prop · H90365 · 2021-11-30 00:00:00 — Utan en tidsgräns av det aktuella slaget skulle oönskade effekter kunna uppstå, t.ex. att flera kortare förlängningsperioder och avbetalningsplaner skulle kunna beviljas efter varandra. Sådana konsekvenser ligger inte i linje med intentionerna med förslaget om att införa en möjlighet till avbetalningsplan under en ytterligare förlängd anståndstid. Det kan här tilläggas, bl.a. mot bakgrund av vad Företagarna och Srf konsulterna anför, att den aktuella tidsgränsen bedöms vara klar och tydlig för både skattskyldiga och . Det ska också nämnas att inget hindrar att en skattskyldig lämnar in sin ansökan i slutet av den nuvarande maximala anståndstiden och före den föreslagna tidsgränsen, varvid eventuella fel och misstag kan rättas till. Eftersom det är frivilligt att begära ytterligare anståndstid är det inte lämpligt att införa en sanktionsavgift av det slag som Srf konsulterna föreslår. Av 3 § andra stycket lagen om anstånd med inbetalning av skatt i vissa fall följer bl.a. att får återkalla ett anstånd helt eller delvis om den skattskyldige har näringsförbud eller är försatt i konkurs, om beslutet om anstånd är felaktigt och felaktigheten beror på att den skattskyldige har lämnat oriktiga eller vilseledande uppgifter eller om det finns synnerliga skäl. Med synnerliga skäl avses t.ex. fall där det kan konstateras att det företag som beviljats anstånd har använts som ett verktyg för att begå ekonomisk brottslighet och där beslut om näringsförbud ännu inte har fattats, dvs. rena undantagssituationer (prop. 2019/20:166 s. 38). Dessa grunder för återkallelse ska vara tillämpliga även under en sådan ytterligare förlängningsperiod som föreslås. I detta sammanhang bör det också nämnas att om ett anstånd har återkallats, ska anståndsbeloppet betalas senast den förfallodag enligt 62 kap. 9 § första stycket SFL som infaller närmast efter det att har gått från den dag då beslutet om återkallelse fattades. Detsamma gäller om ett anstånd har återkallats på den skattskyldiges egen begäran enligt 3 § första stycket lagen om anstånd med inbetalning av skatt i vissa fall. Utöver de angivna grunderna för återkallelse bedöms det vara rimligt att ska kunna återkalla ett anstånd om ett underskott på skattekontot har lämnats för indrivning. Som nämnts anges det i 2 § lagen om anstånd med inbetalning av skatt i vissa fall att anstånd ska beviljas om inte särskilda skäl talar emot det. Detsamma gäller förlängning av anståndstiden enligt 1 § tredje stycket eller 1 a § tredje stycket. Med särskilda skäl för avslag avses alltså bl.a. fall där den skattskyldige har mer än försumbara skulder som är överlämnade för indrivning. Det föreslås att ska kunna återkalla ett anstånd om ett underskott på skattekontot har lämnats till för indrivning efter att en sådan ytterligare förlängd anståndstid som föreslås har beslutats. Ett underskott på skattekontot kan t.ex. uppstå om en delpost av anståndsbeloppet inte har betalats i rätt tid enligt en avbetalningsplan. Med anledning av vad NSD m.fl. och Visita framför bör det här understrykas att den föreslagna grunden för återkallelse alltså anknyter till den nu nämnda grunden för avslag. Det bör också lyftas fram att det av 70 kap. 1 § första stycket SFL bl.a. följer att om ett skatte- eller avgiftsbelopp inte har betalats i rätt tid, ska fordran lämnas till för indrivning om det obetalda beloppet uppgår till för en betalningsskyldig som ska lämna skattedeklaration eller är godkänd för F-skatt, och om den betalningsskyldige har uppmanats att betala beloppet. Av 5 § första stycket lagen om anstånd med inbetalning av skatt i vissa fall framgår bl.a. att anståndsavgift tas ut på beviljat anståndsbelopp per kalendermånad fr.o.m. månaden efter att anstånd beviljats t.o.m. den månad då anståndsbeloppet ska betalas enligt 1 § tredje stycket respektive 1 a § tredje stycket samma lag. Det bör här lyftas fram att om ytterligare förlängd anståndstid och avbetalningsplan beviljas kommer nya förfallodagar att ersätta den förfallodag som annars skulle ha gällt enligt 1 § tredje stycket eller 1 a § tredje stycket. Det föreslås att samma princip för beräkningen av anståndsavgiften ska gälla även under en ytterligare förlängningsperiod och avbetalningsplan, dvs. att den anståndsavgift som är hänförlig till en viss delpost av anståndsbeloppet ska tas ut t.o.m. den kalendermånad då denna delpost ska betalas enligt avbetalningsplanen. Med anledning av en redaktionell synpunkt som Förvaltningsrätten i för fram görs en mindre justering av förslaget till lagtext i 5 § första stycket lagen om anstånd med inbetalning av skatt i vissa fall, i syfte att göra bestämmelsen tydligare. Av 5 § andra stycket samma lag framgår vidare bl.a. att anståndsavgiften ska betalas senast den förfallodag som avses i 1 § tredje stycket respektive 1 a § tredje stycket samma lag. Även i denna del föreslås samma princip gälla under en ytterligare förlängningsperiod och avbetalningsplan, vilket innebär att den anståndsavgift som är hänförlig till en viss delpost av anståndsbeloppet ska betalas senast den förfallodag då denna delpost senast ska betalas enligt avbetalningsplanen. Frågan om det skatterättsliga företrädaransvaret, som Visita tar upp, faller utanför ramen för detta lagstiftningsärende. Här kan dock upplysningsvis nämnas att i det rättsliga ställningstagandet Tillfälliga anstånd och företrädaransvar (, dnr 8-723825) har uttalat sig om tillämpningen av företrädaransvaret när det gäller tillfälliga anstånd. Det anges där bl.a. att inte kommer att ansöka om företrädaransvar för skatter och avgifter som omfattas av anstånd enligt lagen om anstånd med inbetalning av skatt i vissa fall. Om någon uppenbart har utnyttjat möjligheterna till att beviljas ett tillfälligt anstånd helt i strid med syftet med anståndsbestämmelserna, kan det dock enligt bli aktuellt att i enstaka och mycket speciella fall ansöka om ett företrädaransvar gentemot en företrädare som har agerat uppsåtligt. Det bör avslutningsvis nämnas att övriga bestämmelser i lagen om anstånd med inbetalning av skatt i vissa fall kommer att vara tillämpliga på de beslut som fattas enligt de nu aktuella förslagen (se avsnitt 4). bär bl.a. att den som har beviljats anstånd ska betala den kostnadsränta som Prop. 2021/22:65 enligt skatteförfarandelagen gäller vid anstånd (4 §) och att beslut får överklagas till förvaltningsrätten (9 §). Det föreslås dock att beslut som avser avbetalningsplan inte får överklagas. Detta hänger samman med att beslut om den närmare utformningen av en avbetalningsplan, t.ex. gällande antalet förfallodagar och storleken på raterna, är en åtgärd som vidtar i sin roll som borgenär för statens fordringar. Vad Företagarna anför i denna del leder inte till någon annan bedömning. Det kan dock nämnas att beslut som avser förlängning av anståndstiden kommer att kunna överklagas, på samma sätt som . Ett förtydligande om att beslut som avser avbetalningsplan inte får överklagas tas in i bestämmelserna om överklagande i 9 §. Förslaget medför ändringar i 2, 3, 5 och 9 §§ lagen om anstånd med inbetalning av skatt i vissa fall och att en ny paragraf, 1 c §, införs i samma lag. Regeringens förslag: Lagen ska träda i kraft . Regeringens bedömning: Det behövs inga övergångsbestämmelser. Promemorians förslag och bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: , , , , och tillstyrker förslaget. Ett flertal remissinstanser, däribland , , , NSD m.fl. och Visita har inga invändningar mot förslaget. Skälen för regeringens förslag och bedömning: Ett stort antal anstånd väntas upphöra , med början i . Ett tidigt ikraftträdande av de nu föreslagna ändringarna är viktigt bl.a. för att företag ska ges möjlighet att ansöka om ytterligare förlängning av anståndstiden och avbetalningsplan, samt för att ska ges tillräcklig tid att hantera ansökningarna. Det föreslås därför att lagen ska träda i kraft . Ändringarna är inte av sådant slag att några övergångsbestämmelser behövs. I detta avsnitt redogörs för förslagets effekter i den omfattning som bedöms lämpligt i det aktuella lagstiftningsärendet och med beaktande av förordningen (2007:1244) om konsekvensutredning vid regelgivning. När det gäller Företagarnas synpunkt om bl.a. beräkning av uppbörds- förluster (se avsnitt 5) kan följande förtydliganden göras. bördsförluster kompenseras av den kostnadsränta och den anståndsavgift som betalas av anståndstagarna, dock antas att kompensationen inte är Beräkningen av uppbördsförlusterna bygger på antagandet att ju längre anståndstiden är, desto större är risken för kreditförluster. bördsförlusterna står således, i likhet med den totala kostnadsräntan och anståndsavgiften, i proportion till längden på anstånden. Det innebär att ju längre anståndstiden är, desto större blir den samlade uppbördsförlusten som inte täcks av kostnadsränta och anståndsavgift. När det gäller den varaktiga effekten så avser den ett mycket långt tidsperspektiv. åtgärden är temporär och effekten beräknas som räntan åtgär- den varar, blir effekten så liten att den avrundas till noll när den uttrycks i miljarder kronor med två decimaler. Befintliga regler samt förslag Möjligheten att bevilja anstånd enligt lagen om anstånd med inbetalning av skatt i vissa fall återinfördes . av regelverket har därefter genomförts. I detta sammanhang bör det näm- nas att trädde nya bestämmelser i kraft som bl.a. inne- bär att anståndstiden för tillfälliga anstånd kan förlängas med som längst I denna proposition föreslås det bl.a. att efter ansökan får förlänga anståndstiden med ytterligare som längst 15 månader. förlängning förutsätter dock bl.a. att beviljar en avbetalningsplan, enligt vilken anståndsbeloppet ska vara avbetalt senast den förfallodag som infaller närmast efter det att denna ytterligare för- längda anståndstid upphör. Det föreslås även att den anståndsavgift som är hänförlig till en viss delpost av anståndsbeloppet ska tas ut till t.o.m. den kalendermånad då denna delpost ska betalas enligt en avbetal- Den anståndsavgift som är hänförlig till en viss delpost av anståndsbeloppet ska vidare betalas senast den förfallodag då denna del- post senast ska betalas enligt avbetalningsplanen. också att får återkalla ett anstånd helt eller delvis om ett underskott på skattekontot har lämnats till för indrivning efter att en ytterligare förlängd anståndstid har beslutats. Syfte och alternativa lösningar Möjligheten att få anstånd med inbetalning av skatter och avgifter infördes för att dämpa tillfälliga likviditetsproblem i företag som i grunden är sunda Anstånd med inbetalning av skatter och avgifter bedöms vara ett effektivt sätt att lindra de ekonomiska konsekvenserna av pande- Prop. 2021/22:65 min och de åtgärder som satts in för att minska smittspridningen. I denna proposition föreslås det alltså bl.a. att efter ansökan får förlänga anståndstiden med ytterligare som längst 15 månader. En sådan förlängning förutsätter dock bl.a. att beviljar en avbetalningsplan. Syftet med förlängningen av anståndstiden är att underlätta för företag vars ekonomiska situation ännu inte är sådan att de beviljade skattekrediterna kan betalas. Tiden för förlängningen bedöms vara väl avvägd utifrån företagens behov av likviditetsstöd under återhämtningen efter pandemin och den ytterligare kreditrisk som den utökade kredittiden medför för staten. Någon alternativ lösning som uppfyller företagens behov inom samma offentligfinansiella ramar bedöms inte finnas. Skulle förslaget inte komma till stånd kan belastningen på företagens likviditet bli så stor att annars sunda och livskraftiga företag inte får möjligheten att återgå till normal verksamhet. Förslaget bedöms inte medföra att det uppstår särskilda behov av informationsinsatser, förutom information om möjligheten att förlänga anståndstiden ytterligare och att beviljas en avbetalningsplan (se avsnitt 7.5). Särskild hänsyn behöver heller inte tas när det gäller tidpunkten för ikraftträdandet, utöver vad som har förts fram i avsnitt 6. Förslaget påverkar de offentliga finanserna genom tre komponenter: kapitalkostnad, kreditrisk och intäkter. Statens kapitalkostnad uppstår genom att den förskjutning av skattebetalningen, som följer av anstånden, måste täckas genom ökad upplåning. Statens kreditrisk uppstår genom en ökad risk för uppbördsförluster. finns en motverkande effekt genom att anstånden kan förhindra att uppbördsförluster uppkommer i vissa företag. får staten en kompensation för den ökade kreditrisken genom den kostnadsränta och anståndsavgift som företagen får betala för anstånden. När det gäller kreditrisken är den samlade nettoeffekten av en möjlighet till ytterligare förlängning av anståndstiden svår att uppskatta. Med anstånd förlängs tiden mellan den skattepliktiga händelsen och betalningen av skatten, vilket typiskt sett ökar risken för uppbördsförluster. medför anstånden att företag som har tillfälliga likviditetsproblem, men som i grunden är livskraftiga, får hjälp att överbrygga denna svårighet, vilket minskar risken för uppbördsförluster. Sammantaget innebär alltså möjligheten till anstånd med inbetalning av skatter och avgifter att risken för uppbördsförluster ökar för vissa företag, som risken minskar för andra företag. Nettoeffekten på uppbördsförlusterna av utökad kredittid är generellt sett negativ, men storleken är svår att bedöma och skiljer sig sannolikt åt beroende på hur situationen ser ut. Det är dock troligt att i den situation som råder, där ekonomin är på väg att återhämta sig efter en kraftig nedgång, så finns ett förhållandevis stort antal företag som får förbättrade möjligheter att övervinna de tillfälliga svårigheterna med hjälp av den likviditetslättnad som en ytterligare förlängning av anståndstiden medför. Bedömningen är därför att nuvarande situation 2021/22:65 innebär att den negativa nettoeffekten på uppbördsförlusterna av en ytterligare förlängning av anståndstiden är mindre än den hade varit under normala omständigheter. Nedan visas beräkningarna av den offentligfinansiella effekten av förslaget om förlängning av anståndstiden och om avbetalningsplan. 7.3.1uppskattas storleken på de anstånd som kommer att förlängas. I avsnitt 7.3.2 beräknas effekterna i form av kapitalkostnad, kostnadsränta och anståndsavgift. I avsnitt 7.3.3 beräknas effekterna på statens uppbördsförluster. Som underlag för beräkningen av de offentligfinansiella effekterna används statistik över beviljade och återbetalda anstånd, när förslaget togs fram för avisering i budgetpropositionen. Enligt hade anstånd beviljats med totalt ca . hade ca återbetalats. Det betyder att det utestående anståndsbeloppet uppgick till ca , vilket motsvarar av det sammanlagda beviljade anståndsbeloppet (30,1/54,2 = 0,56). Utifrån statistik uppskattas den genomsnittliga anståndstiden på utestående anstånd . Det betyder att av anståndsbeloppet hade återbetalats och att återbetalningstakten kan uppskattas till (44 x 12/11 = 0,48). Med antagandet att återbetalningstakten är kan det utestående anståndsbeloppet uppskattas till ca (54,9 x 0,5 x 0,5 = 13,5). Det saknas skäl att anta annat än att den uppvisade återbetalningstakten kommer att vara oförändrad även , och att de som ännu inte återbetalat sina anståndsbelopp när den nuvarande maximala anståndstiden upphört, kommer att begära avbetalning av det återstående beloppet. Med denna utgångspunkt förväntas ett anståndsbelopp om ca omfattas av en avbetalningsplan. Kapitalkostnad, kostnadsränta och anståndsavgift Statens kapitalkostnad beräknas utifrån anståndsbeloppet sett som ett genomsnitt för den aktuella perioden. På samma sätt beräknas de offent- ligfinansiella intäkterna utifrån den kostnadsränta och anståndsavgift som anståndstagarna får betala. Statens kostnader och intäkter kommer att infalla då de förväntade avbetalningsplanerna kommer att löpa. avbetalningsplaner kommer att löpa till juni De företag som beviljades anstånd , dvs. samband med att möjligheterna till tillfälliga anstånd återinfördes, kom- mer att ha utnyttjat sin nuvarande maximala anståndstid Om dessa företag beviljas en 15 månader lång avbetalningsplan kommer anståndsbeloppet att behöva vara avbetalt senast De företag som beviljades anstånd i samband med att anstånds- utrymmet utvidgades kommer att ha utnyttjat sin nuvarande maximala anståndstid . Med en 15 månader lång avbetalningsplan kommer anståndsbeloppet att behöva vara avbetalt senast . För sådana företag som beviljades anstånd i samband med att reglerna utvidgades kommer anståndsbeloppet i huvudfallet att behöva vara avbetalt senast . För dessa företag kan den nuvarande maximala anståndstiden inte sträcka sig längre än till och med , på grund av den tidsgräns som anges i 1 § tredje stycket lagen om anstånd med inbetalning av skatt i vissa fall. Av genomgången ovan framgår att en avbetalningsplan för ett anstånd som beviljades , i samband med att reglerna om tillfälliga anstånd återinfördes, som längst kan komma löpa till mitten av 2023. Anstånd som beviljades i samband med att reglerna utvidgades kan som längst komma att löpa respektive mitten av . För att beräkna hur kapitalkostnaden, kostnadsräntan och anståndsavgiften, på anstånd för vilka avbetalningsplan beviljas, fördelar sig mellan åren måste uppskattningar göras dels av hur det totala beräknade anståndsbeloppet fördelar sig mellan olika beviljandetidpunkter, dels hur avbetalningarna kommer att fördela sig över tiden. Utifrån statistik kan en uppskattning av fördelningen mellan olika beviljandetidpunkter göras. Utifrån statistiken uppskattas att av det totala anståndsbeloppet avser anstånd som omfattas av de regler som infördes . När det gäller resterande av anståndsbeloppet uppskattas avse anstånd som omfattas av de regler som infördes , och uppskattas avse anstånd enligt de regler som infördes . När det gäller fördelningen av avbetalningarna över den tid planen löper antas att av anståndsbeloppet betalas under som avbetalningsplanen beviljas och resterande belopp betalas året därefter. Vidare antas att avbetalningarna fördelar sig på samma sätt som den historiska avbetalningstakten. Antagandena ovan innebär att underlagen för kapitalkostnad, kostnadsränta och anståndsavgift för beräknas genom en fördelning av den delen av anstånden som förväntas omfattas av avbetalningsplan, , på dels beviljandetidpunkt, dels förväntad avbetalningstakt. Av det anståndsbelopp som omfattas av avbetalningsplan förväntas avse anstånd som beviljades i samband med reglernas införande (13,5 x 0,75 = 10,1). Resterande 3,4 miljarder avser anstånd som beviljats i samband med att reglerna utvidgades (13,5 x 0,25 = 3,4). För att få fram ett underlag för kapitalkostnad, kostnadsränta och anståndsavgift omräknas de anståndsbelopp som omfattas av avbetalningsplan till genomsnittliga anståndsbelopp som avbetalningsplanen beräknas löpa på. Om avbetalningsplanen för anstånden fördelar sig med hälften vardera på införandeåret och efterföljande år består underlaget enbart av anstånd som beviljades när reglerna återinfördes. består av återstående anstånd som beviljades när reglerna återinfördes och en del av de anstånd som beviljades i samband med utvidgningarna . består underlaget av resterande anstånd som beviljades vid reglernas utvidgande. Av detta följer att avbetalningsplanen uppgår till och att den kan beräknas 2021/22:65 till ((10,1 – (10,1 x 0,5 x 7,5/12 = 6,9)). Det genomsnittliga anståndsbeloppet kan därmed beräknas till ((10,1 + 6,9) / 2) = 8,5), vilket utgör underlaget för kapitalkostnader, kostnadsränta och anståndsavgift. Avbetalningsplanen för resterande anstånd förväntas uppgå till och till ((3,4 – (3,4 x 0,5 x 7,5/12) = 2,3)). Det genomsnittliga anståndsbeloppet beräknas för dessa till ((3,4 + 2,3) / 2 = 2,9). Underlaget består dels av detta genomsnittsbelopp och det förväntade genomsnittliga återstående beloppet för de anstånd som beviljade enligt de ursprungliga reglerna, som uppskattas till ((6,9 + (6,9 –(6,9 x 0,5 x 7,5/12)) / 2 = 5,8). Det samlade underlaget uppgår därmed till (2,9 + 5,8 = 8,7). Underlaget uppgår till det beräknade genomsnittliga anståndsbeloppet för återstående anstånd som beräknas till ((2,3 + (2,3 – (2,3 x 0,5 x 7,5/12)) / 2 = 1,9). Statens upplåningskostnad motsvarar den femåriga statsobligationsräntan som prognostiseras till . Statens räntekostnad kan därmed beräknas till -0,(8,5 x 0,0018 x 7,5/12 = 0,01), till -0,((8,7 x 0,0018 x 7,5/12) = 0,01) och till -0,00 (1,9 x 0,0018 x 7,5/12 = 0,00). Anståndstagarna får betala en kostnadsränta och en anståndsavgift för den tid som avbetalningsplanen löper. Kostnadsräntan uppgår till och anståndsavgiften uppgår till per påbörjad anståndsmånad. Den samlade kostnadsräntan och anståndsavgiften beräknas till (8,5 x ((0,0125 x 7,5/12) + (7,5 x 0,001)) = 0,13). beräknas den samlade kostnadsräntan och anståndsavgiften till (8,7 x ((0,0125 x 7,5/12) + (7,5 x 0,001)) = 0,13). beräknas den samlade kostnadsräntan och anståndsavgiften till (1,2 x ((0,0125 x 7,5/12) + (7,5 x 0,001)) = 0,02). Beräkningen av uppbördsförluster följer de principer som låg till grund för den beräkning som gjordes då reglerna för tillfälliga anstånd återinfördes (se prop. 2019/20:132). Utgångspunkten var vid återinförandet att staten till fullo kompenseras för de ökade uppbördsförlusterna genom den kostnadsränta och anståndsavgift som staten tar ut. Den samlade kostnadsräntan och anståndsavgiften antas med andra ord spegla den ökade kreditrisken. Den föreslagna kostnadsräntan och anståndsavgiften var vid införandet respektive per påbörjad anståndsmånad. När möjligheter till förlängning av anståndstiden föreslogs i prop. 2020/21:77 bedömdes att den negativa effekten på uppbördsförlusterna var lägre vid förlängning av redan befintliga anstånd än vid införande av möjligheterna till anstånd. Anledningen till detta är att de företag som är aktuella för förlängning av anståndstiden är de som har kunnat hantera de ekonomiska utmaningarna under pandemin på ett förhållandevis bra sätt, vilket kan antas indikera en relativt hög kreditvärdighet. I brist på annat underlag antogs därför i prop. 2020/21:77 att nettoeffekten på uppbördsförlusterna av en förlängning av redan beviljade Prop. 2021/22:65 anstånd motsvarar den kostnadsränta och anståndsavgift som där föreslogs, respektive per påbörjad anståndsmånad. Det har efter att propositionen togs fram inte tillkommit någon ny information som motiverar någon annan bedömning i detta avseende. När det gäller uppbördsförlusterna för de företag som väljer att förlänga anståndstiden ytterligare genom att komma överens med om en avbetalningsplan, när den nuvarande maximala anståndstiden löpt ut, bedöms den negativa effekten på uppbördsförlusterna därför vara densamma som vid tidigare förlängning av anståndstiden. Med dessa utgångspunkter beräknas uppbördsförlusterna till följd av förslaget om avbetalningsplan medföra en offentligfinansiell effekt om -0,2022 (8,5 x ((0,0125 x 7,5/12) + (7,5 x 0,002)) = 0,19), -0,2023 ((8,7 x ((0,0125 x 7,5/12) + (7,5 x 0,002)) = 0,20) och -0,2024 (1,2 x ((0,0125 x 7,5/12) + (7,5 x 0,002)) = 0,03). I tabellen nedan visas en sammanställning av effekterna av justeringar av tidigare beräkningar och de offentligfinansiella effekterna av respektive förslag. -0,01 -0,01 -0,01 -0,00 -0,00 -0,19 -0,19 -0,20 -0,03 -0,00 -0,07 -0,07 -0,08 -0,01 -0,00 Källa: anståndsstatistik och egna beräkningar Anstånden avser skatter som är fastställda, men inte betalda. skatterna, och därmed det finansiella sparandet, påverkas inte av den för- Däremot påverkas statens lånebehov och därmed 2021/22:65 Förslaget om att införa en möjlighet till ytterligare förlängning av anståndstiden medför att betalningar om totalt ca kommer att förskjutas i tiden. Enligt uppskattningen i avsnitt 7.3.2 avser av det förskjutna anståndsbeloppet anstånd som beviljats enligt de regler som infördes , medan resterande avser anstånd som beviljats enligt de utökade regler som infördes .