prop · H803112 · 2021-03-16 00:00:00 — Mot bakgrund av att förslagen om ny skatt på övrig tobak innebär att nya slags tobaksvaror kommer att hanteras inom ramen för det samlade regelverket för tobaksbeskattning finns det inget skäl till att upprätthålla omotiverade skillnader mellan upplagshavarsystemet och lagerhållarsystemet. Regeringen instämmer i att det kan vara rimligt att även godkända lagerhållare ska kunna prova kvaliteten på sina tobaksvaror utan att några skattekonsekvenser uppstår på motsvarande sätt som upplagshavare har möjlighet till . Regeringen föreslår därför att en ny grund för undantag från skattskyldighet införs för godkända lagerhållare vid provning av kvaliteten hos snus, tuggtobak och övrig tobak. Vad däremot gäller frågan om att utvidga skatteundantaget till provningar utanför ett skatteupplag kan konstateras att en sådan ordning strider mot systematiken i uppskovsordningen. Vidare har punktskattedirektivet inga motsvarande regler om skatteundantag i denna typ av situation. Det kan också ifrågasättas om det är lämpligt att införa ett sådant skatteundantag. Enligt regeringens mening är det mer ändamålsenligt med en avdragsmöjlighet i stället för ett skatteundantag. En sådan lösning är även mer anpassad till systematiken i uppskovsförfarandet. Regeringen föreslår därför att upplagshavare får göra avdrag för skatt på varor som uteslutande använts för provning av varornas kvalitet utanför skatteupplaget, t.ex. vid ett externt laboratorium. För att kunna få avdrag krävs att det är fråga om provtagning och analys av tobaksvaror, antingen under tillverkningsfasen eller när de är färdiga. För att beviljas rätt till avdrag bör 2020/21:112 krävas någon form av bevis i form av uppgifter i bokföring, analysprotokoll eller liknande. Undantag från skatteplikt för tuggtobak, snus och övrig tobak som förstörts under tillsyn av Vid tillverkning kan det hända att det uppkommer restprodukter som inte går att sälja men som är skattepliktiga produkter. För upplagshavare finns ett undantag från skattskyldighet för tobaksvaror som under ett uppskovsförfarande blivit fullständigt förstörda under tillsyn av . Någon sådan möjlighet finns inte för lagerhållare. Det kan dock uppkomma situationer då även lagerhållare behöver förstöra restprodukter utan att det utlöser skattskyldighet. I synnerhet eftersom den föreslagna definitionen av övrig tobak kommer att omfatta i princip alla restprodukter. Regeringen föreslår därför att tuggtobak, snus och övrig tobak som fullständigt har förstörts under tillsyn av ska undantas från skattskyldighet för godkända lagerhållare. Förslaget medför införandet av två nya paragrafer, 33 och 39 a §§ samt ändringar i 21, 32 och 40 §§ LTS. Förbättrade förutsättningar för kontroll av snus, tuggtobak och övrig tobak Regeringens förslag: Regler om krav på anmälan och ställande av säkerhet införs för säljare som bedriver distansförsäljning av snus, tuggtobak eller övrig tobak från ett annat EU-land till . Motsvarande regler införs även för den som på annat sätt än genom distansförsäljning yrkesmässigt för in eller tar emot snus, tuggtobak eller övrig tobak utan att vara godkänd som lagerhållare. En möjlighet att bli godkänd som registrerad distansförsäljare införs för den som till köpare i säljer tuggtobak eller övrig tobak genom distansförsäljning vid mer än ett enstaka tillfälle. Skattskyldighet införs för den som, utan att vara lagerhållare, yrkesmässigt innehar snus, tuggtobak eller övrig tobak utan att skatt för varorna har redovisats i . Tillämpningsområdet för lagen om punktskattekontroll av transporter m.m. av alkoholvaror, tobaksvaror och energiprodukter utsträcks till att omfatta de flyttningar av snus, tuggtobak och övrig tobak som omfattas av anmälningsskyldighet och skyldighet att ställa säkerhet. Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Remissinstanserna: påpekar att det vare sig i nuvarande lydelse av LTS eller i promemorians förslag till ändringar definieras vad som avses med begreppet yrkesmässig. snus, tuggtobak och övrig tobak såsom tobaksvaror kommer dessa varor också att omfattas av de straffrättsliga bestämmelserna i lagen om punktskattekontroll (LPK). Ett förtydligande av begreppet yrkesmässig är därför påkallat för att förenkla tillämpningen av straffbestämmelserna. Förvaltningsrätten i , och anser att även Prop. 2020/21:112 den som säljer snus genom distansförsäljning till bör kunna bli godkänd som registrerad distansförsäljare. Tillämpningen skulle underlättas för både berörda företag och om bestämmelserna om distansförsäljning utformas lika för snus, tuggtobak och övrig tobak. (), Företagarna, och anser att den föreslagna bestämmelsen i LTS om skattskyldighet på grund av innehav bör förtydligas (36 § LTS), så att det framgår att den endast avser produkter som kommit att innehas efter lagens ikraftträdande. Skälen för regeringens förslag Regler om kontroll av flyttning av punktskattepliktiga varor Cigaretter, cigarrer, cigariller och röktobak, alkoholvaror och vissa energiprodukter omfattas av EU-gemensamma bestämmelser kring flyttningar av varor (rådets direktiv /118/EG av om allmänna regler för punktskatt och om upphävande av direktiv /12/EEG1). Direktivets bestämmelser innebär att de aktörer som flyttar punktskattepliktiga varor måste uppfylla vissa formella krav. Den närmare utformningen av kraven skiljer sig åt beroende på om det är fråga om flyttningar under uppskovsförfarande, flyttningar vid distansförsäljning eller flyttningar av beskattade varor. I samtliga fall innebär det dock att aktörerna inför flyttningen ska kontakta berörda myndigheter och ställa säkerhet för skatten för varorna. I många fall ställs även krav på att ledsagardokument eller referenskoder ska medfölja flyttningarna. För att kontrollera att punktskattedirektivets bestämmelser om flyttning av punktskattepliktiga varor följs finns bestämmelser i lagen (1998:506) om punktskattekontroll av transporter m.m. av alkoholvaror, tobaksvaror och energiprodukter, förkortad LPK. Bestämmelserna i ger möjlighet att genomföra kontroller av vägtransporter och av postförsändelser. Snus och tuggtobak samt övrig tobak omfattas inte av punktskattedirektivets förfaranderegler. Några nationella krav på att vissa formella skyldigheter ska vara uppfyllda vid flyttning av snus och tuggtobak finns inte. Bestämmelserna om att aktörer som flyttar varor ska anmäla sig och ställa säkerhet för skatten syftar till att ge de berörda myndigheterna förbättrade möjligheter att säkerställa att det kommande skatteanspråket betalas. Genom kraven på anmälan och säkerhet skapas förutsättningar för myndigheterna att granska transporter och vid misstanke om fusk, genomföra kontroller av om kraven har fullgjorts innan flyttningen påbörjades. Ett av syftena med de ändringar som regeringen föreslår är att minska skillnaderna mellan harmoniserade tobaksvaror och de varor som inte omfattas av punktskattedirektivets förfaranderegler. Som anförts i avsnitt 6.5 kan det antas att det för övrig tobak kan förekomma handel från andra EU-länder av andra än lagerhållare i större omfattning än vad som är fallet med snus och tuggtobak. Det finns därmed ett behov för de berörda myndigheterna att förfoga över effektiva verktyg för att säkerställa vad som sagts ovan avsnitt 6.5 Distansförsäljning om det nya punktskattedirektivet. att skatt tas ut på sådana varor. Det kan även noteras att m.fl. i slutrapporten från ett myndighetsgemensamt uppdrag om kartläggning av hur arbetet med att förhindra illegal hantering av punktskattepliktiga varor bedrevs anfört att det vore ändamålsenligt om även snus och tuggtobak kunde omfattas av LPK för att möjliggöra för att kontrollera kommersiell införsel av sådana varor från andra EU-länder (Fi2015/05353 samt prop. 2017/18:294 s. 33). Anmälan och ställande av säkerhet För att underlätta kontrollen och för att göra villkoren för hantering av harmoniserade tobaksvaror respektive icke-harmoniserade mer lika, bedöms det lämpligt att införa bestämmelser om anmälan och ställande av säkerhet för aktörer som flyttar snus, tuggtobak och övrig tobak. På samma sätt som inom det harmoniserade förfarandet föreslår regeringen att en säljare som säljer snus, tuggtobak eller övrig tobak till genom distansförsäljning ska vara anmäld hos och ställa säkerhet för betalning av skatten på de varor som sänds från det andra EU-landet. Som huvudregel föreslås att distansförsäljaren ska anmäla sig till inför varje flyttning och ställa säkerhet för skatten på de varor som omfattas av flyttningen (se dock nedan om möjlighet att godkännas som registrerad distansförsäljare). Bestämmelser föreslås även om att den som inte är godkänd lagerhållare och som från ett annat EU-land yrkesmässigt för in eller tar emot snus, tuggtobak eller övrig tobak ska anmäla varorna till och ställa säkerhet för betalning av skatten på tobaken. Om skatten inte betalas i rätt tid får den ställda säkerheten tas i anspråk. Detta motsvarar vad som enligt 17 § LTS gäller vid införsel av harmoniserade beskattade varor. Enligt 26 § LTS ska det för harmoniserade varor även upprättas ett förenklat ledsagardokument vilket ska medfölja varorna under flyttningen. Något krav på sådant förenklat ledsagardokument föreslås inte gälla vid flyttningar av snus, tuggtobak och övrig tobak. Registrerade distansförsäljare av tuggtobak och övrig tobak En distansförsäljare som avser att till sälja tuggtobak eller övrig tobak vid mer än enstaka tillfällen och som önskar redovisa skatten per redovisningsperiod, bör ges möjlighet att ansöka om att godkännas som registrerad distansförsäljare av tuggtobak och övrig tobak. , Förvaltningsrätten i och har angett att även den som säljer snus genom distansförsäljning till bör kunna bli godkänd som registrerad distansförsäljare, vilket skulle underlätta tillämpningen. Frågan gäller således om man bör utsträcka möjligheten att bli registrerad distansförsäljare även av snus, förutom av de föreslagna varorna tuggtobak och övrig tobak. Regeringen anser dock att det varken kan anses nödvändigt eller lämpligt att en registrerad distansförsäljare även ska kunna sälja snus. För godkännande bör gälla motsvarande lämplighetskrav som för övriga godkännanden enligt LTS. En registrerad distansförsäljare av tuggtobak och övrig tobak bör, på samma sätt som distansförsäljare enligt 16 § LTS, ha möjlighet att ställa säkerhet utifrån en beräknad årlig skatt i stället för att ställa säkerhet vid varje flyttning. Bestämmelser om återkallande av godkännande och skattskyldighet vid konkurs bör införas som motsvarar vad som gäller för godkända lagerhållare. Säkerheten bör för en sådan registrerad distansförsäljare liksom för distansförsäljare enligt 16 § LTS uppgå till ett belopp som motsvarar av den beräknade årliga skatten på varorna. Ställd säkerhet får tas i anspråk om skatten inte betalas i rätt tid. För harmoniserade varor finns utöver de situationer som berörs ovan, då någon är skattskyldig när varor förs in i , även bestämmelser om skattskyldighet för den som innehar varor utanför uppskovsförfarandet, utan att skatt för varorna har redovisats i (9 § första stycket 8 LTS). Bestämmelsen omfattar den som varken fört in eller tagit emot varan på sådant sätt att den omfattas av skattskyldighet, men som av någon anledning ändå innehar en beskattad vara i . I förarbetena till nämnda bestämmelse anges bl.a. att med en bestämmelse om skattskyldighet vid innehav tydliggörs att skattskyldigheten kan ankomma på den som fört in en beskattad vara från ett annat EU-land, den som beställt varan och därefter tagit emot varan här i eller den som i annat fall innehar varan här (prop. 2009/10:40 s. 139–141). Även vad gäller snus, tuggtobak och övrig tobak kan det i vissa fall uppkomma situationer där varor påträffas för vilka svensk skatt inte har betalats, men där det inte går att utreda vem som fört in eller tagit emot varorna här. För att minska risken för att det på den svenska marknaden omsätts varor för vilka svensk punktskatt inte har betalats bedöms det att även snus, tuggtobak och övrig tobak bör omfattas. Bestämmelsen bör, i likhet med vad som gäller för tillverkning av icke-harmoniserade tobaksvaror enligt nuvarande 36 § 2 LTS, begränsas till yrkesmässigt agerande. På samma sätt som inom det harmoniserade förfarandet ska bestämmelsen endast tillämpas för varor som inte omfattas av skatteuppskov och som skatt trots detta inte har redovisats för. Skattskyldigheten enligt den nya bestämmelsen förutsätter därmed att varorna inte ägs av en lagerhållare. Företagarna, och anser att den föreslagna bestämmelsen i LTS avseende skattskyldighet på grund av innehav bör förtydligas, så att det framgår att den endast avser produkter som kommit att innehas efter lagens ikraftträdande (36 § 7 LTS). BAT anser på motsvarande sätt att det bör förtydligas huruvida ett bolag som innehar övrig tobak, vilken anskaffats i obeskattat tillstånd innan ikraftträdandet av de nya reglerna och som inte är lagerhållare för tobak, ska betala skatt såsom innehavare av denna övriga tobak för reglernas ikraftträdande. Förslaget om en skatt på övrig tobak föreslås träda i kraft och kommer således vara tillämpligt på förhållanden framåt i tiden. Övrig tobak kommer från och med det datumet att vara skattepliktig. För den som är lagerhållare gäller de vanliga reglerna om skattskyldighetens inträde. Detta innebär exempelvis att skattskyldigheten för lagerhållaren inträder när övrig tobak levereras till köpare som inte är godkänd lagerhållare. I fråga om varor som tillverkas eller förs in till före ikraftträdandet och därefter yrkesmässigt innehas av någon som inte är lagerhållare vid ikraftträdandet föranleder detta inte någon skatt- 2020/21:112 skyldighet. Den tidpunkt när skattskyldigheten skulle ha inträtt enligt bestämmelsen om skattskyldighet för den som yrkesmässigt innehar varor ligger i detta fall före lagens ikraftträdande (eftersom det är den tidpunkt när varorna ”kom att innehas”). På samma sätt som i andra fall inträder inte heller någon skattskyldighet för denne icke-lagerhållare om denne vidareförsäljer övrig tobak till exempelvis en återförsäljare. För att det ska vara möjligt att effektivt kontrollera skyldigheterna att anmäla sig och ställa säkerhet föreslås även att tillämpningsområdet för LPK ska utsträckas till att omfatta flyttningar av snus, tuggtobak och övrig tobak. Detta innebär att ges möjlighet att genomföra transportkontroller även i fråga om snus, tuggtobak och övrig tobak om varorna kan antas omfattas av krav på anmälan eller ställande av säkerhet. Transportkontroller kommer därmed kunna genomföras om det kan antas att varorna är föremål för en flyttning i samband med distansförsäljning eller yrkesmässig införsel av snus, tuggtobak eller övrig tobak från ett annat EU-land utan att den som flyttar varorna är godkänd som lagerhållare. Eftersom snus, tuggtobak och övrig tobak är varor som är relativt enkla att flytta via postförsändelser bedöms det lämpligt att bestämmelserna om kontroll av postförsändelser får tillämpas på samma sätt som för de harmoniserade tobaksvarorna. Enligt LPK får bland annat omhänderta punktskattepliktiga varor om det finns anledning att anta att transporten inte sker i enlighet med de formella reglerna som gäller för flyttningen. Omhändertagandet får ske för kontroll av om punktskatt ska betalas i och för fastställande av vem som i så fall är skattskyldig, för kontroll av om kraven för förflyttning är uppfyllda och i avvaktan på att skatten betalas. Ett omhändertagande upphör bland annat om det inte längre finns grund för omhändertagandet. Om skattskyldighet har inträtt för en alkohol- eller tobaksvara som omhändertas ska i enlighet med 3 kap. 5 § LPK besluta om skatten på varan. Då ska skatt tas ut enligt de skattesatser som anges i lagen om alkoholskatt eller i LTS. Det finns dock en undantagsbestämmelse i 3 kap. 5 a § LPK enligt vilken , ifall det saknas tillräckliga uppgifter för att fastställa skatten, får ta ut den i enlighet med vissa angivna schablonbelopp. Det förefaller något oklart i vilka fall denna bestämmelse kan tillämpas i fråga om sådana tobaksvaror där skattebeloppen bestäms enbart utifrån varans vikt eller antalet föremål som beskattas. Detta gäller cigariller och cigarrer samt röktobak. I de fallen är det tämligen enkelt att komma fram till det relevanta skattebeloppet, eftersom det räcker att ta hänsyn tas till varans vikt eller antalet beskattningsbara föremål och multiplicera detta tal med aktuell skattesats. Då även schablonbeloppen för dessa varor bestäms utifrån vikt eller antal kommer man i de fall det är möjligt att använda schablonbeloppen därmed också kunna bestämma de ordinarie skattebeloppen. Det bör inte kunna uppkomma situationer då det saknas uppgifter för att beräkna den ordinarie skatten men där schablonbeloppen fortfarande går att använda för dessa varor. Vad gäller cigaretter baseras dock skattebeloppet, dels på en styckeskatt, dels på en värderelaterad del. Eftersom värdet på varorna inte nödvändigtvis är känt finns i dessa fall behov av ett schablonbelopp. Mot denna bakgrund bedömer regeringen att en reglering med schablonbelopp för just cigariller och cigarrer samt röktobak är onödig. Av samma skäl anser regeringen att det saknas anledning att införa schablonbelopp för snus, tuggtobak och övrig tobak, som ju i andra fall ska omfattas av förslaget till ändringar i LPK. I dessa fall kommer skatten att framgå med ledning av vikten på varan. Vad gäller schablonbeloppen för spritdryck, starkvin, starköl samt cigaretter uppdateras dessa så att de bättre överensstämmer med aktuella skattenivåer enligt lagen (1994:1564) om alkoholskatt och LTS. Enligt lagen (2018:2088) om tobak och liknande produkter finns för tobaksvaror åldersgränser för innehav och krav på hälsovarningar. De bestämmelser som finns i 2 kap. 16 och 16 a §§ LPK om att i vissa fall ska besluta om att inte lämna ut varan och i 2 kap. 13 a § om eftergift av skatt, avser de situationer som omfattas av lagen om tobak och liknande produkter. Den nya kategorin övrig tobak omfattar en bred grupp av produkter, men i den mån dessa omfattas av tillämpningsområdet för 5 kap. 20 § lagen om tobak och liknande produkter bör de även omfattas av de ovan nämnda bestämmelserna i 2 kap. 13 a, 16 och 16 a §§ LPK. Även snus och tuggtobak bör omfattas av bestämmelserna. Begreppet tobaksvara i lagen om tobak och liknande produkter utgår från definitionen i tobaksproduktsdirektivet. För att säkerställa att tillämpningsområdet för 2 kap. 13 a och 16 §§ LPK överensstämmer med tillämpningsområdet för förbudet för den som är att införa tobaksvaror enligt 5 kap. 20 § lagen om tobak och liknande produkter föreslår regeringen att uttryckliga hänvisningar till den bestämmelsen införs i 2 kap. 13 a och 16 §§ LPK. Genom bestämmelserna i ges även rätt att påföra transporttillägg om de formella bestämmelser som gäller för en flyttning inte har följts. Detta kan bli aktuellt bl.a. om kraven på att anmäla flyttningar och ställa säkerhet inte har uppfyllts eller om föraren inte har med sig erforderliga dokument. Regeringen föreslår att det införs en möjlighet att påföra transporttillägg för den som inte har följt reglerna om att anmäla och ställa säkerhet för flyttningar av snus, tuggtobak eller övrig tobak. För dessa varor finns dock inte något krav på att medföra ledsagardokument eller referenskod vid flyttningar. Det kan därför inte bli aktuellt med transporttillägg för föraren med anledning av att sådana dokument saknas. I 5 kap. LPK straffbeläggs vissa uppräknade gärningar. Eftersom det för snus, tuggtobak och övrig tobak endast är flyttningar vid distansförsäljning och fall då någon som inte är godkänd lagerhållare för in eller tar emot varor från ett annat EU-land som omfattas av bestämmelserna i , är det endast sådana flyttningar som kommer att omfattas av 5 kap. LPK. har påpekat att de flyttningar som en yrkesmässig aktör gör kan vara kriminaliserade om inte anmälan eller säkerhet ställs till . De straffrättsliga bestämmelserna i 5 kap. LPK kan då vara tillämpliga. Emellertid saknas definitioner av begreppet yrkesmässig i 2020/21:112 såväl lagen som i förarbeten, vilket kan försvåra tillämpningen. Regeringen konstaterar att definitioner saknas i LTS. förekommer begreppet yrkesmässig i anslutning till de harmoniserade tobaksvarorna (exempelvis i 9 och 10 §§ LTS) och i vissa andra punktskatteförfattningar. Ingen ändring av begreppet yrkesmässig är avsedd i detta lagstiftningsärende. Regeringen ser inte skäl att nu införa en särskild definition av detta begrepp. Den skatt på övrig tobak som föreslås innebär inte att några gränskontroller ska göras vid gräns mot andra medlemsstater. kontroll enligt LPK är inte kopplad till gränsnära områden utan avser hela flyttningen av varan fram till mottagaren. Förslagen innebär heller inte att skatt ska redovisas och betalas i samband med att varor fysiskt passerar gräns. Förslagen syftar till att säkerställa att skatt betalas i genom att de behöriga myndigheterna får kännedom om den kommande flyttningen och säkerhet för skatten ställs. Formaliteterna är kopplade till den skatteutlösande omständigheten, dvs. förvärvet av varorna, inte gränsöverskridandet. Skyldigheterna motsvarar de krav som uppställs i punktskattedirektivet för de varor som omfattas av de harmoniserade förfarandereglerna. De krav som föreslås bedöms sammantaget inte utgöra sådana gränsformaliteter som avses i artikel 1.3 i punktskattedirektivet (se bl.a. EUD dom i mål C-349/13, ECLI:EU:C:2015:84). Utformningen av de föreslagna bestämmelserna bedöms även i övrigt uppfylla krav. Förslaget medför bestämmelser i nya 38 b och 38 c §§, införandet av en ny paragraf 38 e § LTS, ändringar i 36 § LTS samt i 1 kap. 1, 2 och 4 §§, 2 kap. 13 a och 16 §§, 3 kap. 5 a § och 4 kap. 1 § LPK. 6.8Kompletterande ändringar i annan lagstiftning Regeringens förslag: Reglerna om registrering och revision ska omfatta även registrerade distansförsäljare av tuggtobak och övrig tobak. I lagen om behandling av uppgifter i beskattningsverksamhet införs en bestämmelse som innebär att uppgifter och handlingar hos om registrerade distansförsäljare av tuggtobak och övrig tobak enligt lagen om tobaksskatt ska gallras efter utgången av det kalenderår då godkännandet som registrerad distansförsäljare blev återkallat. En bestämmelse om att i vissa fall får lämna ut uppgift om huruvida en distansförsäljare har ställt säkerhet för betalning av skatt på de varor som sänds från ett annat EU-land införs i samma lag. I lagen om frihet från skatt vid import, m.m. införs samma definition av tobaksvaror som i lagen om tobaksskatt. Övrig tobak läggs till i uppräkningen över schablonbelopp för tull och skatt. I lagen om exportbutiker läggs övrig tobak till i uppräkningen av obeskattade unionsvaror vid försäljning till passagerare som reser utanför EU:s skatteområde. Regeringens bedömning: Den personuppgiftsbehandling som förslagen ger upphov till är förenlig med EU:s dataskyddsförordning. Den befintliga reglering som finns på personuppgiftsområdet utgör tillräcklig reglering för den personuppgiftsbehandling som kan komma att ske vid med anledning av förslagen. Det behöver således inte införas någon ytterligare reglering av denna behandling bortsett från de ändringar som föreslås i lagen om behandling av uppgifter i beskattningsverksamhet. Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. I promemorian föreslås dock inte att uppgifter om huruvida distansförsäljare har ställt säkerhet kan lämnas ut till enskilda med stöd av bestämmelser i lagen om behandling av uppgifter i beskattningsverksamhet. Remissinstanserna: menar att det bör övervägas om en kvantitet för övrig tobak också bör införas i 3 kap. 4 och 7 §§ lagen om frihet från skatt vid import motsvarande den som gäller för röktobak. En sådan åtgärd skulle bidra till ökad tydlighet och enklare handläggning för myndigheten.