prop · H803207 · 2021-06-07 00:00:00 — Av definitionen framgår att med näringsbidrag avses stöd utan återbetalningsskyldighet som lämnas till en näringsidkare för näringsverksamheten av staten, Europeiska unionen eller Europeiska atomenergigemenskapen, regioner, kommuner, juridiska personer som avses i 7 kap. 16, 17 och 20 §§, allmänningsskogar enligt lagen (1952:167) om allmänningsskogar i och samt stöd av detta slag som beslutas av en europeisk gruppering för territoriellt samarbete. I 29 kap. 6 § IL finns en särskild bestämmelse om anskaffningsvärde på sådana tillgångar som ska dras av genom värdeminskningsavdrag. Bestämmelsen är tillämplig på utgifter för bl.a. anskaffade inventarier som dras av genom årliga värdeminskningsavdrag. Bestämmelsen anger att om ett näringsbidrag används för en sådan utgift, ska anskaffningsvärdet minskas med bidraget. 4.4.3Särskild bestämmelse vid ianspråktagande av ersättningsfond I 31 kap. IL finns bestämmelser om ersättningsfonder. Om en näringsidkare får en ersättning för tillgångar som har skadats genom brand eller någon annan olyckshändelse, är denna ersättning normalt skattepliktig. Det har dock ansetts att det finns ett behov av att i vissa fall få göra avdrag för ersättningen, eftersom skatteplikten annars kan göra det svårt för näringsidkaren att skaffa nya tillgångar som ersätter de skadade tillgångarna. Av 31 kap. 4 § IL framgår därför att avdrag för avsättning till ersättningsfond får göras om en näringsidkare får ersättning för skada genom brand eller annan olyckshändelse på bl.a. inventarier. I 31 kap. 18 § andra stycket IL finns en särskild bestämmelse om anskaffningsvärde för bl.a. inventarier. Bestämmelsen anger att om en ersättningsfond tas i anspråk för avskrivning av bl.a. inventarier, räknas bara den del av utgifterna som inte täcks av det ianspråktagna beloppet som anskaffningsvärde. Särskild bestämmelse vid kvalificerade fusioner I 37 kap. IL finns bestämmelser om fusioner och fissioner. Med fusion avses en ombildning där samtliga tillgångar samt skulder och andra förpliktelser hos ett företag (det överlåtande företaget) tas över av ett annat företag (det övertagande företaget) och det överlåtande företaget upplöses utan likvidation. Det framgår av 37 kap. 3 § IL. Med fission avses en ombildning där samtliga tillgångar samt skulder och andra förpliktelser hos ett företag (det överlåtande företaget) tas över av två eller flera företag (de övertagande företagen) och det överlåtande företaget upplöses utan likvidation. Det framgår av 37 kap. 5 § IL. Av 37 kap. 4 och 6 §§ IL framgår att vissa villkor måste vara uppfyllda för att det ska vara fråga om en kvalificerad fusion eller fission. Villkoren anges i 37 kap. 11–15 §§ IL. Ett av villkoren är att det övertagande företaget efter fusionen eller fissionen ska vara skattskyldigt för sådan inkomst av näringsverksamhet som det överlåtande företaget beskattats för. Detta villkor framgår av 37 kap. 12 § IL. Av 37 kap. 18 § IL framgår att vid kvalificerade fusioner och fissioner inträder det övertagande företaget i det överlåtande företagets skattemässiga situation, om det inte framgår något annat av bestämmelserna i 20–28 §§. Den kontinuitetsprincip som kommer till uttryck genom denna bestämmelse innebär bl.a. att den skattemässiga karaktären på de överlåtna tillgångarna behålls hos det övertagande företaget. Vid en fusion eller fission kan ett övertagande företag ta upp värdet på övertagna inventarier till ett högre värde än det skattemässiga värdet hos det överlåtande företaget. Om det övertagande företaget vid en kvalificerad fusion eller fission tar upp inventarierna till ett högre värde än det överlåtande företagets skattemässiga värde, anger bestämmelsen i 37 kap. 20 § IL att företaget enbart får tillämpa räkenskapsenlig avskrivning om mellanskillnaden tas upp som intäkt. har i ett ställningstagande (dnr 131 728829-06/111) bedömt hur värdeminskningsavdrag får göras efter att inventarier övertagits i samband med fusion. 4.4.5Särskilda bestämmelser vid verksamhetsavyttringar och partiella fissioner I 38 kap. IL finns bestämmelser om verksamhetsavyttringar och i 38 a kap. IL finns bestämmelser om partiella fissioner. Bestämmelserna om partiella fissioner har i stora delar utformats med utgångspunkt från reglerna om verksamhetsavyttringar (prop. 2006/07:2 s. 61). I båda regelverken används begreppet verksamhetsgren. Begreppet definieras i 2 kap. 25 § IL som en sådan del av en rörelse som lämpar sig för att avskiljas till en självständig rörelse. Med en verksamhetsavyttring avses en ombildning där ett företag (det säljande företaget) avyttrar samtliga tillgångar i sin näringsverksamhet eller i en verksamhetsgren (de avyttrade tillgångarna) till ett annat företag (det köpande företaget), under förutsättning att ersättningen är marknads- mässig och lämnas i form av andelar i det köpande företaget. 2020/21:207 av 38 kap. 2 § IL. Med en partiell fission avses en ombildning där ett företag (det överlåtande företaget) överlåter tillgångarna i en eller flera verksamhetsgrenar (de överlåtna tillgångarna) till ett annat företag (det övertagande företaget), under förutsättning att det överlåtande företaget behåller minst en verksamhetsgren och ersättningen är marknadsmässig och lämnas till ägarna av andelarna i det överlåtande företaget i form av andelar i det övertagande företaget eller i pengar. Det framgår av 38 a kap. 2 § IL. Vid både verksamhetsavyttringar och partiella fissioner kan under vissa villkor undantag från omedelbar beskattning medges. Ett av villkoren är att det köpande eller övertagande företaget efter avyttringen är skattskyldigt för inkomst av sådan näringsverksamhet som det säljande eller överlåtande företaget beskattats för (38 kap. 7 § och 38 a kap. 8 § IL). I 38 kap. 14 § och 38 a kap. 14 § IL finns särskilda bestämmelser om anskaffningsvärde på bl.a. inventarier vid verksamhetsavyttringar och partiella fissioner. Av bestämmelserna framgår att det köpande företaget respektive det övertagande företaget ska anses ha anskaffat andra förvärvade tillgångar än kapitaltillgångar för ett belopp som motsvarar det belopp som det säljande företaget respektive det överlåtande företaget ska ta upp. Av 38 kap. 10 § och 38 a kap. 11 § IL framgår vidare att det säljande företaget respektive det överlåtande företaget ska, för andra tillgångar än kapitaltillgångar, ta upp de skattemässiga värdena som intäkt. Av bestämmelserna framgår även att om inventarier som avyttras eller överlåts bara är en del av överlåtarens eller säljarens samtliga inventarier, ska en skälig del av hela det skattemässiga värdet tas upp. Vid verksamhetsavyttringar och partiella fissioner får det köpande företaget respektive det övertagande företaget ta upp inventarier till ett högre värde än det skattemässiga värdet hos det säljande företaget respektive det överlåtande företaget. Räkenskapsenlig avskrivning får dock enbart tillämpas om mellanskillnaden tas upp som intäkt. Det framgår av 38 kap. 18 § och 38 a kap. 20 § IL. 4.5Årliga värdeminskningsavdrag genom räkenskapsenlig avskrivning eller restvärdesavskrivning Bestämmelserna om räkenskapsenlig avskrivning och restvärdesavskrivning framgår av 18 kap. 13–22 §§ IL. 4.5.1Förutsättningar för räkenskapsenlig avskrivning Förutsättningarna för räkenskapsenlig avskrivning framgår av 18 kap. 14 § första stycket IL. I bestämmelsen anges att bestämmelserna om räkenskapsenlig avskrivning får tillämpas bara om den skattskyldige haft ordnad bokföring som avslutats med årsbokslut och om avdraget motsvarar avskrivningen i bokslutet. Villkoret att värdeminskningsavdraget ska motsvara avskrivningen i bokslutet är även uppfyllt när den planmässiga avskrivningen i räkenskaperna är lägre än det skattemässiga värdeminskningsavdraget, men skillnaden redovisats i resultaträkningen Prop. 2020/21:207 som en bokslutsdisposition och i balansräkningen som en obeskattad reserv (ackumulerade överavskrivningar). I 18 kap. 14 § andra och tredje styckena IL finns särskilda bestämmelser om förutsättningarna för räkenskapsenlig avskrivning vad gäller utländska juridiska personer med lågbeskattade inkomster respektive vid kvalificerad rederiverksamhet. Räkenskapsenlig avskrivning är en metod för att beräkna det skattemässiga värdeminskningsavdraget på inventarierna. Värdeminskningsavdraget enligt räkenskapsenlig avskrivning kan beräknas enligt två olika regler: huvudregeln och kompletteringsregeln. Värdeminskningsavdraget enligt huvudregeln är högst av avskrivningsunderlaget. Det framgår av 18 kap. 13 § IL. Hur avskrivningsunderlaget beräknas framgår av 18 kap. 13 § andra stycket IL. Kompletteringsregeln anger att vid räkenskapsenlig avskrivning får dras av ett så högt belopp att det skattemässiga värdet inte överstiger anskaffningsvärdet av inventarierna minskat med en beräknad årlig avskrivning . Det framgår av 18 kap. 17 § IL. Huvudregeln och kompletteringsregeln får inte användas under samma beskattningsår för samma slag av inventarier. Av 18 kap. 17 § andra meningen IL framgår dock att de olika reglerna får användas för olika slag av inventarier. Restvärdesavskrivning är en metod för att beräkna det skattemässiga värdeminskningsavdraget på inventarierna. Till skillnad från räkenskapsenlig avskrivning ställs dock inget krav att avdraget har någon motsvarighet i räkenskaperna. Det årliga värdeminskningsavdraget enligt restvärdesavskrivning får göras högst av avskrivningsunderlaget. Det framgår av 18 kap. 13 § IL. Hur avskrivningsunderlaget beräknas framgår av 18 kap. 13 § andra stycket IL. Av bestämmelsen framgår att avskrivningsunderlaget delvis beräknas på annat sätt vid restvärdesavskrivning än vid räkenskapsenlig avskrivning. 2020/21:207 5 investeringar i anskaffade inventarier En tillfällig skattereduktion för investeringar i anskaffade inventarier ska införas Regeringens förslag: Det ska införas en ny, tillfällig lag om skattereduktion för investeringar i inventarier som anskaffas . Ord och uttryck som används i lagen ska ha samma betydelse och tillämpningsområde som i inkomstskattelagen. Alla fysiska och juridiska personer med inkomst av näringsverksamhet ska ha rätt till skattereduktionen, om de innehar eller har innehaft inventarier som ingår i ett underlag för skattereduktion. Skattereduktionen ska uppgå till av underlaget. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: En majoritet av remissinstanserna tillstyrker eller är positiva till förslaget om en tillfällig skattereduktion för investeringar i anskaffade inventarier. Det gäller FAR, Srf konsulterna, , , , , , (), BIL och Näringslivets skattedelegation (NSD) till vars yttrande ansluter sig. Övriga remissinstanser invänder inte mot förslaget om en tillfällig skattereduktion för investeringar i anskaffade inventarier. Det gäller , , Myndigheten för tillväxtpolitiska utvärderingar och analyser (Tillväxtanalys), Förvaltningsrätten i , Kammarrätten i , , , och (). NSD, TCO, Företagarna och BIL framför att förslaget bör förenas med exempelvis likviditetsstärkande åtgärder eller att andra beslutade regeländringar påverkat vissa branscher negativt. Företagarna, för fram att övervägandena om skattereduktionens storlek inte redovisats och anser att den bör förstärkas. LRF framför att en förutsättning för att nyttja skattereduktionen är att skatt finns att reducera. För fysiska personer finns många skattereduktioner, vilket kan innebära att det inte är säkert att enskilda näringsidkare faktiskt kan nyttja reduktionen. LRF anser att för denna grupp hade det därför varit bättre med en annan teknisk lösning. Skälen för regeringens förslag Det finns ett behov av att ge incitament till företagen att öka eller tidigarelägga sina investeringar Med anledning av pandemin har investeringstakten hos företagen minskat. Detta visar sig bl.a. av SCB:s investeringsenkät . Den rådande förhöjda osäkerheten, främst kopplad till hur snabbt ekonomin återhämtar sig, medför att företag kan välja att skjuta upp investeringar. Det kan även finnas en långfristig negativ effekt på produktiviteten som skulle kunna uppstå om företagen minskar sina investeringar till följd av pandemin. Mot denna bakgrund behövs åtgärder för att ge incitament till företagen att i stället öka och tidigarelägga sina investeringar. Det har i sin tur positiva effekter för återhämtningen av ekonomin samt kan även påskynda omställningen av ekonomin. , Tillväxtanalys, TCO, och Näringslivets skattedelegation (NSD), till vars yttrande ansluter sig, delar bedömningen att en temporär stimulansåtgärd är motiverad av dessa anledningar. TCO framför att sådana åtgärder har särskild betydelse för verksamheter i behov av omställning i ny riktning efter pandemin. NSD anser att förslaget är en viktig del i värnandet av en konkurrenskraftig företagsbeskattning. Med anledning av pandemin finns också ett generellt behov av att stimulera efterfrågan i ekonomin. Det kan göras på olika sätt. Offentliga investeringar är en möjlighet. Ett annat sätt är att brett stimulera efterfrågan i näringslivet. Det kan göras genom att ge incitament till investeringar. Det är svårt att snabbt utöka investeringar i byggnader. För att företagen ska öka och tidigarelägga investeringar bedöms det därför att vara bättre att ge incitament till att investera i maskiner och andra inventarier. Ett sådant incitament skulle även ha den fördelen att det är en bred stimulansåtgärd som kan stimulera näringslivet oavsett företagsstorlek eller bransch. I syfte att ge incitament till företagen att öka eller tidigarelägga investeringar är en tillfällig skattereduktion mer ändamålsenlig än alternativa åtgärder I budgetpropositionen (prop. 2020/21:1 Förslag till statens budget, finansplan och skattefrågor avsnitt 13.16) aviserade regeringen, för att stimulera till nya investeringar samt för att tidigarelägga planerade investeringar, att det bör införas en tillfällig skattereduktion för fysiska och juridiska personer som redovisar inkomst av näringsverksamhet samt handelsbolag. Av aviseringen framgår vidare att skattereduktionen ska ges av anskaffningsvärdet på inventarier som har anskaffats t.o.m. och att de inventarier som bör omfattas är maskiner och andra materiella inventarier som är avsedda för stadigvarande bruk i verksamheten och som enbart får skrivas av genom årliga värdeminskningsavdrag. Andra tänkbara åtgärder för att ge incitament till företagen att öka och tidigarelägga investeringar skulle exempelvis kunna vara en förhöjd avskrivningstakt, dvs. att anskaffade inventarier skulle få dras av med en högre procentsats än vad nu gällande regler medger, eller utökade möjligheter till omedelbara avdrag för anskaffning. Regeringen anser att en förkortning av avskrivningstiden kan förväntas ha en tydlig positiv effekt på investeringar, något som också den ekonomiska litteraturen visar på (se exempelvis Mahon och Zwick, 2017, Tax Policy and Heterogeneous behavior, ). Emellertid innebär en sådan åtgärd främst en tidsförskjutning av avdragen för anskaffningen så att dessa tidigareläggs. En snabbare avskrivningstakt leder därmed inte till någon minskad skattekostnad för företagen . De låga räntorna bidrar dessutom till att minska effekten av tids- förskjutningen i företagens investeringskalkyler. avskrivningsreglerna för inventarier redan medger snabb avskrivning skulle en ökad avskrivningstakt, eller utökade möjligheter till omedelbara avdrag, vara en mindre effektiv åtgärd i än i andra länder som inte har lika generösa avskrivningsregler. En åtgärd i form av ökade möjligheter till omedelbara avdrag skulle dessutom behöva analyseras i förhållande till avdragsbegränsningen för negativa räntenetton (24 kap. 21–29 §§ IL), eftersom avdragsunderlaget för negativa räntenetton ökar med årliga värdeminskningsavdrag men inte med omedelbara avdrag (24 kap. 25 § IL). En sådan åtgärd riskerar därmed att minska företagens avdragsunderlag och i sin tur även minska utrymmet att dra av ränteutgifter. I stället för att ge incitament till investeringar skulle en sådan åtgärd därför kunna ge upphov till avhållande effekter på investeringsviljan för vissa företag. Både en förhöjd avskrivningstakt och en ökad möjlighet till omedelbara avdrag har dessutom nackdelen att åtgärderna vore komplicerade att införa tillfälligt, med hänsyn till sambandet mellan redovisning och beskattning inom detta område (se avsnitt 4.5.1 ovan om förutsättningarna för räken- skapsenlig avskrivning). Den mest ändamålsenliga åtgärden för att tillfälligt stimulera investeringar skulle i stället vara att tillåta ett förhöjt avskrivningsunderlag för anskaffade maskiner och andra inventarier, exempelvis av anskaffningsutgiften i stället för . En sådan åtgärd går emeller- tid inte att förena med systemet med räkenskapsenlig avskrivning eftersom detta system kräver fullständig överensstämmelse mellan tillgångens bok- förda och skattemässiga värde. Redovisningsmässigt är det inte möjligt att ta upp ett högre anskaffningsvärde än det faktiska. En teknik för att åstadkomma samma effekt som den som ett avskrivningsunderlag på av anskaffningsutgiften skulle ge skulle emellertid vara att ge företagen ett direkt bidrag för anskaffningen eller ett bidrag i form av en tillfällig skattereduktion som baseras på anskaffningsutgiften för maskiner och andra inventarier. framför att ur ett brottsförebyggande perspektiv är det ofta bättre att i syfte att stimulera ekonomin ge möjlighet att reducera skattekostnaderna än att införa olika typer av bidrag. Regeringen anser att en annan fördel med ett incitament i form av en skattereduktion för investeringar i maskiner och andra inventarier är att dessa används i en betydande omfattning i alla sektorer och av företag i alla olika storleksklasser (se tabell 7.2 i konsekvensanalysen). begränsas därmed inte till vissa typer av företag eller vissa branscher. LRF framför dock att för de enskilda näringsidkarna hade en annan teknisk lösning för stimulansen varit bättre, eftersom det för fysiska personer redan finns många skattereduktioner och en given förutsättning för att kunna nyttja skattereduktionen är att det finns skatt att reducera. Även lyfter fram att antalet skattereduktioner gör att det för enskilda näringsidkare kan bli svårt att i förväg bedöma möjligheterna att I denna proposition föreslås en möjlighet till rullning av det återstående underlaget, vilket minskar risken för att skatte- reduktionen över huvud taget inte ska kunna nyttjas (se avsnitt 5.4). Till skillnad från exempelvis en förhöjd avskrivningstakt eller ökade möjligheter till omedelbara avdrag, som främst skulle medföra en för- skjutning i tiden av avdragen för anskaffningsutgifterna och därmed enbart en tillfälligt minskad skattekostnad, skulle en skattereduktion leda till en minskad skattekostnad för de företag som ökar eller tidigarelägger sina investeringar. Enligt regeringens bedömning skulle en skattereduktion således skapa en sådan önskad incitamentseffekt som kan leda till att företagen ökar och tidigarelägger sina investeringar. Regeringen gör därmed bedömningen att en skattereduktion för investeringar i anskaffade inventarier kan bidra till återhämtningen och omställningen i ekonomin. Majoriteten av de remissinstanser som yttrar sig om denna bedömning instämmer i detta, t.ex. FAR. bedömer det som väl motiverat att påskynda den ekonomiska återhämtningen genom en tillfällig skattereduktion. NSD anser att analysen inte beaktar den valda åtgärdens betydelse för möjligheterna att bidra till förbättrad likviditet, men instämmer i betydande delar i den analys av för- och nackdelar som redovisas. Även Företagarna instämmer i de flesta avvägningar. Ytterligare en fördel med en åtgärd i form av en skattereduktion är, enligt regeringen, att den kan utformas så att den harmoniserar med redan gällande bestämmelser om bl.a. årliga värdeminskningsavdrag. Detta då den kan utgå från belopp som företagen ändå behöver beräkna enligt gällande regler. Det minskar i sin tur den administrativa bördan av åtgärden. Sammanfattningsvis anser regeringen mot denna bakgrund att i syfte att ge incitament till företagen att öka och tidigarelägga sina investeringar så är det mest ändamålsenligt med en tillfällig skattereduktion jämfört med de alternativa åtgärder som tas upp. En tillfällig och generell skattereduktion ska införas Frågan om att åtgärder för återhämtning bör ta hänsyn till miljöaspekter tas upp av IMF i rapporten series on covid-19 greening the recovery, av i rapporten and the low carbon transition impacts and possible policy responses och av Bruegel i rapporten the recovery by greening the fiscal consolidation. Rapporterna tar upp att det är önskvärt att ett stimulanspaket anpassas för att bidra till den gröna omställningen. Det framhävs att det är mycket viktigt att länder prissätter koldioxid och att det finns tydliga signaler att detta kommer vara fallet även . Detta görs redan i . I princip kan det anses att heltäckande prissätter nationella fossila koldioxidutsläpp via koldioxidskatten och EU:s system för handel med utsläppsrätter. Emellertid understryker rekommendationerna att det kan vara svårt att utforma stimulanspaket till att vara verkligen gröna. Några exempel som omnämns i rapporterna är stimulanser för att öka klimatsmart infrastruktur (t.ex. övergång till förnybar energi, modernisering av elnätet, förbättring av den digitala infrastrukturen), utveckling av klimatsmart teknik, undvikande av kolintensiva investeringar (t.ex. fordon med höga utsläpp, fossila bränslen). Problemet med exemplen kan vara att dessa är för snäva för att stimulera såväl stora som små företag och företag som verkar i alla olika branscher, som är målet med detta förslag. Enligt regeringens bedömning talar det för att åtgärden i stället ska vara generell på så sätt att den omfattar alla investeringar i inventarier. En sådan utformning innebär inget avsteg från miljömålen och kraven på näringslivets gröna omställning givet att 2020/21:207 det genom prissättningen av koldioxid finns tydliga incitament för näringslivet att ta hänsyn till miljöeffekterna. En åtgärd i form av en tillfällig skattereduktion för investeringar i inventarier kan i viss mån även bidra till digitaliseringen genom att incitament även ges till anskaffandet av nödvändig utrustning för denna utveckling, eftersom materiella inventarier på så sätt utgör en förutsättning för användandet av digitala tjänster. Förslaget är dock inte begränsat till sådan utrustning utan gäller generellt för anskaffade materiella inventarier. Som ett antal remissinstanser tar upp, t.ex. , anser regeringen att den rådande situationen talar för att förslaget ska vara generellt utformat för att inte skapa osäkerhet om en investering ger rätt till skattereduktion. konstaterar att det hade inneburit problem att reglera skattereduktionen så att den enbart träffat vissa typer av tillgångar. framför att kan det finnas anledning att utreda möjligheterna att införa stöd som är särskilt inriktade på hårt drabbade företag, men att risken för försämrad produktivitet i sig ger stöd för att införa enkla och generella åtgärder. Mot denna bakgrund är en tillfällig skattereduktion för investeringar i anskaffade materiella inventarier den lämpligaste åtgärden för att ge incitament till företagen att öka och tidigarelägga sina investeringar. Det gäller i synnerhet mot bakgrund av att en sådan åtgärd skulle stimulera näringslivet, oavsett företagsstorlek eller bransch. Samtliga remissinstanser som anger en inställning till förslaget, anger dessutom att de antingen tillstyrker eller är positiva till införandet av en tillfällig skattereduktion för investeringar. Regeringen föreslår därför att en sådan tillfällig skattereduktion ska införas.