prop · H803100 · 2021-04-15 00:00:00 — Ökad inkomstspridning till följd av ökade toppinkomster............................. Den ökade arbetslöshetens förväntade effekter inkomstfördelning.. Andelen som lever i ekonomisk utsatthet........................................................ Ekonomiskt utsatta i fyra grupper .................................................................... Kunskapsöversikt: Intergenerationell rörlighet .......................................................... 6.1Hög intergenerationell rörlighet i och små förändringar .. 28 Vad bestämmer den intergenerationella rörligheten? 7 Fördelningseffekter av reformer ................................................................................... Fördelningseffekter av regeringens reformer 2019–2021 ............................. Fördelningseffekter av de samlade reformerna 2019–2021.......................... 2020/21:100 Bilaga 2 Årets redogörelse består av sju avsnitt. Efter en kort inledning följer i avsnitt 2 en redogörelse av inkomstfördelningens utveckling . I avsnitt 3 analyseras hur den ökade arbetslösheten under konjunkturnedgången kan komma att påverka inkomstfördelning. Avsnitt 4 ger en närmare analys av de som lever i ekonomisk utsatthet. I avsnitt 5 jämförs inkomstfördelningens utveckling i med utvecklingen i omvärlden. Avsnitt 6 redogör för sambandet mellan individens och dennes föräldrars inkomster. Avslutningsvis analyseras i avsnitt 7 fördelnings- effekterna av de reformer som har genomförts under innevarande mandatperiod. –hade personer i åldersgruppen 55–, i synnerhet sammanboende utan barn, högst ekonomisk standard. Bland grupper med låg ekonomisk standard återfanns bl.a. ensamstående kvinnor med barn, utrikes födda med kort vistelsetid i och äldre pensionärer (särskilt ensamstående kvinnor). –har den genomsnittliga ekonomiska standarden i befolkningen ökat , men det ökade välståndet har inte fördelats jämlikt. Den ekonomiska standarden har ökat mest i toppen av inkomstfördel- ningen, och mer i mitten än i den nedre delen av fördelningen. Den senaste tioårsperioden har den ekonomiska standarden utvecklats jämnt i större delen av inkomstfördelningen. Inkomsterna för gruppen toppinkomsttagare har dock fortsatt att öka snabbare än inkomsterna i övriga inkomstskikt. –De senaste årens ökade inkomstspridning kan i stort sett helt hänföras till kapitalinkomsternas utveckling. Det är främst ökade kapitalvinster och utdelningar i fåmansbolag i toppen av inkomstfördelningen som har bidragit till den ökade inkomstspridningen. –En scenarioanalys visar att den ökade arbetslösheten kommer att påverka inkomstfördelning. Drygt en miljon personer i befolkningen förväntas få lägre ekonomisk standard till följd av den ökade arbetslösheten. Den ekonomiska standarden för dessa beräknas minska med i genomsnitt , eller med , jämfört med referensscenariot . Inkomstbortfallet förväntas i genomsnitt bli störst bland unga vuxna, bland personer med förgymnasial utbildning och bland utrikes födda. –Även om inkomstbortfallet kan vara betydande för enskilda individer förväntas den ökade arbetslösheten få en relativt begränsad effekt på den samlade inkomst- spridningen inkomstfördelning. –Andelen personer som har låg ekonomisk standard, mätt i relation till median- inkomsten, har ökat . har andelen dock stabiliserats runt 14–. –Jämfört med andra länder har en relativt jämn inkomstfördelning och en låg andel personer som lever i fattigdom och social utestängning. Av EU:s med- lemsstater redovisar lägst andel av befolkningen i materiell fattigdom. –Sambandet mellan individens och dennes föräldrars livsinkomster är svagare i än i många andra länder, och sambandet har varit relativt stabilt . Det är dock ännu för tidigt att analysera vilken effekt de senaste decenniernas ökade inkomstspridning har haft på rörligheten för de individer som har vuxit upp . –Regeringens reformer bedöms bidra till att inkomstsprid- ningen minskar. Andelen personer med låg ekonomisk standard bedöms också minska till följd av reformerna. 2020/21:100 Bilaga 2 –Regeringens välfärdssatsningar bedöms tillföra ekonomiska resurser i alla inkomstgrupper. Effekten bedöms dock vara störst i den nedre delen av inkomstfördelningen. På uppdrag av lämnar regeringen en fördelningspolitisk redogörelse. I redogörelsen analyseras inkomstfördelningen i ett historiskt och internationellt perspektiv. Analyserna i redogörelsen grundar sig i huvudsak på officiella inkomst- fördelningsstatistik som baseras på Hushållens ekonomi (HEK). Därefter baseras den på Totalräknad inkomstfördelningsstatistik (TRIF). –2019 grundas analyserna i denna redogörelse på ett urval från TRIF benämnt Statistiskt analysregister (). Datamaterial, modeller, metoder, begrepp och definitioner beskrivs närmare i bilaga till Fördelnings- politisk redogörelse på . Analyserna i denna redogörelse baseras i huvudsak på ett inkomstbegrepp som vanligtvis används i fördelningsanalyser och som brukar benämnas ekonomisk standard. Det har hushållet som inkomstenhet och individen som analysenhet. Det betyder för det första att alla hushållsmedlemmars disponibla inkomster summeras. Den disponibla inkomsten består av inkomst från arbete, kapital och närings- verksamhet samt transfereringar, med avdrag för direkt skatt. För det andra beaktas hushållets försörjningsbörda och de stordriftsfördelar som uppstår när flera delar på fasta kostnader. Detta görs genom att hushållets totala disponibla inkomst justeras utifrån hushållets storlek och sammansättning och fördelas lika mellan hushållets medlemmar. Kvinnors och mäns individuella inkomster Ur ett jämställdhetsperspektiv kan det, i stället för det hushållsbaserade inkomst- begreppet ekonomisk standard, vara mer relevant att studera hur stora resurser individen direkt förfogar över. Hur kvinnors och mäns individuella disponibla inkomster har utvecklats redovisas utförligt i en bilaga till budget- propositionen.1 I officiella inkomststatistik räknas realiserade vinster och förluster från kapital med när individers disponibla inkomst beräknas. Värdeökningar som ackumulerats kan därför komma att registreras som en stor inkomst under ett enskilt år. Vissa forskare och statistikproducenter bortser av olika skäl från kapital- vinster vid beräkning av disponibel inkomst och i internationella jämförelser ingår de i 1Se t.ex. prop. 2020/21:1 Förslag till statens budget, finansplan m.m. bilaga 4. 2020/21:100 Bilaga 2 I de fördelningspolitiska redogörelserna inkluderas dock realiserade vinster från kapital i den disponibla inkomsten om inte annat framgår. En stor del av den offentliga sektorns omfördelning sker i form av subventionerade välfärdstjänster, som t.ex. skola och hälso- och sjukvård. Värdet av dessa tjänster ingår inte i den disponibla inkomsten.2 Satsningar på offentliga välfärdstjänster är dock en viktig del av regeringens fördelningspolitiska strategi. Därför beaktas effekterna av satsningar på välfärdstjänstområdet i den analys av fördelningseffekterna av regeringens politik som avslutar denna redogörelse. Detta avsnitt består av två delavsnitt. Avsnitt 2.1 redovisar hur den ekonomiska standarden skiljer sig mellan olika grupper i befolkningen utifrån fem olika indelnings- grunder: ålder, kön och familjetyp, arbetsmarknadsstatus, vistelsetid i och boenderegion. I avsnitt 2.2 analyseras inkomstfördelningen när individer i stället grupperas efter inkomstnivå. 2.1Den ekonomiska standarden varierar mellan olika grupper –ökade den genomsnittliga reala ekonomiska standarden i befolkningen . Vissa grupper har dock haft en starkare inkomsttillväxt än andra. I detta avsnitt (2.1) visas hur den ekonomiska standarden varierar mellan olika grupper och hur den relativa positionen i inkomstfördelningen har förändrats för olika grupper . Relativt stabila inkomstrelationer mellan olika åldersgrupper Den ekonomiska standarden har ett tydligt samband med individers ålder (se diagram 2.1). Bland unga vuxna (20–), varav många är studerande, är den ekonomiska standarden i genomsnitt lägre än för befolkningen som helhet. Standarden ökar med stigande ålder fram till pensioneringen. hade personer i åldersgruppen 55–i genomsnitt högre ekonomisk standard än befolkningen som helhet. Personer , oftast ålderspensionärer, har i genomsnitt lägre ekonomisk standard. Det finns dock betydande skillnader inom denna grupp. Åldersgruppen 65– har en ekonomisk standard som i genomsnitt överstiger medelvärdet i befolk- ningen.3 Äldre pensionärer () har i genomsnitt lägre pensioner, och där- med lägre ekonomisk standard, än yngre pensionärer. Det har inte skett några större förskjutningar mellan olika åldersgruppers relativa ekonomiska standard . Åldersgruppen 65–har dock haft en starkare inkomsttillväxt än övriga åldersgrupper. Detta är främst en effekt av att pensionärskollektivet förnyas och att de nyblivna pensionärerna har 2Analyser i redogörelser visar att när välfärdstjänsterna beaktas minskar den totala inkomstspridningen med , främst till följd av att hushåll med barn och äldre pensionärer flyttas uppåt i inkomstfördelningen (se t.ex. prop. 2020/21:1 Förslag till statens budget, finansplan m.m. bilaga 3). 3Den relativt höga standarden för åldersgruppen 65–kan delvis förklaras av att många får tidsbegränsade utbetalningar av avtalspension efter pensioneringen och att de i viss utsträckning fortfarande förvärvsarbetar. 2020/21:100 Bilaga 2 högre pension än de redan pensionerade. Åldersgruppen 20–hade en svag relativ inkomstutveckling –2010 till följd av stigande arbetslöshet bland yngre mot slutet av perioden. Inkomsterna återhämtade sig dock 2011–2019 då arbetslösheten föll tillbaka. Diagram 2.1 Relativ ekonomisk standard för olika grupper i befolkningen Medelinkomst för olika grupper i förhållande till medelinkomsten för befolkningen som helhet, procent Anm.: Barn avser personer 0–. Barnet räknas till det hushåll där det är folkbokfört, även om barnet bor växelvis hos två särlevande föräldrar. Källor: (HEK och ) och egna beräkningar. Svagare inkomstutveckling för ensamstående med barn Som framgår av diagram 2.1 får även stordriftsfördelar och hur många som ska försörjas på familjens inkomster ett tydligt genomslag på den ekonomiska standarden. Sammanboende har i genomsnitt högre ekonomisk standard än ensamstående, och hushåll utan barn har i genomsnitt högre ekonomisk standard än hushåll med barn.4 Lägst ekonomisk standard har ensamstående kvinnor med barn. hade dessa i genomsnitt av standarden för sammanboende utan barn. Bland ensamstående i förvärvsaktiv ålder har kvinnor i genomsnitt lägre ekonomisk standard än män. Denna skillnad förklaras bl.a. av att kvinnor i genomsnitt förvärvs- arbetar i lägre utsträckning än män, och att kvinnor är överrepresenterade i yrken och befattningar med lägre löner. Det finns även ett kvarstående, oförklarat lönegap mellan kvinnor och män när hänsyn tas till arbetstid, yrke, utbildning och ålder.5 Inkomstrelationerna mellan olika familjetyper har varit relativt stabila . Inkomsterna för ensamstående kvinnor med barn har dock utvecklats svagare än medelinkomsten för befolkningen som helhet, i synnerhet – 2010. Jämfört med andra familjetyper består deras samlade bruttoinkomster i mindre utsträckning av löneinkomster. En större andel utgörs i stället av transfereringar som 4Antalet barn har också stor betydelse för den ekonomiska standarden. hade t.ex. sammanboende med ett barn i genomsnitt högre ekonomisk standard än sammanboende med tre barn. 5Även bland de äldre () har ensamstående kvinnor i genomsnitt lägre ekonomisk standard än ensam- stående män. Pensionssystemet är utformat så att pensionen främst ska spegla tidigare arbetsinkomster. Eftersom det finns skillnader mellan kvinnor och män under arbetslivet kommer det därför också att finnas skillnader mellan kvinnor och män när de har gått i pension. Det finns även demografiska skäl till att kvinnor har lägre pensioner än män. Kvin- nor lever i genomsnitt längre än män och pensionerna är generellt sett lägre för äldre pensionärer. 2020/21:100 Bilaga 2 är förknippade med föräldraskap, t.ex. bostadsbidrag och barnbidrag. Flera av dessa ersättningar har utvecklats långsammare än den genomsnittliga löneökningstakten (se även avsnitt 4 nedan). Ökade skillnader mellan heltidsarbetande och övriga I gruppen 20–har förvärvsarbetande i genomsnitt väsentligt högre ekonomisk standard än personer som inte förvärvsarbetar. hade t.ex. heltidsarbetande i genomsnitt högre ekonomisk standard än individer som saknade arbete. Gruppen ej förvärvsarbetande 20–har haft en svagare utveckling av den ekonomiska standarden än förvärvsarbetande. Detta gällde särskilt 1995–2010. De som inte förvärvsarbetar har i högre utsträckning olika typer av transfereringsinkomster, och dessa ersättningar har utvecklats långsammare än lönerna. Skillnaderna mellan förvärvsarbetande och icke förvärvsarbetande förstärktes även av de skillnader i beskattning mellan arbetsinkomster och transfererings- inkomster som introducerades –2010 (jobbskatteavdragen). Ökade skillnader mellan inrikes och utrikes födda Utrikes födda har i genomsnitt lägre ekonomisk standard än inrikes födda. Det all- männa mönstret är att ju kortare vistelsetiden är för en person som har invandrat till , desto längre ner i inkomstfördelningen återfinns personen.6 Den primära anledningen är att de som har bott i har en lägre sysselsättningsgrad än de som bott i landet . Utrikes födda som har bott i längre än har i genomsnitt lägre ekonomisk standard än inrikes födda. De som har bott i än har i genomsnitt lägre ekonomisk standard än inrikes födda. Skillnaden mellan inrikes och utrikes föddas genomsnittliga ekonomiska standard har ökat . En viktig orsak till detta är att invandringen har ökat och att den i högre grad har bestått av flykting- och anhöriginvandring. Andelen arbetskraftsinvandrare har minskat liksom andelen som har bott länge i . Sammansättningen av gruppen utrikes födda har därför förändrats . Samman- taget har denna utveckling bidragit till att medelinkomsten har utvecklats svagare för utrikes födda än för befolkningen som helhet. Störst inkomstökning i Stockholms- och Göteborgsregionerna Den ekonomiska standarden varierar mellan olika regioner i Sverige.7 Detta förklaras bl.a. av demografiska skillnader och variationer i arbetsmarknads- och näringslivs- struktur mellan regioner och kommuner, vilket i sin tur påverkar befolkningens sysselsättningsgrad, yrken och löner. Skillnader i kapitalinkomster bidrar också. Den ekonomiska standarden är i genomsnitt högst i storstadsregioner, följt av täta regioner och landsbygdsregioner (se diagram 2.2).8 Detta mönster har varit oförändrat , men skillnaderna mellan regionerna har ökat något. 6Nivån på den ekonomiska standarden varierar också med de invandrades ursprungsländer. Personer födda i något övrigt nordiskt land eller i något av de rikare har ungefär samma ekonomiska standard som inrikes födda. De som är födda i övriga länder har däremot i genomsnitt lägre ekonomisk standard än genomsnittet för gruppen utrikes födda som helhet. 7Som utgångspunkt för den regionala indelningen används den indelning i regiontyper som har tagits fram av Tillväxt- analys. Indelningen är baserad på befolkningstäthet och befolkningens närhet till större tätbebyggda områden inom olika pendlingsregioner. Indelningen beskrivs närmare i Teknisk bilaga till Fördelningspolitisk redogörelse på . 8Dessutom är inkomstskillnaderna större inom storstadsregionerna än inom övriga regioner. Inkomstspridningen är särskilt stor i . Se fördelningspolitiska redogörelse (prop. 2020/21:1 bilaga 3). 2020/21:100 Bilaga 2 Stockholms- och Göteborgsregionerna har den relativa ekonomiska standarden ökat , medan den har sjunkit i övriga regiontyper.9 hade en genomsnittlig person i högre ekonomisk standard än riksgenomsnittet. hade avståndet ökat till . En genomsnittlig person i en landsbygdsregion belägen långt från en större tätort hade lägre ekonomisk standard än genomsnittet i . Skillnaden har ökat och uppgick . Att den ekonomiska standarden är högst i Stockholms- och Göteborgsregionerna beror på att både löne- och näringsinkomster och kapitalinkomster i genomsnitt är högst i dessa regioner. Skillnaderna mellan regionernas genomsnittliga löne- och näringsinkomst har varit relativt konstanta . Det vidgade gapet i ekonomisk standard mellan regioner beror i stället på att kapitalinkomsterna har ökat betydligt mer i Stockholms- och Göteborgsregionerna än i övriga landet.10 Diagram 2.2 Relativ ekonomisk standard för boende i olika regioner Medelinkomst i olika regioner i förhållande till medelinkomsten för befolkningen som helhet, procent Källor: (HEK och ) och egna beräkningar. 2.2Ökad inkomstspridning till följd av ökade toppinkomster I detta avsnitt (2.2) analyseras inkomstfördelningen och dess utveckling när individer grupperas efter inkomstnivå. Ojämn fördelning av den ekonomiska standarden I tabell 2.1 har alla individer sorterats efter ekonomisk standard och därefter delats upp i 100 lika stora inkomstgrupper, s.k. percentilgrupper. Tabellen visar att det finns en betydande spridning av den ekonomiska standarden i befolkningen. hade personer i den översta tiondelen (p91–p100) i genomsnitt ungefär högre ekonomisk standard än medianinkomsttagaren och åtta gånger högre standard än den nedersta tiondelen (p1–p10). Personer i den nedersta tiondelen hade i genomsnitt av medianinkomsttagarens ekonomiska standard. 9Den genomsnittliga ekonomiska standarden har dock ökat i samtliga regioner . För riket som helhet var ökningen . Ökningen var störst i (), och minst i avlägset belägna landsbygdsregioner (). 10För en mer utförlig redovisning av de regionala skillnaderna och utvecklingen , se fördelningspoli- tiska redogörelse (prop. 2020/21:1 bilaga 3) och (SOU 2019:65). 2020/21:100 Bilaga 2 Tabellen visar också att det finns en avsevärd spridning av den ekonomiska standarden inom den översta tiondelen. Topprocenten (p100) hade 2019 nästan sex gånger högre ekonomisk standard än den nedre delen av den översta tiondelen (p91), mer än tio gånger högre standard än medianinkomsttagaren och 27 gånger högre ekonomisk standard än personer i den nedersta tiondelen av fördelningen. Tabell 2.1 Olika inkomstgruppers relativa ekonomiska standard Medelinkomsten för olika inkomstgrupper i förhållande till medianinkomsten i befolkningen, procent Anm.: Till percentilgrupp 1 (p1) hör den procent av befolkningen som har lägst ekonomisk standard och till percentil- grupp 100 (p100) hör topprocenten i inkomstfördelningen. Källor: (HEK och ) och egna beräkningar. Perioden –ökade den reala ekonomiska standarden för alla inkomstgrupper (se diagram 2.3). Den genomsnittliga ökningstakten var något högre 1995–2010 jäm- fört med 2011–2019. Inkomsterna har dock utvecklats olika i olika inkomstskikt. över hela perioden var inkomsttillväxten störst i toppen av fördelningen, större i den övre halvan än i mitten och större i mitten än i den nedre delen av fördelningen. Diagram 2.3 Genomsnittlig årlig förändring av den reala ekonomiska standarden 510 15 20 25 30 35 40 45 50 55 60 65 70 75 80 85 90 95 100 Percentilgrupp 1995–20191995–20102011–2019 Källor: (HEK och ) och egna beräkningar. 2020/21:100 Bilaga 2 Skillnaderna i utveckling mellan olika inkomstskikt varierar över perioden. Perioden –2010 fanns det ett tydligt positivt samband mellan inkomsternas tillväxttakt och positionen i inkomstfördelningen. De översta procenten, och i synnerhet den allra översta procenten, hade en påtagligt starkare inkomsttillväxt än övriga inkomstskikt. Toppinkomsternas starka utveckling berodde i huvudsak på att kapitalinkomsterna, som är starkt koncentrerade till toppen av inkomstfördelningen, ökade betydligt snabbare än andra inkomstslag. Att inkomsttillväxten var svagare i den nedre än i den övre delen av fördelningen kan delvis förklaras av att inkomsternas sammansättning ser olika ut i olika delar av fördelningen. Ju längre ner i fördelningen man kommer, desto färre personer försörjer sig på arbete och desto fler lever på transfereringar (t.ex. arbetslöshetsersättning, sjukpenning, eller sjuk- och aktivitetsersättning). Transfereringarna utvecklades betydligt svagare än lönerna för förvärvsarbetande längre upp i inkomstfördelningen. Skillnaderna i inkomsttillväxt mellan icke förvärvsarbetande och förvärvsarbetande förstärktes dessutom av jobbskatteavdraget som infördes och byggdes ut –2010.11 Inkomsttillväxtprofilen 2011–2019 ser helt annorlunda ut. Den översta procenten hade, precis som 1995–2010, en påtagligt starkare inkomsttillväxt än övriga inkomst- skikt. I resten av inkomstfördelningen utvecklades dock inkomsterna i ungefär samma takt för olika inkomstgrupper. Flera faktorer bidrog till att inkomsttillväxtprofilen var jämnare 2011–2019 än 1995–2010. En orsak var att sysselsättningsgraden ökade på bred front efter 2010.12 Detta bidrog till att lyfta den genomsnittliga inkomsten i de lägre inkomstskikten. En annan bidragande orsak var att reformer inom skatte- och transfereringssystemen hade en utpräglad låginkomstprofil i stort sett . Reformer som genomfördes –2019 var bl.a. sänkt skatt och höjt bostadstillägg för pensionärer, höjd ersättning i arbetslöshetsförsäkringen, höjt tak i sjukpenningen, höjd sjuk- och aktivitetsersättning, höjt bostadsbidrag, höjt barnbidrag, och höjt underhållsstöd.13 Kapitalvinster och utdelningar i fåmansbolag fortsätter att driva upp toppinkomsterna Topprocentens inkomster har ökat mer än inkomsterna i övriga inkomstskikt. I detta delavsnitt analyseras vilka inkomstslag som ligger bakom denna utveckling. Uppdelningen på inkomstslag kan göras på olika sätt. Här görs den på löne- och näringsinkomster, kapitalinkomster, transfereringar (inklusive pension) och skatter. hade en genomsnittlig person i topprocenten drygt åtta gånger högre ekonomisk standard än medianinkomsttagaren (se diagram 2.4). hade avståndet ökat till drygt tio gånger medianinkomsttagarens standard. Av diagrammet framgår att det i huvudsak var topprocentens kapitalinkomster som bidrog till denna utveckling. Topprocentens genomsnittliga löne- och transfereringsinkomster ökade långsammare än medianen för ekonomisk standard i befolkningen. 11I fördelningspolitiska redogörelse (prop. 2016/17:100 bilaga 2) visades att demografiska förändringar, bl.a. en ökad andel ensamhushåll och en ökad andel utrikes födda i befolkningen, också bidrog något till det ökade avstån- det mellan mitten och den nedre delen av fördelningen. 12Se t.ex. (SOU 2019:65), avsnitt 3.1.3. ökade andelen sysselsatta i befolkningen 15–från (, ). En del av ökningen var en återhämt- ning från den nedgång som inträffade i samband med finanskrisen och 2009, då sysselsättningsgraden minskade med ett par procentenheter. Stärkta ekonomiska incitament till arbete, bl.a. till följd av det successiva införandet av jobbskatteavdraget 2006–2010, kan också ha bidragit till ökningen av sysselsättningsgraden . 13Fördelningsprofilen för reformer i statens budget brukar redovisas i finansplanen, se t.ex. diagram 1.2 i budget- propositionen (prop. 2020/21:1 Förslag till statens budget, finansplan m.m.). I de fördelningspolitiska redogörelserna redovisas dessutom fördelningsprofilen för de samlade reformerna under innevarande mandatperiod. Profilen för reformer 2011–2014 återfinns redogörelse (prop. 2013/14:100 bilaga 2). Profilen för reformer 2015–2018 återfinns redogörelse (prop. 2017/18:100 bilaga 2). 2020/21:100 Bilaga 2 Diagram 2.4 Medelinkomst från olika inkomstslag i topprocenten i förhållande till medianen för ekonomisk standard i befolkningen Anm.: Linjerna i diagrammet visar medelvärdet av inkomst per konsumtionsenhet dividerat med medianen för ekonomisk standard i befolkningen det aktuella året. Medelinkomsten från de olika inkomstslagen summerar till topprocentens genomsnittliga ekonomiska standard. Källor: (HEK och ) och egna beräkningar. Kapitalinkomster kan i sin tur delas upp i ett antal olika delar.