prop · H90363 · 2021-12-20 00:00:00 — I budgetpropositionen anförde regeringen att funktionsförbanden inklusive lednings- och logistikförband behövde anpassas till inriktningen att kunna agera i två brigader.65 Det fick till följd att förmågekrav på sambandslösningar var tvungna att anpassas för att möjliggöra tillgång till krigsförband på bredden. Inriktningen var att samtliga krigsförband skulle ha en godtagbar krigsduglighet. stod det alltså klart att regeringens uppdrag till Försvarsmakten var att myndigheten senast vid utgången av 2020 skulle kunna agera med två brigader som hade godtagbar krigsduglighet. Regeringen ansåg till skillnad från Försvarsmakten att tillväxten skulle ske parallellt och inte sekventiellt. Av regeringens inriktningsbeslut framgick att ytterligare medel hade tillförts Försvarsmakten . Detta i syfte att säkerställa en höjning av krigsdugligheten hos de förband som hade lägst krigsduglighet framför att ytterligare höja de förband som redan hade godtagbar duglighet, samt att Försvarsmakten kunde agera med två brigader med godtagbar förmåga.66 67 Skrivningen om att krigsförbanden skulle organiseras för att kunna verka som två brigader byttes mot att de skulle kunna organiseras i två brigader. 20016/17:1, U06, s. 45. 66Regeringsbeslut 7 Fö2017/01724/MFI. 67Försvarsmakten har framfört att myndigheten har uppfattat detta som en skärpning av vad som skulle uppnås jämfört med beslut. I inriktningsbeslutet skrev regeringen att de enskilda krigsförbanden skulle ha godtagbar förmåga medan det i beslutet stod att de båda brigaderna skulle ha godtagbar förmåga. 30 R I K S R E V I S I O N E N E N G R A N S K N I N G S R A P P O R T F R Å N R I K S R E V I S I O N E N 4.3 Konsekvenser av regeringens styrning Bristande tydlighet i regeringens styrning lämnade ett stort tolkningsutrymme för Försvarsmakten. Inriktningsbeslutet var underfinansierat i förhållande till målsättningen. Försvarsmakten saknade viktiga instrument i form av rådighet över logistik och grundutbildning med värnplikt. Regeringens styrning kring arméstridskrafterna var, åtminstone inledningsvis i inriktningsperioden, otydlig avseende brigaderna. Centrala skrivningar och begrepp förklarades inte och de kunde därmed tolkas på olika sätt. Det var först som uppfattningen att Försvarsmakten skulle kunna agera med två brigader tydliggjordes. Otydligheten innebar att Försvarsmakten fick ett stort tolkningsutrymme kring vad målet faktiskt var. Den tolkning som Försvarsmakten initialt gjorde var att brigader faktiskt inte var beställda som krigsförband. Det fick i sin tur konsekvenser för vilka åtgärder Försvarsmakten internt vidtog kring brigadfrågan och stärkandet av arméstridskrafterna. Försvarsmaktens möjlighet att göra det regeringen ville försvårades också av att de finansiella resurserna inte stod i proportion till de målsättningar som skulle uppnås av Försvarsmakten. Avsaknaden av rådighet över försvarslogistiken innebar möjligen en begränsning för Försvarsmakten att öka förmågan i krigsförbanden med avseende på frågor kopplat till logistik. Att möjligheten till grundutbildning med värnplikt infördes först från (regeringen fattade beslut om detta 2017)68 innebar sannolikt begränsningar i Försvarsmaktens möjligheter att skapa en mobiliserande armé –2020. 4.4 Uppföljning och återrapportering Uppföljning och återrapportering är korrekt genomförd men frågan är vad den säger om det faktiska resultatet. Utifrån en genomgång av regeringens inriktningsbeslut, regleringsbrev och budgetpropositioner gör bedömningen att regeringen har ställt krav på att Försvarsmakten ska redovisa hur arbetet med att stärka arméstridskrafternas förmåga fortlöper och regeringen har även redovisat detta vidare till . De mål som gäller för Försvarsmakten är dock enligt bedömning vaga och oprecisa. Arméstridskrafterna ska kunna verka som två brigader och förmågan ska öka. bedömer vidare att Försvarsmakten först långt in i inriktningsperioden skaffade sig full insikt kring i vilken status armén faktiskt var. Slutligen konstaterar att Försvarsmakten saknar ett antal ställningstaganden kring hur krigsförbanden ska 68Regeringsbeslut 3, , Fö2016/01252/MFI (delvis). R I K S R E V I S I O N E N A T T B Y G G A N A T I O N E L L F Ö R S V A R S F Ö R M Å G A organiseras.69 Sammantaget innebär detta enligt att det svårt att dra några mer konkreta slutsatser kring vad Försvarsmakten faktiskt har åstadkommit i förhållande till vad som förväntades. Regeringens återrapportering i budgetpropositionen är därmed inte felaktig men det går heller inte, med hänvisning till ovanstående, enligt bedömning att skapa sig en klar uppfattning kring vilken effekt inriktningsbeslutet har fått avseende Försvarsmaktens förmåga. 4.5 Sammanfattande iakttagelser om regeringens styrning För att besvara frågan om regeringens styrning med avseende på arméstridskrafterna har varit ändamålsenlig har vi använt följande bedömningsgrunder: •en tydlig behovsanalys och inriktning avseende arméstridskrafternas förmåga •realistiska och uppnåbara mål som underlättar en effektiv förmågeuppbyggnad •adekvat uppföljning och återrapportering av arbetet. Utifrån ovan givna bedömningsgrunder är vår bedömning att regeringens styrning inte har varit ändamålsenlig. Riktlinjerna för framtagandet av underlag till inriktningspropositionen var fokuserade på en bataljons- och kompanistruktur och den finansiella ramen var begränsad. Regeringen ställde heller inga krav på att beskriva alternativa tillvägagångssätt. Alternativa beskrivningar kring vad som skulle kunna åstadkommas i andra ekonomiska intervall efterfrågades inte heller. anser vidare att regeringens styrning initialt i inriktningsperioden var otydlig avseende vad som avsågs med att organisera krigsförbanden för att kunna verka som två brigader. Otydligheten åtgärdades dock delvis i och med förtydligandet i regleringsbrevet . När det gäller regeringens ekonomiska styrning är bedömning att försvarsinriktningsbeslutet var underfinansierat i förhållande till vad Försvarsmakten förväntades uppnå. Eftersom Försvarsmakten saknade viss rådighet över frågor kopplade till logistik försvårades arbetet med att öka förmågan i krigsförbanden. Regeringens beslut att flytta ansvaret från till Försvarsmakten åtgärdade dock den problematiken. Att grundutbildning med värnplikt kunde användas först innebar begränsningar för Försvarsmakten att skapa en mobiliserande armé –2020.70 69Se kapitel 5. 70Regeringen beslutade att återaktivera skyldigheten att genomföra grundutbildning med värnplikt. beslutade regeringen att återaktivera skyldigheten att genomföra repetitionsutbildning. 32 R I K S R E V I S I O N E N E N G R A N S K N I N G S R A P P O R T F R Å N R I K S R E V I S I O N E N 5Försvarsmaktens arbete inte effektivt i alla delar I detta kapitel redogör vi för Försvarsmaktens arbete med att stärka arméstridskrafternas operativa förmåga. Kapitlet är indelat i två delar. I 5.1 går vi igenom Försvarsmaktens lång- och kortsiktiga planering och interna styrning. Detta inbegriper såväl inriktning och avvägning av verksamheten som organisatoriska frågor som ansvarsförändringar och arbetskultur. I 5.2 går vi igenom Försvarsmaktens utvecklingsarbete . 5.1 Försvarsmaktens interna styrning och planering Försvarsmaktens styrning och planering utgår ifrån tre tidsperspektiv med tillhörande dokument: •Det långsiktiga perspektivet utgörs av investeringsplanen (12-årig) och överbefälhavarens avvägningsbeslut och Försvarsmaktens verksamhetsplan (10-årig). •Det medellånga perspektivet utgörs av Försvarsmaktens strategiska inriktning, FMSI (5-årig). •Det årliga perspektivet utgörs av en årlig avvägning och verksamhetsplan.71 Utöver detta finns perspektivstudier som är tänkta att försöka beskriva den framtida händelseutvecklingen för att skapa handlingsfrihet. Relationen mellan de styrande dokumenten är att verksamhetsprocessen inriktning genererar Försvarsmaktens strategiska inriktning, verksamhetsprocessen planering genererar överbefälhavarens avvägningsbeslut, verksamhetsplan och budgetunderlag och verksamhetsprocessen uppföljning genererar Försvarsmaktens årsredovisning och annan intern och extern rapportering.72 5.1.1En stor del av försvarsanslagen var bundna till satsningar som inte gick att förändra En stor del av de totala försvarsanslagen var redan före inriktningsbeslutet uppbundna i strategiska produkter och övriga materielområden skulle komma att förskjutas på grund av detta. 71Överbefälhavaren fattar ett uppdaterat avvägningsbeslut men avvägningen och beslutet sträcker sig . 72Statskontoret, När planeringen möter verkligheten – Försvarsmaktens interna ledning, styrning och uppföljning, 2018:27, s. 43. R I K S R E V I S I O N E N A T T B Y G G A N A T I O N E L L F Ö R S V A R S F Ö R M Å G A Överbefälhavarens avvägningsbeslut utgjorde grunden för utarbetande av Försvarsmaktens underlag till ny försvarspolitisk inriktningsproposition.73 Grunden för den sammanvägda prioriteringen var: •att insatsorganisationens operativa effekt skulle öka genom att prioritera tillväxt av hela krigsförband före samtidig tillväxt på bredden •att luftförsvarsförmågan skulle prioriteras, vilket skulle medföra en hög prioritering av förmågelyft JAS 39 •ökade möjligheter till skydd och spridning inom bas samt skydd genom omsättning av medellångräckviddigt luftvärn •att vidmakthållandet av de sjögående förbandens sjömålsförmåga skulle prioriteras högt. Markstridskrafterna skulle främst fokusera på tillväxt och att utveckla förmåga till strid mot kvalificerad motståndare i brigads ram.74 Inom materielområdet ansåg myndigheten att anskaffningen av JAS 39 E och nästa generations ubåt (A 26) utgjorde grundfundament och därmed skulle dessa områden inte vara föremål för avvägning.75 Ett avgörande skäl till detta var att staten hade långsiktiga avtal med försvarsindustrin och både Försvarsmakten och bedömde att det inte var möjligt eller önskvärt att frångå avtalen kring dessa produkter.76 En konsekvens av denna bedömning blev dock att en stor del av de totala försvarsanslagen var uppbundna . Myndigheten konstaterade vidare att det fanns en påtaglig obalans mellan uppgifter och resurser trots de betydande förstärkningar som tillförts Försvarsmaktens anslag. Detta medförde att övriga materielområden på kort sikt endast skulle vidmakthållas med mindre inslag av förnyelse samt att investeringsskulden skulle öka ytterligare då ekonomin skulle balanseras genom förskjutningsplanering.77 78 5.1.2Konsekvensbeskrivningar i Försvarsmaktens underlag var otillräckliga Den stora diskrepansen mellan uppgifter och resurser beskrevs inte tillräckligt tydligt. lämnade Försvarsmakten sitt underlag till den försvarspolitiska inriktningspropositionen till . Angående sin dåvarande förmåga angav Försvarsmakten att det fanns begränsningar i förmågan att möta olika former av händelseutvecklingar och hot som kunde uppstå vid ett försämrat 73ÖB 2014, missiv, s. 1. 74Ibid., bilaga 1, s. 11. 75Ibid., bilaga 1, s. 23. 76Intervju med företrädare för ledningsstaben, . 77ÖB 2014, bilaga 1, s. 8. 78Med förskjutningsplanering avses att Försvarsmakten helt enkelt sköt planerade åtgärder längre in . 34 R I K S R E V I S I O N E N E N G R A N S K N I N G S R A P P O R T F R Å N R I K S R E V I S I O N E N Brister fanns främst vid operationer i högre konfliktnivåer samt avseende uthållighet vid längre operationer i lägre konfliktnivåer.79 Huvuddelen av arméförbanden skulle enligt Försvarsmakten utvecklas för att kunna verka i brigadstruktur med manöverbataljoner och funktionsbataljoner. Brigad skulle kunna leda och samordna anfallsstrid med tre till fyra manöverbataljoner samt funktionsbataljoner. Att samordna och utveckla de ingående funktionerna i brigadsystemet skulle prioriteras.80 Andelen kontinuerligt tjänstgörande soldater i de stående förband som skulle utgöra grund för en brigadstridsgrupp81 skulle öka i syfte att öka tillgängligheten och skapa snabbt gripbara förband. Den övervägande delen av arméförbanden skulle bemannas av tjänstgörande personal. I perioden skulle fortsatt förmåga att verka i brigadstruktur utvecklas.82 Försvarsmaktens uppfattning var att den operativa effekten skulle ökas genom att prioritera tillväxt av hela krigsförband före samtidig tillväxt på bredden.83 Försvarsmaktens underlag var enligt vad som framgår ovan helt inriktat på en bataljons- och kompanistruktur på förbanden som skulle verka i en brigadstruktur. Underlaget berörde överhuvudtaget inte vilka eventuella för- eller nackdelar som skulle finnas med att organisera armén i brigader istället för i bataljoner och kompanier. Vi har under granskningen tagit del av underlag från armén där det framförs synpunkter på hur Försvarsmaktens interna förslag till underlag för försvarspolitisk inriktningsproposition var utformat. Det interna underlaget bedömdes medföra stora kvarvarande brister avseende tränings- och övningsverksamhet samt avseende ett betydande antal materielsystem för markstridskrafterna. En övergripande osäkerhet var obalansen mellan personell tillväxt, materieltillgång och medel för verksamhet.84 Underlaget beskrev enligt armén inte tillräckligt tydligt den stora diskrepansen mellan uppgifter och resurser, och arméns uppfattning var att Försvarsmakten därför borde ha förtydligat konsekvenserna av de bristande ekonomiska resurserna avsevärt.85 Vid en jämförelse med det underlag som sedan lämnades in till regeringen av Försvarsmakten gör vi bedömningen att de brister som företrädare för armén 79Försvarsmakten, Försvarsmaktens underlag till försvarspolitisk inriktningsproposition 2015, FM2014- 5882:32, 2014, s. 7. 80Ibid., s. 16. 81En brigadstridsgrupp är en förstärkt bataljon som sätts samman och anpassas för en uppkommen situation vid behov. 82Försvarsmakten, Försvarsmaktens underlag till försvarspolitisk inriktningsproposition 2015, FM2014- 5882:32, 2014, s. 16. 83Ibid., s. 4. 84Försvarsmakten, AC synpunkter på Läsunderlag till inriktningspropositionen , s. 1. 85Ibid., s. 1. R I K S R E V I S I O N E N A T T B Y G G A N A T I O N E L L F Ö R S V A R S F Ö R M Å G A påpekade i huvudsak kvarstod i det inlämnade underlaget. Vi kan vidare konstatera att arbetet med att beräkna vad kostnaderna för två likvärdiga brigader skulle uppgå till genomfördes först (se avsnitt 5.1.5). 5.1.3 Behovet av brigader identifierades sent Resonemang kring behovet av nationellt försvar förekommer i stort sett inte i perspektivstudierna. Försvarsmaktens perspektivstudier är tänkta att vara ett underlag med framtidsperspektiv för att skapa handlingsfrihet för myndigheten. Studierna sträcker sig ungefär . har gått igenom perspektivstudierna för att undersöka om Försvarsmakten identifierade behovet av brigader . Utifrån genomgången framgår att studierna helt fokuserar på att skapa förband som är anpassade för att sättas samman vid internationella insatser. I studien konstaterade myndigheten att insatsorganisationen i vissa funktioner hade närmat sig kritiskt låga nivåer. En fortsatt urholkning av försvarsanslagen skulle därför innebära att den dåvarande förmågebredden inte skulle kunna bibehållas utan extraordinära åtgärder.86 Myndigheten ansåg att en ökning av förmågan att klara ett omfattande militärt angreppshot av invasionskaraktär riktat direkt mot skulle kosta cirka en extra försvarsbudget och ta att åstadkomma. Myndigheten ansåg vidare att genomförandet av en sådan omfattande höjning av förmåga inte skulle vara dimensionerande för Försvarsmaktens utveckling.87 Perspektivet nationellt försvar förekommer i stort sett inte i studierna. Vi kan konstatera att ett framtida behov av brigader i stort sett inte berörs av perspektivstudierna fram . Vid ett stort antal intervjuer har det uttryckts att det var "förbjudet att prata om brigader”, såväl i dialogen med Försvarsdepartementet som inom Försvarsmakten, och att detta kan vara en förklaring. 5.1.4 Försvarsmakten prioriterade en brigad med tillgänglighet Tillväxten av hela krigsförband skulle prioriteras före tillväxt på bredden. Försvarsmaktens strategiska inriktning (FMSI) är det mest centrala dokumentet i Försvarsmaktens interna styrning och planering. Alla övriga delar i styrning och planering ska vägas av mot FMSI. 86Försvarsmakten, Rapport från perspektivstudien – Ett hållbart försvar för framtida säkerhet, 2007, s. 5. 87Ibid., s. 19. 36 R I K S R E V I S I O N E N E N G R A N S K N I N G S R A P P O R T F R Å N R I K S R E V I S I O N E N I inriktningen framgick att Försvarsmakten dels skulle ha förmågan att kunna hantera en begränsad eskalering i en regional konflikt, dels ha en viss förmåga att kunna möta ett väpnat angrepp initialt.88 Från omkring 2020 skulle Försvarsmakten ha en ökad förmåga jämfört med att initialt kunna möta ett väpnat angrepp.89 Markstridskrafterna skulle fokusera på att tillväxa och att utveckla strid i brigads ram, prioritera förmåga att leda förband i brigads ram och att kunna verka med två brigader i hög konfliktnivå.90 I den öppna delen av inriktningen skrev Försvarsmakten att inom ramen för arméstridskrafternas långsiktiga utveckling, i tiden bortom fastställd plan och utvecklingen av brigadförmågan, behövde flera viktiga ställningstaganden göras. För att kunna fatta rätt beslut i dessa frågor krävdes det analyser och studier . Behovet av ställningstaganden grundade sig bland annat på att förmågan i sig själv inte längre skulle vara relevant och därmed inte heller dess materielsystem.91 Enligt den strategiska inriktningen prioriterade Försvarsmakten tillväxt med en brigad . I ändringsutgåvan av FMSI förändrades skrivningarna och myndigheten uttryckte att båda brigaderna skulle tillväxa till 2020. Ledningsstödsförbandens utveckling skulle dock även fortsättningsvis prioriteras mot stöd för en brigad samt strategisk och operativ nivå. Försvarsmaktens förmåga skulle byggas upp stegvis och i operativ balans i enlighet med inriktningen för styrketillväxt. Tillväxten av hela krigsförband skulle prioriteras före tillväxt på bredden.92 5.1.5Kostnaderna för att skapa två likvärdiga brigader beräknades sent Armén hade kunnat organisera två brigader om tillräcklig ekonomi hade tilldelats. Bedömningen och tillhörande beräkningar gjordes dock en bra bit in i inriktningsperioden. Ledningsstaben gav uppdrag till produktionschefen att överse möjligheter och konsekvenser av att organisera arméns krigsförband i två likvärdiga brigadstrukturer.93 88Med initialt avsågs att därefter behöver externt militärt stöd. 89Försvarsmakten, Försvarsmaktens strategiska inriktning (FMSI), FM 2015-1597:7, Försvarsmakten, 2015, s. 21. 90Ibid., bilaga 1, s. 14 och 25. 91Ibid., öppen version, s. 26. 92Försvarsmakten, Försvarsmaktens strategiska inriktning 2015 (FMSI 2015Ä1), FM2015-1597:8, Försvarsmakten, 2016, s. 25. 93Försvarsmakten, Arméns krigsförbandsorganisation - ANALYS. R I K S R E V I S I O N E N A T T B Y G G A N A T I O N E L L F Ö R S V A R S F Ö R M Å G A Svaret på uppdraget blev att det skulle vara möjligt för armén att organisera två brigader till 2020.94 Införandet av full brigadförmåga skulle enligt utredningen medföra flertalet positiva konsekvenser, varav den främsta skulle vara uthållighet i operationer. Andra positiva faktorer skulle vara att de ingående delarna troligen skulle få öva mer kvalitativt och enhetligt samt att det skulle ge möjligheten att förbandsomsätta brigadförbanden i högre grad än vad som var fallet . De i brigaden ingående delarna skulle därmed troligen öka sin krigsduglighet till följd av detta.95 De nackdelar som angavs var att den andra brigaden (2. Brigaden) skulle behöva bromsa sin utveckling och många kontinuerligt tjänstgörande soldater omfördelas och ersättas med värnpliktiga. Det skulle i sin tur leda till att tillgängligheten skulle minska markant. I utredningen framfördes att det var av synnerlig vikt att ett kravdokument för brigad kunde fastställas innan beslut fattades. Skälet till det angavs vara att utveckling av full brigadförmåga annars skulle riskera kravglidningar96 och därmed produktionskostnader som i bästa fall skulle bli fördyrande och i sämsta fall okontrollerade och svårstyrda.97 Utredningen rekommenderade att produktionsstaben borde få i uppgift att ytterligare bereda frågan om att organisera typförband i två brigader för att, om beslut om sådan inriktning skulle fattas, kunna ha ett mer genomarbetat förslag till ledningsstabens avvägningsarbete hösten 2017.98 Något sådant ytterligare analysarbete genomfördes dock aldrig. Vid flera intervjuer har det framförts att det på ledningsstaben fanns ett motstånd mot att skapa brigader, bland annat med hänvisning till att det skulle bli dyrare att skapa krigsförbandet brigad än att bara skapa de enskilda ingående delarna. Att det fanns ett motstånd mot att skapa brigader skulle kunna vara en förklaring till att något ytterligare analysarbete inte genomfördes. 5.1.6 Behovsanalysarbetet påbörjades sent Väsentliga beräkningar kring logistik och förnödenheter genomfördes sent i inriktningsperioden. För att få en uppfattning av hur armén ska organisera sin logistik krävs att Försvarsmakten bestämmer sig på vilket sätt man avser att strida både och rum samt med vilka krigsförband. Ett sådant arbete brukar benämnas 94Godtagbar förmåga definieras, i enlighet med H KROV 98, som att brigaderna har begränsad förmåga att lösa alla huvuduppgifter, det vill säga KDU 3. De gränssättande faktorerna är främst taktisk rörlighet, luftvärnsförmåga och efter 2020 ett enhetligt ledningssystem. 95Försvarsmakten, Arméns krigsförbandsorganisation - ANALYS, s. 4. 96Med kravglidning avses införandet av krav som inte bidrar till de intressentmål som är överenskomna för systemet/produkten. 97Försvarsmakten, Arméns krigsförbandsorganisation - ANALYS, s. 5. 98Ibid., s. 4. R I K S R E V I S I O N E N E N G R A N S K N I N G S R A P P O R T F R Å N R I K S R E V I S I O N E N När det finns en stridsfrekvenslinjal går det att fastställa behovet av logistik och Försvarsmakten kan då bestämma hur logistiken ska organiseras på bästa sätt och vilka resurser som krävs. Det innebär i nästa steg att man även kan beräkna kostnaderna för resurserna. Vad gäller de enskilda förbanden brukar behovet manifesteras i vad som kallas reglementerad utrustning (R/U) och för Försvarsmaktens totala uthållighet i minsta bestånd (MIB). har identifierat brister i arbetet med kostnadsberäkningarna och bedömer utifrån dessa brister att Försvarsmakten inte har en tillräckligt god uppfattning om kostnaden för den logistik som skulle krävas. 5.1.7 Krigsförbanden saknar ramar Försvarsmakten gjorde inte ett antal viktiga ställningstaganden, vilket innebär att förutsättningar för en rationell och kostnadseffektiv förbandsproduktion saknades. För att kunna skapa spårbarhet mellan regeringens övergripande krav på vilka uppgifter Försvarsmakten ska klara av och hur myndigheten sedan bygger förmåga i respektive krigsförband krävs ett antal ställningstaganden. Man behöver ha en uppfattning om vilken motståndare respektive krigsförband kan komma att möta, vilket brukar kallas en normerande/dimensionerande motståndare. Bedömningen av normerande motståndare kan göras på såväl hög nivå (nation) som på låg nivå (krigsförband). Utifrån dimensionerande motståndare och sättet man väljer att strida på kan man få en uppfattning om hur respektive krigsförband ska se ut i form av utrustning, personal och förmåga samt vad respektive krigsförband ska klara av. Hur respektive krigsförband ska organiseras fastställs i vad som kallas typförbandsspecifikation. Vad förbandet ska klara av fastställs i en krigsförbandsmålsättning. I målsättningen kan det exempelvis stå att en bataljon ska klara av att slå ett kompani, eller fördröja en bataljon. En krigsförbandsmålsättning tar dock inte hänsyn till vilka ekonomiska ramar som råder i myndigheten. Den ekonomiska avvägningen av vad som är möjligt utifrån en given ekonomisk ram hanteras i sin tur i vad som kallas krigsförbandsspecifikation.