prop · H90323 · 2021-10-12 00:00:00 — I dessa fall kommer tullskulden att beslutas av tullmyndigheten i det EU-land som meddelat tillståndet och ett särskilt beslut om skatt behöver därmed fattas av , eftersom varorna finns i . Underlaget för beslutet om skatt kommer, liksom , att vara de uppgifter som lämnas i tulldeklarationen. Det kan vara fråga om såväl generella uppgifter om t.ex. aktören eller varorna vilka även används i tullärendet, som särskilda uppgifter som ska lämnas med anledning av skatteärendet. Även vid centraliserad klarering ska de uppgifter som behöver för att kunna besluta om skatten lämnas i tulldeklarationen (även om denna lämnas i ett annat land). Uppgifterna ska i sådant fall anses ha getts in till när de togs emot av det andra landets behöriga myndighet. Det föreslås att det införs en särskild bestämmelse om detta. Lagrådet har föreslagit en något annorlunda utformning av bestämmelsen än den som föreslogs i lagrådsremissen. Lagrådet föreslår att uttrycket ”uppgifter som behöver för att kunna besluta om skatten” används i stället för ”uppgifter i skattehänseende”. Regeringen föreslår att bestämmelsen utformas i enlighet med Lagrådets förslag. Att de aktuella uppgifterna ska lämnas i tulldeklarationen följer av andra bestämmelser i tullagstiftningen och behöver därmed inte regleras särskilt i den nu aktuella bestämmelsen. På samma sätt som kan oriktiga uppgifter i tulldeklarationen leda till t.ex. tulltillägg. Vad gäller mervärdesskatt finns en särskild bestämmelse i 2 kap. 2 § tullagen som innebär att mervärdesskatt vid import i de flesta fall inte tas ut av utan av . är beskattningsmyndighet om deklaranten, dvs. den som inger en tulldeklaration, är en juridisk person som är registrerad till mervärdesskatt i för beslutet om fastställande av tull. Detsamma gäller om deklaranten är en icke-juridisk person som är registrerad till mervärdesskatt i för beslutet om fastställande av tull om denne agerar i egenskap av en beskattningsbar person vid importen eller införseln. Om deklaranten är ett ombud ska dock ovan nämnda krav vara uppfyllda av den för vars räkning ombudet handlar för att ska vara beskattningsmyndighet. I övriga fall är beskattningsmyndighet. I de situationer som omfattas av 2 kap. 2 § tullagen ska den nya bestämmelsen om förfarandet för beslut om skatt när ett tillstånd för centraliserad klarering åberopas inte tillämpas. En särskild bestämmelse som förtydligar detta föreslås införas. De nya bestämmelser som föreslås ska gälla endast när skatt ska fastställas och betalas enligt det förfarande som gäller för tull i enlighet med bestämmelserna i 1 §. I praktiken kommer det att innebära att de nya bestämmelserna får mycket liten praktisk betydelse i fråga om mervärdesskatt då ett krav för att erhålla tillstånd till centraliserad klarering som omfattar import av varor till är att aktören är registrerad till mervärdesskatt i . Skatt som tas ut enligt tullagen ska enligt 2 kap. 1 § andra stycket tullagen fastställas och betalas enligt det förfarande som gäller för tull, om inte något annat föreskrivits. Av 1 kap. 2 § följer även att vad som sägs om tull i tullagen gäller även annan skatt än tull som ska tas ut för varor vid import och som ska betalas till om inte någon annat uttryckligen anges. Bestämmelserna i unionstullkodexen, tullagen och andra delar av tullagstiftningen om t.ex. underrättelse om beslut, möjlighet till anstånd med betalning och kontrollåtgärder gäller således på samma sätt när beslut fattas enligt den nya bestämmelsen om beslut i de fall tulldeklaration ingetts i ett annat EU-land med stöd av ett tillstånd för centraliserad klarering som i andra fall där beslut fattas om skatt. Endast sådana aspekter av förfarandet där det finns anledning att särskilt ange en avvikande reglering för de fall där ett tillstånd för centraliserad klarering används, bör regleras särskilt i tullagen. Betalning av tullbelopp vid import, och därmed även skatt som tas ut enligt tullagen, ska enligt 2 kap. 7 § tullagen göras till från det att gäldenären underrättats om tullskulden, om inte anstånd med betalning har beviljats. När en tulldeklaration inges i ett annat EU- land med stöd av ett tillstånd för centraliserad klarering kommer en sådan underrättelse av tullskuld att göras av det andra EU-landets tullmyndighet och tidpunkten för detta kan skilja sig från tidpunkten för beslutet om skatt. En särskild bestämmelse om beräkningen av tidsfristen vid betalning av skatt bör därför införas. Det föreslås därför att vid tillämpning av 2 kap. 7 § tullagen ska tidsfristen för betalning av skatt beräknas från det att 2021/22:23 gäldenären underrättats om beslutet om skatt. Enligt unionstullkodexen och tullagen finns möjlighet att beviljas anstånd med betalningen. Frågan om anstånd för tullskulden hanteras i de fall en tulldeklaration getts in i ett annat EU-land med stöd av ett tillstånd för centraliserad klarering i det land där tulldeklarationen inges. Eftersom skatten ska betalas i hanteras däremot frågan om anstånd med betalningen av skatt av . I 2 kap. 19 § tullagen finns vissa bestämmelser om återbetalning och eftergift. Av första stycket följer att om en ansökan om återbetalning eller eftergift av tull görs enligt bestämmelserna i artikel 121 i förordning (EU) nr 952/2013 ska även frågan om återbetalning eller eftergift av skatt som avses i 2 kap. 1 § första stycket tullagen prövas. I de fall där centraliserad klarering används kommer tullskulden att uppkomma i det tillståndsgivande landet. En ansökan om återbetalning eller befrielse av tull kommer också att prövas där. Det landet har dock inte behörighet att pröva frågan om skatt som har beslutats i importlandet. En särskild bestämmelse bör därför införas som säkerställer den skattskyldiges rätt att få frågan om återbetalning eller eftergift prövad även vad avser skatten i den situation som avses i 2 kap. 19 § första stycket. Det föreslås därför att det införs en ny bestämmelse om att i de fall tullskulden uppkommit i ett annat land vid tillämpning av centraliserad klarering på begäran av den skattskyldige ska pröva frågan om återbetalning eller eftergift av skatt som beslutats för samma varor. I de fall tullskulden uppkommer i för varor som importeras i ett annat EU-land kommer enligt vad som sagts ovan inte vara behörigt att pröva frågan om skatt som beslutats i det andra landet. Någon särskild bestämmelse om detta bedöms inte vara nödvändig. Ändring i lagen om straff för smuggling Ett tillstånd för centraliserad klarering är ett stort förtroende som ges en ekonomisk aktör. Det är förbehållet aktörer som beviljats status som godkänd ekonomisk aktör för tullförenklingar av tullmyndigheten. Detta till trots kan det inte uteslutas att det kan uppkomma överträdelser av olika slag som måste kunna hanteras. Överträdelser kan medföra risk för att för låg tull eller för låg skatt tas ut. Vid import enligt ett normalförfarande är detta alltid en risk som drabbar importlandet. När ett tillstånd för centraliserad klarering används kommer risken i vissa delar att drabba det tillståndsgivande landet och i andra delar att drabba importlandet. En överträdelse som innebär risk för att för låg tull tas ut bör naturligen hanteras i det land där tull ska fastställas och betalas. Bestämmelser om straff för tullbrott finns i 8–11 §§ lagen om straff för smuggling. Eventuellt behov av att ändra eller komplettera bestämmelserna om tullbrott vad avser undandraganden av tull omfattas inte av detta lagstiftningsarbete, se nedan. Ett undandragande av skatt, i ett fall där tullskulden uppkommer i ett annat land men varan förs in till , är något som riktar sig mot den svenska statskassan och som i förekommande fall bör bestraffas här. Importskatten ska fastställas av med ledning av de uppgifter som ska lämnas i tulldeklarationen i det andra EU-landet och betalas enligt det förfarande som gäller för tull. Undandragandet bör därför bestraffas enligt motsvarande regler som gäller skatteundandragande i förening med Prop. 2021/22:23 ett tullundandragande i . Ett tillägg föreslås därför i 8 § lagen om straff för smuggling genom vilket det klargörs att bestämmelserna om tullbrott även gäller avseende de uppgifter som lämnats i tulldeklarationen i det andra landet och som enligt föreslagna 2 kap. 2 a § andra stycket tullagen anses ha getts in till . Detta motsvarar vad som tidigare gällde vid användning av s.k. enhetstillstånd. För en mer utförlig beskrivning av de straffrättsliga bestämmelserna hänvisas till propositionen Möjlighet till förenklat tullförfarande (prop. 2003/04:41 s. 50–52 och 61–63). Möjligheten att erhålla tillstånd för centraliserad klarering kan innebära att ytterligare förändringar som inte har kopplingar till skatt kan behöva göras av tullagstiftningen och av annan lagstiftning. Behovet av en reglering av fördelning av tulluppbörd och förfarandet för detta samt den ändring i 8 § lagen om straff för smuggling som framför är exempel på sådana frågor där bedömningar behöver göras. Dessa bedömningar ryms dock inte inom detta lagstiftningsärende. Förslagen medför att en ny paragraf, 2 kap. 2 a § införs i tullagen samt ändringar i 2 kap. 19 § tullagen och 8 § lagen om straff för smuggling. Förslagen medför även ändringar i 1 kap. 2 och 5 §§, 3 kap. 32 §, 7 kap. 8 § och 13 kap. 6 § ML. Vidare medför förslaget ändringar i 9 c, 20, 37 och 39 §§ lagen om tobaksskatt, 8 c och 19 §§ lagen om alkoholskatt, 4 kap. 1 b och 13 §§ och 5 kap. 2 § lagen om skatt på energi, 9 och 12 §§ lagen om skatt på kemikalier i viss elektronik, 7 och 11 §§ lagen om skatt på vissa nikotinhaltiga produkter och 5 och 10 §§ lagen om skatt på plastbärkassar. Referensnivåer för resandeinförsel av Regeringens förslag: Det införs referensnivåer i lagen om alkoholskatt och lagen om tobaksskatt till ledning för bedömningen av om alkohol eller tobak som en enskild person själv transporterar till är avsedda för dennes eller dennes familjs personliga bruk. bestäms till öl, vin (varav högst mousserande), mellanklassprodukter och spritdrycker respektive 800 cigaretter, 400 cigariller, 200 cigarrer och röktobak. Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens Promemorians förslag har dock en delvis annorlunda lagteknisk Remissinstanserna: , , tingsrätt och bryggerier är positiva till att införa referensnivåer , och Systembolaget anser att bör fortsätta verka på EU-nivå för att sänka referensnivåerna. Övriga remissinstanser har inte yttrat sig särskilt i denna del. Skälen för regeringens förslag: I de EU-harmoniserade reglerna för punktskatter är huvudregeln att en skattepliktig vara ska beskattas där den Om exempelvis en flaska vin produceras i och säljs till en privatperson i ska alkoholskatt tas ut i . direktiv /118/EG av om allmänna regler för punktskatt och om upphävande av direktiv /12/EEG, nedan kallat punktskattedirektivet, finns dock ett undantag för varor som förvärvas av en enskild person för dennes eget bruk och som transporteras av personen själv från en medlemsstat till en annan. Sådana varor beskattas där de Detta innebär att om personen i exemplet ovan köper vinflaskan i och sedan själv transporterar in den till tas endast personens eget bruk. I svensk rätt uttrycks ”eget bruk” som att varorna ska vara avsedda för den enskilde personen eller dennes familjs personliga I punktskattedirektivet räknas upp fem faktorer som framför allt ska beaktas för att avgöra om en vara är avsedd för eget bruk. a) Innehavarens kommersiella ställning och dennes skäl för att inneha de punktskattepliktiga varorna. b) Den plats där de punktskattepliktiga varorna finns eller, i tillämpliga fall, det transportsätt som använts. c) Alla handlingar som hänför sig till de punktskattepliktiga varorna. d) De punktskattepliktiga varornas beskaffenhet. e) De punktskattepliktiga varornas kvantitet. Som ledning för bevisningen avseende varornas kvantitet får medlemsstaterna fastställa referensnivåer. Dessa får dock inte understiga vissa i direktivet fastställda nivåer. För alkohol är nivåerna öl, mellanklassprodukter och spritdrycker och för tobak är nivåerna 800 cigaretter, 400 cigariller, 200 cigarrer och röktobak. har inom EU länge arbetat för att nivåerna avseende alkohol ska sänkas eftersom de är långt över vad som kan anses vara privat bruk och därigenom underlättar smuggling. Regeringen avser att även framöver fortsätta detta arbete. I svensk rätt har det inte införts några referensnivåer. har dock de miniminivåer för referensnivåer som anges i direktivet kommit att tillämpas av svenska domstolar vid bedömningen av om främst alkohol som en enskild person transporterar över gränsen kan anses vara avsedd för den enskildes personliga bruk eller inte. faktiskt används i rättstillämpningen bedöms det också lämpligt att de ska införas i svensk rätt. De nivåer som anges i direktivet är minimigränser för referensnivåer, men med tanke på hur höga nivåerna är finns det inga skäl att de svenska nivåerna ska överstiga minimigränserna i direktivet. Regeringen föreslår därför att det i lagen om alkoholskatt och lagen om tobaksskatt ska införas referensnivåer till ledning för bedömningen av om alkohol eller tobak som en enskild person själv transporterar dem till är avsedda för dennes eller dennes familjs personliga bruk. referensnivåer ska bestämmas till öl, vin (varav högst 60 liter mousserande), mellanklassprodukter och spritdrycker respektive 800 cigaretter, 400 cigariller, 200 cigarrer och röktobak. I lagtexten uttrycks regeln som att mängder över nivåerna inte ska anses vara avsedda för personligt bruk om inte den enskilde personen kan visa att varorna i det specifika fallet är avsedda för dennes eller dennes familjs personliga bruk. Det bör noteras att referensnivåer inte är samma sak som en införselkvot. Med en införselkvot finns normalt en rätt att ta in en viss mängd och ett förbud att ta in mer än den mängden. Referensnivåerna är enbart till ledning för bevisningen. En bedömning av samtliga omständigheter måste fortfarande göras i varje enskilt fall. Mängder under referensnivåerna kan anses vara för annat än personligt bruk om det finns omständigheter som talar för det. Mängder över referensnivåerna kan anses vara för privat bruk om den enskilde kan bevisa att varorna i det specifika fallet är avsedda för dennes eller dennes familjs personliga bruk. För alkohol krävs det dock starka bevis för att kunna visa att mängder över referensnivåerna är avsedda för personligt bruk med tanke på hur höga nivåerna är. Lagrådet har angett att presumtionsregler inte är vanligt förekommande på skatterättens område och att varornas kvantitet blir starkt betonad enligt förslaget. Vilka andra faktorer som kan vara av relevans framgår inte av lagtexten, och det kan enligt Lagrådet inte heller sägas vara helt tydligt att det är fråga om en helhetsbedömning. Lagrådet anser därför att det hade varit önskvärt om den svenska lagtexten hade utformats närmare direktivets reglering. Enligt dagens regler görs en bedömning av samtliga omständigheter i varje fall för att avgöra om varor som en enskild person har förvärvat i ett annat EU-land och själv transporterar till är avsedda för den enskildes eller dennes familjs personliga bruk. Detta ändras inte av att referensnivåerna införs. De faktorer som enligt direktivet särskilt ska beaktas vid bedömningen är inte en uttömmande uppräkning av vilka omständigheter som får beaktas, utan anger enbart faktorer som anses vara av särskild betydelse. Även andra omständigheter kan beaktas. Referensnivåerna i direktivet är vidare tänkta att fungera som en presumtionsregel. Det framgår bl.a. av Europeiska kommissionens yttrande (ST 13634/19 FISC 420 ECOFIN 958). Om nivåerna överskrids är det den enskilde som ska bevisa att varorna i det enskilda fallet är avsedda för personligt bruk. Regeringen instämmer dock i att det tydligare bör framgå att det är en helhetsbedömning som ska göras även då referensnivåerna överskrids. I dessa fall är dock utgångspunkten att det är fråga om annat än personligt bruk. Övriga omständigheter kan då användas för att bryta presumtionen som följer av att nivåerna överskrids. Att skriva ut samtliga kriterier som enligt direktivet särskilt ska beaktas i lagtexten skulle emellertid göra den otymplig. Regeringen föreslår därför att det i lagtexten görs ett tillägg som tydliggör att samtliga omständigheter i det enskilda fallet ska beaktas även då referensnivåerna överskrids. De omständigheter som ska beaktas särskilt kan anges närmare i författningskommentaren. har föreslagit att ytterligare åtgärder ska genomföras för att göra arbetet mot smuggling och alkoholskatteflykt mer effektivt, såsom utökade resonemang avseende ”personligt bruk”. De åtgärder som IOGT- NTO föreslår bedöms inte vara möjliga att genomföra utan ytterligare 2021/22:23 lagändringar, vilka inte omfattas av detta lagstiftningsärende. Regeringen följer dock fortsatt utvecklingen på området. Förslaget medför ändringar i 9 a § LTS och 8 a § LAS. Förfaranderegler i vissa fall Regeringens förslag: Förfarandereglerna om återbetalning av punktskatt och mervärdesskatt för diplomater och internationella organisationer samordnas och förtydligas så att det klart framgår att omprövning av beslut är möjlig. omprövning även kan ske av vissa andra beslut om återbetalning av Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens I promemorian föreslås dock en annan lagteknisk utformning för ändringarna av förfarandereglerna för återbetalning av punktskatt och mervärdesskatt för diplomater och internationella organisationer. promemorians förslag framgår inte heller fristerna för omprövning respektive överklagande direkt av lagtexten. I promemorians förslag ingår dessutom en ändring i skatteförfarandelagen (2011:1244). Remissinstanserna: välkomnar att det införs nya regler om omprövning av beslut om återbetalning av punktskatt och mervärdesskatt för diplomater och internationella organisationer, men föreslår en annan lagteknisk utformning med specifika omprövnings- och överklagande- regler i varje lag där tidsfristerna uttryckligen framgår. Övriga remissinstanser har inte yttrat sig särskilt i denna del. Skälen för regeringens förslag Förfarandereglerna kring återbetalning av punktskatt och mervärdesskatt för diplomater och internationella organisationer I skatteförfarandelagen (2011:1244), förkortad SFL, finns vissa generella regler om återbetalning av skatt för den som till följd av lagen (1976:661) om immunitet och privilegier i vissa fall, lagen (1994:1500) med anledning av anslutning till Europeiska unionen eller direkt tillämpliga EU-bestämmelser har rätt att förvärva varor eller tjänster utan mervärdesskatt eller punktskatt. I mervärdesskattelagen (1994:200), förkortad ML, lagen (1994:1563) om tobaksskatt, förkortad LTS, lagen (1994:1564) om alkoholskatt, förkortad LAS, lagen (1994:1776) om skatt på energi, förkortad LSE, och lagen (2018:696) om skatt på vissa nikotinhaltiga produkter finns dock speciella regler för sådan återbetalning, vilka gör att inte blir tillämpliga i de fallen. Reglerna är tillämpliga för utländska beskickningar, karriärkonsulat i , vissa internationella organisationer samt viss diplomatisk Eftersom reglerna är något olika utformade råder det viss i vilken mån omprövning kan ske. Det föreslås därför i promemorian att det i ML anges att om omprövning av beslut är tillämpliga på de aktuella besluten om återbetalning samt att det i SFL anges att sådana beslut om återbetalning enligt de uppräknade punktskattelagarna anses vara beslut om punktskatt, vilket innebär att om omprövning och överklagande blir tillämpliga. välkomnar att det införs nya regler om omprövning i de aktuella fallen, men avstyrker den lagtekniska lösning som föreslås i promemorian. förespråkar i stället att det införs specifika omprövnings- och överklaganderegler i varje punktskattelag. I dessa, och i den föreslagna omprövningsregeln i ML, bör det enligt uttryckligen anges att tidsfristen för begäran om omprövning eller överklagande är från den dag då den som beslutet gäller fick del av det. Regeringen anser att den lagtekniska lösning som föreslår blir tydligare än den som föreslås i promemorian. Regeringen föreslår därför att det i LTS, LAS, LSE och lagen om skatt på vissa nikotinhaltiga produkter införs specifika regler om omprövning och överklagande för de aktuella situationerna. I ML föreslås specifika regler om omprövning. Förfaranderegler för återbetalning av mervärdesskatt till beskattningsbara personer som använder de särskilda ordningarna Bestämmelserna i det s.k. e-handelspaketet har trätt i kraft (prop. 2019/20:122, bet. 2020/21:FiU10). Bestämmelserna innebär bl.a. att tillämpningen av de särskilda ordningarna för redovisning och betalning av mervärdesskatt (även kallade en enda kontaktpunkt eller One Stop Shop) utökas. Beskattningsbara personer som använder de särskilda ordningarna får inte göra avdrag för ingående mervärdesskatt i den särskilda mervärdesskattedeklaration som används för redovisning av skatten. Däremot finns rätt till återbetalning av ingående skatt enligt bl.a. bestämmelserna i rådets direktiv /9/EG av om fastställande av närmare regler för återbetalning enligt direktiv /112/EG av mervärdesskatt till beskattningsbara personer som inte är etablerade i den återbetalande medlemsstaten men i en annan medlemsstat, nedan återbetalningsdirektivet. Ansökan om återbetalning med stöd av återbetalningsdirektivet görs genom ett elektroniskt förfarande, en s.k. e- portal. Bestämmelser om detta finns i 19 kap. 30–31 a §§ ML. Bestämmelsen i 19 kap. 31 a § har genom förslaget i prop. 2019/20:122 kompletterats med ett andra stycke, som gäller återbetalningsansökningar som riktas till via e-portalen här, från beskattningsbara personer som använder de särskilda ordningarna enligt ett beslut i (s.k. identifieringsbeslut) utan att vara registrerade till mervärdesskatt här. Bestämmelsen i 20 kap. 2 § ML bör kompletteras med en hänvisning till det nya andra stycket i 19 kap. 31 a § så att det blir tydligt att även återbetalningssituationer som omfattas av detta lagrum kan omprövas enligt SFL. Förslagen medför införandet av nya 20 kap. 2 a § ML, ändring i 20 kap. 2 § ML samt ändringar i 41 § LTS, 35 § LAS, 12 kap. 1 § LSE och 18 § lagen om skatt på vissa nikotinhaltiga produkter. Regeringens förslag: Lagändringarna träder i kraft . Äldre bestämmelser gäller fortfarande för förhållanden som hänför sig till tiden före ikraftträdandet. De nya reglerna om omprövning och överklagande av beslut om återbetalning av punktskatt och mervärdesskatt i vissa fall tillämpas dock första gången på ansökningar om återbetalning som kommit in efter ikraftträdandet. utfärdande av intyg till små, oberoende producenter av alkoholdrycker tillämpas första gången avseende ansökningar om intyg som prövas När det gäller lagen om straff för smuggling gäller äldre bestämmelser fortfarande för uppgifter i deklarationer som lämnas De nya bestämmelserna i tullagen tillämpas första gången på tulldeklarationer som ges in, respektive ansökningar som görs efter ikraftträdandet. Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. promemorian föreslås en annan utformning av övergångsbestämmelserna till lagen om alkoholskatt och tullagen. Remissinstanserna: Ingen remissinstans har yttrat sig särskilt i denna Skälen för regeringens förslag: Enligt artikel 2 i rådets direktiv 2020/1151 av om ändring av direktiv /83/EEG om harmonisering av strukturerna för punktskatter på alkohol och alkoholdrycker ska medlemsstaterna anta och offentliggöra de bestämmelser som är nödvändiga för att genomföra direktivet senast den Bestämmelserna ska enligt direktivet tillämpas från Det föreslås därför att de ändringar i lagen (1994:1564) om alkoholskatt som genomför direktivet ska träda i kraft den När det gäller anpassningarna i mervärdesskattelagen (1994:200), lagen (1994:1563) om tobaksskatt, lagen om alkoholskatt , lagen (1994:1776)