prop · H803142 · 2021-03-23 00:00:00 — Någon ändring i denna bestämmelse behövs inte för att åstadkomma en sådan ordning. I propositionen Utökade kontroll- och stödmöjligheter avseende skyddstillsynsdömda föreslås att bestämmelsen i 28 kap. 6 a § om vilka föreskrifter som kan meddelas den skyddstillsynsdömde tas bort och ersätts med en hänvisning till 26 kap. 16 § . Syftet är att möjligheten att besluta särskilda föreskrifter vid skyddstillsyn ska motsvara vad som från gäller för villkorligt frigivna. Hänvisningarna till 28 kap. 6 a § i 3 kap. 12 och 13 §§ föreslås tas bort som en följd av det. Att föreskriftsmöjligheten i 26 kap. 16 § ska gälla även i de fall som är för handen, följer av att det i 3 kap. 13 § andra stycket görs en hänvisning till den bestämmelsen. I fråga om överklagande av de beslut Kriminalvården och övervakningsnämnden fattar enligt med stöd av lagen, ska även fortsättningsvis regler om överklagande i 37 och 38 kap. tillämpas. Detta framgår av 3 kap. 13 § andra stycket. Särskilt om elektronisk övervakning Som nämns ovan ska svenska regler om kriminalvård i frihet tillämpas även vid verkställighet som sker i med stöd av lagen om erkännande och verkställighet av frivårdspåföljder inom Europeiska unionen. En nyhet som föreslås i propositionen Utökade kontroll- och stödmöjligheter avseende skyddstillsynsdömda är att Kriminalvården under vissa förutsättningar kan besluta om elektronisk övervakning av den skyddstillsynsdömde i syfte att kontrollera att meddelade föreskrifter följs. Den möjligheten bör kunna användas även när en utländsk dom som motsvarar skyddstillsyn ska verkställas i . Samma bedömning gjordes när det gäller villkorligt frigivna i prop. 2019/20:119 s. 28–29. Eftersom 3 kap. 13 § andra stycket redan anger att svenska regler om skyddstillsyn ska tillämpas, vilket inkluderar 26 kap. 17 § , behövs inte någon ändring för att åstadkomma detta. Om ett beslut om elektronisk övervakning har fattats av den andra staten som inte är förenligt med möjligheterna att fatta ett sådant beslut i svensk rätt ska Kriminalvården anpassa beslutet. Det anpassade beslutet ska så nära som möjligt motsvara det som bestämts i den utländska domen. 2020/21:142 Anpassningen får inte innebära att beslutet blir strängare än i den utländska domen (se 3 kap. 12 § andra stycket). 5Följdändringar med anledning av regleringen om tillträdesförbud till butik Regeringens förslag: Lagen om erkännande och uppföljning av beslut om övervakningsåtgärder inom Europeiska unionen anpassas till lagen om tillträdesförbud till butik. Regeringens bedömning: Det behövs inte någon anpassning av lagen om erkännande och verkställighet av frivårdspåföljder inom Europeiska unionen med anledning av lagen om tillträdesförbud till butik. Promemorians förslag och bedömning stämmer överens med regeringens. Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser tillstyrker eller har inte några synpunkter på förslaget och bedömningen. Skälen för regeringens förslag och bedömning Lagen om tillträdesförbud till butik trädde lagen (2021:34) om tillträdesförbud till butik i kraft. Lagen innebär att en person kan förbjudas att få tillträde till och vistas i en butik, om det på grund av särskilda omständigheter finns risk för att han eller hon kommer att begå brott i butiken eller allvarligt trakassera någon som befinner sig där. Den som bryter mot ett tillträdesförbud döms till böter eller fängelse . Lagen (2015:485) om erkännande och uppföljning av beslut om övervakningsåtgärder inom Europeiska unionen (lagen om uppföljning av beslut om övervakningsåtgärder) innebär att en person som är misstänkt för brott i ska kunna stå under övervakning i den medlemsstat där han eller hon har sin hemvist i stället för att vara häktad här. På motsvarande sätt ska en misstänkt person med hemvist i kunna bli föremål för övervakning här när brottsutredningen pågår i en annan medlemsstat. Syftet med regleringen är att främja användningen av alternativa åtgärder till tillfälliga frihetsberövanden under brottmålsprocessen. Lagen är ett led i att genomföra rambeslut /829/RIF om tillämpning mellan Europeiska unionens medlemsstater av principen om ömsesidigt erkännande på beslut om övervakningsåtgärder som ett alternativ till tillfälligt frihetsberövande (rambeslutet om uppföljning av beslut om övervakningsåtgärder, EUT L 294, 11.11.2009, s. 20). 2020/21:142 I artikel 8.1 i rambeslutet anges ett antal övervakningsåtgärder som den verkställande staten är skyldig att följa upp. Artikelns bestämmelse om en skyldighet att inte besöka vissa områden (punkt b) kan, när det är fråga om områden som är avsedda för idrottsutövning, liknas vid tillträdesförbud (prop. 2014/15:116 Erkännande och uppföljning av beslut om övervakningsåtgärder inom Europeiska unionen s. 53–54). Mot den bakgrunden görs också bedömningen att ett förbud enligt lagen om tillträdesförbud till butik täcks av uppräkningen av övervakningsåtgärder som staterna är skyldiga att följa upp. Bedömningen medför ett behov av att göra en följdändring i lagen om uppföljning av beslut om övervakningsåtgärder. Vilken ändring bör göras? Lagen om uppföljning av beslut om övervakningsåtgärder gäller dels för beslut om övervakningsåtgärder som meddelas i för att erkännas och följas upp i en annan medlemsstat, dels för sådana beslut som meddelas i en annan medlemsstat för att erkännas och följas upp i . När det gäller ett svenskt beslut om övervakningsåtgärder som ska följas upp i ett annat EU-land avses enligt 1 kap. 3 § ett beslut om att en person som är misstänkt för brott förbjuds att utan tillstånd lämna anvisad vistelseort i en annan medlemsstat, eller föreläggs att på vissa tider anmäla sig hos myndighet i en annan medlemsstat. Vid genomförandet av rambeslutet diskuterades om det skulle vara aktuellt att sända över ett beslut om tillträdesförbud till en annan stat för erkännande och uppföljning. Det bedömdes inte vara aktuellt, eftersom ett beslut om tillträdesförbud enligt svensk rätt inte utgör ett straffprocessuellt tvångsmedel, utan ett straffsanktionerat förbud (se samma prop. s. 28). Det finns inte skäl att göra någon annan bedömning när det gäller förbud enligt lagen om tillträdesförbud till butik. Den lagen medför därför inget behov av att ändra reglerna om möjligheten att verkställa svenska beslut utomlands. Med ett utländskt beslut om övervakningsåtgärder avses i 1 kap. 4 § ett verkställbart beslut, meddelat av en behörig myndighet i en annan medlemsstat i samband med ett straffrättsligt förfarande, som innebär att en person som är misstänkt för brott ska omfattas av en eller flera övervakningsåtgärder. Rambeslutet innebär ett åtagande för att erkänna och följa upp övervakningsåtgärder som beslutats i den andra medlemsstaten. Som utgångspunkt ska det ske även om en motsvarande åtgärd inte kan beslutas i eller om åtgärden beslutas i under andra förutsättningar. Åtagandet är dock inte absolut. Medlemsstaterna kan under vissa förutsättningar vägra erkännande. Vidare har det i rambeslutet införts en möjlighet för myndigheterna i den verkställande staten att anpassa beslutade övervakningsåtgärder (artikel 13). Om åtgärderna till sin art är oförenliga med lagstiftningen i den verkställande staten, får myndigheten i den staten anpassa dem till sådana typer av övervakningsåtgärder som ska tillämpas enligt den statens lagstiftning för likvärdiga brott. Den anpassade övervakningsåtgärden ska emellertid så långt möjligt motsvara den som fastställts av den utfärdande staten och får inte vara strängare än den ursprungliga åtgärden. Regler om anpassning av utländska övervakningsåtgärder finns i 3 kap. 12 §. En övervakningsåtgärd i ett utländskt beslut ska anpassas om åtgärden, helt eller delvis, är oförenlig med sådana förbud, förelägganden eller villkor som kan meddelas enligt 25 kap. (första stycket 1) eller förbud enligt lagen (1988:688) om kontaktförbud eller lagen (2005:321) om tillträdesförbud vid idrottsarrangemang (första stycket 2). En helt oförenlig övervakningsåtgärd ska enligt 3 kap. 12 § andra stycket anpassas genom att den ersätts med en åtgärd som motsvarar ett förbud, föreläggande eller villkor som anges i första stycket 1. I övriga fall ska övervakningsåtgärden anpassas till en åtgärd som motsvarar ett förbud, föreläggande eller villkor som anges första stycket 2. En åtgärd som har anpassats ska enligt tredje stycket så långt det är möjligt motsvara övervakningsåtgärden i det utländska beslutet och får inte vara strängare än denna. Om det utländska beslutet avser ett tillträdesförbud till en plats som inte omfattas av den svenska tillträdesförbudslagstiftningen får den utländska åtgärden anses helt oförenlig med svensk rätt. Det ska då enligt anpassningsbestämmelsen ersättas med en åtgärd som motsvarar ett förbud, föreläggande eller villkor som kan meddelas enligt 25 kap. . Något skäl att förändra den ordningen finns inte med anledning av lagen om tillträdesförbud till butik. Det får dock förutsättas att ett beslut om tillträdesförbud som har meddelats i en annan medlemsstat och som gäller en plats som ett tillträdesförbud kan avse även i ofta kan anses delvis oförenligt med svensk rätt och därmed behöva anpassas. Till exempel måste ju beslutet anpassas så att det avser en plats i . När det gäller åtgärder som är delvis oförenliga med svensk rätt ska de som anges ovan anpassas genom att ersättas med en åtgärd som motsvarar ett förbud, föreläggande eller villkor som avses i 25 kap. eller ett förbud enligt lagen om kontaktförbud eller lagen om tillträdesförbud vid idrottsarrangemang. Till följd av anpassningsbestämmelsens systematik bör därför 3 kap. 12 § första stycket 2 kompletteras med en hänvisning till lagen om tillträdesförbud till butik. Utan en sådan komplettering skulle en anpassning av ett utländskt beslut om tillträdesförbud behöva ersättas med en svensk åtgärd som inte motsvarar det utländska beslutet trots att svensk rätt medger sådana beslut på nationell nivå. En sådan ordning kan inte anses ligga i linje med rambeslutets åtaganden. Ingen följdändring behövs i lagen om erkännande och verkställighet av frivårdspåföljder inom Europeiska unionen Lagen (2015:650) om erkännande och verkställighet av frivårdspåföljder inom Europiska unionen innebär i princip en skyldighet för en medlemsstat att erkänna och verkställa en annan medlemsstats dom som avser en frivårdspåföljd. Förfarandet beskrivs närmare i avsnitt 4.4. Om det finns skyldigheter i domen från den andra medlemsstaten som är oförenliga med de skyldigheter som följer av eller de möjligheter att meddela föreskrifter som finns i vissa utpekade regler i 26 och 28 kap. , t.ex. möjligheten att ge den dömde föreskrifter som ska följas 2020/21:142 i 26 kap. 16 §, ska Kriminalvården anpassa skyldigheten. Den anpassade skyldigheten ska så nära som möjligt motsvara det som bestämts i domen på frivårdspåföljd. Anpassningen får inte innebära att skyldigheten blir strängare än den ursprungliga skyldigheten (3 kap. 12 §). Föreskriftsmöjligheterna i 26 kap. 16 § ger möjligheter att bestämma olika platser den dömde inte får vistas på (andra stycket 7). Bestämmelsen föreslås dessutom förtydligas ytterligare i detta avseende genom förslagen i propositionen Utökade kontroll- och stödmöjligheter avseende skyddstillsynsdömda. Även om föreskriftsmöjligheterna alltså inte direkt tar sikte på tillträdesförbud kan ett sådant beslut som getts i samband med en frivårdspåföljd i en annan medlemsstat ersättas med ett motsvarande beslut om vistelseförbud. Någon ändring i lagen om erkännande och verkställighet av frivårdspåföljder inom Europeiska unionen med anledning av den nya regleringen om tillträdesförbud bedöms därför inte behövas. 6 Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser Regeringens förslag: Lagändringarna ska träda i kraft . Regeringens bedömning: Det finns inte behov av några Promemorians förslag och bedömning stämmer överens med regeringens. Remissinstanserna har inte några synpunkter på utredningens förslag och bedömning. Skälen för regeringens förslag och bedömning: Lagändringarna bör träda i kraft . Det föreslås därför att de ska träda i kraft . Några övergångsbestämmelser bedöms inte nödvändiga. Regeringens bedömning: Förslagen bedöms inte leda till några ökade kostnader för Kriminalvården, domstolarna eller för rättsväsendets övriga myndigheter. Förslagen bedöms inte heller leda till några andra konsekvenser för enskilda eller för samhället. Promemorians bedömning stämmer överens med regeringens. Remissinstanserna: Remissinstanserna yttrar sig inte särskilt över Skälen för regeringens bedömning: För Kriminalvårdens del innebär förslagen i propositionen i huvudsak att hanteringen vid verkställighet här i av sådan påföljd som är att jämställa med skyddstillsyn och som grundar sig i en utländsk dom eller ett beslut, flyttas från Prop. 2020/21:142 övervakningsnämnden till Kriminalvården. Med hänsyn till det mycket begränsade antal ärenden som hanteras med stöd av dessa tre lagar bedöms förslagen inte innebära några kostnadsökningar eller andra konsekvenser för Kriminalvården. Förslaget om att allmän förvaltningsdomstol, i stället för som allmän domstol, efter överklagande ska överpröva en framställning om att övervakningen av en i dömd person ska överflyttas till ett annat nordiskt land enligt 15 § första stycket i den nordiska verkställighetslagen, bedöms mot bakgrund av det fåtal ärenden som handläggs enligt lagen inte medföra några ekonomiska eller några andra konsekvenser för de allmänna förvaltningsdomstolarna. Inte heller i övrigt bedöms förslagen innebära någon ökning av antalet ärenden vid domstolarna och därmed inte heller några ökade kostnader eller andra konsekvenser. Förslagen bedöms inte heller för rättsväsendets övriga myndigheter leda till några ökade kostnader. Slutligen bedöms förslagen inte leda till kostnader eller några andra konsekvenser för enskilda eller för samhället. 8.1Förslaget till lag om ändring i lagen (1963:193) om samarbete med , , och angående verkställighet av straff m.m. 12 § Det som är bestämt om prövotid och övervakningstid i den stat där domen meddelats ska gälla på samma sätt som om domen meddelats i . De föreskrifter angående den dömdes skyldigheter som har meddelats i anslutning till domen ska gälla, om inte Kriminalvården beslutar något annat. I övrigt ska det som gäller enligt svensk lag om skyddstillsyn tillämpas. Beslutas i , , eller ändrade bestämmelser angående domen eller om förverkande av anståndet, ska beslutet gälla i . Paragrafen innehåller bestämmelser om vad som ska gälla vid verkställighet i av skyddstillsyn efter en dom meddelad i ett annat nordiskt land. Övervägandena finns i avsnitt 4.2. En ändring görs i första stycket som innebär att Kriminalvården, i stället för som övervakningsnämnden, har befogenhet att anpassa en föreskrift som har meddelats i den andra staten. Paragrafen ändras även språkligt. 13 § Om det, när övervakning anordnats i , finns anledning att vidta en åtgärd mot den som villkorligt dömts i , , eller , får domstolen eller Kriminalvården hänskjuta frågan till behörig myndighet i den stat där domen meddelats om det bedöms lämpligare att frågan prövas där. 2020/21:142 Paragrafen innehåller bestämmelser om att en fråga om att vidta en åtgärd under en skyddstillsyn får hänskjutas tillbaka till domslandet. Övervägandena finns i avsnitt 4.2. En ändring görs i paragrafen som innebär att Kriminalvården, i stället för som övervakningsnämnden, är den myndighet som vid verkställighet av skyddstillsyn i får hänskjuta en fråga om att vidta en åtgärd till behörig myndighet i domslandet. Har den dömde begått ett nytt brott är det alltjämt domstolen som får hänskjuta en sådan fråga till den andra staten. Paragrafen ändras även språkligt. 15 § Övervakning av den som i dömts till skyddstillsyn får överflyttas till , , eller . Beslutas i den andra staten ändrade bestämmelser avseende skyddstillsynen, ska beslutet gälla i . Även om övervakningen överflyttats får åtgärd i fråga om skyddstillsynen beslutas i , om den dömde döms i för ett annat brott eller om behörig myndighet i , , eller hänskjuter ett ärende om sådan åtgärd till en svensk myndighet. Ett sådant hänskjutet ärende tas upp av Kriminalvården. Paragrafen innehåller bestämmelser om vad som gäller vid överflyttning av övervakning av en skyddstillsynsdömd till ett annat nordiskt land. Övervägandena finns i avsnitt 4.2. Tredje stycket anger i vilka fall en åtgärd i fråga om en skyddstillsyn som överflyttats till en annan stat får beslutas här. Ett sådant ärende kan aktualiseras i de fall den dömde här döms för ett annat brott eller om den andra staten hänskjuter ett ärende om sådan åtgärd till svensk myndighet. En ändring görs i stycket som innebär att Kriminalvården, i stället för som övervakningsnämnden, ska pröva ett sådant ärende. Paragrafen ändras även språkligt. 25 § Framställning om verkställighet enligt 1 eller 5 § eller om anordnande av övervakning enligt 10 eller 17 § prövas av Kriminalvården. Framställning om verkställighet enligt 3 eller 8 § eller om anordnande av övervakning enligt 15 eller 22 § görs av Kriminalvården. Paragrafen innehåller bl.a. bestämmelser om vilken instans som är behörig att pröva en framställning om verkställighet eller anordnande av övervakning i samt göra en motsvarande framställning till en annan nordisk stat. Övervägandena finns i avsnitt 4.2. En ändring görs i andra stycket som innebär att en framställning enligt 15 § om att övervakning av den som i dömts till skyddstillsyn ska överflyttas till ett annat nordiskt land ska göras av Kriminalvården i stället för som av övervakningsnämnden. Stycket ändras också redaktionellt. 26 § Kriminalvårdens beslut enligt denna lag får överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Kriminalvårdens beslut enligt 13 och 20 §§ får dock inte överklagas. Kriminalvårdens och domstolens beslut gäller , om inte annat beslutas. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Paragrafen innehåller bestämmelser om överklagande av Kriminalvårdens Prop. 2020/21:142 beslut enligt lagen. Övervägandena finns i avsnitt 4.2. En ändring görs i första stycket som innebär att Kriminalvårdens beslut enligt 13 § om att till domslandet hänskjuta en fråga om att vidta en åtgärd mot den som villkorligt dömts i ett annat nordiskt land, inte får överklagas. 27 § beslut om förklaring som avses i 19 § andra stycket får överklagas till tingsrätten i den ort där övervakningsnämnden ligger. Överklagandet ska ges in till övervakningsnämnden. Klagotiden räknas från den dag då den dömde fick del av beslutet. Vid överklagande gäller lagen (1996:242) om domstolsärenden. ska dock inte vara part i domstolen. beslut som avses i denna paragraf gäller , om inte annat beslutas. I paragrafen finns bestämmelser om överklagande av övervakningsnämndens beslut enligt lagen. Övervägandena finns i avsnitt 4.2. I första stycket görs en ändring som innebär att den hittillsvarande hänvisningen i första meningen till 15 § första stycket, som reglerar framställning om överflyttning av övervakning till annan stat, tas bort. Ändringen är föranledd av att det i stället för övervakningsnämnden är Kriminalvården som handlägger ärenden om överflyttning. 8.2Förslaget till lag om ändring i lagen (1978:801) om internationellt samarbete rörande kriminalvård i frihet 11 § En föreskrift om prövotid för den dömde och om vad som ska gälla för honom eller henne , som följer av domen eller ett särskilt beslut som har meddelats i den främmande staten, gäller här i landet om motsvarande föreskrift skulle ha kunnat meddelas eller annars skulle ha kunnat gälla enligt svensk lag. Om så inte är fallet, ska föreskriften jämkas av Kriminalvården. Jämkningen får inte innebära att föreskriften skärps. Paragrafen innehåller bestämmelser om vad som ska gälla vid verkställighet av kriminalvård i frihet i efter en dom meddelad i en annan stat. Övervägandena finns i avsnitt 4.3. En ändring görs i paragrafen som innebär att Kriminalvården, i stället för som övervakningsnämnden, ska göra behövliga anpassningar av vad som i domslandet beslutats om prövotid och om vad som ska gälla också i de fall verkställigheten avser skyddstillsyn. 12 § Om inget annat följer av domen eller ett särskilt beslut som har meddelats i den främmande staten ska den dömde stå under övervakning. Bedöms övervakningen inte längre vara nödvändig ska den upphöra. Så länge prövotiden varar får den dömde, när det finns skäl till det, på nytt ställas under övervakning. Beslut i fråga om övervakning fattas av Kriminalvården. Meddelas i den främmande staten beslut som innebär att kriminalvården i frihet ska upphöra, gäller beslutet här. 2020/21:142 I paragrafen finns bestämmelser om övervakning av den som här verkställer kriminalvård i frihet som grundar sig på ett utländskt avgörande. Övervägandena finns i avsnitt 4.3. I första stycket görs en ändring som innebär att Kriminalvården, i stället för som övervakningsnämnden, ska fatta beslut i fråga om övervakning också avseende den som verkställer skyddstillsyn här. 13 § I fråga om kriminalvården tillämpas 26 kap. 11, 13–18 §§ och 19 § första stycket . En föreskrift eller ett beslut enligt 26 kap. 16 eller 17 § får inte innebära en skärpning i förhållande till vad som bestämts i den främmande staten. Paragrafen anger vilka svenska regler om kriminalvård i frihet som ska tillämpas. Övervägandena finns i avsnitt 4.3. I paragrafen görs följdändringar med anledning av de ändringar i 28 kap. som föreslås i propositionen Utökade kontroll- och stödmöjligheter avseende skyddstillsynsdömda och som innebär att hänvisningen till 28 kap. 6 a § tas bort. Detta innebär att möjligheten att besluta särskilda föreskrifter vid skyddstillsyn motsvarar vad som gäller för villkorligt frigivna. 14 § Om den främmande staten begär upplysning om hur den dömde har skött sig , ska Kriminalvården lämna upplysning om detta. Om den dömde begår ett nytt brott och döms av svensk domstol för brottet till påföljd som avses i 3 § första stycket 1 eller 2 lagen (1998:620) om belastningsregister, ska Kriminalvården underrätta den främmande staten om domen. Om den dömde i annat fall än som avses i andra stycket allvarligt har åsidosatt sina skyldigheter och Kriminalvården bedömer att det finns anledning för den främmande staten att besluta om åtgärd med anledning av påföljden, ska Kriminalvården anmäla detta till den staten. Paragrafen innehåller regler om underrättelseskyldighet gentemot den andra staten. Övervägandena finns i avsnitt 4.3. Andra stycket ändras endast språkligt. I tredje stycket görs en ändring som innebär att Kriminalvården, i stället för som övervakningsnämnden, också när det gäller skyddstillsyn ska ansvara för att anmäla till den andra staten om det på grund av den dömdes allvarliga misskötsamhet finns anledning att besluta om åtgärd med anledning av påföljden. Stycket ändras även språkligt. Det hittillsvarande fjärde stycket tas bort, vilket föranleds av att ansvaret för anmälan till den andra staten flyttas från övervakningsnämnden till Kriminalvården. 8.3 Förslaget till lag om ändring i lagen (2015:485) om erkännande och uppföljning av beslut om övervakningsåtgärder inom Europeiska unionen 12 § En övervakningsåtgärd i ett utländskt beslut ska anpassas om åtgärden, helt eller delvis, är oförenlig med 1.sådana förbud, förelägganden eller villkor som kan meddelas enligt 25 kap. Prop. 2020/21:142 , eller 2.förbud enligt lagen (1988:688) om kontaktförbud, lagen (2005:321) om tillträdesförbud vid idrottsarrangemang eller lagen (2021:34) om tillträdesförbud till butik. En helt oförenlig övervakningsåtgärd ska anpassas genom att den ersätts med en åtgärd som motsvarar ett förbud, föreläggande eller villkor som anges i första stycket 1. I övriga fall ska övervakningsåtgärden anpassas till en åtgärd som motsvarar ett förbud, föreläggande eller villkor som anges i första stycket 1 eller 2.