och vid behov anpassa den tidsram inom vilken prisstabilitetsmålet ska uppnås. Utredningens bedömning överensstämmer med regeringens bedöm- Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker bedömningen eller har inget att invända mot den. anser att gränsdragningen mellan ansvar för penningpolitik och det finansiella systemet försvåras genom beaktandet av finansiella obalanser på kreditmarknaden. kontoret menar att har ett alltför snävt mandat för att agera mot höga och ökande tillgångspriser. Facken inom industrin påpekar att om anpassar den tidsram inom vilken prisstabilitetsmålet ska uppnås finns det risk för att prisstabilitetsmålets trovärdighet går förlorad. Skälen för regeringens bedömning: Finansiella obalanser på kredit- marknaden kan medföra makroekonomiska och finansiella stabilitets- I är det som ansvarar för olika makro- har också ett allmänt uppdrag att vidta åtgärder för att motverka finansiella obalanser i syfte att stabilisera kreditmarknaden, men med beaktande av åtgärdernas effekt på den ekonomiska utvecklingen (1 § förordningen [2009:93] med instruktion för ansvarar för penningpolitiken. I likhet med anser regeringen att det saknas skäl att frångå den ovan beskrivna ansvarsfördelningen mellan Finansinspek- anser dock att hänsyn till finansiella obalanser ska rymmas inom mandatet för real hänsyn och en Det aktualiserar frågan om vilket utrymme som inom ramen för penningpolitiken bör ha att beakta finansiella obalanser på kreditmarknaden. Penningpolitiken påverkar utbudet av och efterfrågan på krediter, dvs. hushållens och företagens skuldsättning, t.ex. Prop. 2021/22:41 genom styrräntans nivå. Det framstår därför som naturligt att , inom ramen för penningpolitiken, beaktar finansiella obalanser på kredit- marknaden. En förutsättning för detta bör vara att kan upprätt- hålla en varaktigt tillfredsställande trovärdighet för prisstabilitetsmålet. Ytterligare en förutsättning bör vara att den förväntande och sammantagna måluppfyllelsen när det gäller prisstabilitet inklusive realekonomiska hän- syn förbättras. Den sistnämnda förutsättningen innebär också att mot- verkandet av finansiella obalanser inte bör vara ett självständigt, under- ordnat, mål inom ramen för penningpolitiken. anser att gränsdragningen mellan ansvar för penningpolitik och det finansiella systemet försvåras om banken ska få beakta finansiella obalanser på kreditmarknaden inom ramen för penningpolitiken. Regeringen konstaterar att det faktiska utrymmet för att, inom ramen för penningpolitiken, motverka finansiella obalanser på kreditmarknaden inte utgör ett självständigt mål för Riksban- kens verksamhet. I stället handlar det om att inom ramen för prisstabili- tetsmålet och realekonomisk hänsyn beakta finansiella obalanser på kreditmarknaden och vid behov göra anpassningar av den tidsram inom vilken prisstabilitetsmålet ska uppnås. Under förutsättning att är transparent när det gäller den tidsram inom vilken prisstabilitetsmålet ska uppnås gör regeringen, till skillnad från Facken inom industrin, bedömningen att beaktandet av finansiella obalanser på kreditmarknaden stärker prisstabilitetsmålets trovärdighet. Regeringens förslag: ska tillämpa det växelkurssystem som regeringen har beslutat om. Växelkurssystemet ska vara förenligt med prisstabilitetsmålet. Regeringen ska besluta om centralkurs och bandbredd. Utredningens förslag överensstämmer i allt väsentligt med regeringens förslag. Utredningen föreslår att ska tillämpa växelkurs- systemet utan att åsidosätta prisstabilitetsmålet. Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot det. Skälen för regeringens förslag: Regeringen har ansvaret för övergrip- ande valutapolitiska frågor (9 kap. 12 § regeringsformen). Bestämmelser om valutapolitik finns i lagen (1998:1404) om valuta- politik. Av den följer att det är regeringen som beslutar om växelkurs- systemet (fast eller rörlig växelkurs). Vidare framgår att får hemställa att regeringen ska fatta beslut om växelkurssystem och att ska få tillfälle att lämna synpunkter innan regeringen beslutar om växelkurssystem. Om regeringen beslutar om fast växelkurs, dvs. knyter den svenska kronan till en annan valuta eller en korg av valutor, anges genom central- kursen och bandbredden vilket värde som kronan ska ha i förhållande till den andra valutan eller de andra valutorna. Bandbredden är i det samman- hanget skillnaden mellan den övre och nedre växelkurs som kan godtas. 2021/22:41 Innebörden av fastkursarrangemanget är i stor utsträckning beroende av inom vilka gränser som kursen tillåts variera. Det bör därför vara rege- ringen, inte , som beslutar om centralkurs och bandbredd. Enligt lag ska besluta om tillämpningen av växelkurssystemet (7 kap. 1 §). Hur prisstabilitetsmålet ska uppnås är beroende av om det råder fast eller rörlig växelkurs. Vid en fast växelkurs behöver den svenska prisnivån utvecklas i linje med den prisnivå som gäller i det valutaområde som den svenska kronan knyts till. Om den svenska prisnivån utvecklats långsammare än prisnivån i det valutaområde som kronan är knuten till, behöver den svenska prisnivån utvecklas snabbare för att den nominella växelkursen ska kunna upprätthållas . I ett sådant fall ska i stället för att besluta om ett inflationsmål vidta åtgärder som innebär att kursen kan upprätthållas. En fast växelkurs förutsätter att prisstabilitetsmålet kan uppnås genom att kan upprätthålla aktuell kurs och att det råder prisstabilitet i de aktuella valutaområdena. Vid en rörlig växelkurs ska istället en varaktig låg och stabil inflation eftersträvas. Det aktualiserar en precisering av prisstabilitetsmålet som är uttryckt i en procentsats (ett s.k. inflationsmål). I ett sådant fall ska vidta penningpolitiska åtgärder som säkerställer att infla- tionen kan upprätthållas kring en målsatt nivå. För att klargöra sambandet mellan växelkurssystemet och prisstabilitets- målet bör det i den nya riksbankslagen anges att ska tillämpa det växelkurssystem som regeringen beslutar om. Att ska tillämpa växelkurssystemet utan att åsidosätta prisstabilitetsmålet behöver inte komma till uttryck i lagtexten, eftersom prisstabilitetsmålet är målet för penningpolitiken, även om metoderna för att uppnå prisstabilitetsmålet är beroende av om det råder fast eller rörlig växelkurs. Regeringens förslag: ska, efter godkännande, besluta om precisering av prisstabilitetsmålet. Regeringens bedömning: Den nuvarande preciseringen av prisstab- ilitetsmålet – två procents inflation , mätt med konsumentpris- index med fast ränta (KPIF) – bör kunna vara en lämplig precisering av målet tills vidare. bör redovisa den tidsram inom vilken prisstabilitetsmålet kan förväntas uppnås. Utredningens förslag och bedömning överensstämmer i sak med regeringens förslag och bedömning. Utredningens förslag har emellertid en annan lagteknisk utformning. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget och bedömningen eller har inget att invända mot dem. ECB anser att förslaget kommer i konflikt med det unionsrättsliga instruktionsförbudet. direktion menar att det behöver analyseras om beslut om fastställande av prisstabilitetsmålet är att anse som tillämpning av lag enligt regeringsformen. fullmäktige anser att medgiv- ande till beslut om precisering av prisstabilitetsmålet bör lämnas av full- mäktige, inte . och motsätter sig förslaget på den grunden att det försvårar förändringar av prisstabilitetsmålet. I fråga om bedömningen anser Ekonomihögskolan vid , , och att Riks- banken med viss regelbundenhet bör se över preciseringen av prisstabil- itetsmålet. Skälen för regeringens förslag och bedömning: Prisstabilitetsmålet syftar till att upprätthålla varaktigt låg och stabil inflation. Det är emeller- tid inte lämpligt att i lag närmare precisera prisstabilitetsmålet, t.ex. fast- ställa inflationstakt med ett visst mått. lag vilar i stället på för- utsättningen att det är som ska precisera prisstabilitetsmålet (prop. 1997/98:40 s. 51–53). Den ordningen bör som utgångspunkt kvar- stå. Hur prisstabilitetsmålet preciseras är emellertid avgörande för den ekonomiska politiken i och har stor betydelse för samhälls- ekonomin. Preciseringen av prisstabilitetsmålet bör därför i fortsättningen förankras i demokratisk ordning. En sådan ordning säkerställer ett högt förtroende för penningpolitiken. Regeringen anser därför, till skillnad från fullmäktige, och , att preciseringen av prisstabilitetsmålet bör fastställas av . Frågan är då hur en sådan ordning förhåller sig till . ECB anser att den föreslagna ordningen kommer i konflikt med det unionsrättsliga instruktionsförbudet. Instruktionsförbudet i EUF-fördraget förbjuder alla utomstående parter att godkänna, upphäva, ogiltigförklara eller uppskjuta en nationell central- banks beslut (artikel 130). Enligt praxis är syftet med instruktionsförbudet att skydda mot politiska påtryckningar för att göra det möjligt för att arbeta effektivt för de fastställda målen för dess verksamhet (se t.ex. dom i mål nr C‑202/18 och C‑238/18 p. Som regeringen tolkar praxis får domstolen anses ha utgått från att lagstiftaren fastställt vissa mål för verksamheten och att förbudet bara omfattar beslut som syftar till att uppnå dessa mål. Det innebär att gör skillnad mellan beslut om vilka mål som ska gälla för verksamheten och operativa beslut som banken fattar för att uppnå målen. Den avgörande frågan blir då om ett beslut om att precisera prisstabili- tetsmålet utgör ett beslut om prisstabilitetsmålet eller ett operativt beslut för att uppnå målet. Det överordnande målet för ska vara att upprätthålla varaktigt låg och stabil inflation, prisstabilitetsmålet (avsnitt 8.1.1). Det nu aktuella förslaget innebär att får en exklusiv initiativrätt till att precisera prisstabilitetsmålet. Mot bakgrund av målpreciseringens stora betydelse för såväl den ekonomiska politiken som för samhällsekonomin bör, som Lagrådet framhåller, godkännande av en sådan precisering anses ingå som en naturlig och kompletterande del av det av fastställda prisstabilitetsmålet. Ett beslut om att precisera prisstabilitetsmålet utgör alltså ett led i att fastställa målet för penningpolitiken och innebär ingen begränsning av 2021/22:41 utrymme att inom ramen för preciseringen av prisstabili- tetsmålet verka för att målet uppnås. Regeringen anser därför, i likhet med Lagrådet, att beslutsordningen inte kan anses stå i strid med instruktionsförbudet i EUF-fördraget. Sammanfattningsvis syftar förslaget till att preciseringen av prisstabili- tetsmålet ska förankras i demokratisk ordning, att beslutsordningen ska utgöra en del av det av fastställda prisstabilitetsmålet som inte påverkar operativa beslut i syfte att uppnå målet och att det också i övrigt ska vara förenligt med åtaganden enligt medlemskapet i EU. Vidare handlar förslaget om att i lag föreskriva en beslutsordning. Det kan inte, som direktion vill göra gällande, anses som att i ett särskilt fall beslutar i ett ärende som rör tillämpning av lag (12 kap. 2 § regeringsformen). Om beslut om precisering av prisstabilitetsmålet inte godkänns gäller närmast föregående beslut om precisering av prisstabilitetsmålet. Den nuvarande preciseringen av prisstabilitetsmålet – två procents inflation – har tillämpats , dock först fr.o.m. mätt med konsumentprisindex med fast ränta (KPIF). Regeringen anser därför – till skillnad från vad Ekonomihögskolan vid , , och efterlyser – att preciseringen av prisstabilitetsmålet inte behöver ses över med viss regelbundenhet. Vidare framstår den nuvarande preciseringen av prisstab- ilitetsmålet som lämplig tills vidare. bör redovisa den tidsram inom vilken prisstabilitetsmålet kan förväntas uppnås (jfr regeringens bedömning i avsnitt 8.1.2). 8.2.1Inlåning, krediter, återköpsavtal och statspapper Regeringens förslag: ska, i förhållande till finansiella företag, få 1.ta emot inlåning, 2.lämna krediter i svenska kronor och utländsk valuta mot betryggande säkerhet, 3.ingå återköpsavtal, och 4.köpa och sälja svenska statspapper. ska bestämma styrränta för transaktioner som anges i 1–3. ska få meddela föreskrifter om villkoren för inlåning, kreditgivning, återköpsavtal och statspapperstransaktioner. Regeringens bedömning: bör få lämna krediter i penningpolitiskt syfte för att motverka störningar på de finansiella marknaderna. Utredningens förslag och bedömning överensstämmer i sak med regeringens förslag och bedömning. Utredningens förslag har emellertid en annan lagteknisk utformning. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget och bedömningen eller har inget att invända mot dem. När det gäller krediter anser direktion att – inom ramen för den föreslagna regleringen – bör få villkora utlåning till finansiella företag med att dessa ökar sin utlåning till företag. Riksgälds- kontoret anser att krediter i utländsk valuta inte ska vara ett penning- politiskt verktyg. När det gäller handel med statspapper anser Ekonomihögskolan vid att det inte bör ingå i penningpolitiska uppgifter eller befogenheter. anser att det är oklart om förslaget omfattar köp av kommunobligationer. direktion anser att inte ska behöva följa ECB:s allmänna principer på området. När det gäller motpartskretsen anser direktion att AP- fonderna inte ska ingå, eftersom det kan komma i konflikt med förbudet mot monetär finansiering. När det gäller bedömningen att får lämna krediter i penning- politiskt syfte för att motverka störningar på de finansiella marknaderna anser och Myndigheten för tillväxtpolitiska utvärderingar och analyser (Tillväxtanalys) att detta skapar en otydlig gräns mellan ansvar för penningpolitik och det finansiella systemet. Skälen för regeringens förslag och bedömning