prop · H803129 · 2021-03-23 00:00:00 — 2.Myndigheten ska, i tillämpliga fall, genomföra öppna offent liga samråd om riktlinjerna och rekommendationerna och analy sera de möjliga kostnaderna och fördelarna i sammanhanget. Dessa samråd och analyser ska stå i proportion till riktlinjernas eller rekommendationernas omfattning, art och konsekvenser. Myndigheten ska i tillämpliga fall också begära yttrande eller råd från den relevanta intressentgrupp som avses i artikel 37. 3.De behöriga myndigheterna och finansinstituten ska med alla tillgängliga medel söka följa dessa riktlinjer och rekommendationer. efter utfärdandet av en riktlinje eller rekom mendation, ska varje behörig myndighet bekräfta att den följer eller tänker följa denna riktlinje eller rekommendation. behörig myndighet inte följer eller avser att inte följa riktlinjen eller rekommendationen, ska den informera myndigheten och ange skälen för detta. Myndigheten ska offentliggöra att en behörig myndighet inte föl jer eller avser att inte följa riktlinjen eller rekommendationen. Myndigheten får också, från fall till fall, besluta att offentliggöra de skäl som den behöriga myndigheten anför för att den inte föl jer eller avser att inte följa riktlinjen eller rekommendationen. Den behöriga myndigheten ska få en förhandsanmälan om ett sådant offentliggörande. Om så krävs i en riktlinje eller rekommendation ska finansinsti tuten på ett klart och detaljerat sätt rapportera om huruvida de följer den berörda riktlinjen eller rekommendationen. 4.I den rapport som avses i artikel 43.5 ska myndigheten informera , rådet och kommissionen om de riktlinjer och rekommendationer som har utfärdats och ange vilka behöriga myndigheter som inte följer dem samt redogöra för vilka åtgärder myndigheten tänker vidta för att se till att den berörda behöriga myndigheten följer dess rekommendationer och riktlin jer . 1.Om en behörig myndighet inte har tillämpat de akter som avses i artikel 1.2 eller har tillämpat dem på ett sätt som framstår som en överträdelse av unionsrätten, inklusive de tekniska stan darder för tillsyn och tekniska standarder för genomförande som upprättats i enlighet med artiklarna 10-15, särskilt genom att underlåta att säkerställa att ett finansinstitut uppfyller kraven i dessa akter, ska myndigheten agera i enlighet med de befogenhe ter som anges i punkterna 2, 3 och 6 i den här artikeln. 2.Myndigheten får, på begäran av en eller flera behöriga myn digheter, , rådet, kommissionen, eller den rele vanta intressentgruppen eller på eget initiativ och efter att ha underrättat den berörda behöriga myndigheten, utreda en påstådd överträdelse av eller underlåtenhet att tillämpa unionsrätten. L 331/64 Europeiska unionens officiella tidning Utan att det påverkar de befogenheter som fastställs i artikel 35, ska den behöriga myndigheten utan dröjsmål förse myndigheten med alla de uppgifter som denna finner vara nödvändiga för sin utredning. 3.Myndigheten får senast från det att den inledde sin utredning till den behöriga myndigheten rikta en rekommendation i vilken den anger vilka åtgärder som krävs för att följa unionsrätten. Den behöriga myndigheten ska från motta gandet av rekommendationen underrätta myndigheten om de åtgärder den har vidtagit, eller avser att vidta, för att säkerställa överensstämmelse med unionsrätten. 4.Om den behöriga myndigheten inte har rättat sig efter uni onsrätten inom en månad från mottagandet av myndighetens rekommendation får kommissionen, efter underrättelse från denna myndighet eller på eget initiativ, avge ett formellt yttrande med krav på den behöriga myndigheten att vidta nödvändiga åtgärder för att rätta sig efter unionsrätten. Kommissionens for mella yttrande ska beakta myndighetens rekommendation. Kommissionen ska avge ett sådant formellt yttrande senast efter antagandet av rekommendationen. Kommissionen får förlänga denna tidsfrist med en månad. Myndigheten och de behöriga myndigheterna ska överlämna alla nödvändiga uppgifter till kommissionen. 5.Den behöriga myndigheten ska från mottagandet av det formella yttrande som avses i punkt 4, under rätta kommissionen och myndigheten om de åtgärder den har vidtagit eller avser att vidta för att rätta sig efter det formella yttrandet. 6.Om en behörig myndighet inte rättar sig efter ett sådant for mellt yttrande som avses i punkt 4 inom den där angivna tidsfris ten, och om det är nödvändigt att utan dröjsmål åtgärda sådant bristande iakttagande av unionsrätten för att upprätthålla eller återställa neutrala konkurrensvillkor på marknaden, eller för att säkerställa det finansiella systemets funktion och integritet, får myndigheten – utan att det påverkar kommissionens befogenhe ter enligt artikel 258 i EUF-fördraget – om de relevanta kraven i de akter som avses i artikel 1.2 är direkt tillämpliga på finansin stitut, anta ett enskilt beslut riktat till ett finansinstitut med krav på att vidta nödvändiga åtgärder för att uppfylla sina skyldigheter enligt unionslagstiftningen, däribland även att upphöra att til lämpa eventuell oförenlig praxis. Myndighetens beslut ska överensstämma med det formella ytt rande som kommissionen avgivit enligt punkt 4. 7.Beslut som antagits enligt punkt 6 ska ha företräde framför varje tidigare beslut i samma ärende som antagits av de behöriga myndigheterna. När de behöriga myndigheterna vidtar åtgärder avseende frågor som är föremål för ett formellt yttrande enligt punkt 4 eller ett beslut enligt punkt 6, ska de behöriga myndigheterna följa det for mella yttrandet eller beslutet, allt efter omständigheterna. 8.I den rapport som avses i artikel 43.5 ska myndigheten ange vilka behöriga myndigheter och finansinstitut som inte har följt de formella yttranden eller beslut som avses i punkterna 4 och 6 iden här artikeln. 1.Vid ogynnsam utveckling som kan komma att allvarligt äventyra finansmarknadernas korrekta funktion och integritet, eller stabiliteten i hela eller delar av det finansiella systemet i unio nen ska myndigheten aktivt underlätta och, när så bedöms nöd vändigt, samordna alla åtgärder som vidtas av de behöriga nationella tillsynsmyndigheter som berörs. För att kunna uppfylla denna underlättande och samordnande roll, ska myndigheten ha fullständiga uppgifter om relevant utveckling, och ska bjudas in att delta såsom observatör vid alla relevanta möten i de behöriga nationella tillsynsmyndigheter som berörs. 2.Rådet får, i samråd med kommissionen och ESRB och, där så befinns lämpligt, de europeiska tillsynsmyndigheterna, anta ett beslut riktat till myndigheten om att en krissituation enligt denna förordning föreligger, efter begäran från myndigheten, kommis sionen eller ESRB. Rådet ska se över detta beslut med lämpliga mellanrum, dock minst en gång . Om beslutet inte för längts , ska det automatiskt upphöra att gälla. Rådet får när som helst förklara att krissituationen har upphört. Om ESRB eller myndigheten anser att en krissituation kan upp stå, ska de utfärda en konfidentiell rekommendation till rådet och tillhandahålla en utvärdering av situationen. Rådet ska därefter bedöma behovet av ett möte. I det sammanhanget ska det garan teras att vederbörlig hänsyn tas till konfidentialiteten. Om rådet fastslår att det föreligger en krissituation ska det på ved erbörligt sätt och utan dröjsmål informera och kommissionen. 3.Om rådet har antagit ett beslut enligt punkt 2, och under exceptionella omständigheter där samordnade åtgärder av natio nella myndigheter är nödvändiga för att åtgärda en negativ utveck ling som allvarligt kan äventyra finansmarknadernas korrekta funktion och integritet, eller stabiliteten i hela eller delar av det finansiella systemet i unionen, får myndigheten anta enskilda beslut med krav på de behöriga myndigheterna att vidta nödvän diga åtgärder i enlighet med den lagstiftning som avses i arti kel 1.2 för att åtgärda sådan utveckling genom att se till att finansinstituten och de behöriga myndigheterna uppfyller kraven Europeiska unionens officiella tidning L 331/65 4.Om en behörig myndighet inte rättar sig efter det beslut av myndigheten som avses i punkt 3 inom den i beslutet angivna tidsfristen, får myndigheten – utan att det påverkar kommissio nens befogenheter enligt artikel 258 i EUF-fördraget – om de rele vanta kraven i de lagstiftningsakter som avses i artikel 1.2, inbegripet de tekniska standarder för tillsyn och tekniska standar der för genomförande som antagits i enlighet med de akterna, är direkt tillämpliga på finansinstitut, anta ett enskilt beslut riktat till ett finansinstitut med krav på att vidta nödvändiga åtgärder för att uppfylla sina skyldigheter enligt den lagstiftningen, däribland även att upphöra att tillämpa eventuell oförenlig praxis. Detta ska endast gälla i situationer där en behörig myndighet inte tillämpar de lagstiftningsakter som avses i artikel 1.2, inbegripet tekniska standarder för tillsyn och tekniska standarder för genomförande som antagits i enlighet med de akterna, eller tillämpar dem på ett sätt som framstår som en uppenbar överträdelse av dessa akter, och om det är nödvändigt att skyndsamt vidta åtgärder för att återställa finansmarknadernas korrekta funktion och integritet, eller stabiliteten i hela eller delar av det finansiella systemet i unionen. 5.Beslut som antagits enligt punkt 4 ska ha företräde framför varje tidigare beslut i samma ärende som antagits av de behöriga myndigheterna. Alla åtgärder som de behöriga myndigheterna vidtar avseende ärenden som är föremål för ett beslut enligt punkt 3 eller 4 ska vara förenliga med det beslutet. 3.Om det förlikningsskede som avses i punkt 2 har avslutats utan att de berörda behöriga myndigheterna har lyckats nå någon överenskommelse, får myndigheten, i enlighet med det förfarande som anges i artikel 44.1 tredje och fjärde stycket, fatta ett beslut för att lösa tvisten och ålägga dem att vidta en specifik åtgärd eller avstå från en åtgärd, med bindande verkan för de berörda behö riga myndigheterna, för att säkerställa överensstämmelse med unionsrätten. 4.Om en behörig myndighet inte rättar sig efter myndighe tens beslut och därigenom inte säkerställer att ett finansinstitut uppfyller krav som är direkt tillämpliga på det enligt de akter som avses i artikel 1.2, får myndigheten – utan att det påverkar kom missionens befogenheter enligt artikel 258 i EUF-fördraget – anta ett enskilt beslut riktat till ett finansinstitut med krav på att vidta nödvändiga åtgärder för att uppfylla sina skyldigheter enligt uni onsrätten, däribland även krav på att upphöra med viss praxis. 5.Beslut som antagits i enlighet med punkt 4 ska ha företräde framför varje tidigare beslut i samma ärende som antagits av de behöriga myndigheterna. Alla åtgärder som de behöriga myndig heterna vidtar avseende förhållanden som är föremål för ett beslut enligt punkt 3 eller 4 ska vara förenliga med det beslutet. 6.I den rapport som avses i artikel 50.2 ska myndighetens ordförande ange art och karaktär på tvisterna mellan behöriga myndigheter, de överenskommelser som nåtts och de beslut som fattats för att lösa tvisterna. Lösande av tvister mellan behöriga myndigheter i 1.Om en behörig myndighet har invändningar emot en annan medlemsstats behöriga myndighets förfarande, med avseende på innehållet i någon av dennas åtgärder eller på grund av att den avstått från att vidta åtgärder i de fall som anges i de akter som avses i artikel 1.2, får myndigheten – utan att det påverkar de befogenheter som fastställs genom artikel 17 – på begäran av en eller flera av de berörda behöriga myndigheterna bistå dessa myn digheter med att nå fram till en överenskommelse i enlighet med förfarandet i punkterna 2-4 i den här artikeln. I sådana fall som anges i den lagstiftning som avses i artikel 1.2, och där det på grundval av objektiva kriterier kan fastställas att det råder oenighet mellan behöriga myndigheter från olika medlems stater, får myndigheten på eget initiativ bistå myndigheterna med att nå fram till en överenskommelse i enlighet med det förfarande som avses i punkterna 2–4. 2.Myndigheten ska ange en tidsfrist för förlikningen mellan de behöriga myndigheterna med beaktande av eventuella relevanta tidsfrister som föreskrivs i de akter som avses i artikel 1.2 och av hur komplex och brådskande frågan är. I detta läge ska myndig heten agera som medlare. Lösande av sektorövergripande tvister mellan behöriga Den gemensamma kommittén ska, enligt förfarandet i artik larna 19 och 56, lösa sektorövergripande tvister som kan uppstå mellan behöriga myndigheter enligt definitionen i artikel 4.2 i denna förordning, i förordning (EU) 1093/2010 respektive i för ordning (EU) 1095/2010. 1.Myndigheten ska bidra till att främja och övervaka effekti vitet, ändamålsenlighet och konsekvens i arbetet i de tillsynskol legier som avses i direktiv /138/EG och verka för enhetlighet i de olika tillsynskollegiernas tillämpning av unionsrätten. I syfte att skapa enhetlighet i fråga om bästa tillsynspraxis ska personal från myndigheten kunna delta i tillsynskollegiernas verksamhet, däribland undersökningar på plats, som utförs gemensamt av två eller flera behöriga myndigheter. 2.Myndigheten ska inta en ledande roll när det gäller att säker ställa att tillsynskollegierna för gränsöverskridande institut fung erar enhetligt och konsekvent i hela unionen, med beaktande av den systemrisk som de finansinstitut som avses i artikel 23 utgör. L 331/66 Europeiska unionens officiella tidning I denna punkt och i punkt 1 i denna artikel ska myndigheten anses vara en ”behörig myndighet” enligt definitionen i relevant lagstiftning. a)i samarbete med de behöriga myndigheterna samla in och delge alla relevanta uppgifter i syfte att underlätta kollegiets arbete samt upprätta och driva ett centralt system för att göra uppgifterna tillgängliga för de behöriga myndigheterna i kollegiet, b)inleda och samordna stresstester inom hela unionen i enlig het med artikel 32, för att bedöma finansinstitutens förmåga, särskilt den systemrisk som finansinstitut utgör och som avses i artikel 23, att stå emot en ogynnsam marknadsutveck ling, och utvärdera den potentiella ökade systemrisken i stres situationer, varvid det ska säkerställas att enhetliga metoder tillämpas på nationell nivå för dessa tester och i lämpliga fall rikta en rekommendation till den behöriga myndigheten att åtgärda de problem som konstaterats vid stresstesten, c)främja ändamålsenlig och effektiv tillsynsverksamhet, inbe gripet bedömning av de risker som finansinstitut är eller kan vara utsatta för i enlighet med vad som konstaterats under översynen av tillsynsprocessen eller i stressituationer, 1.Myndigheten ska ta vederbörlig hänsyn till systemrisker enligt definitionen i förordning (EU) nr 1092/2010. Den ska han tera varje risk för störningar av det finansiella systemet som a)orsakas av en försämring av hela det finansiella systemet eller en del av det och b)kan få allvarliga negativa konsekvenser för den inre markna den och den reala ekonomin Myndigheten ska när så är lämpligt ta hänsyn till den övervakning och bedömning av systemrisker som ESRB utarbetat och reagera på varningar och rekommendationer i enlighet med artikel 17 i förordning (EU) nr 1092/2010. 2.Myndigheten ska, i samarbete med ESRB och i enlighet med artikel 23.1, utarbeta en gemensam strategi för identifiering av och mätning av systemviktighet, inklusive kvantitativa och kvali tativa indikatorer efter behov. Dessa indikatorer ska vara en avgörande aspekt vid beslut om lämpliga tillsynsåtgärder. Myndigheten ska bevaka graden av kon vergens i de fattade besluten för att främja en gemensam strategi. d)i enlighet med de uppgifter och befogenheter som anges i denna förordning, övervaka de uppgifter som de behöriga myndigheterna utför, och e)begära fortsatta överläggningar i ett kollegium i ärenden där den anser att beslutet skulle medföra felaktig tillämpning av unionsrätten eller att det inte skulle bidra till enhetlighet i till synspraxisen. Den får även begära att den samordnande till synsmyndigheten planerar ett möte i kollegiet eller lägger till ett ärende på dagordningen för ett möte. 3.Myndigheten får utarbeta förslag till tekniska standarder för tillsyn och genomförande för att säkerställa enhetliga förutsätt ningar för tillämpning av bestämmelserna om tillsynskollegiernas operativa funktion och utfärda riktlinjer och rekommendationer, som antagits enligt artikel 16, för att främja enhetlighet i tillsyns rutinerna och de bästa metoder som antagits av tillsynskollegierna. 4.Myndigheten ska ha en rättsligt bindande medlarroll för att lösa tvister mellan behöriga myndigheter i enlighet med det för farande som fastställs i artikel 19. Myndigheten får fatta tillsyns beslut som är direkt tillämpliga på det berörda institutet i enlighet med artikel 19. 3.Myndigheten ska, utan att det påverkar tillämpningen av de akter som avses i artikel 1.2, vid behov utarbeta ytterligare rikt linjer och rekommendationer för finansinstitut så att den system risk som de utgör beaktas. Myndigheten ska säkerställa att den systemrisk som finansinsti tuten utgör beaktas vid utarbetandet av förslag till tekniska stan darder för tillsyn och genomförande på de områden som föreskrivs i de lagstiftningsakter som avses i artikel 1.2. 4.Myndigheten får, på begäran av en eller flera behöriga myn digheter, , rådet, kommissionen eller på eget initiativ, undersöka en särskild typ av finansinstitut, produkttyp eller typ av beteende för att bedöma potentiella hot mot stabili teten i det finansiella systemet och rekommendera åtgärder till de berörda behöriga myndigheterna. I detta syfte får myndigheten använda de befogenheter som den tilldelas i denna förordning, inklusive artikel 35. 5.Den gemensamma kommittén ska säkerställa en generell och sektorövergripande samordning av de åtgärder som genom förs i enlighet med denna artikel. Europeiska unionens officiella tidning L 331/67 Identifiering och mätning av systemrisker 1.Myndigheten ska, i samråd med ESRB, utveckla kriterier för identifiering och mätning av systemrisker och ett adekvat stres stest som innefattar en bedömning av faran för att den systemrisk som finansinstituten utgör ska öka i stressituationer. Myndigheten ska utveckla ett lämpligt stresstestsystem för iden tifiering av de finansinstitut som kan utgöra en systemrisk. institut ska bli föremål för skärpt tillsyn och, vid behov, de förfa randen för återhämtning, rekonstruktion och avveckling som anges i artikel 25. 2.Myndigheten ska ta full hänsyn till relevanta internationella metoder vid utvecklingen av kriterierna för identifiering och mät ning av den systemrisk som försäkrings-, återförsäkrings- och tjänstepensionsinstituten utgör, inklusive de som har fastställts av rådet för finansiell stabilitet, , Inter nationella organisationen för försäkringstillsynsmyndigheter och Banken för internationell betalningsutjämning. Permanent kapacitet att motverka systemrisker 1.Myndigheten ska se till att den har specialiserad och fortgå ende kapacitet att effektivt motverka uppkomsten av systemris ker enligt artiklarna 22 och 23 och, i synnerhet, när det gäller institut som utgör en systemrisk. 2.Myndigheten ska utföra de uppgifter som den tilldelas enligt denna förordning och den lagstiftning som avses i artikel 1.2, samt bidra till att säkerställa ett samstämmigt och samordnat sys tem för hantering och lösande av kriser. Förfaranden för återhämtning, rekonstruktion och 1.Myndigheten ska bidra till och aktivt delta i utvecklingen och samordningen av effektiva och konsekventa planer för åter hämtning, rekonstruktion och avveckling, förfaranden i krissitua tioner och förebyggande åtgärder för att minimera effekten av fallissemang på systemet. 2.Myndigheten får fastställa bästa praxis i syfte att underlätta rekonstruktionen eller avvecklingen av fallerande institut och sär skilt gränsöverskridande företagsgrupper, för att undvika sprid ning av negativa effekter, säkerställ att lämpliga verktyg och tillräckliga resurser finns tillgängliga och tillåta institutet eller före tagsgruppen att rekonstrueras eller avvecklas och på ett kor rekt och kostnadseffektivt sätt. 3.Myndigheten får utarbeta tekniska standarder för tillsyn och genomförande i enlighet med vad som fastställs i de lagstiftnings akter som avses i artikel 1.2 i enlighet med det förfarande som fastställs i artiklarna 10-15. Utveckling av ett europeiskt nätverk för nationella Myndigheten får bidra till bedömningen av behovet av ett euro peiskt nätverk för nationella garantisystem för försäkringssektorn som har adekvat finansiering och är tillräckligt harmoniserat. Förebyggande, hantering och lösning av kriser Kommissionen får begära att myndigheten bidrar till den utvär dering som avses i artikel 242 i direktiv /138/EG, särskilt när det gäller tillsynsmyndigheternas samarbete inom tillsynskollegi erna och dessa kollegiers funktionsduglighet, tillsynspraxisen för att fastställa kapitaltilläggen, utvärderingen av fördelarna med att förstärka grupptillsynen och dispositionen av egna kapitalet inom en grupp av försäkrings- eller återförsäkringsföretag, inbegripet möjliga åtgärder för att förstärka en sund gränsöverskridande för valtning av försäkringsgrupper, särskilt när det gäller riskhante ring och kapitalförvaltning, och får rapportera om nya utvecklingstendenser och framsteg avseende a)en harmoniserad ram för tidiga ingripanden, b)praxis avseende centraliserad riskhantering i grupper, hur gruppinterna modeller fungerar, inbegripet stresstester, c)gruppinterna transaktioner och riskkoncentrationer inom grupper, d)diversifierings- och koncentrationseffekter över tiden, e)en harmoniserad ram för överföring av tillgångar och för insolvens- och likvidationsförfaranden som undanröjer hin der enligt nationell bolagsrätt för möjligheten att överföra tillgångar, f)en likvärdig skyddsnivå för försäkringstagare och förmånsta gare i företag inom samma grupp, särskilt i krissituationer, g)en harmoniserad och tillräckligt finansierad unionslösning för försäkringsgarantisystem. När det gäller led f får myndigheten även rapportera om nya utvecklingstendenser och framsteg avseende en uppsättning sam ordnade nationella krishanteringsarrangemang, liksom huruvida det behövs ett system med samstämmiga, stabila och trovärdiga finansieringsmekanismer med lämpliga finansieringsinstrument. L 331/68 Europeiska unionens officiella tidning Den översyn av denna förordning som avses i artikel 81 ska sär skilt omfatta en granskning av frågan huruvida rollen för myn digheten bör utökas inom ramen för förebyggande, hantering och lösande av kriser. Delegering av uppgifter och ansvar 1.De behöriga myndigheterna får med den befullmäktigade myndighetens samtycke delegera uppgifter och ansvar till myn digheten eller andra behöriga myndigheter på de villkor som fast ställs i denna artikel. Medlemsstaterna får fastställa särskilda arrangemang avseende delegering av ansvar som måste uppfyllas innan deras behöriga myndigheter ingår sådana avtal om delega tion och får begränsa räckvidden för delegeringen till vad som är nödvändigt för en ändamålsenlig övervakning av gränsöverskri dande finansinstitut eller grupper. 2.Myndigheten ska stimulera och underlätta delegering av uppgifter och ansvar mellan behöriga myndigheter genom att identifiera vilka uppgifter och vilket ansvar som kan delegeras eller utövas gemensamt och genom att främja bästa praxis. 3.Delegering av ansvar ska resultera i en omfördelning av de befogenheter som fastställs i de akter som avses i artikel 1.2. Den befullmäktigade myndighetens lagstiftning ska styra förfarandet, verkställigheten och den administrativa och juridiska översynen avseende delegerat ansvar. 4.De behöriga myndigheterna ska underrätta myndigheten om de avtal om delegering som de avser att ingå. De får inte sätta i kraft avtalen förrän tidigast efter att ha underrättat myndigheten. Myndigheten får yttra sig om det avsedda avtalet inom en månad från det att den underrättats om det.