prop · H9038 · 2021-09-21 00:00:00 — Dessa regler har upphävts genom Europaparla- mentets och rådets direktiv (EU) 2019/2177 av om ändring av direktiv /138/EG om upptagande och utövande av försäk- rings- och återförsäkringsverksamhet (Solvens II), direktiv /65/EU om marknader för finansiella instrument samt direktiv (EU) 2015/849 om åtgärder för att förhindra att det finansiella systemet används för penning- tvätt eller finansiering av terrorism (artikel 1.4). Motsvarande bestämmel- ser har i stället införts i MiFIR genom och rådets förordning (EU) 2019/2175 av om ändring av förordning (EU) nr 1093/2010 om inrättande av en europeisk tillsyns- myndighet (Europeiska bankmyndigheten), förordning (EU) nr 1094/2010 om inrättande av en europeisk tillsynsmyndighet (Europeiska försäkrings- och tjänstepensionsmyndigheten), förordning (EU) nr 1095/2010 om inrättande av en europeisk tillsynsmyndighet (Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten), förordning (EU) nr 600/2014 om marknader för finansiella instrument, förordning (EU) 2016/1011 om index som används som referensvärden för finansiella instrument och finansiella avtal eller för att mäta investeringsfonders resultat, och förordning (EU) 2015/847 om uppgifter som ska åtfölja överföringar av medel (artikel 4.2). De nya bestämmelserna i innebär att ansvaret för auktorisation och 2021/22:8 tillsyn över leverantörer av datarapporteringstjänster ska tas över av , utom för APA-leverantörer och ARM-leverantörer som på grund av sin begränsade relevans för den inre marknaden fortsatt ska omfattas av aukto- risation och tillsyn av en medlemsstats behöriga myndighet. Ändringarna ska tillämpas fr.o.m. . I MiFID II finns även regler om att medlemsstaterna ska kräva att bl.a. leverantörer av datarapporteringstjänster ska ha inrättat lämpliga förfaran- den för att deras anställda ska kunna anmäla potentiella eller faktiska över- trädelser internt genom en särskild, oberoende autonom kanal (artik- el 73.2). De reglerna ändrades inte i samband med att övriga regler om datarapporteringstjänster togs bort ur direktivet. Genom ändringsdirektivet har det dock gjorts en ändring i MiFID II så att de nu aktuella reglerna i direktivet inte ska tillämpas på andra leverantörer av datarapporterings- tjänster än APA-leverantörer och ARM-leverantörer som omfattas av auktorisation och tillsyn av en medlemsstats behöriga myndighet (artikel 1.12 i ändringsdirektivet, artikel 73.2 i MiFID II). De bestämmelser i lagen om värdepappersmarknaden som i svensk rätt genomförde de i MiFID II numera upphävda reglerna om tillståndsplikt och om organisatoriska krav och verksamhetskrav för leverantörer av data- rapporteringstjänster har upphävts genom lagen (2020:1157) om ändring i lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden (prop. 2020/21:24, bet. 2020/21:FiU14, rskr. 2020/21:75). Genom den lagen gjordes det inte någon ändring i bestämmelsen i lagen om värdepappersmarknaden om att den som tillhandahåller en datarapporteringstjänst ska ha ändamålsenliga system för att från anställda omhänderta anmälningar om misstänkta över- trädelser av bestämmelser som gäller för verksamheten (10 kap. 15 §). Den bestämmelsen bör därför ändras så att den bara ska tillämpas på leve- rantörer av datarapporteringstjänster som har tillsyn över. Med anledning av synpunkt konstaterar regeringen att flytten av ansvar för auktorisation och tillsyn över leveran- törer av datarapporteringstjänster från nationella behöriga myndigheter till regleras i MiFIR och därför inte berörs av förslagen i detta lagstift- ningsärende. 7Lagstiftningsåtgärder med anledning av ändringar i EU:s prospektförordning Prospekt ska upprättas när överlåtbara värdepapper erbjuds allmänheten eller tas upp till handel på en reglerad marknad. Prospektet ska innehålla den information som investerare behöver för att göra en bedömning av värdepapperen och företaget som ger ut dessa. EU:s prospektförordning är ett EU-harmoniserat regelverk som ska säkerställa investerarskydd och stärka den inre marknaden. började tillämpas i sin helhet och är direkt tillämplig i Kompletterande bestämmelser till förordningen har införts i lagen Prop. 2021/22:8 (2019:414) med kompletterande bestämmelser till EU:s prospektförord- ning (prop. 2018/19:83, bet. 2018/19:FiU40, rskr. 2018/19:237). 7.2Vilka ändringar har gjorts i EU-förordningen? Som nämns i avsnitt 5 presenterade Europeiska kommissionen ett åtgärdspaket för att främja en tidig återhämtning av ekonomierna. Dessa åtgärder inkluderade ändringar i EU:s prospektförordning. antogs förordningen om ändring av EU:s prospekt- förordning. De ändringar som har gjorts i regelverket består av tre delar. har företag vars överlåtbara värdepapper varit upptagna till handel på en reglerad marknad eller en tillväxtmarknad för små och medelstora företag kunnat upprätta ett förenklat prospekt. Genom förordningen om ändring av EU:s prospekt- förordning har det införts ändringar som innebär att dessa företag ska få använda sig av en ny mindre omfattande typ av aktieprospekt, ett åter- hämtningsprospekt, med den begränsade information som investerare behöver för att kunna göra en välgrundad bedömning. Ändringen ska underlätta för dessa företag att finansiera sig med eget kapital. Lättnaden ska vara temporär och gälla t.o.m. . Den andra ändringen är riktade lättnader för kreditinstitut. har, under vissa omständigheter, kreditinstitut undantagits från kravet på att upprätta prospekt vid erbjudande till allmänheten eller upptagande till handel på reglerad marknad av skuldinstrument om det totala beloppet för dessa värdepapper inte överstiger . Ändringen innebär att detta tröskelvärde temporärt, t.o.m. , höjs till . Den temporära höj- ningen av tröskelvärdet ska underlätta för små och medelstora banker att upprätthålla sin kreditgivning till företag och hushåll som påverkats negativt av covid-19-pandemin. Den tredje ändringen handlar om hur eventuell ny information som till- kommer efter att ett prospekt har upprättats till dess tiden för ett erbjudande löper ut och som kan påverka investerarens bedömning, ska hanteras i relation till det redan offentliggjorda prospektet. Ändringen är temporär och innebär att den tid en finansiell mellanhand får på sig att informera investerarna om ett tillägg till prospektet utökas från en och att den tid investeraren har på sig att återkalla sitt åtagande om köp utsträcks . Ändringen ska gälla t.o.m. och syftar till att underlätta för den finansiella mellanhanden att fullgöra sin skyldighet gentemot investerare med rätt att återkalla sitt åtagande. Ändringarna i EU:s prospektförordning trädde i kraft . 7.3Ytterligare överträdelser som ska kunna medföra sanktionsavgift Regeringens förslag: ska ingripa mot 1.en emittent, erbjudare eller person som ansöker om upptagande av värdepapper till handel på en reglerad marknad och som har åsidosatt sina skyldigheter enligt EU:s prospektförordning genom att inte infor- mera investerare om rätten att återkalla ett tidigare lämnat samtycke till att köpa eller teckna sig för värdepapper om ett tillägg till prospektet offentliggörs enligt artikel 23.2a och 23.3a, eller 2.den som, i egenskap av finansiell mellanhand, har åsidosatt sina skyldigheter enligt EU:s prospektförordning genom att inte lämna information till investerare enligt artikel 23.3a. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot Skälen för regeringens förslag: Enligt EU:s prospektförordning ska medlemsstaterna ge behöriga myndigheter befogenhet att påföra lämpliga administrativa sanktioner och vidta andra lämpliga administrativa åtgärder som åtminstone ska tillämpas på de överträdelser som räknas upp i förord- ningen. Dessa sanktioner och åtgärder ska vara effektiva, proportionella och avskräckande (artikel 38.1). Genom förordningen om ändring av EU:s prospektförordning har det bl.a. införts temporära ändringar i förordningen som innebär att den tid en finansiell mellanhand får på sig att informera investerarna om ett tillägg till ett prospekt utökas till slutet av den första arbetsdagen efter den dag då tillägget offentliggjordes och att den tid investeraren har på sig att återkalla sitt åtagande om köp utsträcks . Lättnaderna i fråga om dessa tidsfrister ska gälla till och med (artikel 1.8 i förordningen om ändring av EU:s pro- spektförordning, artikel 23.2a och 23.3a i EU:s prospektförordning). Bestämmelser om ingripanden vid överträdelser av EU:s prospekt- förordning har införts i lagen med kompletterande bestämmelser till EU:s prospektförordning. I lagen anges att ska ingripa mot en emittent, erbjudare eller person som ansöker om upptagande av värdepapper till handel på en reglerad marknad och som har åsidosatt sina skyldigheter enligt EU:s prospektförordning genom att inte informera investerare om rätten att återkalla ett tidigare lämnat samtycke till att köpa eller teckna sig för värdepapper enligt artikel 23.2 och 23.3. Reglerna om sanktioner och andra administrativa åtgärder i EU:s prospektförordning har inte ändrats med anledning av införandet av de temporära bestämmel- serna i artikel 23.2a och 23.3a. Det finns dock inget som hindrar att medlemsstaterna inför möjlighet för den behöriga myndigheten att ingripa genom att besluta om sanktioner i fler situationer än de som räknas upp i förordningen. I förordningen anges nämligen bara de överträdelser som åtminstone ska kunna leda till beslut om sanktion. För att Finansinspek- tionen ska ha samma möjligheter att ingripa mot överträdelser även då de temporära bestämmelserna i prospektförordning tillämpas är det lämpligt att inspektionen får ingripa när någon inte fullgör Prop. 2021/22:8 sina skyldigheter enligt artikel 23.2a eller 23.3a i förordningen. 8Lagstiftningsåtgärder med anledning av ändringar i ramverket för värdepapperisering Värdepapperisering gör det möjligt för en långivare eller en borgenär, oftast ett kreditinstitut eller ett annat företag, att finansiera en uppsättning lån, exponeringar eller fordringar som t.ex. bostadslån, konsumentlån eller kundfordringar, genom att omvandla dem till överlåtbara värdepapper. Värdepapperiseringen sker genom att långivaren väljer ut en portfölj av sin utlåning, ompaketerar och sammanför lånen i olika riskkategorier (s.k. trancher) riktade till olika typer av investerare. Investerarna får därmed tillgång till placeringar i lån och andra exponeringar som de annars inte skulle ha direkt tillgång till. Avkastningen till investerarna kommer från de kassaflöden som genereras av de underliggande lånen. EU:s förordning om värdepapperisering trädde i kraft och började tillämpas . Syftet med förordningen är att fastställa ett allmänt ramverk för värdepapperisering och att skapa ett särskilt ramverk för enkel, transparent och standardiserad värde- papperisering (STS-värdepapperisering). Förordningen är tillämplig på aktörer som på olika sätt deltar i värdepapperisering och tillämpnings- området omfattar institutionella investerare, originatorer, medverkande institut, ursprungliga långivare och specialföretag för värdepapperisering (artikel 1). I förordningen finns även bestämmelser om tredje parts kon- troll av att STS-kriterierna är uppfyllda (artikel 28). EU:s förordning om värdepapperisering är direkt tillämplig i . Kompletterande bestämmelser till förordningen har införts i lagen (2019:1215) med kompletterande bestämmelser till EU:s förordning om värdepapperisering (prop. 2019/20:37, bet. 2019/20:FiU19, rskr. 2019/20:88). 8.2Vilka ändringar har gjorts i EU-förordningen? Som nämns i avsnitt 5 presenterade Europeiska kommissionen ett åtgärdspaket för att främja en tidig återhämtning av ekonomierna. Bland dessa åtgärder ingick ändringar i EU:s förordning om värdepapperi- sering. De ändringar som har gjorts i regelverket genom förordningen om ändring av EU:s förordning om värdepapperisering baseras på rekommen- dationer i rapporter som lagts fram av Europeiska bankmyndigheten () respektive . I dessa rapporter beaktas den globala standard som för banktillsyn håller på att ta 2021/22:8 fram. Ändringarna innebär att en planerad översyn av regel- verken tidigareläggs. De ändringar i EU:s förordning om värdepapperisering som har gjorts genom förordningen om ändring av EU:s förordning om värdepapperi- sering kan delas in i två delar. Den första delen av ändringarna innebär att även s.k. syntetiska värdepapperiseringar ska kunna omfattas av ramverket för STS-värdepapperisering. En syntetisk värdepapperisering innebär, till skillnad från en traditionell värdepapperisering, att de underliggande exponeringarna inte överlåts till ett specialföretag. Kreditgivaren behåller i stället exponeringarna i sin balansräkning och överlåter bara den kredit- risk som är kopplad till de underliggande exponeringarna genom ett derivatkontrakt eller garantier. Ändringarna i EU:s förordning om värde- papperisering innebär att det ställs upp kriterier för när syntetiska värde- papperiseringar ska kunna omfattas av ramverket för STS-värdepapperi- sering. Den andra delen innebär ändringar för att anpassa regelverket till värde- papperiseringar av s.k. nödlidande exponeringar (exponeringar mot nöd- lidande krediter, dvs. sådana där låntagaren inte betalar enligt överens- kommelse) och på så sätt underlätta för banker att överlåta dessa. Dessa anpassningar har bedömts nödvändiga för att beakta de särskilda för- hållanden som gäller vid överlåtelse av nödlidande krediter, bl.a. att överlåtelse görs med en rabatt och att investerarens risk ser annorlunda ut. I EU:s förordning om värdepapperisering har det bl.a. gjorts ändringar ifråga om utformningen av kravet på den risk som ska behållas på bankens balansräkning vid värdepapperiseringar av nödlidande krediter. 8.3Ytterligare överträdelser som ska kunna medföra sanktionsavgift Regeringens förslag: ska ingripa mot en originator eller ett medverkande institut som har åsidosatt sina skyldigheter enligt EU:s förordning om värdepapperisering genom att inte uppfylla kraven för STS-värdepapperisering i någon av artiklarna 26a–26e. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot Skälen för regeringens förslag: Enligt EU:s förordning om värde- papperisering ska medlemsstaterna fastställa regler om lämpliga admin- istrativa sanktioner vid oaktsamma eller uppsåtliga överträdelser och avhjälpande åtgärder som är tillämpliga på situationer som räknas upp i förordningen (artikel 32.1 första stycket). Dessa sanktioner och åtgärder ska vara effektiva, proportionella och avskräckande (artikel 32.1 andra stycket). En av de situationer som ska kunna leda till en sanktion enligt förordningen är att en värdepapperisering betecknas som en STS-värde- papperisering och en originator, ett medverkande institut eller ett special- företag för denna värdepapperisering inte uppfyller kraven i artiklar- na 19–22 eller 23–26 (artikel 32.1 första stycket e). Genom förordningen om ändring av EU:s förordning om värdepapperi- Prop. 2021/22:8 sering har det införts en ny avdelning, 2A, i förordningen som innehåller krav för STS-värdepapperisering mot egen balansräkning (artikel 1.6 i förordningen om ändring av EU:s förordning om värdepapperisering, artiklarna 26a–26e i EU:s förordning om värdepapperisering). Med anled- ning av den nya avdelningen har även reglerna om administrativa sanktioner ändrats så att ett ingripande ska kunna ske även i situationer där en värdepapperisering betecknas som en STS-värdepapperisering och en originator, ett medverkande institut eller ett specialföretag för denna värdepapperisering inte uppfyller kraven i artiklarna 26a–26e (artikel 1.11 i förordningen om ändring av EU:s förordning om värdepapperisering, artikel 32.1 e i EU:s förordning om värdepapperisering). Bestämmelser om sanktioner har införts i lagen med kompletterande bestämmelser till EU:s förordning om värdepapperisering. Lagen inne- håller bl.a. bestämmelser om behörig myndighet – – och myndighetens befogenheter vid tillsynen över att bestämmelserna i följs (1 kap. 2 § och 2 kap.) och om ingripanden vid överträdelser av förordningen (3 kap.). ska bl.a. ingripa mot en originator eller ett medverkande institut som har åsidosatt sina skyldigheter enligt EU-förordningen genom att inte uppfylla kraven för STS-värdepapperisering i någon av artiklarna 19–22 eller 23–26 (3 kap. 2 § 3). I uppräkningen bör det införas en hänvisning till artiklar- na 26a–26e. 9Tillstånd ska inte krävas för företag från tredjeland som handlar för egen räkning med direkt elektroniskt tillträde till en handelsplats i Regeringens förslag: Företag som hör hemma i ett land utanför EES ska få driva handel för egen räkning genom direkt elektroniskt tillträde till en handelsplats i utan tillstånd enligt lagen om värde- pappersmarknaden. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot det. anser att det vore önskvärt om det framkom i lagförslaget att det inte görs någon distinktion avseende s.k. Tier 1 client och Tier 2 client. Vidare efterlyser ett tydliggörande av förhållande mellan lagförslaget och regleringen av sidotjänster i lagen om värdepappersmarknaden (2 kap. 2 §) samt om ett företag kan omfattas av undantaget som det tillhandahåller tjänster till andra kunder i för de fall kunden vänt sig utomlands på eget initiativ. tillstryker förslaget men efterlyser även en harmonisering av reglerna för tillträde för handels- platsens medlemmar. Skälen för regeringens förslag Enligt MiFID II ska tillhandahållande av investeringstjänster och utför- ande av investeringsverksamheter i form av en regelbunden verksamhet eller rörelse på yrkesmässig grund auktoriseras i förväg av den behöriga myndighet som hemmedlemsstaten har utsett (artikel 5.1). Auktorisa- tionen ska gälla inom hela unionen och göra det möjligt för värdepappers- företaget att överallt inom unionen tillhandahålla de tjänster eller utföra den verksamhet som företaget har auktoriserats för, antingen genom etableringsrätten, inbegripet genom en filial, eller genom friheten att till- handahålla tjänster (artikel 6.3). MiFID II reglerar även delvis förutsätt- ningarna för ett värdepappersföretag som hör hemma i ett tredjeland – dvs. som inte har huvudkontor eller säte i ett land inom EES – att driva värde- pappersrörelse i en medlemsstat. Enligt direktivet får medlemsstaten i sådana fall kräva att företaget etablerar en filial som ska auktoriseras av den behöriga myndigheten i medlemsstaten (artikel 39). Att kravet på filialetablering är frivilligt för medlemsstaterna betyder att reglerna om möjlighet för företag från tredjeland att driva värdepappersrörelse i unionen inte är harmoniserade, utan skiljer sig åt mellan olika medlems- stater. Särskilda bestämmelser om utländska företags möjlighet att driva värde- pappersrörelse från filial i infördes i svensk rätt genom den numera upphävda lagen (1991:981) om värdepappersrörelse. Lagen ändrades senare så att kravet på filial bara omfattade företag som hör hemma utanför EES. Genom införandet av lagen om värdepappersmark- naden genomfördes i huvudsak och rådets direktiv /39/EG av om marknader för finansiella instrument och om ändring av rådets direktiv /611/EEG och 93/6/EEG och Europa- parlamentets och rådets direktiv /12/EG samt upphävande av rådets direktiv /22/EEG (MiFID I). Bestämmelserna om möjligheten för före- tag från tredjeland att driva värdepappersrörelse från filial i i den upphävda lagen om värdepappersrörelse överfördes då i princip oföränd- rade till den nya lagen. När MiFID II genomfördes anpassades bestämmel- serna i lagen om värdepappersmarknaden till det direktivet. Bestämmelser om utländska företags verksamhet i finns i 4 kap. den lagen. När det gäller företag från tredjeland har alltså valt att ställa upp ett sådant filialkrav som medlemsstaterna får införa enligt MiFID II. I gäller därmed att ett värdepappersföretag som hör hemma utanför EES kan få tillstånd av att driva värdepappersrörelse genom filial i (4 kap. 4 § lagen om värdepappersmarknaden). Ett sådant tillstånd ger inte rätt att tillhandahålla tjänster eller utföra verksamhet i något annat land inom EES. En av de verksamheter som kräver tillstånd enligt MiFID II är handel för egen räkning (artikel 5.1 i och punkt 3 i avsnitt A i bilaga I till direk- tivet). Viss handel för egen räkning är dock undantagen från kravet på tillstånd. Genom MiFID II utformades undantaget så att det omfattar personer som för egen räkning handlar med andra finansiella instrument än råvaruderivat eller utsläppsrätter eller derivat av dessa och som inte heller ägnar sig åt någon annan verksamhet med sådana finansiella Enligt direktivet (artikel 2.1 d) behövs dock tillstånd även för dessa personer om de i)är marknadsgaranter, ii)är medlemmar av eller deltagare på en reglerad marknad eller en MTF-plattform eller har direkt elektroniskt tillträde till en handelsplats, iii)tillämpar en teknik för algoritmisk högfrekvenshandel, eller iv)handlar för egen räkning vid utförande av kundorder. Handel för egen räkning genom direkt elektroniskt tillträde till en handelsplats blev tillståndspliktigt genom MiFID II. Handel för egen räk- ning på en handelsplats anses enligt praxis bedrivas där handelsplatsen finns, vilket innebär att tillståndsplikt gäller i när verksamheten drivs på en handelsplats här i landet. Det innebär att det svenska filialkravet omfattar företag från tredjeland som avser att handla för egen räkning genom direkt elektroniskt tillträde till en handelsplats här i landet. Flera andra medlemsstater har inte något motsvarande filialkrav. Av en kartläggning som har genomfört framgår att bara hälften av de 18 medlemsstater vilkas svar redovisas ställer upp krav på filial- etablering för företag från tredjeland som handlar på en handelsplats i medlemsstaten (se Consultation Paper – MiFID II/MiFIR review report on , ESMA70-156-2368). I och med utträde ur Europeiska unionen blev landet ett tredjeland i förhållande till unionen, vilket innebär att även brittiska före- tag nu måste etablera en filial för att få driva värdepappersrörelse i . För att motverka att den handel som brittiska företag står för på svenska handelsplatser flyttar från , vilket skulle kunna få negativa konse- kvenser för den svenska marknaden, har regeringen med stöd av ett bemyndigande i lag infört ett riktat och tidsbegränsat undantag från filial- kravet för vissa brittiska företag. Detta undantag trädde i kraft . Undantaget omfattar företag som i endast driver värdepappersrörelse i form av handel för egen räkning och som hade rätt att driva denna verksamhet , under förutsättning att handeln görs med direkt elektroniskt tillträde till en handelsplats, och verksamheten omfattas av verksamhetstillståndet i hemlandet (4 kap. 10 § lagen om värdepappersmarknaden, 7 kap. 2 § förordningen [2007:572] om värdepappersmarknaden). Bemyndigandet som ligger till grund för undan- taget upphör att gälla vid utgången av 2021 (lagen [2019:132] om ändring i lagen [2007:528] om värdepappersmarknaden). Med anledning av att det tillfälliga undantaget upphör att gälla aktualiseras frågan om det tillfälliga undantaget bör förlängas, eller om ett undantag som inte är tidsbegränsat bör införas och om detta undantag i så fall bör ha någon annan omfattning än det undantag som gäller . I det sammanhanget är det värt att notera att de aktuella reglerna i MiFID II kan komma att ingå i den översyn av det direktivet och av MiFIR som kommissionen avser att inleda . har genomfört en konsultation om algoritmisk handel med syfte att lämna förslag till ändringar i fråga om bl.a. reglerna om direkt elektroniskt tillträde. Det är dock troligt att det dröjer innan dessa eventuella förslag leder till ändringar i det unionsrättsliga regelverket. Undantaget bör tillämpas generellt och inte vara tidsbegränsat