prop · H803224 · 2021-09-13 00:00:00 — Målsättningen för det internationella försvarssamarbetet är effektivare användning av resurser och att öka den operativa förmågan för det svenska försvaret. Försvarets radioanstalts uppgifter framgår av förordningen (2007:937) med instruktion för . I förordningen anges bl.a. att har till uppgift att bedriva signalspaning enligt lagen (2008:717) om signalspaning i försvarsunderrättelseverksamhet och anslutande förordning (1 §). ska enligt förordningen med instruktion för särskilt följa förändringen av signalmiljön i omvärlden, den tekniska utvecklingen och signalskyddet, fortlöpande utveckla den teknik och metodik som behövs för att bedriva verksamheten och utföra matematiska bedömningar av kryptosystem för totalförsvaret (2 §). Enligt samma förordning ska därutöver upprätt- hålla kompetensen för de nationella behoven i fråga om kryptologi samt biträda andra myndigheter vid värdering, utveckling, anskaffning och drift av signalspaningssystem (3 §). ska också stödja Försvarsmakten genom att utveckla metodik och utbilda personal inom signalspaningsområdet (3 a §), stödja Försvarsmaktens deltagande i internationella insatser med kompetens, personal och materiel (3 b §), vidmakthålla och utveckla signalreferensbibliotek för Försvarsmaktens behov (3 c §), samt stödja Försvarsmakten i verksamhet som avser utveckling och vidmakthållande av Försvarsmaktens cyberförsvars- förmåga (3 e §). På uppdrag av får utföra prov och utveckling inom teleteknikområdet (3 d §). ska ha hög teknisk kompetens inom informa- tionssäkerhetsområdet och får efter begäran stödja sådana statliga myndigheter och statligt ägda bolag som hanterar information som bedöms vara känslig från sårbarhetssynpunkt eller i ett säkerhets- eller försvars- politiskt avseende. ska särskilt kunna stödja insatser vid nationella kriser med it-inslag, medverka till identifieringen av inblandade aktörer vid it-relaterade hot mot samhällsviktiga system, genomföra it-säkerhetsanalyser och ge annat tekniskt stöd. ska samverka med andra organisationer inom informations- säkerhetsområdet såväl inom som utom landet (4 §). Inom ramen för myndighetens arbete på informationssäkerhetsområdet utvecklar och placerar efter begäran ut tekniska detekterings- och varningssystem (TDV) vid de mest skyddsvärda verksamheterna bland statliga myndigheter och statligt ägda bolag, som hanterar information som bedöms vara känslig från sårbarhetssynpunkt eller i ett säkerhets- eller försvarspolitiskt avseende. har, som beskrivs i avsnitt 4.2.1, ett särskilt uppdrag att lämna stöd så att informationssäkerheten kan upprätthållas vid de mest skyddsvärda verksamheterna i . har även till uppgift att tilldela säkra kryptografiska funktioner till ett antal civila myndigheter och organisationer (17 § förordningen [2015:1053] om totalförsvar och höjd beredskap). För att kunna hantera de allvarligaste it-angreppen mot de mest skydds- värda verksamheterna använder uppgifter som myndigheten har inhämtat genom signalspaning i försvarsunderrättelse- verksamhet. Samma underrättelser kan inom Försvarets radioanstalts informationssäkerhetsverksamhet omsättas till indirekt och direkt skydd som omfattar såväl tekniska tjänster, exempelvis signalskydd, sensor- system och informationssäkerhetsanalyser, som rådgivning och utbildning. Ett tydligt exempel på detta ömsesidiga utbyte av information är Försvarets radioanstalts tekniska detekterings- och varningssystem (TDV). TDV erbjuds de mest skyddsvärda verksamheter som redan har uppnått en egen god informationssäkerhet, ofta med stöd av . 4.3Försvarsmaktens och Försvarets radioanstalts försvarsunderrättelseverksamhet Försvarsunderrättelseverksamhet bedrivs enligt särskild reglering i bl.a. lagen om försvarsunderrättelseverksamhet och förordningen (2000:131) om försvarsunderrättelseverksamhet, samt i lagen om signalspaning i försvarsunderrättelseverksamhet och förordningen (2008:923) om signalspaning i försvarsunderrättelseverksamhet. Försvarsunderrättelseverksamhet ska bedrivas av Försvarsmakten, , och . Försvarsunderrättelseverksamheten ska bedrivas till stöd för svensk utrikes-, säkerhets- och försvarspolitik samt i övrigt för kartläggning av yttre hot mot landet. Försvarsunderrättelseverksamhet får endast avse utländska förhållanden. I verksamheten ingår att medverka i svenskt deltagande i internationellt säkerhetssamarbete. Regeringen ansvarar för att bestämma försvarsunderrättelseverksamhetens inriktning. Inom ramen för denna inriktning får de myndigheter som regeringen bestämmer ange en närmare inriktning av verksamheten. Inriktning av signalspaning i försvarsunderrättelseverksamhet regleras i lagen om signalspaning i försvarsunderrättelseverksamhet, se avsnitt 4.4. Avgränsningen till utländska förhållanden innebär att försvars- underrättelseverksamheten typiskt sett ska inhämta, bearbeta, analysera och delge sådan information om företeelser och förhållanden i andra länder som ger svenska beslutsfattare ett förbättrat underlag för beslut och bedömningar i utrikes-, säkerhets- och försvarspolitiska frågor eller för att skydda svensk personal som deltar i internationella insatser. Verksamheten kan under vissa förhållanden även avse företeelser inom 2020/21:224 landet, exempelvis om en organisation med verksamhet som utgör ett hot mot landet har sitt ursprung i ett annat land, men verkar genom representanter i eller genom att på annat sätt utnyttja resurser i Det handlar då om att följa upp utländska förhållandens koppling till för att kunna bedöma hotbilden mot landet. Information som behandlas inom försvarsunderrättelseverksamheten kan exempelvis avse pågående och tänkbara framtida konflikter, internationella terroristgrupper, cyberhot, massförstörelsevapen samt biografiska underrättelser som avser utländsk militär personal eller andra Försvarsunderrättelseverksamheten tar sikte på att inom ramen för gällande inriktningar från uppdragsgivare upptäcka på förhand okända företeelser och uppgifter av relevans för dessa. Det kan exempelvis röra sig om uppgifter om nya hot mot svenska säkerhetsintressen, samhälls- viktiga funktioner, eller mot svensk hemlig information som inte får röjas för främmande makt. Verksamheten innebär även att kartlägga redan kända företeelser och följa förändringar i dessa för att tidigt få kunskap om aktörers nya ambitioner, avsikter och förmågor. Försvarsunderrättelseverksamhet är också ett centralt verktyg vid kart- läggning i efterhand av händelser som oförutsett har inträffat, i syfte att finna förklaringar till det inträffade samt för att kartlägga eventuella ännu inte identifierade inslag i en inträffad händelse. kan ytterligare underrättelseinformation produceras som ger dels bättre förståelse för orsakerna bakom det inträffade, dels kompletterande information om inslag som ännu inte har identifierats, t.ex. kvarvarande Försvarsunderrättelseverksamheten ska fullgöras genom inhämtning, bearbetning och analys av information samt rapportering till berörda Inhämtningen kan vara såväl teknisk som personbaserad. som bedriver försvarsunderrättelseverksamhet får inte vidta åtgärder som syftar till att lösa uppgifter som enligt lagar eller andra föreskrifter ligger inom ramen för , Säkerhetspolisens och andra myndigheters brottsbekämpande och brottsförebyggande verksamheter (4 § första stycket lagen om försvarsunderrättelseverksamhet). finns hinder enligt andra bestämmelser, får försvarsunderrättelse- myndigheterna emellertid lämna stöd till andra myndigheters brotts- bekämpande och brottsförebyggande verksamhet (4 § andra stycket lagen om försvarsunderrättelseverksamhet). som består i att genom tekniska metoder, såsom signalspaning, inhämta kommunikation anses inte utgöra en sådan åtgärd som avses i 4 § första stycket lagen om försvarsunderrättelseverksamhet. bedrivs nämligen inte på sådant sätt att den kan störa andra myndigheters verksamhet, och den syftar inte heller till att lösa en föreskriven uppgift för brottsbekämpande och brottsförebyggande verksamhet (En anpassad försvarsunderrättelseverksamhet, prop. 2006/07:63 s. 48). Försvarsunderrättelsemyndigheterna får etablera och upprätthålla sam- arbete i underrättelsefrågor med andra länder och internationella organisa- tioner enligt regeringens närmare bestämmande. Samarbetet får ske bara under förutsättning att syftet är att tjäna den svenska statsledningen och det svenska totalförsvaret. De uppgifter som lämnas till andra länder och internationella organisationer får inte vara till skada för svenska intressen Prop. 2020/21:224 (3 § lagen om försvarsunderrättelseverksamhet och 3 § förordningen om försvarsunderrättelseverksamhet). Myndigheterna ska anmäla frågor om att etablera och upprätthålla samarbetet och om viktiga frågor som uppkommer i samarbetet till (Försvarsdepartementet) (4 § förordningen om försvarsunderrättelseverksamhet). 4.4Försvarets radioanstalts signalspaning i försvarsunderrättelse- och utvecklingsverksamhet Signalspaning, dvs. inhämtning av signaler i elektronisk form, är en inhämtningsmetod i försvarsunderrättelseverksamheten som regleras i lagen om signalspaning i försvarsunderrättelseverksamhet. Inriktning av signalspaning i försvarsunderrättelseverksamhet får endast anges av regeringen, , Försvarsmakten, Säkerhetspolisen och Nationella operativa avdelningen i (4 §). Signalspaning är en viktig del av försvarsunderrättelseverksamhet och bidrar till att ge regeringen underlag för en självständig svensk utrikes-, säkerhets- och försvarspolitik och till att ge andra inriktande myndigheter kvalificerad underrättelseinformation om utländska förhållanden för att de i sin tur ska kunna fullgöra sina uppgifter. Signalspaning i försvarsunderrättelseverksamhet får endast avse utländska förhållanden och ske i syfte att kartlägga vissa i lagen särskilt uppräknade företeelser: 1. yttre militära hot mot landet, 2. förutsättningar för svenskt deltagande i fredsfrämjande och humanitära internationella insatser eller hot mot säkerheten för svenska intressen vid genomförandet av sådana insatser, 3. strategiska förhållanden avseende internationell terrorism och annan grov gränsöverskridande brottslighet som kan hota väsentliga nationella intressen, 4. utveckling och spridning av massförstörelsevapen, krigsmateriel och produkter som avses i lagen (2000:1064) om kontroll av produkter med dubbla användningsområden och av tekniskt bistånd, 5. allvarliga yttre hot mot samhällets infrastrukturer, 6. konflikter utomlands med konsekvenser för internationell säkerhet, 7. främmande underrättelseverksamhet mot svenska intressen, eller 8. främmande makts agerande eller avsikter av väsentlig betydelse för svensk utrikes-, säkerhets- eller försvarspolitik. ska ansöka om tillstånd hos Försvars- underrättelsedomstolen för den signalspaning som får utföras enligt lagen (4 a §), varefter domstolen meddelar tillstånd om vissa krav är uppfyllda, bl.a. att syftet med inhämtningen inte kan tillgodoses på ett mindre ingripande sätt och uppdraget beräknas ge information vars värde är klart större än det integritetsintrång som inhämtning i enlighet med ansökan kan innebära (5 §). 2020/21:224 Signalspaning i försvarsunderrättelseverksamhet syftar alltid till att rapportera underrättelser som ger ett kompletterande mervärde för uppdragsgivarna utöver den rapportering och det öppna informationsflöde som de i övrigt kan ta del av. Det sker genom att inhämtar information som är relevant för att tillgodose de underrättelse- behov som regeringen och andra uppdragsgivare uttryckt i en inriktning. Det är typiskt sett informationen och inte den källa som för stunden hanterar eller förmedlar information, som är det centrala vid signal- spaning. Inom vissa underrättelseområden, t.ex. främmande underrättelse- verksamhet och terrorism, kan dock enskilda källor vara centrala om de i sig kan utgöra ett hot mot och svenska intressen. All signalspaning i försvarsunderrättelseverksamhet vid sker inom ramen för givna inriktningar. De enskilda, i varje givet ögonblick, mest angelägna konkreta underrättelsefrågorna kan ofta inte ställas i förväg då de ännu inte är kända. Omvärlden förändras fortlöpande och därmed också de konkreta underrättelsebehoven. Av detta följer att behöver vara väl förberedd på nya frågeställningar genom att ständigt utveckla förmågor att hitta och identifiera nya relevanta källor till information. För att kunna tillgodose uppdragsgivarnas underrättelsebehov behöver ingående kunskap om signalmiljön för att på ett effektivt sätt kunna rikta inhämtningskapacitet mot adekvata delar av signalmiljön samt för att kunna urskilja, extrahera och tyda den relevanta informationen. För detta krävs omfattande expertkunskaper om såväl signalmiljöns struktur som dess användning. bedriver därför en utvecklings- verksamhet för att etablera och upprätthålla en tillräckligt god förståelse av signalmiljön, samt tillräckligt god förmåga att kunna bedriva inhämtning, bearbetning och analys av den information som förekommer i signalmiljön. Om det är nödvändigt för försvarsunderrättelse- verksamheten får signaler i elektronisk form därför även inhämtas vid signalspaning för att följa förändringar i signalmiljön i omvärlden, den tekniska utvecklingen och signalskyddet samt för att fortlöpande utveckla den teknik och metodik som behövs för att bedriva verksamheten (1 § tredje stycket lagen om signalspaning i försvarsunderrättelseverksamhet). Utvecklingsverksamheten fyller således inte något självändamål, utan syftar enbart till att etablera och vidmakthålla fortsatt förmåga som är nödvändig för försvarsunderrättelseverksamheten. Signalspaning i utvecklingsverksamheten inriktas endast av regeringen (4 § andra stycket lagen om signalspaning i försvarsunderrättelse- verksamhet) och förutsätter, liksom övrig signalspaning enligt lagen, tillstånd från Försvarsunderrättelsedomstolen. Regleringen för internationellt samarbete inom försvarsunderrättelse- verksamheten (se avsnitt 4.3) gäller även för Försvarets radioanstalts signalspaning inom den verksamheten. får också, enligt regeringens närmare bestämmande, etablera och upprätthålla internationellt signalspaningssamarbete avseende utvecklingsverksamhet, dvs. följa förändringar i signalmiljön i omvärlden, den tekniska utvecklingen och signalskyddet, samt teknik- och metodikfrågor (9 § Prop. lagen om signalspaning i försvarsunderrättelseverksamhet). försvarsunderrättelse- och utvecklingsverksamheten är att det ska tjäna statsledningen och det svenska totalförsvaret respektive den nationella säkerheten, och att det inte är till skada för svenska intressen. ska anmäla frågor om att etablera och upprätthålla internationellt samarbete till (Försvarsdepartementet). Myndigheten ska vidare informera Försvarsdepartementet om viktiga frågor som uppkommer i samarbetet (se 3 § och 4 § första stycket förordningen om försvarsunderrättelseverksamhet och 7 § förordningen om signalspaning i försvarsunderrättelseverksamhet). 4.5Försvarsmaktens och Försvarets radioanstalts behandling av personuppgifter Försvarsmaktens behandling av personuppgifter inom ramen för försvars- underrättelseverksamheten och den militära säkerhetstjänsten regleras i lagen (2007:258) om behandling av personuppgifter i Försvarsmaktens försvarsunderrättelseverksamhet och militära säkerhetstjänst och förordningen (2007:260) om behandling av personuppgifter i Försvars- maktens försvarsunderrättelseverksamhet och militära säkerhetstjänst (förkortade FM-PuL och FM-PuF). För Försvarets radioanstalts behandling av personuppgifter inom myndighetens försvarsunderrättelse- och utvecklingsverksamhet gäller lagen (2007:259) om behandling av personuppgifter i Försvarets radioanstalts försvarsunderrättelse- och utvecklingsverksamhet och förordningen (2007:261) om behandling av personuppgifter i Försvarets radioanstalts försvarsunderrättelse- och utvecklingsverksamhet (förkortade FRA-PuL och FRA-PuF). FM-PuL och FRA-PuL gäller vid behandling av personuppgifter inom respektive lags tillämpningsområden om behandlingen är helt eller delvis automatiserad eller om uppgifterna ingår i eller är avsedda att ingå i en strukturerad samling av personuppgifter som är tillgängliga för sökning eller sammanställning enligt särskilda kriterier. Båda lagarna syftar också till att skydda människor mot att deras personliga integritet kränks genom behandling av personuppgifter inom lagarnas respektive tillämpnings- områden (1 kap. 1 och 2 §§ FM-PuL och FRA-PuL). FM-PuL och FRA-PuL är båda självständiga och heltäckande regleringar som ersätter personuppgiftslagen (1998:204) fullt ut inom sina respektive tillämpningsområden (1 kap. 1 § andra stycket FM-PuL och FRA-PuL). Den personuppgiftsbehandling som inte omfattas av FM-PuL och FRA-PuL har reglerats genom personuppgiftslagen. gäller personuppgiftslagen fortsatt för Försvarsmakten och i sådan verksamhet som inte omfattas av unionsrätten (Ny dataskyddslag, prop. 2017/18:105 s. 171– 172). 2020/21:224 4.5.2 Exempel på annan reglering som gäller för Patientdatalagen (2008:355) gäller vid vårdgivares behandling av personuppgifter inom hälso- och sjukvården (1 kap. 1 § patientdatalagen). Av 1 kap. 3 § patientdatalagen framgår att med vårdgivare avses även statlig myndighet i fråga om sådan hälso- och sjukvård som myndigheten har ansvar för. Typiskt för statliga vårdgivare är att hälso- och sjukvård inte utgör kärnverksamhet utan bedrivs parallellt med annan verksamhet. Patientdatalagen gäller i de fallen endast i den del av verksamheten som innefattar sådan hälso- och sjukvård som avses i patientdatalagen. Totalförsvarets plikt- och prövningsverk är exempel på en myndighet som bedriver sådan hälso- och sjukvård (m.m., prop. 2007/08:126 s. 50). Även Försvarsmakten bedriver hälso- och sjukvård vid sina förband i och i insatser utomlands. Vid personuppgifts- behandling som Försvarsmakten utför i egenskap av vårdgivare inom hälso- och sjukvården tillämpar myndigheten således patientdatalagen. Totalförsvarsdatalagen (2020:151) ger stöd för bl.a. Försvarsmakten att behandla känsliga personuppgifter om det är absolut nödvändigt vid en utredning om den totalförsvarspliktiges personliga förhållanden som görs enligt 2 kap. 1 § lagen (1994:1809) om totalförsvarsplikt. Försvarsmakten får även med stöd av totalförsvarsdatalagen föra in och rätta person- uppgifter om totalförsvarspliktiga i Totalförsvarets plikt- och prövnings- verks informationssystem. Brottsdatalagen (2018:1177) kan bli tillämplig i vissa delar av Försvarsmaktens verksamhet, t.ex. när militärpolisen och militära skyddsvakter utför uppgifter med polismans befogenhet. Motsvarande kan gälla i samband med att Försvarsmakten lämnar stöd till polisen vid terrorismbekämpning. Utförandet av sådana uppgifter kan dock också komma att aktualiseras inom ramen för Försvarsmaktens militära säkerhetstjänst. I 1 kap. 4 § brottsdatalagen anges därför att lagen inte är tillämplig i sådan verksamhet som omfattas av lagen (2007:258) om behandling av personuppgifter i Försvarsmaktens försvarsunderrättelse- verksamhet och militära säkerhetstjänst. Exempel på annan reglering som gäller för Lagen om signalspaning i försvarsunderrättelseverksamhet innehåller vissa bestämmelser som har bäring på Försvarets radioanstalts behandling av personuppgifter, t.ex. användningen av sökbegrepp och förstörings- Av lagen framgår bl.a. att inhämtning av signaler i tråd ska ske automatiserat och att sådan inhämtning endast får avse signaler som identifierats genom sökbegrepp. Upptagning eller uppteckning av uppgifter som inhämtats enligt lagen om signalspaning i försvars- Prop. 2020/21:224 underrättelseverksamhet ska omgående förstöras om innehållet bl.a. berör en viss fysisk person och har bedömts sakna betydelse för försvars- underrättelseverksamheten (1 och 7 §§). 5Det grundläggande skyddet för personuppgifter Enligt regeringsformen är var och en skyddad gentemot det allmänna mot betydande intrång i den personliga integriteten, om det sker utan samtycke och innebär övervakning eller kartläggning av den enskildes personliga förhållanden (2 kap. 6 § andra stycket regeringsformen, förkortad RF). Skyddet får begränsas genom lag men endast för att tillgodose ändamål som är godtagbara i ett demokratiskt samhälle. En begränsning får inte gå utöver vad som är nödvändigt med hänsyn till det ändamål som har föranlett den och inte heller sträcka sig så långt att den utgör ett hot mot den fria åsiktsbildningen. Begränsningen får inte heller göras enbart på grund av politisk, religiös, kulturell eller annan sådan åskådning (2 kap. 20 och 21 §§ RF). I propositionen En reformerad grundlag framhålls att det är naturligt att det läggs stor vikt vid uppgifternas karaktär vid bedömningen av hur ingripande intrånget i den personliga integriteten kan anses vara i samband med insamling, lagring och bearbetning eller utlämnande av uppgifter om enskildas personliga förhållanden. Ju känsligare uppgifterna är, desto mer ingripande anses det allmännas hantering av uppgifterna normalt vara. Även hantering av ett fåtal uppgifter kan med andra ord innebära ett betydande intrång i den personliga integriteten om uppgifterna är av mycket känslig karaktär. Vid bedömningen av intrångets karaktär är det också naturligt att stor vikt läggs vid ändamålet med behandlingen. En hantering som syftar till att utreda brott kan enligt förarbetena normalt anses vara mer känslig än t.ex. en hantering som uteslutande sker för att ge en myndighet underlag för förbättringar av kvaliteten i handläggningen. Mängden uppgifter kan också vara en betydelsefull faktor i sammanhanget (prop. 2009/10:80 s. 183). har i flera lagstiftnings- ärenden som rört myndigheters personuppgiftsbehandling framhållit att målsättningen bör vara att myndighetsregister med ett stort antal registrerade och särskilt känsligt innehåll ska regleras särskilt i lag (se bl.a. bet. 1990/91:KU11 s. 11 och 1997/98:KU18 s. 43). Den europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna () gäller som lag. Enligt artikel 8 i har var och en rätt till skydd för sitt privat- och familjeliv, sitt hem och sin korrespondens. En offentlig myndighet får inte inskränka denna rätt annat än med stöd av lag och om det i ett demokratiskt samhälle är nödvändigt med hänsyn till bl.a. den nationella säkerheten och den allmänna säkerheten. 2020/21:224 området för artikeln omfattar behandling av personuppgifter om privatliv, familjeliv, hem eller korrespondens. En inskränkning i en konventions- skyddad rättighet ska ha stöd i lag. Lagen ska vara så preciserad att inskränkningarna är förutsebara och att lagen är allmänt tillgänglig. har i sin praxis slagit fast att intrånget ska vara nödvändigt, dvs. det ska finnas ett angeläget samhälleligt behov och inskränkningen ska stå i rimlig proportion till det syfte som ska tillgodoses genom den. En lag eller annan föreskrift får inte meddelas i strid med åtaganden på grund av (2 kap. 19 § RF). De dataskyddsregler som har antagits inom ramen för finns främst i konvention om skydd för enskilda vid automatisk databehandling av personuppgifter (ETS 108), den s.k. dataskydds- konventionen. Konventionen, som har ratificerat och som trädde i kraft , kompletteras av ett antal av antagna icke-bindande rekommendationer om hur personuppgifter bör behandlas inom olika områden. Dataskydds- konventionen gäller för 47 medlemsstater, men även , , , , , , och är parter till konventionen. Konventionen brukar ses som en precisering av artikel 8 i och syftar till att säkerställa respekten för grundläggande fri- och rättigheter (artikel 1 i dataskydds- konventionen). Dataskyddskonventionen tar sikte på behandling av personuppgifter i automatiserade personregister och automatiserad personuppgifts- behandling i allmän och enskild verksamhet. Personuppgifterna ska enligt konventionen inhämtas och behandlas på ett korrekt sätt och de ska vara relevanta med hänsyn till ändamålet (artikel 5).