prop · H80382 · 2021-01-26 00:00:00 — Avsikten med det nya kravet är inte att befintliga investeringar ska få högre kapitalkrav utan att tjänstepensionsföretag efter framtida investeringsbeslut bara ska få en lättnad för investeringar som inte är miljöskadliga. Det bör därför införas en övergångsreglering som tar sikte på denna problematik. Innebörden av den övergångsregleringen bör vara att äldre föreskrifter om beräkning av kapitalkrav för marknadsrisk ska gälla för investeringar som företaget har gjort före ikraftträdandet ifall det leder till ett lägre kapitalkrav. Genom att bestämmelsen tar sikte på företagets investeringar så omfattar den även indirekta investeringar som företaget har gjort, t.ex. i fonder som i sin tur äger infrastruktur. I övrigt är de föreslagna reglernas konstruktion och innebörd sådan att övergången från de nuvarande reglerna till de nya kan ske utan någon särskild övergångsreglering. Förslagen och alternativa lösningar När det gäller första tillkännagivande, om en översyn av solvensregleringen för tjänstepensionsföretag, syftar förslagen i denna proposition till att tillgodose tillkännagivandet och säkerställa att den regleringen får rätt effekt. I propositionen görs bedömningen, som framgår av avsnitt 4, att det kan sägas med en tillräcklig grad av säkerhet att solvensregleringen för tjänstepensionsföretag inte blir för sträng. leder förslagen i propositionen till att det inte införs omotiverade begräns- ningar i fråga om vilka marknader som tjänstepensionsföretagen kan När det gäller det första tillkännagivandet innebär förslagen också att en ny riskkategori införs, risk som hänför sig till godkända infrastruktur- Därigenom skapas utrymme för att framöver, i föreskrifter på lägre nivå än lag, införa särskilt anpassade bestämmelser om kapital- krav för investeringar i infrastrukturtillgångar som uppfyller vissa särskil- Syftet med förslagen i denna del är att ytterligare säkerställa att solvensregleringen för tjänstepensionsföretag präglas av de långsiktiga investeringsperspektiv som kännetecknar verksamheten i ett tjänste- pensionsföretag och att stärka incitamenten för tjänstepensionsföretag att bidra till att samhällsnyttiga investeringar kommer till stånd. döms också, i förening med en kompletterande reglering i föreskrifter på lägre nivå än lag, leda till att syftet uppnås. 2020/21:82 Förslagen i denna proposition bedöms vara tillräckliga för att tillgodose tillkännagivande när det gäller solvensregleringen för tjänstepensionsföretag. Om förslagen inte genomförs så leder det dels till att tillkännagivande i denna del inte tillgodoses, dels till att solvensregleringen för tjänstepensionsföretag inte får en lika ändamålsenlig utformning. Detta kan leda till den konsekvens som velat undvika genom tillkännagivandet, nämligen att nivån för framtida pensionsutbetalningar sänks. När det gäller förslaget att införa en särskild riskkategori för godkända infrastrukturinvesteringar skulle alternativet att inte göra det kunna leda till att intresset från tjänstepensionsföretag minskar för att medverka i finansieringen av sådana investeringar. När det därefter gäller andra tillkännagivande så tillförsäkras arbetsmarknadens parter, genom förslagen i proposition i fråga om informationslämnande, en sådan avtalsfrihet på det området som har velat se för kollektivavtalad tjänstepension som tryggas av tjänstepensionsföretag. Denna avtalsfrihet motsvarar den som gäller för försäkringsföretag. Om man inte genomför de lagändringar som föreslås i propositionen leder det till att kollektivavtalsparterna inte får den avtalsfrihet som förklarat att de bör få. Som tillkännagivandet är utformat saknas alternativ till förslaget. När det sedan gäller det tredje tillkännagivandet, om att använda optionen i andra tjänstepensionsdirektivet (artikel 6.1 b) att räkna egenföretagares försäkringar som tjänstepensionsförsäkringar, så används den optionen bara om det görs lagändringar i enlighet med förslagen i denna proposition. Om det inte görs några sådana lagändringar skulle tillkännagivande inte bli tillgodosett. När det gäller förslaget att även försäkringar som tecknas för vissa förtroendevalda och andra särskilt angivna personkategorier såsom riksdagsledamöter ska räknas till kategorin tjänstepensionsförsäkringar, syftar förslagen till att undanröja hinder för företag som meddelar sådana försäkringar mot tillträde till den nya regleringen för tjänstepensionsföretag. Om lagändringar inte genomförs, riskeras att vissa företag som meddelar försäkringar för de aktuella personkategorierna, och som annars skulle ha uppfyllt kraven för att få tillstånd att driva verksamhet som tjänstepensionsföretag, i stället utestängs från regleringen för tjänstepensionsföretag. En sådan effekt som velat undvika genom sina tillkännagivanden riskerar alltså att uppkomma. Enligt regeringens mening saknas godtagbara alternativ till att göra de lagändringarna. När det slutligen gäller fjärde tillkännagivande, om behandlingen av försäkringsklassen tilläggsförsäkringar i lagstiftningen, syftar förslagen till att åstadkomma sådana ytterligare anpassningar som krävs för att regelverket ska bli ändamålsenligt för denna typ av försäkringar. Förslagen bedöms säkerställa att företag som meddelar tilläggsförsäkringar inte i praktiken utestängs från möjligheten att omvandla sig till tjänstepensionsföretag. Den effekten bedöms framför allt bli uppnådd genom förslaget att införa ett ytterligare justeringsbelopp för det riskkänsliga kapitalkravet. Att inte göra de lagändringar som föreslås riskerar således att leda till det som velat undvika med sitt tillkännagivande, nämligen att företag som meddelar tilläggsförsäkringar i praktiken utestängs från tillträde till regleringen för tjänstepensionsföre- Offentligfinansiella och samhällsekonomiska effekter Förslagen innebär att det ska göras vissa förhållandevis begränsade justeringar i regleringen för tjänstepensionsföretag. Det offentliga åtagandet påverkas inte av dem. Förslagen har därför inte några offentligfinansiella konsekvenser. Förslagen förväntas leda till en minskad risk för att framtida pensionsutbetalningar blir lägre till följd av ett alltför strängt tillsynsregelverk. Om framtida pensionärers köpkraft på detta sätt upprätthålls så får förslagen därigenom anses medföra gynnsamma samhällsekonomiska effekter. Som anges ovan syftar förslaget om att införa en ny riskkategori för infrastrukturinvesteringar till att öka incitamenten för tjänstepensionsföretag att bidra till att samhällsnyttiga investeringar kommer till stånd. Om förslagen i den delen uppnår sitt syfte så kommer de även på så sätt att medföra positiva samhällsekonomiska effekter. Förslagen bedöms inte på något nämnvärt sätt medföra ökad risk för att framtida pensionsutbetalningar helt eller delvis uteblir till följd av bristande solvens hos de företag som berörs av förslagen. Negativa samhällsekonomiska effekter förväntas därför inte uppkomma av det skälet att tillsynsregelverket till följd av förslagen inte ställer tillräckliga krav. Sammantaget bedöms de positiva samhällsekonomiska effekterna överväga de negativa. Effekter för tjänstepensionsföretagen och andra enskilda Förslagen bedöms överlag medföra positiva effekter för tjänstepensionsföretagen. Förslaget att slopa de geografiska begränsningarna när det gäller investeringar gör det lättare för företagen att uppnå och bibehålla en väl diversifierad investeringsportfölj. Förslaget medför också att försäkringsföretag inte av hänsyn till geografiska begräsningar i regelverket behöver sälja tillgångar i samband med att de omvandlar sig till tjänstepensionsföretag. Samma positiva effekter torde också uppkomma för pensionsstiftelserna, då de geografiska begränsningarna när det gäller investeringar nu också föreslås bli slopade i tryggandelagen. För de företag som tillhandahåller kollektivavtalade tjänstepensioner kommer informationslämnande att underlättas, eftersom de företagen, till följd av den avtalsfrihet som föreslås, helt kan rätta sig efter vad som avtalas mellan arbetsmarknadens parter i denna del. De behöver då inte ägna resurser åt att följa såväl kollektivavtalens bestämmelser om information som motsvarande bestämmelser i lag och andra föreskrifter. För de försäkringsföretag som väljer att omvandla sig till tjänstepensionsföretag innebär förslagen att de inte behöver utarbeta helt nya modeller för informationslämnande. I stället torde de i stor utsträckning kunna behålla de etablerade modellerna, vilket torde minska kostnaderna för en omvandling. Även förslaget att tjänstepensionsföretag ska få meddela försäkringar för egenföretagare bedöms medföra positiva konsekvenser för tjänstepensionsföretagen och de försäkringsföretag som planerar att omvandla sig till tjänstepensionsföretag. De företagen kan, till följd av de förslagen, fortsätta att driva verksamhet avseende egenföretagares försäkringar. Bestånd av sådana försäkringar behöver inte avyttras till nå- 2020/21:82 gon annan försäkringsgivare för att ett försäkringsföretag ska uppfylla förutsättningarna för att omvandlas till tjänstepensionsföretag. Företag som meddelar sådana försäkringar som hör till försäkringsklassen tilläggsförsäkringar enligt lagen om tjänstepensionsföretag torde påverkas positivt av förslagen som rör denna försäkringsklass. Det föreslås att det ska införas ett justeringsbelopp för det riskkänsliga kapitalkravet som beaktar eventuella skillnader i storleken på försäkringstekniska avsättningar mellan en beräkning enligt lagen om tjänstepensionsföretag och de regler om extern redovisning som företaget tillämpar. Detta torde medföra att de berörda företagen får möjlighet att, om de finner det lämpligt, fortsätta beräkna försäkringstekniska avsättningar på ett annat sätt i den externa redovisningen än det sätt som föreskrivs i lagen om tjänstepensionsföretag, på motsvarande sätt som de får enligt försäkringsrörelselagen och lagen om årsredovisning i försäkringsföretag. Förslagen bedöms också överlag medföra positiva konsekvenser för dem som – oftast i egenskap av försäkrade – ska få ersättning ur försäkringar som meddelas av tjänstepensionsföretag. När det gäller översynen av solvensregleringen så har det säkerställts att kapitalkraven inte är för stränga. Alltför stränga kapitalkrav skulle kunna medföra en risk för att nivån för framtida pensionsutbetalningar sänks. Vidare kan förslaget om förbättrade incitament för infrastrukturinvesteringar bidra till att tjänstepensionsföretagens förmåga att generera god avkastning förbättras. Förslaget att införa avtalsfrihet för arbetsmarknadens parter när det gäller lämnande av information kommer att lämna utrymme för att bevara den ordning för informationslämnande som finns på det område som omfattas av kollektivavtalsreglering. Det har inte framkommit något skäl att anta att den ordningen skulle medföra att nuvarande och framtida pensionärer inte skulle få fullgod och relevant information. Att den ordningen kan bestå får därmed anses som en positiv konsekvens av förslagen för de nuvarande och framtida pensionärerna. Förslaget att tjänstepensionsföretag ska få meddela försäkringar för egenföretagare bedöms även det vara positivt för dem som i egenskap av försäkringstagare eller försäkrade omfattas av sådana försäkringar. Dessa personer kan då behålla sitt försäkringsskydd hos ett försäkringsföretag som omvandlar sig till ett tjänstepensionsföretag. Detsamma gäller om en person som är arbetstagare (anställd), och i den egenskapen omfattas av en försäkring hos ett tjänstepensionsföretag, övergår till att vara verksam som egenföretagare. Förslagen som rör behandlingen i lagstiftningen av försäkringsklassen tilläggsförsäkringar väntas inte medföra några nämnvärda konsekvenser för dem som omfattas av sådana försäkringar. Sannolikheten ökar, om förslagen leder till lagstiftning, för att försäkringsföretag som meddelar sådana försäkringar väljer att omvandla sig till tjänstepensionsföretag. Både försäkringsrörelselagen, det regelverk som styr de företagen, och lagen om tjänstepensionsföretag, som kan styra dem , erbjuder dock ett fullgott skydd för försäkringstagare, försäkrade och andra ersättningsberättigade. De förbättrade möjligheterna till omvandling för företag som meddelar den nu aktuella typen av försäkringar skulle också kunna medföra att fler kommer att omfattas av en försäkring i arbetet – exempelvis en sjuk- och olycksfallsförsäkring, Prop. 2020/21:82 vilket i så fall vore en positiv konsekvens av förslagen för sådana personer. Konsekvenser för myndigheter och domstolar Konsekvenserna för myndigheter och domstolar bedöms överlag bli begränsade. Hos tillkommer inga nya typer av ärenden till följd av förslagen. Tillsynen över att de nya reglerna följs kan inte antas ta mer resurser i anspråk än motsvarande tillsyn över att nu gällande regler följs. Förslaget att tillåta tjänstepensionsföretag att meddela försäkringar för egenföretagare kan medföra att behovet minskar av att flytta bestånd av försäkringar från ett företag till ett annat. Om så blir fallet kan något färre ärenden om tillstånd att verkställa ett avtal om överlåtelse av ett försäkringsbestånd bli följden. Båda dessa effekter torde dock, om de uppkommer, bli små. Antalet mål i allmän förvaltningsdomstol kan inte förväntas öka till följd av förslagen. Inte heller i övrigt torde några nämnvärda konsekvenser uppkomma för de allmänna förvaltningsdomstolarna om förslagen genomförs. Några konsekvenser för myndigheter och domstolar utöver dem som redovisas ovan bedöms inte uppkomma. Sammantaget görs bedömningen att eventuellt ökade kostnader blir mycket begränsade och ryms inom befintliga ekonomiska ramar. Regleringen för tjänstepensionsföretag kommer sannolikt inte att tillämpas av fler än högst några tiotal företag. De företagen kan förväntas noga följa arbetet med detta lagstiftningsärende. Detsamma gäller för sådana företag som inte tillämpar denna reglering men löpande följer utvecklingen av den. Några ytterligare informationsinsatser för att sprida kunskap av om förslagen i denna proposition bedöms därför inte behövas. Förslagen står i överensstämmelse med unionsrätten, se bl.a. avsnitten 5 och 6. 10.1Förslaget till lag om ändring i lagen (1967:531) om tryggande av pensionsutfästelse m.m. 10 b § Sådana pensionsstiftelser som avses i 9 a § ska placera tillgångarna på ett sådant sätt att lämplig riskspridning uppnås. Tillgångarna ska placeras på det sätt som bäst gagnar dem som omfattas av stiftelsens ändamål och också i övrigt på ett aktsamt sätt. 2020/21:82 tillgångar ska till övervägande del placeras på reglerade marknader eller motsvarande marknader utanför Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES). Placeringar i finansiella instrument och andra tillgångar som inte är föremål för handel på en reglerad marknad, en MTF-plattform eller en OTF- plattform eller en motsvarande marknadsplats utanför EES ska hållas på aktsamma nivåer. får beakta miljöfaktorer, sociala faktorer och företagsstyrningsfaktorer (hållbarhetsfaktorer) i sina placeringsbeslut. Paragrafen innehåller grundläggande bestämmelser om aktsamhet, bestämmelser som innebär vissa särskilda placeringsbegränsningar och en bestämmelse om att en pensionsstiftelse får ta hänsyn till hållbarhetsfaktorer. Övervägandena finns i avsnitt 4.3. I andra stycket görs ändringar i placeringsbegränsningarna som motsvarar de ändringar som görs för tjänstepensionsföretag i 6 kap. 6 § lagen (2019:742) om tjänstepensionsföretag. 10 e § som avses i 9 a § andra eller tredje stycket och som placerar medel i aktier som är upptagna till handel på en reglerad marknad och som har getts ut av ett bolag inom EES, ska anta principer för sitt aktieägarengagemang i fråga om sådana aktier. Av principerna ska det framgå hur stiftelsen integrerar aktieägarengagemanget i sin placeringsstrategi. Principerna ska beskriva hur stiftelsen 1.övervakar relevanta frågor om bolag som den placerar medel i (portföljbolag), däribland bolagens strategi, finansiella och icke-finansiella resultat och risker, kapitalstruktur, sociala och miljömässiga påverkan och bolagsstyrning, 2.för dialoger med företrädare för portföljbolag, 3.utövar rösträtt och andra rättigheter som är knutna till aktieinnehavet, 4.samarbetar med andra aktieägare, 5.kommunicerar med relevanta intressenter i portföljbolag, och 6.hanterar faktiska och potentiella intressekonflikter. Paragrafen innehåller bestämmelser om skyldighet för en pensionsstiftelse att anta principer om aktieägarengagemang. Övervägandena finns i avsnitt 4.3. I första stycket görs en följdändring med anledning av att Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) definieras i 10 b §. 10 o § När det gäller kollektivavtalsgrundade pensionsutfästelser får avtal ingås om avvikelse från 10 l–10 n §§ i fråga om 1.vilken information som ska lämnas, och 2.när, hur och av vem informationen ska lämnas. När det gäller pensionsutfästelser som följer av en överenskommelse mellan en arbetsgivarorganisation och en central arbetstagarorganisation, får avtal enligt första stycket ingås av avtalsparterna. När det gäller andra kollektivavtalsgrundade pensionsutfästelser än sådana som anges i andra stycket, får pensionsstiftelser och arbetsgivare ingå avtal enligt första stycket med kollektivavtalsparterna. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om avtalsfrihet vid informationslämnande. Övervägandena finns i avsnitt 5.2. Genom paragrafen införs avtalsfrihet i fråga om vilken information som ska lämnas om tjänstepension som tryggas i pensionsstiftelser. Avtalsfrihet gäller enligt första stycket för kollektivavtalsgrundade Prop. 2020/21:82 pensionsutfästelser. När det gäller sådana utfästelser får det avtalas om vilken information som ska lämnas (första stycket 1). Det får också avtalas om när, hur och av vem informationen ska lämnas (första stycket 2). Be- stämmelsen är näringsrättslig och omfattar information som ska lämnas enligt lagen och enligt föreskrifter som meddelas med stöd av ett bemyndigande i lagen (10 l § tredje stycket). Avtalsfriheten omfattar i och med hänvisningen dels den information som pensionsstiftelser ska lämna (10 l §), dels den information som arbetsgivare ska lämna (10 m §). Avtalsfriheten gäller även det pensionsbesked som arbetsgivare ska lämna till dem som omfattas av en pensionsutfästelse (10 m § andra stycket). Bestämmelsen ger bl.a. möjlighet att avtala om att information ska lämnas av en s.k. valcentral och i elektronisk form. Avtalsfriheten för pensionsstiftelser överensstämmer i tillämpliga delar med den avtalsfrihet för informationslämnande som gäller för försäkringsföretag (se 1 kap. 4 § föreskrifter och allmänna råd [FFFS 2011:39] om information som gäller försäkring och tjänstepension). För tjänstepension som tryggas av tjänstepensionsföretag, se 4 kap. 3 a § lagen (2019:742) om tjänstepensionsföretag och författningskommentaren till den bestämmelsen. I andra stycket finns det en bestämmelse som särskilt rör kollektivavtalsgrundade pensionsutfästelser som följer av en överenskommelse på central nivå mellan arbetsmarknadens parter. När det gäller denna typ av pensionsutfästelser får ett avtal om informationslämnande ingås av en arbetsgivarorganisation och en central arbetstagarorganisation, t.ex. och i (LO). Bestämmelser om andra typer av kollektivavtalsgrundade pensionsutfästelser, dvs. sådana utfästelser som inte följer av en central överenskommelse, finns i tredje stycket. När det gäller sådana pensionsutfästelser får pensionsstiftelser och arbetsgivare ingå avtal med kollektivavtalsparterna. 10.2Förslaget till lag om ändring i lagen (1998:293) om utländska försäkringsgivares och tjänstepensionsinstituts verksamhet i 6 § Med skadeförsäkring förstås i denna lag sådan försäkring som avses i 2 kap. 11 § försäkringsrörelselagen (2010:2043). Med livförsäkring förstås i denna lag sådan försäkring som avses i 2 kap. 12 § försäkringsrörelselagen. Med återförsäkring förstås i denna lag sådan försäkring som avses i 1 kap. 9 § försäkringsrörelselagen. Med tjänstepension förstås i denna lag sådana avtal som ett utländskt tjänstepensionsinstitut ingår med arbetsgivare och som syftar till att trygga förmåner som har samband med yrkesutövning och som 1.betalas ut i form av engångsbelopp eller periodiska utbetalningar och beror av att en eller flera personer uppnår eller förväntas uppnå en viss ålder, eller 2020/21:82 2. kompletterar förmåner enligt 1 och tillhandahålls sekundärt i form av utbetalningar vid dödsfall, invaliditet eller upphörande av anställning eller i form av bidrag eller tjänster vid sjukdom, medellöshet eller dödsfall. Fjärde stycket gäller även sådana avtal om tjänstepension som tecknas för egen räkning av egenföretagare. Ersättning som betalas i form av livränta eller sjukränta tillhör livförsäkring, om ersättningen betalas från en livförsäkring, och skadeförsäkring, om ersättningen betalas från en skadeförsäkring. Om en sådan ränta har köpts i ett livförsäkringsföretag, ska den dock i detta företag höra till livförsäkring. För sådan livränta eller sjukränta som tillhör skadeförsäkring gäller de särskilda bestämmelserna om livförsäkring i 5 kap. 2, 5 och 11 §§ samt 7 kap. 4–12 §§. Paragrafen innehåller definitioner. Ändringen genomför delvis artikel 6.1b i och rådets direktiv (EU) 2016/2341 av den om verksamhet i och tillsyn över tjänstepensionsinstitut, i det följande benämnt andra tjänstepensionsdirektivet. Övervägandena finns i avsnitt 6.1. Femte stycket ändras så att även sådana avtal som tecknas för egen räkning av en egenföretagare räknas som tjänstepension enligt fjärde stycket. Denna särskilda typ av avtal mellan egenföretagare och utländska tjänstepensionsinstitut har inte ansetts som tjänstepension enligt lagen, vilket har framgått såväl uttryckligen av femte stycket som av definitionen av tjänstepension i fjärde stycket. I den sistnämnda definitionen har tjänstepension definierats som ett avtal som ingås med arbetsgivare, vilket inte är fallet när det gäller de försäkringar som tecknas för egen räkning av en egenföretagare. Genom ändringen utnyttjas den möjlighet som finns i andra tjänstepensionsdirektivet att betrakta pensionsavtal som egenföretagare tecknar för egen räkning som tjänstepension (artikel 6.1 b). En motsvarande ändring görs för sådan tjänstepension som tryggas av tjänstepensionsföretag (se författningskommentaren till 1 kap. 4 § lagen [2019:742] om tjänstepensionsföretag). Egenföretagare ges i och med ändringen möjlighet att för egen räkning avtala om tjänstepension med utländska tjänstepensionsinstitut. Ett sådant avtal kräver dock att det utländska tjänstepensionsinstitutet har rätt att ingå avtal om tjänstepension med egenföretagare. Vid genomförandet av det första tjänstepensionsdirektivet angavs följande. Begreppet egenföretagare är en översättning av ”self-employed” i den engelska språkversionen av direktivet. Svensk lagstiftning innehåller ingen heltäckande definition av detta begrepp. Ledning för vilka som avses får därför sökas på annat håll i EG-rätten (numera ). Där har med egenföretagare enligt en definition avsetts ”alla som utför förvärvsarbete för egen räkning i enlighet med nationell lagstiftning, inklusive jordbrukare och fria yrkesutövare” och enligt en annan ”all betald ekonomisk verksamhet som inte bedrivs för och under ledning av en annan person” (prop. 2004/05:165 s. 221 och 240). Förslaget till lag om ändring i lagen (2019:742) Prop. 4 § Med tjänstepensionsförsäkring avses livförsäkring enligt 2 kap. 11 § som tecknas för en arbetstagare, har samband med yrkesutövning och där utbetalning av försäkringsbelopp (engångsbelopp eller periodiska utbetalningar) är beroende av att en eller flera personer uppnår eller förväntas uppnå en viss ålder samt försäkringar som meddelas som tillägg till sådana försäkringar. Med tjänstepensionsförsäkring avses också försäkring enligt första stycket som tecknas 1.av en egenföretagare för egen räkning, 2.av staten för en riksdagsledamot,