prop · H803173 · 2021-04-13 00:00:00 — kan svenska värdepappersbolag få tillstånd att ta emot kunders medel på konto. Detta är ett nationellt tillstånd som inte har någon motsvarighet i MiFID II, kapitaltäckningsdirektivet eller tillsynsförord- ningen. Inom är utgångspunkten i stället att tillstånd att ta emot medel på konto är förbehållet kreditinstitut. När värdepappersbolag och kreditinstitut nu kommer att regleras i två olika regelverk för kapital- täckning uppkommer det särskilda frågeställningar för svenska bolag med detta tillstånd. och omfattas till begränsad del av de nya reglerna. I avsnitt 7 behandlas de lagändringar som behöver göras för att genom- föra värdepappersbolagsdirektivet och anpassa svensk rätt till värdepappers- bolagsförordningen när det gäller tillämpningsområdet. I avsnitt 7.2 be- handlas värdepappersbolag i allmänhet och i avsnitt 7.3 värdepappers- bolag med tillstånd att ta emot kunders medel på konto för att underlätta värdepappersrörelsen. Fondbolag och AIF-förvaltare behandlas i avsnitt 7.4. Regeringens förslag: De värdepappersbolag som ska tillämpa tillsyns- förordningen ska i tillsynslagen definieras som kreditinstitut. Sådana värdepappersbolag ska tillämpa bestämmelserna om kapitaltäckning i lagen om bank- och finansieringsrörelse i stället för bestämmelserna i lagen om värdepappersmarknaden. ska få besluta att tillsynsförordningen ska tillämpas för vissa värdepappersbolag vars konsoliderade tillgångar, beräknade som ett genomsnitt för den senaste sammanhängande , motsvarar , om –värdepappersbolagets verksamhet har en sådan omfattning att en systemrisk skulle kunna uppstå om bolaget fallerar eller hamnar i kris, –värdepappersbolaget är clearingmedlem, eller –anser att det är motiverat mot bakgrund av värdepappersbolagets verksamhet och dess storlek, art, omfattning och komplexitet, med beaktande av betydelsen för EES eller ekonomi, betydelsen av bolagets gränsöverskridande verk- samhet eller dess sammanlänkning med det finansiella systemet. ska få upphäva ett sådant beslut och, i så fall, utan dröjsmål underrätta värdepappersbolaget om detta. Ett beslut ska även upphöra att gälla om värdepappersbolagets konsoliderade tillgångar sjunker till en nivå som under den senaste sammanhängande tolv- månadersperioden understiger motsvarande . För värdepappersbolag som inte ska tillämpa tillsynsförordningen ska det med kapitalbas och startkapital i lagen om värdepappersmarknaden avses detsamma som i värdepappersbolagsförordningen. Regeringens bedömning: Regeln i värdepappersbolagsdirektivet om att behöriga myndigheter utan dröjsmål ska informera Europeiska bank- myndigheten om beslut i fråga om tillsynsförordningens tillämpning på systemviktiga värdepappersbolag bör genomföras i föreskrifter på förordningsnivå. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens förslag och bedömning. Utredningens förslag har dock en annan lagteknisk utform- ning. Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot det. Skälen för regeringens förslag och bedömning Värdepappersbolag som ska tillämpa tillsynsförordningen Värdepappersbolagsförordningen är som huvudregel tillämplig på samt- liga värdepappersföretag (artikel 1.1). Det finns dock några undantag. ska i stället tillämpa tillsynsförord- ningen och de nationella bestämmelser som genomför artiklarna 49–144 i kapitaltäckningsdirektivet i stället för motsvarande artiklar i värdepappers- bolagsdirektivet (artikel 1.2 i värdepappersbolagsförordningen och artikel 2.2 i värdepappersbolagsdirektivet, jfr skäl 9 i förordningen i fråga om termen systemviktig). Ett värdepappersföretag anses vara systemvik- tigt om det ägnar sig åt handel för egen räkning eller garantigivning för finansiella instrument (och inte är en s.k. råvaru- och utsläppsrätts- handlare, ett företag för kollektiva investeringar eller ett försäkrings- företag) och har tillgångar som uppgår till , på bolags- eller koncernnivå (artikel 1.2 första stycket a och b i värdepappers- bolagsförordningen). Den behöriga myndigheten kan även identifiera mindre värdepappers- företag som är systemviktiga och besluta att också dessa ska tillämpa det nuvarande kapitaltäckningsregelverket. Ett sådant beslut förutsätter att värdepappersföretaget driver verksamhet som omfattar handel för egen räkning eller garantigivning för finansiella instrument, företagets konsoli- derade tillgångar uppgår till och något av de särskilt angivna kriterierna i värdepappersbolagsdirektivet är uppfyllt, exempelvis att omfattningen av bolagets verksamhet är sådan att en systemrisk skulle uppstå om företaget fallerade eller hamnade i kris (artikel 1.2 första stycket c i värdepappersbolagsförordningen och artikel 5 i värdepappersbolagsdirektivet). Beräkningen av företagets konsoliderade 2020/21:173 tillgångar görs som ett genomsnitt för den senaste sammanhängande Vid sidan av systemviktiga värdepappersföretag har den behöriga myndigheten även möjlighet att tillåta vissa värdepappersföretag som ingår i en företagsgrupp som står under gruppbaserad tillsyn enligt tillsyns- förordningen att tillämpa den förordningen och de nationella bestäm- artiklarna 49–144 i (skäl 12 och artikel 1.5 i värdepappersbolagsförordningen). myndigheten får slutligen också besluta att små och icke-sammanlänkande värdepappersföretag ska undantas från delar av värdepappersbolags- förordningen (artikel 6.1). Det följer direkt av värdepappersbolagsförordningen att den ska tilläm- pas på värdepappersföretag, med undantag för systemviktiga företag. Några lagstiftningsåtgärder i detta avseende behövs därför inte. jer det av förordningen att , i egenskap av behörig myndighet, får tillåta vissa värdepappersbolag som ingår i en företags- grupp som omfattas av gruppbaserad tillsyn i enlighet med tillsynsförord- ningen att i stället för de nya reglerna tillämpa tillsynsförordningen och de bestämmelser som i svensk rätt genomför kapitaltäckningsdirektivet. krävs därmed inte heller några lagstiftningsåtgärder i det avseendet. bör sådana värdepappersbolag som ska tillämpa tillsynsförordningen definieras som kreditinstitut i tillsynslagen. Enligt värdepappersbolagsdirektivet (artikel 5) ska den behöriga myn- digheten under vissa förutsättningar få besluta att värdepappersföretag med konsoliderade tillgångar som uppgår till minst motsvarande fem miljarder euro ska tillämpa tillsynsförordningen och de bestämmelser i nationell rätt som genomför delar av kapitaltäckningsdirektivet. svarande bestämmelse om att får fatta sådana beslut bör tas in i tillsynslagen. Ett företag som omfattas av ett sådant beslut blir då, i konsekvens med den ändring av definitionen av kreditinstitut i tillsynslagen som föreslås, ett kreditinstitut i tillsynslagens mening i stället för ett värdepappersbolag. bör även få besluta ett sådant beslut inte längre ska I så fall ska inspektionen utan dröjsmål informera värdepappers- bolaget i fråga om beslutet (artikel 5.4). Ett beslut upphör att gälla om värdepappersbolagets konsoliderade tillgångar sjunker under motsvarande I värdepappersbolagsdirektivet (artikel 5.5) anges också att de behöriga myndigheterna utan dröjsmål ska informera om beslut som myndigheten fattat i enlighet med de ovan angivna reglerna. En sådan underrättelseskyldighet för bör införas genom föreskrifter på förordningsnivå. Som framgår ovan innebär värdepappersbolagsförordningen och värde- pappersbolagsdirektivet att vissa värdepappersföretag ska tillämpa samma kapitaltäckningsregler som kreditinstitut medan de allra flesta värdepappers- bolag ska tillämpa det nya regelverket. Det betyder att flera bestämmelser i tillsynslagen som är gemensamma för kreditinstitut och värdepappers- bolag behöver ändras. De ändringar som är nödvändiga i detta avseende behandlas bl.a. i avsnitten 9.3, 11.5, 11.7 och 13.4.1. I lagen om värde- pappersmarknaden bör det anges att de nu aktuella värdepappersbolagen ska i lagen om bank- och finansieringsrörelse i stället för dem i lagen om värdepappersmarknaden. I lagen om värdepappersmarknaden är definitionerna av kapitalbas och Prop. 2020/21:173 startkapital (1 kap. 5 §) utformade som hänvisningar till bestämmelser i tillsynsförordningen. För värdepappersbolag som inte ska tillämpa till- synsförordningen bör det med kapitalbas och startkapital i den lagen i stället avses detsamma som i värdepappersbolagsförordningen (artiklar- na 4.1.18 och 9). Värdepappersbolag med tillstånd att ta emot kunders medel på konto för att underlätta Regeringens bedömning: Värdepappersbolag bör även i fortsättningen ha möjlighet att ha tillstånd att ta emot kunders medel på konto för att Regeringens förslag: Värdepappersbolag som har tillstånd att ta emot kunders medel på konto för att underlätta värdepappersrörelsen ska i tillsynslagen inte längre anses som värdepappersbolag utan som Sådana värdepappersbolag ska tillämpa bestämmelserna om kapital- täckning i lagen om bank- och finansieringsrörelse i stället för mot- svarande bestämmelser i lagen om värdepappersmarknaden. bolag ska också tillämpa tillsynsförordningen. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens bedömning Utredningens förslag har dock en annan lagteknisk utform- Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot det. FAR och bedömer att värdepappersbolag som har tillstånd att lämna kunder kredit men saknar tillstånd att ta emot kunders medel på konto för att underlätta värde- pappersrörelsen bör tillämpa värdepappersbolagsförordningen och fram- håller att detta bör förtydligas i det fortsatta lagstiftningsarbetet. kontoret anser att värdepappersbolag med tillstånd för att ta emot kunders medel på konto och kreditgivning ska omfattas av tillsynsförordningen, tillsynslagen, lagen (1995:1571) om insättningsgaranti och vissa av rörelsereglerna i lagen om bank- och finansieringsrörelse. kontoret anser vidare att de aktuella värdepappersbolagen bör omfattas av bestämmelsen i lagen om bank- och finansieringsrörelse om att ett kredit- instituts system för hantering av uppgifter om insättare och deras insätt- ningar ska vara sådana att kreditinstitutet utan dröjsmål kan sammanställa en fullständig och tillförlitlig förteckning över institutets samtliga insättare och deras respektive insättningar (6 kap. 3 a §). Skälen för regeringens bedömning och förslag Bakgrunden till nuvarande svenska regler Enligt svensk rätt kan ett värdepappersbolag få tillstånd att ta emot kunders medel på konto för att underlätta värdepappersrörelsen (2 kap. 2 § första lagen om värdepappersmarknaden). Möjligheten att ta emot 2020/21:173 kunders medel på konto är utformad som en sidotjänst och tillstånd får ges bara tillsammans med tillstånd för sidotjänsten att lämna kunder kredit för att kunden, genom värdepappersbolaget, ska kunna genomföra en trans- aktion i ett eller flera finansiella instrument (2 kap. 2 § andra stycket). ta emot kunders medel på konto är dock ingen sidotjänst enligt MiFID II (se avsnitt B i bilaga II till direktivet), där utgångspunkten tvärtom är att ett värdepappersföretag måste hålla kunders medel avskilda (artikel 16.9). Det är i stället fråga om en sidotjänst enligt svensk nationell rätt. regleringen är utformad så att de krav som ställs på startkapital för värdepappersbolag med tillstånd för denna sidotjänst är desamma som dem som ställs på kreditinstitut (3 kap. 6 § första stycket 1 lagen om värde- Möjligheten för värdepappersbolag att ta emot kunders medel på konto har funnits i svensk rätt åtminstone . började anpassas till den gemenskapsrättsliga regleringen på området uppmärksammades avvikelsen mot både MiFID och dess föregångare (rådets direktiv /22/EEG av om investeringstjänster inom värdepappersområdet). Enligt förarbetena till de lagändringar som gjordes för att anpassa svensk rätt till den EU-rättsliga regleringen var dock möjligheten för värdepappersbolagens kunder att använda sig av konton hos bolagen av stor betydelse för de svenska värdepappersbolagen och möjligheten att hålla sådana konton har därför behållits (prop. 1994/95:50 s. 97–99 och prop. 2006/07:115 s. 326). propositionen behandlades utförligt frågan om värdepappersbolagens möjlighet att ta emot medel på konto i förhållande till den EU-rättsliga regleringen av kreditinstitut. Det konstaterades att ”någon allmängiltig och sammanhållen definition av begreppet kreditinstitut inte finns i svensk Begreppet definieras i stället i de olika lagar där det används utifrån regleringens ändamål” (prop. 1994/95:50 s. 101). kreditinstitut som man då hade att förhålla sig till fanns i rådets första direktiv /780/EEG av om samordning av lagar och andra författningar om rätten att starta och driva verksamhet i Enligt det direktivet var ett kreditinstitut ”ett företag vars verksamhet består i att från allmänheten ta emot insättningar eller andra återbetalbara medel och att bevilja krediter för egen räkning”, dvs. samma definition av kreditinstitut som i dagens tillsynsförordning. stiftaren konstaterade då att det skulle innebära flera nackdelar om värde- pappersbolagen inte längre skulle kunna ta emot medel på konto. innebära betydande störningar och svårigheter för bolagen av såväl finan- siellt som praktiskt slag. Det skulle också kunna leda till att bolagen skulle komma att överväga att byta verksamhetsform och söka tillstånd att bedriva rörelsen i bankform (dvs. utan de begränsningar i inlånings- och kreditgivningsverksamheten som följer av regelverket för värdepappers- Slutsatsen blev att utformningen av regleringen skulle ske på ett sätt som beaktade den svenska marknadens särskilda förhållanden. samma förarbeten skulle detta kunna uppnås om det för värdepappersbolag som bedrev sådan verksamhet infördes regler som uppfyllde kraven för kreditinstitut i europarättslig mening. Bolagen i fråga skulle då ”bli att anse som kreditinstitut enligt EG-direktiven”. En av de anpassningar som gjordes var att höja kravet på startkapital för dessa bolag, och det framhölls att bolagen skulle anmälas för införande på den gällande listan över företag som i de olika länderna klassificeras som kreditinstitut (samma prop. 2020/21:173 s. 99 f.). Behoven av att kunna ta emot kunders medel på konto Det finns fyra värdepappersbolag som har tillstånd för att ta emot kunders medel på konto för att underlätta värdepappersrörelsen. Vissa av dessa bolag har uttryckt att den möjligheten fyller en viktig funktion och är en förutsättning för att på ett effektivt sätt hantera kunders depåer och värdepapperstransaktioner över depåerna, i synnerhet när kunderna har kredit för värdepappershandel (SOU 2020:12 s. 49). Krediterna lämnas på de konton som är kopplade till kundernas depåer, och medlen på kontona utgör en av finansieringskällorna för kreditgivningen. Om bolagen inte längre skulle kunna tillhandahålla sidotjänsten ta emot kunders medel på konto skulle denna del av verksamheten behöva organiseras om i grunden, både när det gäller den praktiska hanteringen och finansieringen. Även vid primärmarknadstransaktioner – när bolaget är emissionsinstitut och bolagets kunder tecknar sig i emissionen – underlättar sådana konton verk- samheten eftersom medlen på dem då kan användas för bolagets lik- viditetshantering. Möjligheten att ta emot kunders medel på konto och lämna kunder kredit innebär att bolagens verksamhet avseende handel med värde- papper över depå kan konkurrera med bankernas motsvarande verksamhet. Om det inte längre skulle vara möjligt ta emot kunders medel på konto skulle hanteringen och finansieringen försvåras, vilket i sin tur skulle riskera att försämra konkurrensen. Några av de berörda värdepappers- bolagen framförde till utredningen att de skulle överväga att ansöka om tillstånd som bank om den möjligheten inte längre skulle finnas. Behoven av att värdepappersbolag har möjlighet att ta emot kunders medel på konto synes således vara desamma som i tidigare lagstiftningsärenden, och så även konsekvenserna av att möjligheten togs bort. Sidotjänsten ta emot kunders medel på konto i förhållande till de nya kapitaltäckningsreglerna Värdepappersbolag med tillstånd att ta emot kunders medel på konto faller inom tillsynsförordningens definition av kreditinstitut (artikel 4.1.1 första stycket a). För att värdepappersbolag ska kunna ha ett sådant tillstånd bör förutsättas att tillsynsförordningen, liksom , tillämpas på Frågan om dessa värdepappersbolag omfattas av tillsynsför- ordningen har tidigare inte vållat något problem eftersom förordningen, genom definitionen av institut, varit tillämplig på både kreditinstitut och värdepappersföretag (artiklarna 1.1 och 4.3). Frågan kompliceras dock på grund av de ändringar i tillsynsförordningen som har gjorts genom värde- pappersbolagsförordningen (artikel 62). institut nu som ”ett kreditinstitut som har auktoriserats enligt artikel 8 i kapitaltäckningsdirektivet eller ett företag som avses i artikel 8a.3 i det Tillstånd att ta emot kunders medel på konto ges enligt lagen om värdepappersmarknaden medan reglerna i kapitaltäckningsdirektivet i svensk rätt har genomförts genom bestämmelser i lagen om bank- och Det går alltså inte att säga att värdepappersbolagen i auktoriserats enligt kapitaltäckningsdirektivet. förordningen är därmed inte tillämplig. Om man vill behålla möjligheten 2020/21:173 för värdepappersbolag att ta emot kunders medel på konto, bör det därför enligt svensk rätt gälla att tillsynsförordningen ska tillämpas för dessa Ett alternativ är att ta bort möjligheten för värdepappersbolag att ta emot kunders medel på konto. Det kan ifrågasättas om det är rimligt att ett företag som huvudsakligen ägnar sig åt värdepappersrörelse ska följa de kapitaltäckningsregler som primärt är avsedda för en helt annan typ av företag (banker) bara för att företaget tar emot kunders medel på konto i stället för att använda klientmedelskonton för att hantera kunders transak- Det kan även ifrågasättas om det är förenligt med . Från principiella utgångspunkter kan man konstatera att de nya kapital- täckningsreglerna för värdepappersbolag är utformade för just den typ av verksamhet som värdepappersbolag ägnar sig åt. på kapitalbasens storlek på faktorer såsom förvaltat kapital, omfattningen av kundorder och daglig handelsvolym. Om ett värdepappersbolag som tar emot kunders medel på konto tillämpade tillsynsförordningen i stället för värdepappersbolagsförordningen skulle dessa, för värdepappersbolagens verksamhet specialanpassade krav, inte gälla för bolaget. uppstår en likartad situation för de banker som har tillstånd för värde- Bankerna kommer även i fortsättningen att omfattas av kapitaltäckningsreglerna för kreditinstitut oavsett hur omfattande värde- pappersrörelsen är i förhållande till den traditionella bankverksamheten. Principiellt bör det inte göras någon åtskillnad mellan en bank som huvud- sakligen ägnar sig åt värdepappersrörelse och ett värdepappersbolag som tar emot kunders medel på konto. Avgörande är att båda företagen tar emot inlåning från allmänheten och kapitaltäckningsreglerna för kreditinstitut är utformade bl.a. för att säkerställa att kunderna får tillbaka sina pengar. är därför relevant att tillämpa reglerna både på banker och på värde- pappersbolag med tillstånd att ta emot kunders medel på konto. också konstatera att enligt de nya kapitaltäckningsreglerna ska reglerna för kreditinstitut tillämpas på värdepappersbolag som har en viss storlek och på bolag som den behöriga myndigheten anser systemviktiga (avsnitt 7.2). EU-regleringen utgår således från att det i vissa fall är lämpligt att tillämpa reglerna för kreditinstitut även på värdepappersbolag. Det finns således varken några principiella eller EU-rättsliga hinder mot att det i svensk rätt även i fortsättningen ska vara möjligt för ett värde- pappersbolag att få tillstånd att ta emot kunders medel på konto, förutsatt att bolagen tillämpar tillsynsförordningen och omfattas av samma regler i kapitaltäckningsdirektivet (artiklarna 49–144) som ska gälla för värde- pappersbolag som avses i artikel 1.2 och 1.5 i värdepappersbolagsförord- ningen (se avsnitt 7.2). Detta kommer att innebära stora skillnader mellan värdepappersbolag som tar emot kunders medel på konto och värde- pappersbolag som tar emot medel med redovisningsskyldighet. kategorin ska tillämpa de nuvarande reglerna i tillsynsförordningen medan den senare kategorin ska tillämpa de nya reglerna i värdepappersbolags- Det är möjligt att värdepappersbolag som har tillstånd att ta emot kunders medel på konto av den anledningen väljer att avstå från detta tillstånd och i stället, om de inte redan har det, ansöker om tillstånd för att ta emot medel med redovisningsskyldighet (2 kap. 2 § första stycket 1 lagen om värdepappersmarknaden). Detta är dock i så fall en fråga som varje berört bolag får ta ställning till. Möjligheten för värdepappersbolag att ha tillstånd för att ta emot kunders medel på konto för att underlätta värdepappersrörelsen bör alltså finnas kvar i sin nuvarande form, vilket innebär att sådana bolag även måste ha tillstånd att lämna kredit till kunder (2 kap. 2 § andra stycket lagen om värdepappersmarknaden). Som anförs ovan bör sådana värde- pappersbolag fortsätta att tillämpa det nuvarande kapitaltäcknings- regelverket. Det innebär att tillsynsförordningen bör tillämpas på dessa värdepappersbolag. I tillsynslagen bör definitionerna ändras så att sådana värdepappersbolag inte längre definieras som värdepappersbolag i den lagen utan som kreditinstitut. För sådana värdepappersbolag bör bestäm- melserna om styrning och kontroll i lagen om bank- och finansierings- rörelse tillämpas i stället för motsvarande bestämmelser i lagen om värde- pappersmarknaden. Möjligheten för ett värdepappersbolag att ta emot kunders medel på konto kommer även i fortsättningen att vara en sidotjänst som regleras i nationell svensk rätt och inte i det regelverk som gäller på EU-nivå. Det kan påverka möjligheterna för värdepappersbolag att tillhandahålla den sidotjänsten i andra länder inom EES. Värdepappersbolag med tillstånd att lämna kunder kredit men inte för att ta emot kunders medel på konto FAR och bedömer att värdepappersbolag som har tillstånd att lämna kunder kredit men inte även har tillstånd att ta emot kunders medel på konto bör tillämpa värdepappersbolagsförordningen, men framhåller att detta bör förtydligas i det fortsatta lagstiftningsarbetet. Regeringen konstaterar att tillstånd att lämna kunder kredit för att kunden, genom värdepappersbolaget, ska kunna genomföra en transaktion i ett eller flera finansiella instrument (2 kap. 2 § första stycket 2 lagen om värde- pappersmarknaden) avser en sidotjänst enligt MiFID II (punkt 2 i avsnitt B i bilaga II till direktivet). Någon särreglering i fråga om sådana värde- pappersbolag finns inte. Det följer därmed direkt av värdepappersbolags- förordningen att den förordningen gäller för sådana värdepappersbolag (artikel 1.1). anser att värdepappersbolag med tillstånd att ta emot kunders medel på konto bör omfattas av lagen om insättningsgaranti. Det kan konstateras att sådana värdepappersbolag omfattas av den lagen (se t.ex. 1 § och definitionen av institut i 2 §) och att det i detta lagstift- ningsärende inte föreslås några ändringar i det avseendet. System för hantering av uppgifter om kunder och deras insättningar anser att värdepappersbolag med tillstånd att ta emot kunders medel på konto och att lämna kunder kredit bör omfattas av bestämmelsen i lagen om bank- och finansieringsrörelse om att ett kreditinstituts system för hantering av uppgifter om insättare och deras insättningar ska vara sådana att kreditinstitutet utan dröjsmål kan samman- ställa en fullständig och tillförlitlig förteckning över institutets samtliga insättare och deras respektive insättningar (6 kap. 3 a §). Enligt lagen om värdepappersmarknaden gäller motsvarande krav för värdepappersbolag 2020/21:173 med tillstånd att ta emot medel på konto (9 kap. 42 § första stycket).