prop · H803148 · 2021-03-23 00:00:00 — Den motsvarar hittillsvarande 4 § andra stycket första och andra meningarna samt 5 § fjärde stycket sista meningen. Övervägandena finns i avsnitt 6.1.4 och 6.2.2. För det fall förvaltaren har begärt att gäldenären eller annan ska avlägga Prop. 2020/21:148 ed i stället för att bekräfta bouppteckningen (se 3 § första stycket och 5 § andra stycket) får rätten besluta att den som ska avlägga ed får göra det inför en annan tingsrätt. Om skälet är att gäldenären eller någon annan är bosatt långt bort från den behöriga tingsrätten bör i första hand övervägas om ett deltagande på distans är möjligt och lämpligt. 5 b § Det som någon annanstans än i detta kapitel är föreskrivet om bekräftelse av bouppteckningen och om bouppteckningssammanträde ska i förekommande fall tillämpas på bouppteckningsed och edgångssammanträde. Paragrafen, som är ny, innehåller en bestämmelse som likställer ed och edgångssammanträde med bekräftelse och bouppteckningssammanträde. Övervägandena finns i avsnitt 6.1.3. Paragrafen avser fall där det i andra kapitel i denna lag eller i någon annan lag finns bestämmelser som på ett eller annat sätt talar om bekräf- telse eller bouppteckningssammanträde. Om gäldenären i en enskild konkurs i stället avlägger ed vid ett edgångssammanträde ska detta vid tillämpningen av bestämmelser på annat håll likställas med att en bekräf- telse lämnats vid ett bouppteckningssammanträde. Det kan gälla om det uppställs krav på att gäldenären har bekräftat bouppteckningen (se t.ex. 12 kap. 8 §) eller det anges att en tidsfrist ska räknas från boupptecknings- sammanträdet (se 8 kap. 10 §). 6 § Gäldenären får inte efter det att konkursbeslutet har meddelats och innan han eller hon har bekräftat eller beedigat bouppteckningen bege sig utomlands utan rättens medgivande. Om det senare under konkursen finns skäl att befara att gälde- nären genom att lämna landet undandrar sig en skyldighet som föreskrivs i denna lag, får gäldenären förbjudas att resa utomlands. Om gäldenären byter vistelseort, ska gäldenären meddela förvaltaren var han eller hon vistas. Om det finns skäl att befara att gäldenären åsidosätter ett förbud att resa utom- lands, får gäldenären åläggas att lämna ifrån sig sitt pass till tillsynsmyndigheten. Om gäldenären inte har något pass, får det meddelas förbud att utfärda pass för honom eller henne. Om det finns skäl att befara att gäldenären genom att lämna den ort där han eller hon är bosatt undandrar sig en skyldighet som föreskrivs i denna lag, får gälde- nären förbjudas att lämna orten. Paragrafen behandlar inskränkningar i gäldenärens rörelsefrihet i form av reseförbud och förbud att lämna den ort där gäldenären är bosatt. Över- vägandena finns i avsnitt 6.1. Första stycket justeras med anledning av att gäldenären i första hand ska bekräfta bouppteckningen och inte som avlägga ed. Övriga ändringar är endast språkliga. 9 § Om gäldenären inte fullgör en skyldighet enligt 2–3, 5 eller 6 § eller överträder ett reseförbud enligt 6 §, får han eller hon efter omständigheterna antingen hämtas eller häktas. Detsamma gäller om det finns skäl att befara att gäldenären inte kommer att fullgöra en sådan skyldighet eller kommer att överträda ett sådant förbud. 2020/21:148 Om någon annan än gäldenären inte fullgör en skyldighet enligt 5 § att bekräfta eller beediga bouppteckningen eller en viss uppgift i den, får han eller hon efter omständigheterna föreläggas vite, hämtas eller häktas. Häktning i de fall som avses i första och andra styckena får ske endast om det finns synnerliga skäl för det. Om gäldenären har överträtt ett reseförbud enligt 6 §, ska han eller hon dock häktas om det inte är uppenbart att det är onödigt. Kostnaden för hämtning eller häktning betalas av staten. Paragrafen innehåller bestämmelser om hämtning, häktning och vite. Övervägandena finns i avsnitt 6.1.4 och 6.2.2. I första stycket görs ett tillägg. Gäldenären kan drabbas av en sanktion även om gäldenären inte iakttar vad som åligger honom eller henne enligt den nya 2 a § om bekräftelse av bouppteckningen. Andra stycket justeras med anledning av att även annan än gäldenären i första hand ska bekräfta bouppteckningen och inte som avlägga ed. Övriga ändringar är endast språkliga. 14 § Om gäldenären är i behov av det, har han eller hon vid en inställelse till följd av 2–5 a §§ rätt till skälig ersättning av konkursboet för resa och uppehälle inom landet. Detta gäller även för en sådan person som avses i 13 §. Om någon annan än den som avses i 13 § ska inställa sig enligt 5 § för att bekräf- ta eller beediga bouppteckningen eller en viss uppgift i den, har han eller hon rätt till skälig ersättning av konkursboet för sin inställelse. Beslut om ersättning meddelas av rätten, om ersättningen avser inställelse inför rätten. I andra fall beslutar förvaltaren om ersättning. Förskott får beviljas på ersättningen. Ett beslut enligt detta stycke gäller , om inte något annat förordnas. Om förvaltaren vägrar ersättning eller förskott på ersättning med begärt belopp enligt denna paragraf, får den som framställt begäran hänskjuta fråga till rättens prövning. Paragrafen innehåller bestämmelser om ersättning för inställelse vid förrättning eller vissa sammanträden enligt detta kapitel. Övervägandena finns i avsnitt 6.5. Bestämmelserna i första stycket blir tillämpliga även vid inställelse till ett bouppteckningssammanträde hos förvaltaren (se 2 a och 2 b §§). Andra stycket ändras med anledning av att det i 5 § införs en ordning med i första hand en fakultativ bekräftelse av bouppteckningens uppgifter hos förvaltaren och i andra hand en fakultativ edgång inför rätten, se kommentaren till den paragrafen. Enligt tredje stycket ska rätten enligt första meningen alltjämt besluta om ersättning för inställelse till gäldenären m.fl., om ersättningen avser en inställelse inför rätten. I andra fall är det enligt andra meningen, som är ny, förvaltaren som beslutar i frågan. En begäran om ersättning ska ges in till den som ska besluta i frågan. Av tredje meningen, som också är ny, framgår att rätten eller förvaltaren får bevilja förskott på den ersättning som paragrafen reglerar. Förskott bör beslutas endast om och i den ut- sträckning det är nödvändigt för att få till stånd en planerad inställelse. Enligt fjärde meningen, som även den är ny, gäller beslutet om ersättning och förskott på ersättning om inte något annat förordnas. I fråga om förskott och ersättningens storlek bör förvaltaren kunna Prop. 2020/21:148 hämta ledning i förordningen (1982:805) om ersättning av allmänna medel till vittnen, m.m. När förvaltaren beslutar om ersättning och förskott på ersättning betalas dessa av konkursboet och utgör en konkurskostnad (se 14 kap. 1 § första stycket 7). I fjärde stycket, som är nytt, anges att om förvaltaren vägrar ersättning eller förskott på ersättning med begärt belopp får frågan hänskjutas till rätten för prövning av den som har framställt begäran. gälla ersättning eller förskott på ersättning för inställelse till ett samman- träde hos förvaltaren. Förvaltarens beslut bör dokumenteras. beslutet innebär att ersättning beviljas delvis eller att ersättning vägras helt kan frågan hänskjutas till tingsrätten för prövning. tagande av förvaltaren kan inte hänskjutas. Frågan kan hänskjutas av den som framställt begäran till förvaltaren. Det kan exempelvis vara gälde- nären som ska inställa sig hos förvaltaren för att bekräfta bouppteckningen och har fått avslag på sin begäran om ersättning för resan. Övriga ändringar är endast språkliga eller redaktionella. Förvaltarens allmänna åligganden m.m. 12 § Förvaltaren ska ta hand om gäldenärens bo med dess räkenskaps- information och annat material som rör boet. Om gäldenären är bokföringsskyldig eller före konkurs- ansökan har varit det, ska förvaltaren i den omhändertagna räkenskapsinforma- tionen på lämpligt sätt ange dagen för omhändertagandet. Den som på uppdrag av gäldenären har upprättat räkenskapsinformation om gäldenärens bo är skyldig att lämna den till förvaltaren. Paragrafen reglerar konkursförvaltarens skyldighet att omhänderta gälde- Övervägandena finns i avsnitt 7.1. I paragrafen görs den ändringen att ”räkenskapsmaterial” ersätts med ”räkenskapsinformation”, jfr 1 kap. 2 § 8 bokföringslagen (1999:1078) om innebörden av det senare begreppet. Vidare ersätts ”andra handlingar” med ”annat material” och hittillsvarande första stycket delas upp i två stycken. Någon ändring i sak är inte avsedd. 13 § Förvaltaren ska upprätta en bouppteckning. I den ska boets tillgångar tas upp till noggrant uppskattade värden. I bouppteckningen ska vidare boets skulder tas upp med uppgift om varje borgenärs namn och adress. utom innehålla en bedömning av om utdelning kan förväntas i konkursen. Om det finns anledning, ska bouppteckningen också innehålla uppgift om egen- dom som inte ingår i boet på grund av att den finns utomlands. uppgett att sådan egendom saknas, ska bouppteckningen innehålla uppgift om I den utsträckning det behövs ska bouppteckningen också innehålla en förteck- ning över boets räkenskapsinformation och annat material som rör boet. Förvaltaren ska ge in bouppteckningen till rätten och tillsynsmyndigheten så snart som möjligt och senast före bouppteckningssammanträdet. Om ett bevakningsförfarande ska äga rum och det ännu inte har getts in någon bouppteckning till rätten, ska förvaltaren och senast från beslutet om bevakningsförfarandet skicka en förteckning över borgenärerna med uppgift om varje borgenärs adress till rätten och tillsynsmyndigheten. 2020/21:148 kurs hos ett kreditinstitut ska till bouppteckningen eller borgenärsförteckningen bifogas uppgift om insättningsborgenärerna och deras fordringsbelopp med upp- lupen ränta. Detsamma gäller i ett värdepappersbolags konkurs, om bolaget har tillstånd att ta emot insättningar på konto. I ett livförsäkringsföretags eller ett tjänstepensionsföretags konkurs ska på motsvarande sätt bifogas uppgift om försäkringstagarna och deras fordringar. Paragrafen behandlar vad som gäller för upprättandet av konkursboupp- teckningen. Övervägandena finns i avsnitt 6.1 och 7.1. I första stycket görs två tillägg. Det ena tillägget är ett förtydligande om att konkursförvaltaren i bouppteckningen ska redovisa boets skulder. Avsikten är att förvaltaren i bouppteckningen redovisar de skulder som är kända för honom eller henne. För att uppfylla skyldigheten bör förvaltaren normalt efterhöra med gäldenären för att säkerställa att skulderna redovisas på ett korrekt sätt i bouppteckningen. Det krävs inte att bouppteckningen, i detta tidiga skede av konkursförfarandet, innehåller någon mer ingående redovisning, men den bör oavsett det vara så nog- grann att den kan ligga till grund för gäldenärens bekräftelse av boupp- teckningen. Det andra tillägget i första stycket är att bouppteckningen ska innehålla förvaltarens bedömning av förväntad utdelning i konkursen. Med detta avses i sammanhanget den prognos som förvaltaren gör beträffande förekomsten och omfattningen av utdelning i konkursen. Prognosen ska grundas på de uppgifter som är tillgängliga för förvaltaren i detta skede och det är naturligt att bedömningen av den anledningen kan vara förenad med viss osäkerhet. I vissa fall kan utdelningen vara beroende av en viss händelse, t.ex. utgången av en eventuell återvinningsprocess, vilket förval- taren med fördel kan ange. En prognos kan ges i form av ett möjligt utdel- ningsintervall. Prognosen är inte en uppgift som gäldenären eller annan ska bekräfta eller beediga (se 6 kap. 2 a, 3 och 5 §§). När det gäller kontaktuppgifter till varje borgenär behöver inte nödvändigtvis postadress redovisas. I stället kan en annan adress där borgenären nås, t.ex. dennes e- postadress, anges. I tredje stycket ersätts ”räkenskapsmaterial” och ”andra handlingar” med ”räkenskapsinformation” respektive ”annat material”, se kommentaren till 1994/95:189 s. 31 om omfattningen av förteckningsskyldig- heten. I fjärde stycket regleras ingivandet av förvaltarens bouppteckning. Tids- fristen för förvaltarens ingivande av bouppteckningen kopplas till boupp- teckningssammanträdet i stället för som till edgångssammanträdet. För det fall det ändå hålls ett edgångssammanträde gäller fristen i för- hållande till det sammanträdet (se 6 kap. 5 b §). Det hittillsvarande femte stycket utgår, vilket innebär att möjligheten för förvaltaren att låta bli att upprätta en bouppteckning när gäldenären själv har gjort det tas bort. Femte stycket motsvaras därmed av det hittills- varande sjätte stycket. I stycket ändras ”postadress” till ”adress”, vilket gör det möjligt att ange t.ex. en e-postadress. Även sådana fordringar som anges i stycket, bl.a. insättningsborgenärers fordringar, är sådana skulder som enligt första stycket ska tas upp i bouppteckningen. Det kan lämpligen ske i en särskild förteckning, som senare vid behov kan användas i bevak- ningsförfarandet. Med ett kreditinstitut avses en bank eller ett kreditmarknadsföretag, se Prop. 1 kap. 5 § 10 lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse, vilket motsvarar hittillsvarande ordning. Livförsäkringsbolag i hittillsvarande bestämmelse ersätts av livförsäkringsföretag, se 1 kap. 3 och 4 §§ försäk- ringsrörelselagen (2010:2043) om vad som utöver livförsäkringsbolag innefattas i det senare begreppet. Övriga ändringar är endast språkliga. 14 § Förvaltaren får begära handräckning av för att omhänderta eller annars få tillgång till gäldenärens bo med dess räkenskapsinfor- mation och annat material som rör boet. Detsamma gäller sådan räkenskaps- information som avses i 12 § tredje stycket. Vid handräckning gäller bestämmelserna i utsökningsbalken om verkställighet av förpliktelser som inte avser betalningsskyldighet, avhysning eller avlägsnande. Om förvaltaren begär det, ska inte i förväg underrätta den som åtgärden riktas mot. Paragrafen innehåller bestämmelser om handräckning för att omhänderta eller annars få tillgång till gäldenärens bo. Övervägandena finns i avsnitt 7.1 och 7.2. I första stycket första och andra meningarna anges, liksom , att förvaltaren får begära handräckning av för att omhänderta eller annars få tillgång till gäldenärens bo och material som rör boet. Att som ange att en begäran bara får ske om det behövs är överflödigt. Uttrycken räkenskapsmaterial och andra handlingar ersätts med räkenskapsinformation respektive annat material, se kommentaren till 12 §. I andra stycket, som får nytt innehåll och ersätter hittillsvarande första stycket tredje–femte meningarna, anges i första meningen att vid hand- räckning gäller bestämmelserna i utsökningsbalken om verkställighet av förpliktelser som inte avser betalningsskyldighet, avhysning eller avlägs- nande. Det innebär att bestämmelserna om verkställighet i annat fall i 11–12 a §§ utsökningsbalken ska tillämpas. Vid sådan verkställig- het är också ytterligare bestämmelser tillämpliga. 17 § nämnd balk där det bl.a. anges vilka befogenheter en förrätt- ningsman har. Bland befogenheterna märks att ett hus, rum eller för- varingsställe får genomsökas om det behövs för att handräckning ska kunna ske. Vidare ges förrättningsmannen rätt att låta öppna lås eller bereda sig tillträde på annat sätt om det krävs för att få tillträde till ett utrymme som är tillslutet. Även i övrigt anförtros förrättningsmannen vissa särskilt angivna möjligheter att använda tvång när det är befogat. utsökningsbalken finns bestämmelser om överklagande av hand- räckningsbeslut. Bestämmelserna i hittillsvarande andra stycket i före- varande paragraf om överklagande tas därmed bort. Enligt utsökningsbalken ska den som åtgärden riktas mot underrättas i förväg. I andra styckets andra mening föreskrivs om möjlighet till unda- ntag från denna ordning. Om konkursförvaltaren begär det, ska en sådan underrättelse inte ske. Övriga ändringar är endast språkliga. 2020/21:148 Förvaltarens medelsförvaltning m.m. 19 § Förvaltaren ska, oavsett vad som gäller i fråga om bokföringsskyldighet för gäldenären, löpande bokföra in- och utbetalningar, om inte god redovisningssed kräver att bokföringen sker på något annat sätt. Förvaltaren ska bevara räkenskapsinformationen under från utgången av det kalenderår då konkursen avslutades. I övrigt tillämpas 7 kap. bokföringslagen (1999:1078). Första stycket medför inte någon inskränkning i den bokföringsskyldighet som kan vara särskilt föreskriven för att möjliggöra kontroll över viss verksamhet. När det gäller skyldighet att ta fram underlag för deklarations- och uppgifts- skyldighet och för kontroll av sådant underlag finns särskilda bestämmelser. Paragrafen reglerar konkursförvaltarens ansvar för konkursboets bok- föring. Övervägandena finns i avsnitt 7.1. I andra stycket ersätts uttrycken räkenskapsmaterial och andra hand- lingar med räkenskapsinformation respektive annat material, se kommen- taren till 12 §. Övriga ändringar är endast språkliga. 20 § Om konkursen inte är avslutad vid utgången av den sjätte kalendermånaden efter konkursbeslutet, ska förvaltaren inom en månad därefter till tillsynsmyndig- heten ge in en berättelse (halvårsberättelse), där de åtgärder som har vidtagits och som återstår att vidta för att avsluta konkursen ska anges. Halvårsberättelsen ska innehålla uppgifter om in- och utbetalningar eller en kronologisk och systematisk sammanställning av boets affärshändelser. Om pengar under någon del av har varit insatta i ett kreditinstitut, ska till berättelsen bifogas kontoutdrag från perioden. under konkursen ska förvaltaren inom en månad från utgången av varje sexmånadersperiod lämna en halvårsberättelse för den senaste perioden. Halvårs- berättelsen ska då även innehålla upplysningar om orsakerna till att konkursen inte har avslutats och en bedömning av när den kan avslutas. Förvaltaren ska skicka en kopia av halvårsberättelsen till rätten. Paragrafen reglerar konkursförvaltarens halvårsberättelser. dena finns i avsnitt 6.1.3 och 8.2. Den huvudsakliga ändring som görs i första stycket rör tiden när en halvårsberättelse ska ges in. Ändringen sker med anledning av att det obligatoriska edgångssammanträdet avskaffas. I stället ska redovisning ske efter konkursbeslutet. Om exempelvis ett konkursbeslut meddelas ska halvårsberättelsen ges in och redovisningen avse tiden från konkursbeslutet och fram till och med den I första stycket första meningen läggs till beträffande innehållet i den första berättelsen att den ska avse inte endast de åtgärder som har vidtagits utan också de åtgärder som återstår att vidta för att avsluta konkursen. gäller naturligtvis endast åtgärder som förvaltaren för redovisningen känner till behöver vidtas. Det ska vidare handla om åtgär- der av någon betydelse och alltså inte en uppräkning av varje löpande åtgärd som ska ske i förvaltningen. I tredje meningen tas kravet på bestyrkt kopia av kontoutdrag bort. Det tydliggörs också att kontoutdraget ska avse hela , dvs. inte endast den tid då det skett någon aktivitet på kontot. Med ett kreditinstitut avses en bank eller ett kredit- marknadsföretag, se 1 kap. 5 § 10 lagen (2004:297) om bank- och finan- Prop. 2020/21:148 sieringsrörelse, vilket motsvarar hittillsvarande ordning. I andra stycket görs tillägget att förvaltaren i de nästkommande halvårs- berättelserna även ska ange inte bara orsakerna till att konkursen inte har avslutats utan även en bedömning av när konkursen kan avslutas. Det kan t.ex. i komplexa och omfattande konkurser vara svårt att redan i den andra halvårsberättelsen ge någon bestämd prognos. Ju längre konkursen pågår, desto större krav kan dock ställas på prognosens träffsäkerhet. Om den prognos för utdelning som ska redovisas i bouppteckningen (se 7 kap. 13 § första stycket) för halvårsberättelsen har förändrats, kan förvaltaren lämpligen ange även det. Att som ange att åtgärderna i första stycket ska anges noggrant och att upplysningarna i andra stycket ska vara fullständiga är överflödigt. Övriga ändringar är endast språkliga. 22 § När konkursen avslutas, ska förvaltaren till gäldenären återställa räken- skapsinformation och annat material som rör boet och som förvaltaren har tagit hand om eller, om det inte är möjligt, bevara materialet. Materialet ska bevaras i enlighet med vad som i varje särskilt fall gäller om arkivering. Paragrafen reglerar vad konkursförvaltaren efter konkursens avslutande ska göra med gäldenärens bokföringsmaterial som förvaltaren har tagit hand om. Övervägandena finns i avsnitt 7.1 och 7.3. I paragrafen ersätts uttrycken räkenskapsmaterial och andra handlingar med räkenskapsinformation respektive annat material, se kommentaren till 12 §. Ändringarna i övrigt i paragrafen innebär att det åligger förvaltaren att bevara sådant material som vid konkursens avslutande inte kan återlämnas till gäldenären. Det kommer alltså inte längre vara möjligt att lämna över materialet till tillsynsmyndigheten för förvaring. Det tydliggörs i paragra- fen att förvaltarens första uppgift är att försöka återlämna materialet till gäldenären. Övriga ändringar är endast språkliga. 28 § ska ha tillgång till boets räkenskapsinformation och annat material som rör boet. är skyldig att på begäran lämna upplysningar om boet och dess förvaltning till rätten, borgenärer, granskningsmän eller gäldenären. Paragrafen innehåller tillsammans med 27 § bestämmelser om tillsyns- myndighetens tillsyn över konkursförvaltningen. Övervägandena finns i avsnitt 7.1. I första stycket ersätts uttrycken räkenskapsmaterial och andra hand- lingar med räkenskapsinformation respektive annat material, se kommen- taren till 12 §. 30 § Om en borgenär begär det, ska rätten förordna en granskningsman att med de befogenheter som anges i denna lag övervaka förvaltningen på borgenärens 2020/21:148 vägnar. Till granskningsman ska den som borgenären föreslår utses, om han eller hon är lämplig. Granskningsmannen ska ha tillgång till boets räkenskapsinformation och annat material som rör boet. Om borgenären begär det, ska även en ersättare för granskningsmannen utses. Bestämmelserna om granskningsman gäller även för ersättaren. Rätten ska entlediga granskningsmannen om denne eller borgenären begär det eller om granskningsmannen visar sig inte vara lämplig. Ersättningen till granskningsmannen ska betalas av borgenären. Paragrafen behandlar frågor om granskningsman i konkurs. Övervägan- dena finns i avsnitt 7.1. I andra stycket ersätts uttrycken räkenskapsmaterial och andra hand- lingar med räkenskapsinformation respektive annat material, se komme- ntaren till 12 §. Övriga ändringar är endast språkliga. 8 kap. Försäljning av egendom 2 § Om gäldenären har drivit en rörelse, får förvaltaren, om det lagligen kan ske, fortsätta rörelsen för konkursboets räkning i den utsträckning det är ändamåls- enligt. Detsamma gäller om förvaltaren sedan rörelsen har lagts ned vill återuppta den. Rörelsen får dock fortsättas än från konkursbeslutet endast om det finns särskilda skäl för det. Paragrafen reglerar förutsättningarna för att förvaltaren ska få fortsätta gäldenärens rörelse. Övervägandena finns i avsnitt 6.1.3. Paragrafen ändras med anledning av att det obligatoriska edgångs- sammanträdet avskaffas. Fristen räknas i stället från konkursbeslutet. Övriga ändringar är endast språkliga. Försäljning av lös egendom 9 § När lös egendom som tillhör gäldenären ska säljas exekutivt under konkursen tillämpas 6 § fjärde stycket. I ett sådant fall ska förvaltaren dessutom, om det behövs, i ärendet föra talan för de borgenärer som har förmånsrätt enligt 10 eller 10 a § förmånsrättslagen (1970:979) och underrätta en sådan borgenär om ett yrkande som förvaltaren framställer på den borgenärens vägnar. Paragrafen ställer upp vissa skyldigheter för förvaltaren i samband med exekutiv försäljning av lös egendom. I paragrafen görs en hänvisning även till 10 a § förmånsrättslagen (se prop. 1986/87:90 s. 432 f. om den paragrafen).