prop · H803190 · 2021-04-29 00:00:00 — Osäkerheten kring giltigheten av förordningen om användning av vattenskoter har lett till att åklagarna inte driver några ärenden om otillåten körning till åtal eftersom de bedömer att det inte finns någon utsikt till fällande domar. 4.4Hur regleras vattenskoteranvändningen i andra länder? införde 2018 ett krav på förarbevis för att få framföra vattenskoter. Under en tvåårig övergångsperiod gavs möjlighet att anpassa sig till det nya kravet. I krävs det vidare att vattenskotern ansvarsförsäkras, både av privatpersoner och företag som t.ex. bedriver uthyrningsverksamhet. 2020/21:190 För att få ett förarbevis krävs att föraren har genomgått föreskriven utbildning, har fyllt , har uppvisat simkunnighet på och har god syn, både med och utan glasögon. Utbildningen består av en praktisk och en teoretisk del som ska godkännas av . Tidsåtgången för utbildningen är inte närmare reglerad, men hela kursen tar i genomsnitt . Utbildningen utförs av utbildningsanordnare som godkänts av och som kan uppvisa ett godkänt kvalitetssystem. finns det sju godkända utbildningsanordnare i . Efter slutförd utbildning utfärdar utbildningsanordnaren, på bemyndigande av , förarbeviset i form av ett plastkort. Vid eventuell kontroll krävs det att förarbeviset visas upp. erkänner inte utländska förarbevis, utan föraren måste ha ett danskt förarbevis för att få framföra en dansk vattenskoter. Den som framför en vattenskoter från sitt hemland i är dock undantagen från kravet på förarbevis. Det innebär att om t.ex. en svensk medborgare framför sin vattenskoter på danskt vatten, behöver denne inte uppvisa något förarbevis. Däremot krävs det att vattenskotern är försäkrad, men inte heller försäkringen behöver vara dansk. Vattenskotrar regleras på samma sätt som fritidsbåtar i . Det innebär att om farkosten är lång eller har en motorstyrka på över 25 hästkrafter krävs det att föraren har fyllt och har ett förarbevis. presenterade dock Sjöfartsdirektoratet ett förslag med krav på utbildning för snabbgående fritidsfartyg. Enligt förslaget ska det krävas att föraren har fyllt och har genomgått utbildning för fritidsfartyg som har en hastighet över . Utbildningen ska bestå av en teoretisk och en praktisk del som genomförs hos privata utbildningsanordnare. Den praktiska delen av utbildningen föreslås genomföras först efter det att den teoretiska delen godkänts. Efter godkänt resultat på båda delarna utfärdar utbildningsanordnaren ett kursbevis. Utländska medborgare ska förhålla sig till samma regler som norska medborgare. Utbildningsanordnare ska ha tillstånd för att få bedriva utbildning för höghastighetsbevis för fritidsfartyg. Kravet för att få framföra en icke-registreringspliktig motordriven farkost i är att den som kör har den ålder och besitter den förmåga och skicklighet som krävs för att han eller hon ska kunna manövrera farkosten. har registreringsplikt för fritidsfartyg vars skrovlängd överstiger eller om motorns effekt enligt tillverkarens uppgift är eller mer än 20 hästkrafter. En motordriven farkost som träffas av registreringsplikt får framföras endast om den som framför farkosten är och uppfyller kraven om förmåga och skicklighet i sjötrafiklagen. Vattenskotrar omfattas av registreringsplikt eftersom motoreffekten överstiger 20 hästkrafter, vilket innebär att den som framför en vattenskoter i måste ha fyllt . I promemoria Behörighetsbevis för fritidsbåtar och fritidsskepp (Ds 2008:32) föreslogs att det skulle införas en ny lag om behörighetsbevis för fritidsbåtar och fritidsskepp. Det föreslogs att tre olika behörighetsbevis skulle införas: behörighetsbevis för fritidsbåt, fritidsskepp och fritidsfartyg för hög hastighet. För att erhålla en eller flera av behörigheterna föreslogs det att en individ skulle ha genomgått en utbildning samt avlagt och klarat ett kunskapsprov. Promemorian ledde inte till någon lagstiftning. fick Havs- och vattenmyndigheten i uppdrag av regeringen att kartlägga och analysera de möjliga olägenheterna för människors hälsa eller miljön som användning av vattenskotrar och andra mindre vattenfarkoster kan ge upphov till. Uppdraget redovisades av Havs- och vattenmyndigheten i rapporten och andra mindre motordrivna vattenfarkoster (dnr M2013/01585). Havs- och vattenmyndigheten föreslog att det skulle införas krav på höghastighetsbevis för framförande av fritidsfartyg som kan uppnå hastigheter om eller mer och krav på behörighetsbevis för förande av fritidsfartyg som kan uppnå hastigheter om eller mer. Någon reglering kom inte till stånd till följd av rapporten. Gemensamt för dessa två utredningar är att de föreslog att förarbevis skulle införas inte bara för vattenskotrar utan även för flera typer av snabbgående fritidsfartyg. togs det inom fram en promemoria om obligatoriskt förarbevis för vattenskoter (N2014/03447). I promemorian föreslogs ett krav på obligatoriskt förarbevis för vattenskoter. Det föreslogs att den som hade klarat ett obligatoriskt kunskapsprov med godkänt resultat skulle vara berättigad att ansöka om ett förarbevis. Det föreslogs även att den som hade ett förarintyg för fritidsbåt av den typ som administreras av NFB) eller hade en befälsexamen om minst klass VIII skulle kunna ansöka om att få ett förarbevis för vattenskoter. Inte heller denna promemoria ledde till någon lagstiftning. Ålderskravet för att framföra vattenskoter trädde i kraft den i enlighet med förslaget i en promemoria framtagen 2018 inom (N2018/03981). 5En ny lag som reglerar rätten att föra vattenskoter ska införas Regeringens förslag: En ny lag som reglerar rätten att framföra vattenskoter ska införas. Kraven ska gälla såväl vattenskotrar som drivs med förbränningsmotor som vattenskotrar som drivs med elmotor. Promemorians förslag överensstämmer delvis med regeringens. I promemorian föreslås en lag som i stora delar delegerar till regeringen – 2020/21:190 och i vissa fall även myndighet – att meddela föreskrifter om vilka krav som ska införas. Remissinstanserna: , (Sweboat), , Förvaltningsrätten i , vid , , Havs- och vattenmyndigheten, , Kammarrätten i , , i , i , i län, i , i , , , , , , , Svensk Försäkring, , , , , , och tillstyrker eller har inga invändningar mot att det införs krav på behörighet för att framföra vattenskoter. anser däremot att promemorian inte ger stöd för att vattenskoterkörningen är särskilt problematisk och att problemet åtminstone inte kan lösas med krav på förarbevis. Hovrätten ifrågasätter om förslaget i promemorian kan läggas till grund för lagstiftning. , , Svenska , och Sweboat menar att det remitterade förslaget om krav på förarintyg för fritidsbåt bör läggas till grund för lagstiftningen i stället för det remitterade förslaget. , Havs- och vattenmyndigheten, vid , , , , , , Svenska , , och Sweboat förespråkar att behörighetskrav införs för alla snabbgående båtar, inte enbart vattenskotrar. Även menar att det inte finns några belägg för att vattenskotrar är mer angelägna att reglera än andra snabbgående båtar. Enligt , , , och bör frågan om huruvida kraven bör gälla fler typer av båtar utvärderas . Förvaltningsrätten i , , , Kammarrätten i , och anser att den föreslagna regleringen i större utsträckning bör göras i lag. Borstahusens , och Sweboat anser att förordningen om användning av vattenskoter bör upphöra att gälla vid införandet av den föreslagna nya regleringen. vid anser att det måste ske en översyn av förordningen om användning av vattenskoter, eftersom den inte tillämpas av de rättsvårdande myndigheterna. efterfrågar en definition av vattenskoter som tar höjd för teknikutvecklingen, varför motoreffekt bör vara mer avgörande för definitionen än längd eller drivmekanism. en bredare definition av vattenskoter. påpekar att det finns en risk för att den föreslagna definitionen blir obsolet till följd av den snabba tekniska utvecklingen. Havs- och vattenmyndigheten och tillstyrker förslaget om vad som ska avses med en vattenskoter, men önskar att definitionen görs gemensam för alla författningar som rör vattenskotrar. Skälen för regeringens förslag Den ökade användningen av vattenskotrar leder till fler olyckor och tillbud där vattenskotrar är inblandade. När vattenskotrar framförs uppstår ofta irritation och störningar för människor och djur, särskilt om åkningen sker i hamnar, vid badplatser, i stadsmiljöer och i områden som är värdefulla ur miljösynpunkt. Förutom att föraren av en vattenskoter ska ha fyllt finns det inga krav på att föraren av en vattenskoter ska ha någon särskild behörighet eller kunskap. Begränsningar av var en vattenskoter får användas finns i förordningen om användning av vattenskoter. Därutöver finns generella bestämmelser i sjölagen och fartygssäkerhetslagen om hur framförandet ska ske. De gäller för alla fartyg, däribland vattenskotrar. Dessa bestämmelser är emellertid inte tillräckliga för att tillgodose att ovana förare inte skadar sig själva eller andra. Många förare behöver också få bättre kunskap om hur körningen påverkar omgivningen. Det är alltså angeläget att ytterligare reglera användningen av vattenskotrar och säkerställa att de framförs på ett sjösäkert sätt med hänsyn till omgivande människor, djur och miljön. I promemorian föreslås det därför ett krav på förarbevis för att få framföra vattenskoter. För att få förarbevis ska det enligt promemorian krävas minst och genomgången godkänd utbildning. En övervägande del av remissinstanserna instämmer i den bedömningen. Regeringen anser också att det bör införas krav på förarbevis för vattenskoter och lämnar förslag till en sådan lagstiftning i denna proposition. Ett stort antal remissinstanser anser att det inte finns skäl att införa krav på behörighet för enbart vattenskotrar, utan att alla fritidsfartyg, särskilt de snabbgående, bör omfattas av behörighetskrav. Som skäl anför t.ex. Sweboat att statistiken inte visar att vattenskoteråkning medför större olycksrisker jämfört med användningen av andra snabbgående båtar. Det påpekas av remissinstanserna att krav på att visa hänsyn, omdöme och visst beteende vid stränder och badplatser redan regleras i till exempel sjölagen, och att det snarare är förbättrad tillämpning, tillsyn och sanktioner enligt det befintliga regelverket som behövs. Om det införs behörighetskrav för endast vattenskoter, kan det enligt finnas risk för att framförandet av andra typer av snabbgående båtar som saknar behörighetskrav ökar. Regeringen håller med om att det i många avseenden inte finns anledning att göra skillnad mellan vattenskoterkörning och körning av andra snabbgående motorbåtar. En motorbåt kan ha större motorstyrka än en vattenskoter och orsaka större skador på människor eller omgivning vid t.ex. en olycka eller genom sina svallvågor än en vattenskoter. Några säkerställda statistiska uppgifter som visar att olyckorna är fler med vattenskotrar än andra fritidsbåtar finns inte. Tillgången till snabbgående motorbåtar, t.ex. vid uthyrning, är dock mer begränsad än tillgången till vattenskotrar. Motorbåtsuthyrare torde ofta kräva att föraren i fråga ska ha någon sorts nautisk kompetens, exempelvis det frivilliga förarintyget. Motorbåtarna framförs inte heller lika ofta av helt oerfarna förare, vars främsta syfte är lek och inte transport mellan olika punkter. En propellerdriven motorbåt har vidare normalt ett något större djupgående än en vattenskoter, och uppmuntrar genom sin konstruktion och köregenskaper inte heller på samma sätt som en vattenskoter till nöjeskörning nära land. Det störande moment som ofta uppstår för omgivningen till följd av vattenskoterkörning finns alltså inte på samma sätt eller åtminstone inte i samma omfattning vid framförande av snabba motorbåtar. Regeringen anser därför att det inte finns tillräckliga skäl för att införa behörighetskrav för framförande av andra snabbgående båtar för fritidsbruk än vattenskotrar. En reglering av sådana båtar kräver också mer omfattande överväganden, eftersom dessa båtar i större utsträckning än vattenskotrar används för privat nyttokörning till och från till exempel bostäder, skola eller läkare i miljöer där båttransport ofta är den enda tillgängliga transportlösningen. Regeringen avser dock att följa frågan noga och utesluter inte att ytterligare åtgärder vidtas om behov finns. En reglering med förarbevis för vattenskoter behöver innehålla krav på förare och utbildare. Därutöver krävs bestämmelser om befogenheter för myndigheter som utför tillsyn och utövar kontroll. För efterlevnaden av reglerna är straffbestämmelser nödvändiga. En sådan reglering kräver stöd i lag. Enligt lagen (1975:88) med bemyndigande att meddela föreskrifter om trafik, transporter och kommunikationer får regeringen meddela föreskrifter om användning av vattenskoter eller annan liknande vattenfarkost. Sådana bestämmelser finns i kungörelsen (1970:344) om kompetenskrav för förare av större fritidsbåtar och i förordningen om användning av vattenskoter som båda är meddelade med stöd av den nämnda lagen. Bemyndigandena i lagen medger dock inte att en komplett reglering för vattenskoteranvändning med krav på utbildning och förarbevis, inbegripet krav på t.ex. utbildare, samt straff och ingripandemöjligheter för tillsyns- och kontrollmyndigheter meddelas i förordning. I promemorian föreslås därför att de nya kraven ska införas genom en ny lag. Lagförslaget i promemorian utgör huvudsakligen en ramlag som ger regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer möjlighet att meddela föreskrifter om kraven. Regeringen instämmer i bedömningen att en ny lag behöver införas för att åstadkomma en tillräcklig och effektiv reglering. En reglering där endast ett mindre antal grundläggande bestämmelser finns i lag och andra i förordning är däremot mindre lämplig, särskilt när kraven är förenade med straffansvar. Flera remissinstanser anser också att förslaget i promemorian är svåröverskådligt och att regleringen i större utsträckning bör framgå direkt av lag. De grundläggande kraven bör därför i större utsträckning än i promemorian finnas i lag och inte framgå av förordning. Begreppet vattenskoter bör omfatta även eldrivna sådana En vattenskoter är en i svensk rätt tydligt definierad farkost. Enligt 1 § förordningen om användning av vattenskoter definieras en vattenskoter som ”en farkost vars längd understiger , som har en förbränningsmotor med ett vattenjetaggregat som främsta drivkälla och som har utformats för att framföras av en eller flera personer som sitter, står eller står på knä på farkosten snarare än befinner sig i den”. Definitionen är i stora delar likalydande med definitionen i lagen (2016:96) om fritidsbåtar och vattenskotrar, som i sin tur är hämtad direkt från och rådets direktiv /53/EU om fritidsbåtar och vattenskotrar och om upphävande av direktiv /25/EG. Den senare lagen är en produktsäkerhetsreglering som bl.a. innebär att en vattenskoter som uppfyller kraven i direktivet och som är satt på marknaden i någon medlemsstat får användas i alla andra medlemsstater. Detta innebär att vattenskotrar normalt tillverkas enligt den definition som finns i direktivet, eftersom det annars inte finns några garantier för att vattenskotern får användas i andra medlemsstater på samma fria sätt som en vattenskoter som avses i direktivet. Förekomsten av farkoster för vilka det kan vara svårt att konstatera om de faktiskt utgör vattenskotrar eller inte torde därför vara begränsad. Den definition av vattenskoter som finns i dessa regelverk bör därför som utgångspunkt kunna användas även i detta sammanhang utan att det uppstår några tillämpningssvårigheter eller större gränsdragningsproblem. Det är också önskvärt att definitionerna så långt som möjligt överensstämmer med varandra för att undvika tolkningssvårigheter. I nämnda regelverk definieras dock en vattenskoter som en farkost med en förbränningsmotor som främsta drivkälla. Det finns vattenskotrar på marknaden som drivs av en elmotor. Dessa faller alltså utanför de nuvarande definitionerna. Med hänsyn till den allmänna teknikutvecklingen och att eldrivna vattenskotrar rimligtvis kommer att bli mer vanligt förekommande, bör även dessa omfattas av den nu föreslagna behörighetsregleringen. Detta förordas också av flera remissinstanser, däribland . Behörighetskraven bör alltså gälla för alla vattenskotrar som drivs med ett vattenjetaggregat, utan begränsning till vilken motor som används för att driva jetaggregatet. Flera remissinstanser anser dessutom att definitionen av vattenskoter som finns förordningen om användning av vattenskoter och i lagen om fritidsbåtar och vattenskotrar bör ändras så att de definitionerna får samma innebörd som den nu föreslagna definitionen. En sådan ändring kräver dock en närmare analys, eftersom dessa författningar har andra syften än de som tillgodoses i denna proposition. En sådan analys ligger utanför ramen för detta lagstiftningsärende. Förordningen om användning av vattenskoter Flera remissinstanser ifrågasätter behovet av förordningen om användning av vattenskoter vid införandet av ett krav på förarbevis för att få framföra vattenskoter. Lagrådet anför att det inte tydliggjorts i vilka delar förordningen ska fortsätta att gälla, hur regelverken ska förhålla sig till varandra, hur eventuella konflikter mellan bestämmelserna i de olika författningarna ska hanteras och att detta bör bli föremål för överväganden i den fortsatta beredningen. Förordningen om användning av vattenskoter reglerar i huvudsak var och hur en vattenskoter får framföras utifrån miljöskäl. Avsikten med förslagen i denna proposition är däremot att säkerställa att den som framför en vattenskoter har tillräcklig kompetens att göra det på ett sjösäkert och miljövänligt sätt. Förordningens reglering av t.ex. var och hur en vattenskoter får framföras påverkas inte av ett sådant krav på förarbevis som föreslås i denna proposition. 2020/21:190 också krav på viss ålder för att få framföra en vattenskoter och en möjlighet till dispens från ålderskravet. Ålderskravet motsvararas av det föreslagna ålderskravet för att kunna få förarbevis, som dock inte innehåller någon dispensmöjlighet. I de delar som förordningen innehåller bestämmelser som motsvaras av lagförslag i denna proposition faller det sig naturligt att förordningen ändras. Det kan även i övrigt bli aktuellt med en översyn av förordningen. Regeringens förslag: En vattenskoter ska få framföras endast av den som har ett förarbevis för vattenskoter. För att ett förarbevis ska utfärdas ska det krävas att innehavaren – har fyllt , och – med godkänt resultat har genomgått utbildning för att få ett Utbildningen ska innehålla både teoretiska och praktiska moment. Särskild vikt ska läggas vid säkerhet samt hänsyn till miljö- och Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer ska få meddela föreskrifter om utbildningens mål, innehåll och Ett förarbevis för vattenskoter ska efter ansökan utfärdas av den myndighet som regeringen bestämmer. Ett förarbevis ska gälla tills Promemorians förslag överensstämmer delvis med regeringens. promemorian föreslås inte att utbildningen ska genomgås med godkänt Promemorian innehåller inte heller några förslag om Remissinstanserna: Den övervägande andelen av remissinstanserna tillstyrker eller har inte några invändningar mot att behörigheten ska grundas på dels ett ålderskrav , dels en föreskriven utbildning. Havs- och vattenmyndigheten, vid universitet och Borstahusens anser dock att ålderskravet ska höjas till , medan (Sweboat) är tveksamt till ett ålderskrav. i , Scouterna, , Svenska föreslagna innehållet i utbildningen. Flera av dem påpekar att det är angeläget att kunskaper om vattenskoterkörningens påverkan på miljö, natur- och djurliv ingår i utbildningen. förslaget att en viktig del av utbildningen är kunskaper om allemansrätten. Svensk Försäkring anser att det bör införas riktlinjer för vad utbildningen i län anser att utbildningen ska innehålla tydliga riktlinjer om var man enligt förordningen om användning av vattenskoter får framföra en vattenskoter. betonar att utbildningen bör vara densamma över hela landet och anser att innehållet i utbildningen bör fastställas av Transportstyrelsen men att det bör ske med bistånd av sakkunniga andra myndigheter. Borstahusens och anser att utbildningen bör innehålla praktisk examination med manöverprov och att det ska krävas simkunnighet för att få behörighet. , Svenska , och Sweboat anser att det enklaste sättet att komma till rätta med problemen vid vattenskoterkörning är att kräva att vattenskoterförare ska ha det förarintyg för fritidsbåt som redan finns att erhålla på frivillig väg genom att det inte bör finnas några krav att genomgå praktiska moment. Alternativt förespråkar båtunionen, kryssarklubben och seglarförbundet att det befintliga förarintyget för fritidsbåt tillsammans med godkänd vattenskoterpraktik utfärdat av gälla på samma sätt som det remitterade kravet vid vattenskoterkörning. Även för båtlivsutbildning ser gärna att nämndens sammanhängande roll i det övergripande arbetet kring sjösäkerheten inom fritidsbåtssektorn formaliseras. , , Svenska och anser vidare att någon särskild praktik inte bör krävas och att förarbeviset ska baseras på ett kunskapsprov som administreras av . Sweboat menar att utbildningen bör ha betoning på de praktiska momenten. i anser att uppvisad omdömeslöshet vid framförande av andra transportmedel än vattenskoter bör få konsekvenser för rätten att framföra en vattenskoter. , Sweboat förutsätter att reglerna för utbildning och prov för erhållande av förarbevis utformas och organiseras så att kostnaden hålls på en rimlig nivå. Sweboat anser att utbildningen inte ska vara obligatorisk utan att det ska vara möjligt för personer som redan har kunskap att få ett förarbevis genom att göra ett prov. anser att det bör övervägas att kräva simkunnighet för att få behörighet. önskar att det införs krav på flytväst vid framförande av vattenskoter och att det bör införas ett tak på hur många personer som får följa med på en vattenskoter. Svensk Försäkring efterfrågar en skyldighet för utbildaren att spara en kopia av intyget under en viss tidsrymd. Borstahusens anser vidare att förarbevis inte ska få utfärdas till den som har begått sådana brott som också kan leda till återkallelse av förarbeviset. , , Svenska , och Borstahusens efterfrågar en formaliserad roll för nämnden i systemet för utfärdande av förarbevis. Svensk Försäkring anser att det krävs en standardiserad utformning av kursintygen för att undvika risk för förfalskade kursintyg. Den kompletterande promemorians förslag överensstämmer med regeringens. , Havs- och vattenmyndigheten, , Myndigheten för samhällsskydd och beredskap, , Nämnden för båtlivsutbildning, , , , Svenska tillstyrker eller har inga invändningar mot förslaget. upprepar sin tidigare åsikt att utbildningsinnehållet bör tas fram centralt och gälla nationellt. anser vidare att utbildningsinnehållet bör justeras på så sätt att särskild vikt läggs vid säkerhet samt hänsyn till människor och växt- och djurliv. , , Svenska och upprepar sin uppfattning att även de förarintyg som tillsammans med godkänd vattenskoterpraktik borde kunna omvandlas till ett förarbevis. sig dock positiv till förslaget att utbildningen ska genomgås med godkänt resultat. anser att det praktiska provmomentet måste anpassas till vilken typ av vattenskoter som föraren normalt kör. Skälen för regeringens förslag gäller enligt förordningen om användning av vattenskoter som åldersgräns för att få framföra en vattenskoter. I promemorian föreslås att denna åldersgräns ska gälla för att få förarbevis. I Transportstyrelsens rapport övervägs om ålderskravet är lämpligt eller bör ändras. Transportstyrelsen kommer därvid fram till att det med tanke på att ålderskravet infördes , saknas tillräckligt underlag för att ta ställning till om åldersgränsen bör ändras. Transportstyrelsen föreslår att ålderskravet för att få förarbevis för vattenskoter bör vara .