prop · H803163 · 2021-03-29 00:00:00 — Enligt regeringens uppfattning bör varje kommun bedöma hur insatser som ges till personer som utsätter närstående för våld ska utformas för att på bästa sätt möta de förutsättningar och behov som den enskilde har och hur verksamheten som riktas till den aktuella målgruppen ska bedrivas. När det gäller personer som utsätter eller har utsatt närstående för våld kan det variera vilken typ av insats som kan vara verksam för olika individer. Det kan t.ex. röra sig om telefonrådgivning eller motiverande samtal. Regeringen vill dock framhålla att individuellt anpassade insatser förutsätter en behovsprövning idet enskilda fallet i enlighet med 4 kap. 1 eller 2 § socialtjänstlagen. I SOU 2020:47 lämnas förslag om att socialnämnden även ska kunna tillhandahålla insatser utan behovsprövning. Betänkandet bereds inom . ska ta hänsyn till säkerheten för de våldsutsatta och deras närstående När socialnämnden bedömer vad som bör erbjudas till den som utsätter eller har utsatt en närstående för våld är det inte bara behoven hos den som ska erbjudas insatsen som ska beaktas. bör även ta hänsyn till de våldsutsatta och deras närståendes behov, särskilt i förekommande fall barnens behov. Som flera remissinstanser, bl.a. och Rädda barnen, framhåller behöver barnperspektivet beaktas. Barn kan vara våldsutsatta men kan även vara våldsutövare, t.ex. mot syskon. Vid åtgärder som rör barn ska enligt 1 kap. 2 § socialtjänstlagen barnets bästa särskilt beaktas. Vid beslut eller andra åtgärder som rör vård- eller behandlingsinsatser för barn ska vad som är bäst för barnet vara avgörande. Vad som är barnets bästa avgörs från fall till fall. Vidare måste arbetet med att verka för att den som utsätter eller har utsatt närstående för våld ska ändra sitt beteende kunna förenas med eventuella insatser som riktas till de våldsutsatta, dvs. När det gäller exempelvis behandlingsarbete med män som har utövat våld mot närstående kvinnor är det av stor vikt att värna berörda kvinnors och barns säkerhet, särskilt i sammanhang där våldsutövaren inte är frihetsberövad. Regeringen delar utredningens bedömning att socialnämnden särskilt ska beakta säkerheten för den som utsätts eller har utsatts för våldet eller övergreppen och dennes närstående, t.ex. ett barn, när den fullgör uppgiften att verka för att den som utsätter eller har utsatt närstående för våld eller andra övergrepp ska ändra sitt beteende. Det bör framgå av författningstexten. Ansvaret för personer som utsätter närstående för våld är fristående från ansvaret för brottsoffer Några remissinstanser förordar en annan författningsteknisk lösning än den som föreslås i betänkandet. Bland annat anser att bestämmelsen om socialnämndens ansvar för våldsutövare bör placeras i en egen paragraf och inte i 5 kap. 11 § socialtjänstlagen, dvs. den bestämmelse som reglerar socialnämndens ansvar för våldsutsatta och barn. Universitet anför att kärnan i den paragrafen är insatser för brottsoffer och att det så bör förbli. Kommuner och Regioner betonar att det behöver vara tydligt att utövande av våld i en nära relation och att utsättas för våldet är olika problem. anser att det behöver säkerställas att återfallsförebyggande insatser inriktade på gärningspersoner inte sammanblandas med insatser riktade till våldsutsatta, eftersom intressen och behov väsentligen kan skilja sig åt. MÄN och Unizon lyfter fram risken för att stödet till våldsutsatta och barn som har upplevt våld bortprioriteras med utredningens författningstekniska lösning. Regeringen anser att det tydligt bör framgå av socialtjänstlagen att socialnämndens ansvar när det gäller personer som utsätter närstående för våld eller andra övergrepp är fristående från skyldigheten att ge stöd till brottsoffer. Regeringen konstaterar att åtgärder för våldsutövare är en del av arbetet för att människor inte ska utsättas för våld och att arbetet med personer som utsätter närstående för våld, i likhet med vad påpekar, i förlängningen även innebär stöd till utsatta kvinnor och barn. För att tydliggöra att förslaget vilar på egen grund föreslår regeringen att den nya regleringen om socialnämndens ansvar för den som utsätter eller har utsatt närstående för våld eller andra övergrepp placeras i en egen paragraf. Bemyndigande att meddela ytterligare föreskrifter Till stöd för tillämpningen i fråga om bl.a. säkerheten för brottsoffer och deras närstående framgår av den befintliga regleringen i socialtjänstlagen att regeringen har getts bemyndigande att själv eller genom en myndighet meddela föreskrifter inom som behövs till skydd för enskildas liv, personliga säkerhet eller hälsa i verksamhet som avser stöd och hjälp för den som har utsatts för brott och dennes närstående. Motsvarande bemyndigande bör även finnas när det gäller den som utsätter eller har utsatt närstående för våld eller andra övergrepp. Det var också en följd av utredningens lagtekniska lösning. Eftersom regeringen föreslår att bestämmelserna om socialnämndens ansvar för personer som utsätter eller har utsatt närstående för våld ska regleras i en egen paragraf behöver motsvarande bemyndigande uttryckligen föras in i den nuvarande regleringen av bemyndiganden i 16 kap. 10 § socialtjänstlagen. Det föreslås därför att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer ska få meddela sådana föreskrifter även i fråga om den nya paragrafen om personer som utsätter eller har utsatt närstående för våld eller andra övergrepp. Ansvarsfördelningen mellan och hälso- och sjukvården Kommuner och Regioner samt och kommuner pekar på att det finns ett behov av klargörande av ansvarsfördelningen mellan och hälso- och sjukvården när ansvaret för våldsutövare för- tydligas i socialtjänstlagen. kommun menar att ett motsvarande för- Prop. 2020/21:163 tydligande bör göras i hälso- och sjukvårdslagen (2017:30). konstaterar att när det gäller gränsdragningen mellan och hälso- och sjukvårdens ansvarsområden finns det inte alltid en skarp gräns mellan vilka behov som faller under respektive aktörs ansvarsområde. Kommuner har enligt 2 kap. 1 § socialtjänstlagen ansvar för inom sitt område och har det yttersta ansvaret för att de som vistas i kommunen får det stöd och den hjälp som de behöver. Enligt paragrafen innebär detta ingen inskränkning i det ansvar som vilar på andra huvudmän. Regionernas ansvar regleras i hälso- och sjukvårdslagen. Förhållandena i det enskilda fallet avgör ansvarsfördelningen mellan och hälso- och sjukvården vad gäller att erbjuda insatser. Vidare kan förhållandena vara sådana att den enskilde kan behöva insatser inom såväl som hälso- och sjukvården. Det bör understrykas att en särskild reglering i socialtjänstlagen om ansvar för personer som utsätter eller har utsatt närstående för våld eller andra övergrepp inte innebär någon förändring i fråga om hälso- och sjukvårdens ansvar enligt hälso- och sjukvårdslagen. 6Barns behov av information, råd och stöd från hälso- och sjukvården Regeringens förslag: Det ska införas bestämmelser i hälso- och sjukvårdslagen och patientsäkerhetslagen om att ett barns behov av information, råd och stöd särskilt ska beaktas inom hälso- och sjukvården, om barnets förälder eller någon annan vuxen som barnet varaktigt bor tillsammans med utsätter eller har utsatt barnet eller en närstående till barnet för våld eller andra övergrepp. Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. Utredningen lämnar endast författningsförslag för ändringen i hälso- och sjukvårdslagen (2017:30). Remissinstanserna: Nästan alla som har yttrat sig över förslaget är positiva till det, däribland Inspektionen för vård och omsorg, , i , Region , () och Kommuner och Regioner. Enligt Inspektionen för vård och omsorg skulle regleringen bli tydligare om den utgick från situationer där någon är patient på grund av våld från närstående. Myndigheten saknar motsvarande förslag till ändring i patientsäkerhetslagen (2010:659). och lyfter fram att barn som har utsatts för eller bevittnat våld löper ökad risk att själva bli våldsutövare. i understryker vikten av utsatta barns behov av egen information när våldsutövaren är en för barnet signifikant person. anser det oklart vad som gäller om vårdnadshavare inte samtycker till att information ges samt att den föreslagna regleringen är otillräcklig för att garantera barns rätt till delaktighet enligt artikel 12 i FN:s konvention om barnets 2020/21:163 rättigheter (). i anser att förslaget ligger i linje med . Tjejers rätt i samhället (TRIS) anser att barnperspektivet behöver förtydligas ännu mer och att stödet ska erbjudas och anpassas efter barnets behov och särskilda förutsättningar. , och har synpunkter på begränsningen av personkretsen. betonar att tillämpningen behöver följas upp. stöder principiellt barnets rätt till egen information, men avstyrker förslaget eftersom utövande av våld är ett brott och inte en diagnos. Skälen för regeringens förslag Bestämmelser om hälso- och sjukvårdens information, råd och stöd till barn Ett barns behov av information ska enligt 5 kap. 7 § hälso- och sjukvårdslagen särskilt beaktas om barnets förälder eller någon annan vuxen som barnet varaktigt bor tillsammans med har en psykisk störning eller en psykisk funktionsnedsättning, har en allvarlig fysisk sjukdom eller skada eller har ett missbruk av alkohol, annat beroendeframkallande medel eller spel om pengar. Detsamma gäller om barnets förälder eller någon annan vuxen som barnet varaktigt bor tillsammans med oväntat avlider. Enligt 6 kap. 5 § patientsäkerhetslagen ska hälso- och sjukvårdspersonalen särskilt beakta ett barns behov av information, råd och stöd om barnets förälder eller någon annan vuxen som barnet varaktigt bor tillsammans med har en psykisk störning eller en psykisk funktionsnedsättning, har en allvarlig fysisk sjukdom eller skada, eller är missbrukare av alkohol eller något annat beroendeframkallande medel samt om barnets förälder eller någon annan vuxen som barnet varaktigt bor tillsammans med oväntat avlider. Barns behov av information, råd och stöd ska särskilt beaktas när det förekommer våld i familjen Ett barns behov av information, råd och stöd ska enligt nuvarande bestämmelser i hälso- och sjukvårdslagen och patientsäkerhetslagen särskilt beaktas i ett antal uppräknade situationer, exempelvis när en förälder eller någon annan vuxen som barnet varaktigt bor tillsammans med missbrukar alkohol eller andra beroendeframkallande medel. Barn som upplever våld i hemmet kan ha liknande behov av att få information, råd och stöd. Dessa barn är mycket utsatta och de löper både en ökad risk att själva utsättas för våld och att fara illa på andra sätt, som t.ex. genom att de bevittnar våld i familjen eller försummas av sina föräldrar. Som och uppmärksammar finns det även risk att barnen själva i sin tur senare i livet kommer att utöva våld mot närstående eller andra. För barnens egen skull och för att motverka framtida våld behöver dessa barn därför också uppmärksammas särskilt. I situationer där barnet eller närstående till barnet utsätts för våld kan barnet behöva få information, råd och stöd från hälso- och sjukvården. Det kan exempelvis röra sig om situationer där det har förekommit allvarligt våld i nära relation, bl.a. hedersrelaterat våld och förtryck. Regeringen anser således att ett barns behov av information, råd och stöd särskilt bör beaktas även i situationer där det förekommer våld i familjen och föreslår därför att det i hälso- och sjukvårdslagen införs en bestämmelse om att ett barns behov av information, råd och stöd särskilt ska beaktas om barnets förälder eller någon annan vuxen som barnet varaktigt bor tillsammans med utsätter eller har utsatt barnet eller en närstående till barnet för våld eller andra övergrepp. Det kan, som lyfter fram, vara fråga om att erbjuda barn en möjlighet att berätta om våldet och att informera barnet om barnets rätt till stöd och hjälp. På motsvarande sätt som det av hälso- och sjukvårdslagen framgår att ett barns behov av information, råd och stöd i vissa situationer särskilt ska beaktas, följer det av patientsäkerhetslagen att hälso- och sjukvårdspersonalen särskilt ska beakta ett barns behov av information, råd och stöd i vissa uppräknade situationer som har sina motsvarigheter i hälso- och sjukvårdslagen. Hälso- och sjukvårdslagen innehåller bestämmelser om hur hälso- och sjukvårdsverksamhet ska organiseras och bedrivas och gäller för samtliga vårdgivare samt regioner och kommuner som huvudmän. I 5 kap. hälso- och sjukvårdslagen finns bestämmelser om verksamheten och särskilda skyldigheter i fråga om barn. Patientsäkerhetslagen innehåller bestämmelser om bl.a. skyldigheter för hälso- och sjukvårdspersonal. I 6 kap. patientsäkerhetslagen regleras hälso- och sjukvårdspersonalens allmänna skyldigheter, däribland i fråga om barn. För att den föreslagna ändringen i hälso- och sjukvårdslagen ska få eftersträvad effekt, bör den i likhet med vad Inspektionen för vård och omsorg lyfter fram, åtföljas av en motsvarande ändring i patientsäkerhetslagen. Regeringen föreslår därför att det ska införas en bestämmelse i patientsäkerhetslagen om att hälso- och sjukvårdspersonalen särskilt ska beakta ett barns behov av information, råd och stöd, om barnets förälder eller någon annan vuxen som barnet varaktigt bor tillsammans med utsätter eller har utsatt barnet eller en närstående till barnet för våld eller andra övergrepp. Vilket slags information, råd och stöd som ska ges Varje barns situation är unik, vilket bl.a. avspeglas i artikel 3 i , som är en av grundprinciperna i denna konvention. I artikeln uttrycks att vid alla åtgärder som rör barn, vare sig de vidtas av offentliga eller privata sociala välfärdsinstitutioner, domstolar, administrativa myndigheter eller lagstiftande organ, ska i första hand beaktas vad som bedöms vara barnets bästa. Hänsyn måste därför tas till både omständigheterna omkring barnet och till barnets egna förutsättningar när barnet ges information, råd och stöd. Det bör kunna vara fråga om att erbjuda barnet en möjlighet att berätta om sin upplevda situation. Mötet med barnet om barnets situation kan vara en utgångspunkt för vilken information, vilka råd och vilket stöd som bör ges. Vad informationen, rådet och stödet närmare ska bestå i bör därför, i likhet med vad som gäller för övriga fall då information, stöd och råd ska ges, inte närmare regleras. Informationen bör, som Tjejers rätt i samhället (TRIS) lyfter fram, anpassas efter barnets behov och särskilda förutsättningar, vilket bl.a. är viktigt när barn utsätts för hedersrelaterat våld eller har en funktionsnedsättning. Den som lämnar informationen bör så långt möjligt försäkra sig om att barnet har förstått innehållet i och betydelsen av informationen. Regeringen konstaterar att i likhet med vad som gäller när information, råd och stöd ges till ett barn i 2020/21:163 de situationer som anges i befintlig reglering bör informationen, råden och stödet till ett barn som ges i en situation då barnet eller en närstående till barnet utsätts för våld eller andra övergrepp anpassas efter barnets ålder och mognad. Principen om barnets bästa kan ibland innebära att någon information inte alls ska lämnas eller lämnas först , se propositionen Vissa psykiatrifrågor m.m. (prop. 2008/09:193 s. 29). Sekretess eller tystnadsplikt kan hindra att viss information kan lämnas. Barnets kontakt med hälso- och sjukvården kan initieras på olika sätt. Det kan t.ex. vara fråga om att en förälder söker vård efter en våldssituation eller för något som inte har med våld eller övergrepp att göra men det kan också vara ett barn som vänder sig till elevhälsan. Utövande av våld är, som anmärker, ingen diagnos och därför inte hälso- och sjukvårdens egentliga ansvar, men konsekvenserna av våld och övergrepp kan leda till att barnet utvecklar ett riskfyllt beteende senare i livet. När en person söker vård efter ett övergrepp och ett barn följer med är det viktigt att uppmärksamma det medföljande barnets egen situation och hälsa samt ge barnet information, stöd och hjälp för barnets egen skull. Det centrala i detta sammanhang är barnets behov och inte på vilket sätt barnet har kommit i kontakt med vården. Något tydliggörande av författningsregleringen på det sätt som Inspektionen för vård och omsorg efterfrågar i det avseendet är därför enligt regeringens mening inte lämpligt. anser att det är otydligt om det krävs samtycke från vårdnadshavarna för att informationen ska kunna ges och att den föreslagna regleringen är otillräcklig om den är tänkt att garantera barns rätt till delaktighet enligt artikel 12 i . Regeringen konstaterar att enligt den nuvarande lydelsen av bestämmelsen ska barnets behov av information, råd och stöd särskilt beaktas när föräldrarna t.ex. lider av allvarliga psykiska problem eller missbruk. Frågan om samtycke från vårdnadshavarna bör vid tillämpningen av det föreslagna tillägget om att ett barns behov av information, råd och stöd i situationen då våld förekommer hanteras på motsvarande sätt som när det gäller de övriga situationer som anges i bestämmelsen. Ett beslut om att ge ett barn information bör bygga på en kvalificerad bedömning från vårdpersonalens sida. Barnets rätt till trygghet och säkerhet måste alltid komma i första rummet. I likhet med vad framför anser regeringen att tillämpningen av den föreslagna regleringen behöver följas upp. Regeringen konstaterar att det finns tillsyns- och analysmyndigheter på vård- och omsorgsområdet som ansvarar för sådan uppföljning. Personkretsen som bestämmelsen tar sikte på Flera remissinstanser har synpunkter på att den personkrets som bestämmelsen tar sikte på är begränsad. anser att bestämmelsen utöver barnets föräldrar eller någon annan som barnet varaktigt bor tillsammans med även bör omfatta situationen när barnet har umgänge med en förälder. efterfrågar en motivering till varför förslaget inte omfattar situationen där barnets förälder eller någon annan vuxen som barnet varaktigt bor med utsätts för våld av t.ex. en person som den ena föräldern har en relation med men inte bor tillsammans med. i understryker barnets behov av information när våldsutövaren är en för barnet signifikant person. Regeringen har förståelse för dessa synpunkter och att det finns skäl för Prop. 2020/21:163 att bestämmelsen, som för fram, även borde omfatta barn i våldsutsatta situationer där den som utövar våldet inte bor tillsammans med barnet. Den befintliga regleringen om information, råd och stöd till barn tar emellertid endast sikte på barnets förälder eller någon annan vuxen som barnet varaktigt bor tillsammans med. I förarbetena till paragrafen gjordes överväganden kring personkretsen. Regeringen konstaterade då att bestämmelsen är avsedd att träffa vuxna som har den faktiska vårdnaden om barnet, t.ex. familjehemsföräldrar eller styvföräldrar (prop. 2008/09:193 s. 12 och 29). En utvidgning av personkretsen är således en större fråga som kräver överväganden som går utöver vad detta lagstiftningsarbete tar sikte på och det har heller inte rymts inom utredningens uppdrag. Det saknas därför underlag för att nu göra en sådan förändring. 7En möjlighet att lämna uppgifter till för att förebygga brott 7.1En sekretessbrytande bestämmelse ska införas Regeringens förslag: Sekretessen inom hälso- och sjukvården och ska inte hindra att en uppgift som rör en enskild eller en närstående till den enskilde lämnas till , om 1.det på grund av särskilda omständigheter finns risk för att den enskilde mot den närstående kommer att begå ett sådant brott som avses i 3, 4 eller 6 kap. för vilket det inte är föreskrivet lindrigare straff än fängelse , 2.uppgiften kan antas bidra till att förhindra brottet, och 3.det med hänsyn till planerade eller pågående insatser för den enskilde eller för den närstående, eller av andra särskilda skäl inte är olämpligt att uppgiften lämnas ut. En uppgift som angår misstanke om ett begånget brott ska dock endast få lämnas under de förutsättningar som i övrigt anges i offentlighets- och sekretesslagen. En hänvisning till den nya regleringen ska införas i socialtjänstlagen. Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. Utredningens förslag begränsas inte till brott mot en närstående. Det framgår inte uttryckligen av utredningens förslag att det inte ska vara olämpligt att lämna ut uppgiften eller att uppgiften även kan röra en närstående till den enskilde. Enligt utredningens förslag ska uppgifter kunna lämnas till en polismyndighet, dvs. även till Säkerhetspolisen. Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna, däribland , Myndigheten för delaktighet, , , flera länsstyrelser, regioner och kommuner samt Unizon, tillstyrker eller är positiva till förslaget. Kommuner och Regioner och är tveksamma och och avstyrker förslaget. 2020/21:163 Enligt Region och Glöm Aldrig Pela och (GAPF) ger förslaget en ökad möjlighet att upptäcka och förhindra dödligt våld. i , Unizon och MÄN framför att skyddet för den som riskerar att utsättas för våld alltid måste gå före den enskildes rätt till integritet. påpekar att förslaget innebär en uppluckring av den stränga sekretessen inom och hälso- och sjukvården och en risk för att våldsbenägna personer inte kommer att söka hjälp. Region anser att sekretessen bör förbli stark. Kommuner och Regioner anser att eventuella negativa konsekvenser för våldsutsatta i nära relationer bör utredas och övervägas innan förslaget genomförs. Enligt Region är förslaget nödvändigt för att hjälpas åt över myndighetsgränser och det möjliggör enligt en bättre samverkan med polisen. anser att ett effektivt brottsförebyggande arbete förutsätter en väl fungerande samverkan med inte minst kommunerna och möjligheter att utbyta information på ett effektivt och ändamålsenligt sätt. Enligt myndigheten bör bestämmelsen göras generell och omfatta även andra allvarliga brott. Tjejers rätt i samhället (TRIS) anser att bestämmelsen inte ska begränsas till brott mot närstående, med hänvisning till att brottslighet med hedersmotiv även kan utövas mot personer som inte är närstående. Inspektionen för vård och omsorg och frågar efter hur våldet kan förebyggas och förhindras. påpekar att utan en redogörelse för vad polisen kan göra, kan det vara svårt för socialtjänst och hälso- och sjukvård att bedöma om en uppgift kan bidra till att förhindra brott. saknar empiriskt underlag för att förslaget kan förebygga våldsbrott. och lyfter fram vikten av patientsekretess och att eller hälso- och sjukvårdens uppgifter inte är att göra straffrättsliga bedömningar. för kvinnojourer och tjejjourer i (Roks) anser att kvinnan ska kunna vara helt anonym för att skydda henne så långt möjligt. Några remissinstanser, däribland Kommuner och Regioner och , påtalar svårigheter för personalen i hälso- och sjukvården och att göra riskbedömningar. Enligt Kommuner och Regioner bör de våldsutsatta avgöra när en polisanmälan ska göras. uttrycker tveksamhet till om de anställda i normalfallet har tillräcklig kompetens för bedömningarna. Region ser en risk att vårdgivare och personal inte vågar bryta sekretessen och påtalar behov av stöd för personalen att diskutera anonyma ärenden och om sekretessen ska brytas. Personalen behöver enligt kommun ha mer information och enligt förutsätter förslaget tydlig vägledning och kunskap om den brottslighet som är huvudfokus. Region anser att det krävs tydliga rutiner och riktlinjer på nationell nivå till personal inom hälso- och sjukvården. i efterfrågar verksamhetsspecifika riktlinjer. i efterlyser tydligare förslag om hur stödet kan utformas samt undrar vilken roll länsstyrelserna och Nationellt centrum för kvinnofrid ska ha. Skälen för regeringens förslag Sekretessen inom hälso- och sjukvården och Sekretess till skydd för enskilda inom verksamhet som avser hälso- och sjukvård m.m. regleras i 25 kap. (2009:400), OSL. Sekretess gäller enligt 25 kap. 1 § första stycket OSL inom hälso- och sjukvården för uppgift om en enskilds hälsotillstånd eller