prop · H9039 · 2021-09-21 00:00:00 — Regeringens proposition 2021/22:9 Regeringen överlämnar denna proposition till . I propositionen lämnas förslag på de lagändringar som krävs för att genomföra och rådets direktiv (EU) 2019/1936 av om ändring av direktiv /96/EG om förvaltning av vägars säkerhet. Förslagen innebär i första hand att vägsäkerhetslagens (2010:1362) tillämpningsområde utvidgas från det transeuropeiska transportnätet (TEN-T-vägnätet) till att omfatta även det nationella stamvägnätet och motorvägar. Dessutom omfattas vissa andra vägar om de har färdigställts med unionsmedel. Förslagen innebär också att regleringen av kartläggning och bedömning av vägar i bruk, samt uppföljningen av resultatet, förändras i fråga om struktur och delvis i fråga om innehåll. Detsamma gäller de regelbundna vägsäkerhetsinspektionerna med tillägget att vägsträckor som gränsar till tunnlar som omfattas av och rådets direktiv /54/EG av om minimikrav för säkerhet i tunnlar som ingår i det transeuropeiska vägnätet (tunneldirektivet) ska inspekteras gemensamt av väghållaren och den som ansvarar för kontroller enligt tunneldirektivet. Förslagen innebär ändringar i vägsäkerhetslagen och lagen (2006:418) om säkerhet i vägtunnlar. Lagändringarna föreslås träda i kraft . Förslag till riksdagsbeslut ................................................................. Förslag till lag om ändring i vägsäkerhetslagen (2010:1362) ........................................................................ 2.2Förslag till lag om ändring i lagen (2006:418) om säkerhet i vägtunnlar ........................................................ 3 Ärendet och dess beredning ............................................................ Det svenska vägnätet....................................................................... Allmän väg, gata och enskild väg..................................... Vägnätet är uppdelat........................................ Det statliga vägnätet ......................................................... Väglagen och vägförordningen ....................... Lagen om säkerhet i vägtunnlar ...................... Genomförande av ändringsdirektivet .............................................. Vägsäkerhetslagens nuvarande tillämpningsområde ........ Vägsäkerhetslagens tillämpningsområde utvidgas ........... Kartläggning och bedömning av vägnätet ........................ Uppföljning av den nätverksövergripande Rapportering av säkerhetsklassningen av vägnätet .......... 5.6Gemensamma vägsäkerhetsinspektioner i anslutning Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser................................... Huvudsakligen berörda aktörer ........................................ Konsekvenser för statliga myndigheter ............................ 7.3Konsekvenser för övriga väghållare och för Konsekvenser för enskilda och företag ............................ Konsekvenser för trafiksäkerheten ................................... 8.1Förslaget till lag om ändring i vägsäkerhetslagen (2010:1362) ..................................................................... 8.2Förslaget till lag om ändring i lagen (2006:418) om säkerhet i vägtunnlar........................................................ och rådets direktiv /96/EG och rådets direktiv (EU) 2019/1936 av ................................. Förteckning över remissinstanserna ................................ Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde 1.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i vägsäkerhetslagen (2010:1362). 2.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (2006:418) om säkerhet i vägtunnlar. Regeringen har följande förslag till lagtext. 2.1Förslag till lag om ändring i vägsäkerhetslagen (2010:1362) Härigenom föreskrivs1 i fråga om vägsäkerhetslagen (2010:1362) dels att 2, 3, 8–10 och 16 §§ och rubrikerna närmast före 8 och 9 §§ ska ha följande lydelse, dels att det ska införas en ny paragraf, 8 a §, och närmast före 8 a § en ny rubrik av följande lydelse. I denna lag betyder I denna lag betyder TEN-T-vägnätet: det vägnät som definieras i bilaga 1, avsnitt 2 till som definieras i artikel 2 i Europa- parlamentets och rådets förordning beslut nr 1692/96/EG av för utbyggnad av det trans- riktlinjer för utbyggnad av det europeiska transportnätet och som illustreras med hjälp av kartor eller beskrivs i bilaga 2 till beslutet, nr 661/2010/EU illustreras med hjälp av kartor eller beskrivs i bilaga I, avsnitt 1.4, till 1. i fråga om allmän väg, den som 1. i fråga om allmän väg, den som ansvarar för väghållningen, ansvarar för väghållningen, 2. i fråga om gata som inte är 2. i fråga om gata som inte är allmän väg, den som enligt plan- allmän väg, den som enligt plan- och bygglagen (2010:900) ansvarar och bygglagen (2010:900) ansvarar 3. i fråga om väg som är gemen- 3. i fråga om väg som är gemen- ningslagen (1973:1149), samfällig- ningslagen (1973:1149), samfällig- 4. i fråga om annan väg, vägens 4. i fråga om annan väg, vägens vägprojekt: ett projekt som – vägprojekt: ett omfattar nyanläggning av väg eller omfattar nyanläggning av väg eller 1Jfr och rådets direktiv (EU) 2019/1936 av om ändring av direktiv /96/EG om förvaltning av vägars säkerhet. 2 Senaste lydelse 2010:1363. Väghållaren ska genom regelbundna vägsäkerhetsinspektioner undersöka behovet av underhåll, reparationer eller andra åtgärder för att kunna upprätthålla säkerheten i sitt vägnät.Dessutom ska vägsäkerhetsinspektioner genomföras minst på de sträckor i vägnätet som gränsar till en tunnel som omfattas av lagen (2006:418) om säkerhet i vägtunnlar. Sådana inspektioner ska genomföras betydande förändring av befintlig betydande förändring av befintlig väg som påverkar trafikflödet, väg som påverkar trafikflödet, strategisk, jämförande analys av de strategisk, jämförande analys av de effekter ett vägprojekt har på effekter ett vägprojekt har på utformning av ett vägprojekt. utformningen av ett vägprojekt. Denna lag gäller vägar eller vägprojekt som ingår i TEN-T- vägnätet i . Lagen gäller dock inte vägtunnlar som omfattas av lagen (2006:418) om säkerhet i vägtunnlar. Denna lag gäller vägar eller vägprojekt som 1. ingår i TEN-T-vägnätet i , 2.ingår i det nationella stamvägnätet, eller 3.är eller avser en motorväg. Lagen gäller också vägar eller vägprojekt som färdigställs med ekonomiskt bidrag från Europeiska unionen, om vägen i fråga är belägen utanför tättbebyggt område och inte huvudsakligen betjänar fastigheter i direkt anslutning till den. En väg omfattas dock endast om den är avsedd och öppen för allmän trafik med motorfordon. Lagen gäller inte vägtunnlar som omfattas av lagen (2006:418) om säkerhet i vägtunnlar. Väghållaren ska genomföra regelbundna säkerhetsinspektioner av vägar, kartlägga vägarnas säkerhetsstandard och upprätta en plan för åtgärder som bör vidtas för att öka säkerheten på vägarna. Väghållaren ska på grundval av varje vägs tekniska egenskaper och inträffat på den göra en nätverks- ning av sitt vägnät. bedömningen ska risken för sådana olyckor och risken för allvarliga ska ligga till grund för en säker- hetsklassning, där alla sträckor i vägnätet klassificeras i kategorier hetsbedömning ska göras tillräck- ligt ofta för att säkerhetsnivån i Bedömningen ska dock göras minst Väghållaren ska systematiskt och fortlöpande vidta de åtgärder som behövs för att förebygga allvarliga personskador till följd av användningen av vägarna. Åtgärder för att avhjälpa den omedelbara risken för sådana skador ska vidtas först. Väghållaren ska följa upp resultatet av den nätverksövergripande vägsäkerhetsbedömningen genom att 1.identifiera de vägsträckor där säkerheten behöver förbättras, 2.upprätta en plan för åtgärder som bör prioriteras, och 3.systematiskt och fortlöpande vidta de åtgärder som behövs för att förebygga allvarliga personskador 10. avgifter för tillsyn och ärendehandläggning enligt denna lag och enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen. Skyldigheten i första stycket gäller i den utsträckning som det kan anses skäligt. Därvid ska nyttan av skyddsåtgärder jämförd med kostnaderna för sådana åtgärder, liksom frågan om risken för skador kan minskas genom andra åtgärder, särskilt beaktas. till följd av användningen av vägarna. Åtgärder som avhjälper den omedelbara risken för allvarliga personskador ska vidtas först. Skyldigheten att vidta åtgärder enligt första stycket 3 gäller i den utsträckning som kan anses skälig. Vid bedömningen av vad som kan anses skäligt ska det särskilt beaktas om nyttan av åtgärderna uppväger kostnaderna och om risken för skador kan minskas genom andra åtgärder. Väghållaren ska upprätta en Väghållaren ska upprätta en olycksrapport för varje dödsolycka olycksrapport för varje dödsolycka i trafiken som inträffat på en väg i trafiken som inträffat på en väg som anges i 3 § första stycket. Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om 1.upprättande av och innehållet i en trafiksäkerhetsanalys, 2.genomförande av trafiksäkerhetsgranskning och upprättande av granskningsrapporter, 3.utbildning av trafiksäkerhetsgranskare, 4.godkännande och behörighetsbevis avseende trafiksäkerhetsgranskare, 5.trafiksäkerhetsgranskarnas verksamhet och uppgifter, 6. förfarandet vid säkerhets- 6. förfarandet vid vägsäkerhets- 7. rapportering av dödsolyckor i 8. säkerhetskrav, 9. tillsyn, samt 10. rapportering av dödsolyckor i trafiken, 11. tillsyn, och 12. avgifter för tillsyn och ärendehandläggning enligt denna lag och enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Den första nätverksövergripande vägsäkerhetsbedömningen ska genomföras . 3.För vägprojekt som avser en väg utanför TEN-T-vägnätet tillämpas 4 och 5 §§ endast om vägprojektet har påbörjats efter ikraftträdandet. Tunnelhållaren ska se till att det genomförs regelbundna kontroller av en tunnel som är i drift. Kontroller ska genomföras minst och omfatta alla föreskrivna säkerhetskrav.I 8 § andra stycket vägsäkerhetslagen (2010:1362) finns bestämmelser om inspektioner som ska genomföras på vägsträckor som gränsar till en tunnel. 2.2Förslag till lag om ändring i lagen (2006:418) om säkerhet i vägtunnlar Härigenom föreskrivs att 11 § lagen (2006:418) om säkerhet i vägtunnlar ska ha följande lydelse. Tunnelhållaren skall se till att det genomförs regelbundna kontroller av en tunnel som är i drift. Kontroller skall genomföras minst och omfatta alla föreskrivna säkerhetskrav. Denna lag träder i kraft . Ärendet och dess beredning och rådets direktiv /96/EG av om förvaltning av vägars säkerhet (grunddirektivet) antogs . Grunddirektivet finns i bilaga 1. Dess huvudsakliga syfte är att höja säkerheten på vägarna i Europeiska unionen (EU). Grunddirektivet genomfördes i svensk rätt genom vägsäkerhetslagen (2010:1362) och vägsäkerhetsförordningen (2010:1367). Tillämpningsområdet för dessa författningar bestämdes i enlighet med grunddirektivet till de vägar och vägprojekt som ingår i TEN-T-vägnätet (det transeuropeiska transportnätet). och rådet har beslutat direktiv (EU) 2019/1936 av om ändring av direktiv /96/EG om förvaltning av vägars säkerhet (ändringsdirektivet). Ändringsdirektivet, som ska vara genomfört i nationell rätt , finns i bilaga 2. En promemoria med förslag på de författningsändringar som krävs för att genomföra ändringsdirektivet har tagits fram inom Infrastrukturdepartementet. Promemorians lagförslag finns i bilaga 3. Promemorian har remissbehandlats och en förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 4. Remissvaren finns tillgängliga i Infrastrukturdepartementet (I2021/00293). Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över lagförslagen som finns i bilaga 5. Lagrådets yttrande finns i bilaga 6. Lagrådet lämnade förslagen utan erinran. I förhållande till lagrådsremissen har vissa redaktionella ändringar gjorts. 4.1Allmän väg, gata och enskild väg Det svenska vägnätet består av allmänna vägar, gator och enskilda vägar. Av totalt väg utgör de allmänna vägarna , gator och de enskilda vägarna . Väghållningsansvaret för vägnätet har dock inte samma fördelning. En allmän väg är en väg som anläggs enligt väglagen (1971:948) eller som förändras till allmän enligt väglagen. Enligt 1 § andra stycket väglagen är även vägar som anlagts eller förändrats till allmän enligt äldre bestämmelser eller som av ålder setts som allmän att beteckna som allmän 2021/22:9 väg. En väg upphör att vara allmän när vägen dras in eller när den enligt (2010:900) upplåts till allmänt begagnande som gata. Enligt 4 § väglagen omfattar väghållning byggande av väg och drift av väg. Staten är väghållare för allmänna vägar enligt 5 § väglagen. I samma paragraf föreskrivs att regeringen, under vissa förutsättningar, får besluta att en kommun ska vara väghållare inom kommunen. Det är som handhar väghållningen för statens räkning, 6 § väglagen. är, då staten är väghållare, den till hörande regionala förvaltning som regeringen bestämmer. När en kommun är väghållare är väghållningsmyndigheten den kommunala nämnd som kommunfullmäktige utser. Gator utgörs av områden för fordons- och gångtrafik inom detaljplan där kommunen ska vara huvudman för allmänna platser. Väghållare för gator är den som enligt ansvarar för gatuhållningen, dvs. kommunen- I lagen anges också att kommunen ska ställa i ordning gator som kommunen är huvudman för så att de kan användas för avsett ändamål. Kommunen ska svara för underhållet av dessa gator. Övriga vägar är enskilda vägar. Bestämmelser om enskilda vägar finns i anläggningslagen (1973:1149), enligt vilken de utgör gemensamhetsanläggningar. En sådan anläggning är gemensam för flera fastigheter och tillgodoser ändamål av stadigvarande betydelse för dem. Väghållare för vägar som är gemensamhetsanläggningar är samfälligheten, dvs. ägarna till de fastigheter som ingår i samfälligheten. Enligt lagen (1973:1150) om förvaltning av samfälligheter kan en förening bildas varefter föreningen är väghållare. Vägensskötsel kan också regleras genom avtal intressenterna emellan eller av en ideellt bildad förening. Omkring 7 enskild väg har statsbidrag för driften av vägen, bland annat för att vägen ska hållas öppen för allmän trafik och för att underlätta för boende och näringsliv i glesbygden. Enskilda vägar utan statsbidrag – – utgörs till stor del av skogsbilvägar, privata mindre vägar och vägar som i övrigt har begränsad betydelse för allmän samfärdsel. Dock bör nämnas i sammanhanget att väg E20 över är en enskild väg. Staten – genom och den regionala förvaltning som hör till verket – är den primära väghållaren för de allmänna vägarna enligt väglagen. Lagen möjliggör också visst kommunalt väghållaransvar. Drygt 200 av landets 290 kommuner har ett sådant ansvar inom ett särskilt bestämt kommunalt väghållningsområde. Det statliga vägnätet kan delas in på olika sätt. Ett sätt är med Prop. 2021/22:9 användning av vägens benämning eller numrering. Vägnätet kan då delas •riksvägar, , och •länsvägar, 8 . Europavägarna har sin grund i den europeiska överenskommelsen om trafik på internationella huvudvägar, som undertecknades i . När det gäller riksvägar får enligt 6 kap. 9 § vägförordningen (2012:707) meddela föreskrifter om vilka vägar som ska vara riksvägar. Övriga vägar är länsvägar. Ett annat sätt att dela in det statliga vägnätet är med utgångspunkt i finansieringen och planeringen för investeringar och förbättringar. Vägnätet kan då delas in i •stamvägnätet (nationella vägar), , och •regionala vägar, 9 . har genom beslut lagt fast vilka statliga vägar som ska ingå i det nationella stamvägnätet (prop. 1992/93:176, bet. 1992/93:TU35, rskr. 1992/93:446). Beslutet innebär att närmare ett tjugotal i huvudsak Europavägar samt vissa riksvägar pekas ut som stamvägar. Sedan beslut har stamvägnätet i huvudsak bestått oförändrat. I propositionen Moderna transporter (prop. 2005/06:160 s. 61) konstateras att stamvägnätet knyter ihop de större befolkningskoncentrationerna i hela landet och omfattar sådana vägar som fyller en utpräglat mångsidig funktion för landets ekonomi och välfärd. En utökning med vägförbindelsen mellan norska gränsen och beslutades av 2008 (bet. 2008/09:TU2, rskr. 2008/09:145. Övriga vägar är regionala vägar. Utöver de nämnda sätten att dela in vägnätet har ett internt planeringsunderlag som pekar ut de vägar som är viktigast för nationell och regional tillgänglighet – det funktionellt prioriterade vägnätet. Detta utgör ungefär en tredjedel av det statliga vägnätet (3 ). Det finns motorväg i . Det rör sig i allt väsentligt om Europavägar eller riksvägar, dvs. vägar som hör till det statliga vägnätet. Omkring 3 mil motorväg är kommunala vägar (, , och ). Enligt 2 § förordningen (2001:651) om vägtrafikdefinitioner, är motorväg en väg eller en vägsträcka som enligt en lokal trafikföreskrift ska vara motorväg och som är utmärkt med vägmärke för motorväg. De närmare förutsättningarna för att genom en lokal trafikföreskrift förklara att en väg är motorväg regleras i 10 kap. 7 § trafikförordningen (1998:1276). Där anges att vägen ska vara fri från korsningar i samma plan med andra vägar och att fordon inte lämpligen kan föras in på eller ut från vägen annat än vid vägens ändpunkter eller vid särskilt anordnade på- och avfartsvägar. 2021/22:9 För att förklaras som motorväg ska vägen dessutom vara uppdelad i två körbanor, en för trafiken i vardera riktningen, och ha körbanorna skilda genom en skiljeremsa eller på något annat sätt. I förordning (EU) nr 1315/2013 fastställs riktlinjer för utbyggnad av ett transeuropeiskt transportnät (TEN-T). Infrastrukturen i det transeuropeiska transportnätet består av infrastruktur för järnvägstransporter, transporter på inre vattenvägar, vägtransporter, sjötransporter, lufttransporter och multimodala transporter, dvs. transporter med två eller flera transportsätt. Det övergripande nätet ska överensstämma med specifikationerna i kartorna och förteckningarna i bilaga I och del 2 i bilaga II till förordningen. TEN-T-vägnätet i är och omfattar väg E4, E6, E10, E12, E14, E18, E20, E22, E45 delen /och E65, del av väg 40 samt väg 73. I jämförelse med de tidigare besluten om TEN-T-vägnätet i (närmast det som det hänvisas till i vägsäkerhetslagen) har vägnätet utökats med väg E12, 73 och E20 delen . Med undantag för väg 73 (omkring 4 mil) ingår samtliga TEN-T-vägar i stamvägnätet. Genom lagen genomfördes grunddirektivet, se propositionen Vägsäkerhetslag (prop. 2009/10:230). Lagens tillämpningsområde överensstämmer med grunddirektivets minimikrav, dvs. Vägsäkerhetslagen ställer krav på avseende de allmänna vägarna i TEN-T-vägnätet samt Konsortiet för den enskilda vägen . I lagen ställs krav på väghållaren att vidta olika åtgärder för att åstadkomma säkrare vägar. En trafiksäkerhetsanalys ska genomföras på ett tidigt stadium av vägbyggnadsprocessen (4 §). Därefter ska en trafiksäkerhetsgranskare utföra en trafiksäkerhetsgranskning och redovisa konstaterade riskmoment i granskningsrapporter (5 §). Trafiksäkerhetsgranskaren ska ha genomgått viss utbildning och måste inneha behörighetsbevis för att få ta på sig uppdrag som granskare (6 §). Väghållarna ska genomföra regelbundna säkerhetsinspektioner, kartlägga vägarnas säkerhetsstandard och upprätta en plan för åtgärder som bör vidtas (8 §). Därefter ska åtgärderna vidtas (9 §). Väghållarna ska även upprätta olycksrapporter över dödsolyckor i trafiken (10 §). Väghållarna ska stå under tillsyn av en tillsynsmyndighet (11 §) som även bland annat prövar godkännande av trafiksäkerhetsgranskare (6 §) och är föreskrivande myndighet (16 §, jfr nedan). Transportstyrelsen är tillsynsmyndighet enligt vägsäkerhetslagen. I vägsäkerhetsförordningen finns vissa preciseringar i fråga om trafiksäkerhetsanslyser, trafiksäkerhetsgranskningar, trafiksäkerhetsgranskare och säkerhetskraven. I övrigt bemyndigas Transportstyrelsen att meddela föreskrifter inom samma områden som anges i 16 § vägsäkerhetslagen. Transportstyrelsen har meddelat föreskrifter och allmänna råd (TSFS 2010:183) om vägsäkerhet, senast ändrade genom TSFS 2016:50. I föreskrifterna finns mer detaljerade bestämmelser, närmast med utgångspunkt från bilagorna I–III till grunddirektivet. Transportstyrelsen har också meddelat föreskrifter och allmänna råd (TSFS 2011:99) om trafiksäkerhetsgranskare, senast ändrade genom TSFS 2016:119. I föreskrifterna finns bestämmelser om utbildning och godkännande av trafiksäkerhetsgranskare och om utfärdande av behörighetsbevis. Väglagen innehåller bestämmelser om allmänna vägar. Med allmänna vägar avses enligt 1 § i huvudsak vägar som anläggs enligt lagen eller enligt lagen genom särskilt beslut förändras till allmän. Utöver vad som redovisats i avsnitt 4.1 finns bestämmelser om byggande av väg i 10– 20 b §§. Enligt 26 § väglagen ska allmänna vägar hållas i ett för samfärdseln tillfredsställande skick genom underhåll, reparation och andra åtgärder. Ytterligare bestämmelser om drift av väg finns i 5 kap. vägförordningen (2012:707). I39–54 §§ väglagen finns särskilda ordnings- och säkerhetsföreskrifter. Dessa rör främst frågor om anslutning av enskild väg till allmän väg och om vilka åtgärder som får vidtas inom och i anslutning till vägområdet. 4.5.4 Lagen om säkerhet i vägtunnlar och rådets direktiv /54/EG av om minimikrav för säkerhet i tunnlar som ingår i det transeuropeiska vägnätet (tunneldirektivet) är genomfört i lagen (2006:418) om säkerhet i Lagen omfattar vägtunnlar som är längre än . gäller dock för en tunnel utanför TEN-T-vägnätet endast om tunneln Endast två tunnlar omfattas av lagen, i och i . pågår projektering av ytterligare tunnlar, Förbifart och Tvärförbindelse . I lagen ställs omfattande säkerhetskrav, bland annat avseende dränering, brandmotstånd, belysning och ventilation. Vidare ska det för varje tunnel finnas en tillsynsansvarig tunnelmyndighet och en utpekad tunnelhållare. Tunnelhållaren ska bland annat sammanställa en säkerhetsdokumentation för tunneln, upprätta planer för organisationen och driften av tunneln samt upprätta rapporter över olyckor och allvarliga olyckstillbud i tunneln. Tunnelhållaren ska också se till att det genomförs regelbundna kontroller 2021/22:9 – minst – av en tunnel som är i drift. Kontrollerna ska utföras av en eller flera kontrollenheter. Transportstyrelsen är tunnelmyndighet, tillika föreskrivande myndighet. Tunnelhållare är den som enligt väglagen respektive ansvarar för väg- eller gatuhållningen, eller – för annan väg – den som tunnelmyndigheten utser. Vid genomförandet av grunddirektivet valde , bland annat på grund av osäkerhet kring kostnaderna, att inte sträcka sig längre än dess minimikrav. Något hinder mot en utökning av tillämpningsområdet utöver TEN-T-vägnätet fanns emellertid inte. I propositionen Vägsäkerhetslag (prop. 2009/10:230) konstaterade regeringen att trafiksäkerhetsambitionen är långtgående och omfattande (s. 23). Det angavs också att regeringen avsåg att noga följa och låta utvärdera resultatet av lagens tillämpning på föreslagen nivå, i vilket ingick att bilda sig en tydligare uppfattning om vilka kostnader en utvidgning skulle innebära för de som har att bära dem. Det förutskickades att regeringen skulle återkomma i frågan. Med anledning av ändringsdirektivet uppkommer alltså återigen frågan om ytterligare utvidgning av tillämpningsområdet behövs. Regeringens förslag: Vägsäkerhetslagen ska gälla vägar eller vägprojekt som –ingår i TEN-T-vägnätet i , –ingår i det nationella stamvägnätet, eller –är eller avser en motorväg. Lagen ska också gälla vägar eller vägprojekt som färdigställs med ekonomiskt bidrag från Europeiska unionen, om de är belägna utanför tättbebyggt område och inte huvudsakligen betjänar fastigheter i direkt anslutning till dem. Sådana vägar ska dock endast omfattas om de är avsedda och öppna för allmän trafik med motorfordon. Lagen ska inte gälla vägtunnlar som omfattas av lagen om säkerhet i vägtunnlar. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Endast två remissinstanser yttrar sig i denna del.