prop · H803112 · 2021-03-16 00:00:00 — I praktiken kommer definitionen av övrig tobak att exempelvis vara tillämplig på tobaksblad som inte har skurits, strimlats, tvinnats eller pressats till kakor, på bearbetad tobak som inte går att röka utan ytterligare industriell beredning, samt på tobaksavfall som antingen inte går att röka eller inte bjuds ut till detaljhandelsförsäljning. Definitionen innebär att all tobak som inte är en del av en levande planta blir skattepliktig. En bedömning görs först om tobaken är skattepliktig som cigaretter, cigarrer, cigariller, röktobak, snus eller tuggtobak. Om den inte är det blir den skattepliktig som övrig tobak. Det kan även uppkomma situationer då övrig tobak ingår i en annan vara. I likhet med vad som gäller för röktobak ska i så fall hela varan bli skattepliktig och skatten beräknas utifrån varans totala vikt. Företagarna, och vill att tillämpningsområdet för snus och tuggtobak tydliggörs. Lagrådet framhåller att gränsdragningen mellan snus och tuggtobak och den övriga tobak som avses omfattas av den nya definitionen även fortsättningsvis kommer att vara otydlig. Regeringen noterar att gränsdragningen mellan å ena sidan snus och tuggtobak och å andra sidan övrig tobak i sig inte är ny. Motsvarande gränsdragning finns mellan snus och tuggtobak och skattefri tobak. Förslaget ändrar inte gränsdragningen som sådan, utan enbart konsekvenserna av att en viss produkt inte bedöms vara snus eller tuggtobak. Mot bakgrund av att det inte har framkommit något som tyder på att det finns några större tolkningsproblem avseende gränsdragningen mellan snus, tuggtobak och skattefri tobak bedömer regeringen att det inte finns tillräckligt starka skäl för att införa sådana definitioner. Regeringen avser dock att vid behov återkomma i frågan. 2020/21:112 Begreppet tobaksvara Begreppet tobaksvara är inte närmare definierat i LTS men används både ifråga om harmoniserade och icke-harmoniserade tobaksvaror. Övrig tobak bör ingå i begreppet tobaksvara och detta begrepp bör definieras för att underlätta tillämpningen. Förslaget medför införandet av en ny paragraf, 35 a § samt ändringar i 1 § LTS. Regeringens förslag: Skatt ska för övrig tobak betalas med samma skattebelopp som för röktobak. Årtal hänförliga till den årliga skatteomräkningen justeras för att säkerställa att gällande regler för indexering av samtliga tobaksvaror Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. promemorian utgår skattebeloppen avseende övrig tobak och röktobak från de belopp som gällde . Remissinstanserna: kommun anser att det finns goda skäl att utgå från skatten på röktobak vid bestämmandet av skattesatsen för övrig Om skattesatserna skulle vara olika, skulle troligtvis nya gränsdragningsproblem uppstå och så kallad råtobak sannolikt fortsatt säljas till ett underpris. Ett antal privatpersoner anser att om en skatt införs borde skattebeloppet vara detsamma som för snus och inte som för Skälen för regeringens förslag: Syftet med förslaget om att införa en skatt på övrig tobak är att göra tobaksbeskattningen heltäckande och ta bort incitamenten till felklassificering. Detta uppnås mest effektiv genom att ha samma skattenivå för övrig tobak och röktobak. inte finnas något skattemässigt incitament att felaktigt påstå att röktobak är övrig tobak. Det skulle också innebära att olaglig tillverkning av röktobak, som sedan används för att olagligen tillverka cigaretter eller andra tobaksvaror försvårades, eftersom råvaran i tillverkningen i så fall skulle vara beskattad på samma nivå som röktobak. därför att skattesatsen för övrig tobak ska vara samma som för röktobak. Detta innebär att skattesatsen för övrig tobak vid ett ikraftträdande den kommer att uppgå till per kilogram. I likhet med vad som gäller för de olika tobaksvarorna i LTS ska skattesatsen räknas om för att beakta utvecklingen i konsument- Då övrig tobak införs i LTS och har en beloppsmässig koppling till röktobak behöver båda tobakstyperna knytas till samma årtal vid den årliga omräkningen av skattebeloppen. Det gäller det s.k. basåret och det år då omräkningen nästa gång ska ske. I samband med detta underlättas tillämpningen om övriga tobaksvaror också knyts till samma årtal. behöver skattebeloppen för de olika tobaksvarorna genomgående justeras så att de anger beloppen . Regeringen föreslår därför att basåret för omräkningen för samtliga tobaksvaror flyttas , att året då Prop. 2020/21:112 omräkning nästa gång sker anges till 2022 och att skattebeloppen för tobaksvarorna justeras till nivåer. Denna åtgärd säkerställer att gällande regler för indexering förblir opåverkade. Förslaget medför bestämmelser i nya 35 a § samt ändringar i 2, 8, 35 och 42 §§ LTS. Bestämmelser om skattskyldighet, skattskyldighetens inträde och vem som får Regeringens förslag: Övrig tobak omfattas av samma regler om skattskyldighet och tidpunkten för skattskyldighetens inträde som för snus och tuggtobak. Detsamma gäller avseende reglerna för Som lagerhållare får godkännas även den som från godkänd lagerhållare köper skattepliktiga tobaksvaror för återförsäljning till Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Promemorian innehåller dock inget förslag om att utsträcka möjligheten att bli godkänd som lagerhållare till den som från en godkänd lagerhållare köper skattepliktiga tobaksvaror för återförsäljning till näringsidkare. Remissinstanserna: , JTI och förespråkar att grossister som köper skattepliktiga varor från en godkänd lagerhållare bör kunna godkännas som lagerhållare, vilket är möjligt enligt vissa andra nationella punktskatter. (BAT) har som alternativ till beskattning eller ett förbud mot försäljning till konsumenter föreslagit att möjligheten att beskatta försäljning direkt till konsumenter bör undersökas. Skälen för regeringens förslag Regler om vem som är skattskyldig, skattskyldighetens inträde och regler som gäller för lagerhållare Med hänsyn till att en beskattning av övrig tobak är en nationell åtgärd som inte omfattas av , bör de allmänna reglerna om vem som är skattskyldig, vilka omständigheter som utlöser skattskyldighet och tidpunkterna för skattskyldighetens inträde vara lika för övrig tobak som för snus och tuggtobak. Det bör understrykas att de nationella reglerna om skatt på icke-harmoniserade tobaksvaror som snus till stora delar motsvarar de regler som gäller för harmoniserade tobaksprodukter, som Den stora skillnaden mellan förfarandet för snus och tuggtobak jämfört med harmoniserade tobaksprodukter är att det i stället för ett harmoniserat uppskovsförfarande finns ett nationellt lagerhållar- Liksom för andra typer av tobak finns det ett behov för aktörer som yrkesmässigt hanterar övrig tobak att kunna skjuta upp beskattnings- 2020/21:112 tidpunkten. Eftersom den föreslagna skatten är en nationell skatt bör den således hanteras inom det nationella lagerhållarsystemet. Regeringen föreslår därför att reglerna om vilka aktörer som är skattskyldiga, vilka omständigheter som utlöser skattskyldighet och när skattskyldigheten inträder ska vara samma för övrig tobak som för snus och tuggtobak, inklusive reglerna för lagerhållare. Det innebär att skattskyldig blir den som har godkänts som lagerhållare, i annat fall yrkesmässigt tillverkar, för in, tar emot eller importerar övrig tobak eller använder övrig tobak som har förvärvats skattefritt för annat ändamål än det som var förutsättningen för skattefriheten. Skattskyldigheten för godkända lagerhållare inträder när den övriga tobaken levereras till en köpare som inte är godkänd lagerhållare eller tas i anspråk för annat ändamål än försäljning eller om godkännandet återkallas. För icke-lagerhållare inträder skattskyldigheten när den övriga tobaken tillverkas eller förs in till . Vid import är skattskyldigheten kopplad till skyldigheten att betala tull. De regler som redan gäller för lagerhållare i fråga om möjligheter till avdrag för skatt eller återbetalning av skatt i vissa fall kommer att inkludera övrig tobak. BAT har föreslagit att möjligheten att beskatta försäljning direkt till konsumenter bör undersökas. Det kan konstateras att reglerna om skattskyldighetens inträde för den som är lagerhållare framförallt innebär att skattskyldighet inträder när snus eller tuggtobak levereras till en köpare som inte är godkänd lagerhållare och för icke-lagerhållare vid tillverkning eller införsel till . För harmoniserade varor gäller den ordning som stadgar. Regeringen ser inga skäl till att i detta sammanhang utreda frågan om en ändrad systematik vad gäller skattskyldighetens inträde. För övrig tobak kan begreppet ”tillverkas” i vissa fall te sig märkligt rent språkligt, eftersom det inte sker någon tillverkning i egentlig mening. Det finns dock fördelar med att använda enhetliga begrepp. För övrig tobak ska begreppet tillverkning tolkas som varje åtgärd som får tobaken att uppfylla kraven för att anses vara övrig tobak. Det kan exempelvis vara att ett tobaksblad plockas från en levande planta. Det kan också vara så att tobak som uppfyller kraven för att vara hänförlig till en viss tobaksprodukt, t. ex. röktobak, behandlas så att den inte längre gör det och tobaksavfall uppstår. Det bör noteras att det inte krävs en aktiv åtgärd för att tillverkning ska anses ha skett. Om ett tobaksblad av naturliga skäl lossnar från en tobaksplanta i en yrkesmässig tobaksodling ses det som tillverkning i detta sammanhang. Även bearbetning av tobak som innebär att sådant tobaksavfall uppstår, som inte uppfyller kraven för att betraktas som röktobak, är att se som tillverkning. Vad gäller frågan om skattskyldighet på grund av yrkesmässigt innehav se avsnitt 6.7. Bestämmelser om vem som får godkännas som lagerhållare , JTI och har föreslagit att grossister som köper skattepliktiga varor från en godkänd lagerhållare bör kunna godkännas som lagerhållare. Detta skulle bl.a. göra det möjligt för leverantörer i att handla med tobaksvaror utan att skattskyldighet inträder och innebära organisationsfördelar för företag inom en koncern. Det kan konstateras att en liknande ordning redan gäller i fråga om villkoren för att godkännas som lagerhållare för andra nationella skatter, Prop. 2020/21:112 exempelvis enligt lagen (2016:1067) om skatt på kemikalier i viss elektronik, lagen (2018:696) om skatt på vissa nikotinhaltiga produkter och lagen (2020:32) om skatt på plastbärkassar. Reglerna har motiverats med att en skatt inte bör medföra alltför stora likvida påfrestningar för svenska grossistföretag som köper in skattepliktiga varor från svenska leverantörer, varvid det krav som bör ställas på verksamheten är att denna är yrkesmässig (jfr prop. 2016/17:1, s. 348). Vidare gäller en motsvarande ordning i fråga om upplagshavare. Mot denna bakgrund instämmer regeringen i att de skäl som ligger till grund för vem som kan godkännas som lagerhållare i de ovannämnda lagarna även kan vara tillämpliga i detta sammanhang om skatt på tobak. Regeringen föreslår därför att en ny grund för godkännande läggs till, som innebär att den som från en godkänd lagerhållare köper skattepliktiga tobaksvaror för återförsäljning till näringsidkare kan godkännas som lagerhållare. Förslaget medför ändringar i 36–38, 39, 40 och 40 a §§ LTS. Regeringens förslag: Särskilda regler om distansförsäljning införs för snus, tuggtobak och övrig tobak. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Tobaksfakta liksom välkomnar förslagen om distanshandel. menar att det minskar möjligheterna till illojal konkurrens. Företagarna ifrågasätter mot bakgrund av att promemorian inte redovisar huruvida handel med övrig tobak förekommer om det finns ett faktiskt behov av sådana regler för övrig tobak. Skälen för regeringens förslag: En situation som för harmoniserade tobaksprodukter regleras särskilt är så kallad distansförsäljning. Detta omfattar situationer då någon i som inte bedriver självständig ekonomisk verksamhet förvärvar beskattade tobaksvaror och varorna transporteras hit från ett annat EU-land av säljaren eller av någon annan för säljarens räkning. I sådana fall är det säljaren som blir skattskyldig. Den situation som detta normalt tillämpas på är då privatpersoner köper tobaksvaror från utländska säljare. För snus och tuggtobak finns det ingen skatterättslig specialreglering för distansförsäljning, eftersom det ansetts att sådan försäljning förekommer i mycket begränsad omfattning. Skälet för den bedömningen är främst det EU-rättsliga förbudet mot utsläppande på marknaden av snus (artikel 17 i tobaksproduktdirektivet). har dock påpekat att det inte är förbjudet att tillverka snus i andra EU-länder för att släppa ut det på den svenska marknaden. Det finns exempel då snus tillverkas i för att säljas på den svenska marknaden. Det kan därför förekomma distansförsäljning av snus från andra EU-länder. Regeringen instämmer i den bedömningen och framhåller att i den mån det förekommer försäljning av tuggtobak och snus 2020/21:112 får det anses lämpligt att sådan försäljning beskattas. De nya bestämmelserna om distansförsäljning föreslås mot denna bakgrund även omfatta tuggtobak och snus. När det gäller handel med övrig tobak finns det skäl att anta att sådan handel kan förekomma i större omfattning. Det kan gälla handel med såväl tobaksblad som tobakspulver. Till detta kommer att synen på vad som är skattefri tobak i många andra EU-länder är vidare än i svensk rätt. En utländsk tobakshandlare kan i avsaknad av regler om distansförsäljning tro att den övriga tobak som beställs till (och är skattefri i hemlandet) även är skattefri i . Det finns därmed ett behov av att tydliggöra vad som gäller i dessa situationer. Regeringen föreslår därför att det i LTS även införs regler om distansförsäljning av övrig tobak. Tillämpningsområdet för bestämmelserna om distansförsäljning avseende snus, tuggtobak och övrig tobak bör utformas på samma sätt som för harmoniserade tobaksprodukter. Sådana regler kommer att gälla exempelvis för näthandel och postorder- och telefonförsäljning där tobaksvaror förs in i från ett annat EU-land och köparen är en privatperson. Vidare föreslås en regel om att den som tar emot övrig tobak som avsänts till av en distansförsäljare bör vara skattskyldig i stället för säljaren, om säljaren inte har ställt säkerhet (se även avsnitt 6.7). Även denna situation motsvarar vad som gäller för harmoniserade tobaksprodukter. antog rådet ett nytt direktiv, rådets direktiv (EU) 2020/262 av om allmänna regler om punktskatt (omarbetning). Dess bestämmelser ska genomföras i svensk rätt varvid bestämmelserna ska tillämpas (artikel 55 direktivet. Jämför vad som ovan i avsnitt 6.1 sagts om promemoria Nytt punktskattedirektiv och vissa andra ändringar). De här föreslagna bestämmelserna om distansförsäljning kan komma att påverkas av förslagen i det lagstiftningsärendet. Grunden för systemet med distansförsäljning är dock densamma. Förslaget medför införandet av tre nya paragrafer, 38 b–38 d §§ i LTS. 6.6Avdragsrätt och skattskyldighet vid yrkesmässig tillverkning Regeringens förslag: Lagerhållare som inte är godkända upplagshavare får göra avdrag för skatt med ett belopp som motsvarar skatten på de harmoniserade tobaksvaror som lagerhållaren har återanvänt vid tillverkningen av snus, tuggtobak eller övrig tobak. Från skattskyldigheten för lagerhållare undantas snus, tuggtobak eller övrig tobak som har återanvänts vid tillverkning av skattepliktiga tobaksvaror. Upplagshavare som inte är godkända lagerhållare får göra avdrag med ett belopp som motsvarar skatten på det snus, den tuggtobak eller den övriga tobak som upplagshavaren har återanvänt vid tillverkningen av harmoniserade tobaksvaror. Upplagshavare får göra avdrag för skatt på varor som uteslutande använts för provning av varornas kvalitet utanför skatteupplaget. Från skattskyldighet för godkända lagerhållare undantas snus, tuggtobak och övrig tobak som fullständigt har förstörts under tillsyn av eller som uteslutande använts för provning av varornas kvalitet. Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Promemorian innehåller dock inte något förslag om att utsträcka undantaget från skattskyldighet för godkända lagerhållare vad gäller tuggtobak, snus och övrig tobak som uteslutande använts för provning av varornas kvalitet. Inte heller finns det något förslag om att upplagshavare får göra avdrag för skattepliktiga varor som provas utanför skatteupplaget. Remissinstanserna: framför att de utökade möjligheterna för avdrag minskar inlåsningseffekter avseende kasserade produkter samt risken för dubbelbeskattning. Den nu gällande regeln i LTS om undantag från skattskyldighet för upplagshavare för varor som ”uteslutande använts för provning av varornas kvalitet i skatteupplaget” förefaller enligt vara begränsad till att endast gälla upplagshavare och aktiviteter i ett skatteupplag. Man borde överväga att införa ett motsvarande undantag från skattskyldigheten för godkända lagerhållare avseende provning av varors kvalitet. Vidare är undantagsregeln begränsad till provning av varors kvalitet i själva skatteupplaget. Det kan dock uppstå situationer där kemisk analys och andra prover av varors kvalitet kan behöva göras utanför ett skatteupplag eller vid ett externt laboratorium. Skälen för regeringens förslag Varor som återanvänds vid tillverkning samt nya regler om undantag från skattskyldighet och avdrag för lagerhållare För godkända upplagshavare finns regler om att skattskyldighet inte inträder då en vara har återanvänts vid tillverkning. En upplagshavare kan även göra avdrag för redan betald skatt för varor som förs in i skatteupplaget. Detta innebär att om en upplagshavare exempelvis använder röktobak för att tillverka cigaretter kommer röktobaken inte att beskattas. Även om det inte uttryckligen anges i lagen har reglerna tolkats som att en upplagshavare även kan använda röktobak för att tillverka snus eller tuggtobak utan att röktobaken beskattas. För lagerhållare finns inte motsvarande möjligheter till undantag från skattskyldighet eller avdrag som för upplagshavare. Om en lagerhållare som inte även är upplagshavare använder röktobak för att tillverka snus, kommer således tobaksskatt att tas ut både för röktobaken som används vid tillverkningen och snuset som tillverkas, om det säljs till en icke-lagerhållare eller på annat sätt tas i anspråk. Det uppstår således dubbelbeskattning i dessa situationer. inkom med en hemställan om ändring i lagen om tobaksskatt (Fi2018/01142). I hemställan föreslogs att den som använder en beskattad tobaksprodukt som råvara vid produktion av en annan beskattningsbar tobaksprodukt ska 2020/21:112 medges återbetalning för skatten på den produkt som använts som råvara vid produktionen. Regeringen anser att reglerna för lagerhållare behöver ändras, så att de tobaksvaror som används vid tillverkning inte beskattas, utan skatt ska endast tas ut för slutprodukten. Eftersom en lagerhållare inte får hantera obeskattade harmoniserade tobaksvaror, exempelvis röktobak, kommer de harmoniserade tobaksvaror som används vid tillverkningen redan ha beskattats. Lagerhållaren kan antingen ges möjlighet till avdrag för den betalade skatten eller återbetalning av skatten. Eftersom avdrag kan ske i den ordinarie skattedeklarationen minskar en sådan lösning administrationen för både och de skattskyldiga jämfört med återbetalning. Avdrag för skatten blir därför mer ändamålsenligt än ett återbetalningssystem. Eftersom lagerhållarsystemet inte omfattar harmoniserade tobaksvaror bör ett sådant avdrag inte ges med den faktiska skatten, utan med ett belopp som motsvarar skatten på varorna. Regeringen föreslår därför att lagerhållare som inte är godkända upplagshavare ges möjlighet att göra avdrag för skatt med en summa som motsvarar skatten på de cigaretter, de cigarrer, de cigariller eller den röktobak som lagerhållaren har återanvänt vid tillverkningen av snus, tuggtobak eller övrig tobak. Följande exempel kan åskådliggöra förslaget. En lagerhållare använder röktobak för att tillverka snus. Om lagerhållaren själv har fört in eller importerat röktobaken till har lagerhållaren betalat skatt för den, men om röktobaken är inköpt från en grossist har denne betalat skatten. Eftersom skattskyldigheten har inträtt tidigare och det inte är säkert att lagerhållaren är den som har betalat skatten bör lagerhållaren inte få avdrag med själva skatten. I stället ges avdrag med ett belopp som motsvarar skatten. Slutresultatet blir att endast slutprodukten (snuset) blir beskattad. På detta sätt förhindras den risk för dubbelbeskattning som finns med gällande regelutformning. När en lagerhållare i stället för harmoniserade tobaksvaror använder snus och tuggtobak för tillverkning anses att snuset eller tuggtobaken tas i anspråk för annat ändamål än försäljning. En sådan situation utlöser normalt skattskyldighet. Detsamma kommer att gälla för övrig tobak. Det behöver därför införas ett undantag för övrig tobak som återanvänds vid tillverkning av skattepliktiga tobaksvaror. Även snus och tuggtobak bör omfattas. Regeringen föreslår därför ett undantag från skattskyldigheten för lagerhållare för snus, tuggtobak eller övrig tobak som har återanvänts vid tillverkning av skattepliktiga tobaksvaror. anser att det vid snustillverkning kommer att vara oklart huruvida avdrag får sökas, eller om undantaget från skattskyldighet är tillämpligt, vilket beror på den allmänna oklarheten om hur ”råtobak” ska beskattas. Såsom tidigare framhållits (avsnitt 6.2) innebär definitionen av övrig tobak att den som hanterar en tobaksvara först ska ta ställning till om den kan anses omfattas av en av de tillämpliga beskattade tobakskategorierna, exempelvis röktobak. Först om någon av förutsättningarna för dessa kategorier inte uppfylls kan det bli fråga om att betrakta varan som övrig tobak. Mot denna bakgrund bör avdrag bli vanligare än ett skatteundantag. Till detta kommer att de skattemässiga skillnaderna mellan de två suspensionsordningarna minskar genom förslagen (se nedan), eftersom motsvarande typ av undantag och avdrag ska gälla för såväl upplagshavare som lagerhållare. Varor som återanvänds vid tillverkning samt justerade regler för upplagshavare Även reglerna för upplagshavare behöver justeras. En upplagshavare kan inte skattemässigt hantera obeskattade icke-harmoniserade tobaksvaror i skatteupplaget. Om en upplagshavare som inte är lagerhållare använder övrig tobak vid tillverkning kommer den övriga tobaken således att vara beskattad. För att undvika dubbelbeskattning krävs därför, på motsvarande sätt som föreslås för lagerhållare ovan, att upplagshavare ges möjlighet till avdrag med en summa som motsvarar skatten på de icke-harmoniserade tobaksvaror som används vid tillverkningen. Även om det i praktiken främst bedöms vara aktuellt att använda övrig tobak vid tillverkningen finns det inga skäl att inte även medge avdrag om snus eller tuggtobak har använts vid tillverkning. Regeringen föreslår därför att upplagshavare som inte är godkända lagerhållare ges möjlighet att göra avdrag med en summa som motsvarar skatten på det snus, den tuggtobak eller den övriga tobak som upplagshavaren har återanvänt vid tillverkningen av cigaretter, cigarrer, cigariller eller röktobak. Undantag från skattskyldighet för lagerhållare vid provning av varors kvalitet och nya regler om varor som provas utanför ett skatteupplag har föreslagit att man inför ett undantag från skattskyldigheten för godkända lagerhållare vid provning av varors kvalitet som motsvarar det som gäller för upplagshavare i ett skatteupplag (21 § 2 LTS). Det kan även uppstå situationer där kemisk analys och andra prover av varors kvalitet kan behöva göras utanför ett skatteupplag eller vid externa laboratorier.