prop · H90361 · 2021-11-23 00:00:00 — Paragrafen innehåller bestämmelser om beskattning i vissa fall av varor som flyttas under förfarandet för beskattade varor eller som har avsänts av en distansförsäljare. Av första stycket följer att bestämmelsen blir tillämplig endast i de fall varorna flyttas under förfarandet för beskattade varor eller har avsänts av en distansförsäljare som har registrerats i destinationsmedlemsstaten. Bestämmelsen omfattar således endast flyttningar som har startat på ett korrekt sätt. För att en flyttning under förfarandet för beskattade varor ska anses ha startat ska varorna omfattas av ett validerat elektroniskt förenklat administrativt dokument. Om är destinationsmedlemsstat ska varorna ha avsänts av en tillfälligt registrerad distansförsäljare enligt 6 kap. 2 § eller en registrerad distansförsäljare enligt 6 kap. 3 §. Om flyttningen av varor som omfattas av kraven på att använda förfarandet för beskattade varor inte har startat korrekt omfattas flyttningen i stället av bestämmelserna i 28 §. Om flyttning vid distansförsäljning inte startat korrekt omfattas den i stället av bestämmelserna om beskattning av mottagaren i 9 §. I andra stycket görs vissa redaktionella och språkliga ändringar vilka förtydligar att skattskyldig ska vara någon av de som nämns i de två punkterna. Någon skillnad i sak är inte avsedd vad avser vilka personer som omfattas av bestämmelsen. Första punkten omfattar den som har ställt säkerhet för skatten under flyttningen. Detta är normalt avsändaren av varorna men i vissa länder kan det även tillåtas att andra personer ställer säkerhet, i stället för eller tillsammans med, avsändaren. Den som har ställt säkerhet för skatten ingår alltid i kretsen av utpekade potentiellt skattskyldiga oavsett om denne medverkat i den otillåtna avvikelsen eller inte. Av andra punkten följer att skattskyldig ska vara någon annan person, om denne har medverkat i oegentligheten. Även den eller de som omfattas av andra punkten ingår därmed i kretsen av skattskyldiga tillsammans med den som har ställt säkerhet för skatten. I tredje stycket införs en ny bestämmelse om att ett beslut om skatt ska avse endast en skattskyldig. Om det finns anledning att vända sig mot mer än en av de som omfattas av kretsen av skattskyldiga får detta ske genom ett beslut om ansvar enligt 30 §. För att förbättra förutsebarheten för de skattskyldiga och för myndigheterna anges vidare att om det inte finns skäl för annat ska beslutet om skatt avse den eller en av dem som ställt säkerhet för skatten. För varor som flyttas till ska säkerhet i dessa fall ha ställts i vilket innebär att säkerheten ska ha ställts av distansförsäljaren respektive den certifierade mottagaren. Om det rör varor som endast passerar via , och där säkerhet därmed ställts enligt något annat EU-lands lagstiftning, skulle det dock kunna förekomma att någon annan än dessa aktörer har ställt säkerhet för skatten, se kommentaren till 25 §. Som huvudregel bör kunna stanna vid att konstatera att det finns en person som har ställt säkerhet för skatten. I vissa fall kan det dock framgå att det finnas skäl att i stället vända sig mot någon annan än den som ställt säkerhet för skatten. Om sådana skäl föreligger får bedömas utifrån omständigheterna i det enskilda fallet. Ett exempel på en sådan situation kan vara att har kännedom om att en viss person har medverkat till oegentligheten, t.ex. stulit varorna under transporten. Övervägandena finns i avsnitt 12.2. Flyttningar som inte omfattas av elektroniskt förenklat administrativt dokument Paragrafen har inte någon motsvarighet i LTS. Paragrafen genomför artikel 46 i nya punktskattedirektivet. I paragrafen finns bestämmelser om beskattning när varor som enligt 7 kap. 2 § ska flyttas under förfarandet för beskattade varor inte hanteras korrekt. En oegentlighet anses enligt första stycket föreligga om varor flyttas till eller via utan att uppfylla kraven på att omfattas av ett elektroniskt förenklat administrativt dokument. Om flyttningen påbörjas med stöd av ett ersättningsdokument enligt 8 kap. 10 § får detta också ses som att kraven är uppfyllda om kraven i den paragrafen är uppfyllda och så länge den certifierade avsändaren när EMCS åter är tillgängligt lämnar ett elektroniskt förenklat administrativt dokument (jfr 8 kap. 12 §). 2021/22:61 Av andra stycket följer att varorna ska beskattas i om de förts in i . I de fall som omfattas av denna paragraf är en flyttning oegentlig redan när den påbörjas och det räcker därmed att konstatera att varorna har kommit in i landet. I tredje stycket anges vem som ska vara skattskyldig för skatten. Första punkten omfattar den som för in eller tar emot varorna. Med detta avses detsamma som enligt nuvarande bestämmelser om skattskyldighet i 9 § första stycket 5 LTS, dvs. den som faktiskt för in varorna till eller tar emot varorna i . En närmare beskrivning av vad som avses med detta finns i prop. 2009/10:40 s. 139–140. Den som för in eller tar emot varorna är den som normalt bör komma i fråga för beslut om skatt. Av andra punkten följer att kretsen av skattskyldiga även omfattar övriga personer som medverkat i oegentligheten. Ett exempel på en person som kan anses medverka till oegentligheten är avsändaren som aktivt ska anmäla flyttningen i EMCS, och genom sin underlåtelse att göra detta orsakar att flyttningen sker utan ett elektroniskt förenklat administrativt dokument. Ett annat exempel är den som transporterar varorna utan att försäkra sig om att det finns en förenklad administrativ referenskod för flyttningen. Om det är oklart vem som ska anses föra in eller ta emot varorna eller om det annars finns skäl för det kan således vända sig mot någon annan inom kretsen av de personer som kan anses medverkat i oegentligheten. Enligt fjärde stycket ska ett beslut om skatt avseende en viss flyttning endast avse en skattskyldig. Om det finns anledning att vända sig mot mer än en av de som omfattas av kretsen av skattskyldiga får detta ske genom ett beslut om ansvar enligt 30 §. I bestämmelsen anges även att om det inte finns skäl för annat ska beslutet om skatt avse den som för in eller tar emot varorna. Att varor flyttas utan att följa kraven enligt förfarandet för beskattade varor uppmärksammas ofta av i samband med en kontroll enligt LPK. I 2 kap. 13 a § LPK (i lydelsen enligt lagförslag 2.13) finns bestämmelser om att i vissa fall får besluta om skatten. Övervägandena finns i avsnitt 8.5 och 12.2. Paragrafen har inte någon motsvarighet i LTS. Paragrafen genomför artikel 9.6 och 46.4 i nya punktskattedirektivet. Paragrafen innehåller bestämmelser om undantag från skatt vid förluster. Genom hänvisningen till 2 kap. 14 § 1 blir undantaget för förluster till följd av att varor blivit fullständigt förstörda eller oåterkalleligen gått förlorade och därigenom blivit oanvändbara som punktskattepliktiga varor på grund av oförutsedda händelser eller force majeure uttryckligen tillämpligt även vid beskattning enligt bestämmelserna om oegentlighetsbeskattning. Någon möjlighet att i dessa fall få undantag genom att varorna förstörs under tillsyn av enligt 2 kap. 14 § 2 finns dock inte. Genom hänvisningen till 2 kap. 14 § 1 blir undantaget tillämpligt vid oegentlighetsbeskattning av varor som flyttas under uppskovsförfarandet (25 och 26 §§), genom distansförsäljning eller under förfarandet för beskattade varor (27 §) samt vid oegentlighetsbeskattning enligt 28 §. Kraven i 2 kap. 15 § att visa förlusten på ett tillfredsställande Prop. 2021/22:61 sätt för gäller även vid beskattning enligt bestämmelserna om oegentlighetsbeskattning. Genom hänvisningen till 2 kap. 17 och 18 §§ blir även bestämmelserna om undantag vid partiella förluster till följd av varornas beskaffenhet tillämpliga. Vad dessa bestämmelser innebär behandlas närmare i kommentaren till respektive bestämmelse. Övervägandena finns i avsnitt 10.1. Särskilt ansvar för betalning Paragrafen har inte någon motsvarighet i LTS. Bestämmelsen genomför bl.a. artikel 7.2 och 46.3 i nya punktskattedirektivet. Paragrafen innehåller bestämmelser om särskilt ansvar Enligt första stycket ges en möjlighet att fatta ett beslut om ansvar för den som omfattas av kretsen av skattskyldiga i 25 § andra stycket, 27 § andra stycket eller 28 § tredje stycket men som inte omfattas av beslut om skatt för de aktuella varorna. Av nämnda bestämmelser framgår att beslut om skatt för en viss flyttning endast ska avse en skattskyldig. I de fall det finns anledning för att vända sig mot flera personer inom den utpekade kretsen av skattskyldiga får detta således ske genom ett beslut om ansvar. Ett beslut om ansvar innebär att den berörda personen är skyldig att tillsammans med den som beslutet om skatt avser betala det belopp som den som beslutet om skatt avser har gjorts ansvarig för. Paragrafen har utformats med de bestämmelser om ansvar som finns i 59 kap. SFL som förebild. Tillsammans med skattskyldighetsbestämmelserna i 25, 27 och 28 §§ skapas genom paragrafen en reglering av hur det solidariska ansvar som föreskrivs i nya punktskattedirektivet hanteras i praktiken. I 13 kap. 4–9 §§ finns närmare bestämmelser om förfarandet vid beskattningen. Av andra stycket följer att ett beslut om ansvar inte får fattas om statens fordran mot den som beslutet om skatt enligt 25, 27 eller 28 § avser har preskriberats. Detta motsvarar vad som gäller för beslut om ansvar enligt 59 kap. SFL (jfr t.ex. 59 kap. 7 § andra stycket, 11 § andra stycket och 17 § första stycket). Av 2 kap. 13 a § LPK (i lydelsen enligt lagförslag 2.13) framgår att beslut om ansvar i vissa fall även kan fattas av . Paragrafen utformas enligt Lagrådets förslag. Övervägandena finns i avsnitt 12.2. Hantering och skattskyldighet avseende snus, tuggtobak och övrig tobak Paragrafen har inte någon motsvarighet i LTS. I paragrafen anges kapitlets innehåll. Vem får godkännas som lagerhållare? Paragrafen motsvarar 38 § första stycket LTS och innehåller bestämmelser om godkännande som lagerhållare. I första stycket görs i jämförelse med LTS vissa redaktionella ändringar. Preciseringen ”från tredjeland” tas bort. I punkt 1 d ersätts ”skattepliktiga varor” med ”snus, tuggtobak och övrig tobak”. Någon ändring i sak är inte avsedd. Av ett nytt andra stycke framgår att beslut i fråga om godkännande fattas av efter särskild ansökan. Paragrafen motsvarar 38 § andra stycket LTS och innehåller bestämmelser om återkallelse av godkännande. Paragrafen motsvarar 38 a § LTS och innehåller bestämmelser om hantering vid konkurs. Distansförsäljning av snus, tuggtobak och övrig tobak 5 § Paragrafen motsvarar 38 b § första stycket LTS och innehåller bestämmelser om distansförsäljning av snus, tuggtobak och övrig tobak. Paragrafen motsvarar 38 b § andra stycket LTS och innehåller vissa skyldigheter för den som säljer snus, tuggtobak eller övrig tobak genom distansförsäljning. Godkännande som registrerad distansförsäljare av tuggtobak och övrig tobak Paragrafen motsvarar 38 c § första och andra styckena LTS och innehåller en möjlighet att ansöka om godkännande som registrerad distansförsäljare av tuggtobak och övrig tobak. I paragrafen görs en mindre språklig ändring. Någon ändring i sak är inte avsedd. Paragrafen motsvarar 38 c § tredje stycket LTS och innehåller bestämmelser om återkallelse av godkännande som registrerad distansförsäljare av tuggtobak och övrig tobak. Paragrafen motsvarar 38 c § fjärde stycket LTS och innehåller bestämmelser om hantering vid konkurs. Paragrafen motsvarar 38 d § LTS och innehåller bestämmelser skattskyldighet för mottagare vid distansförsäljning. Vissa krav vid införsel från ett annat EU-land på annat sätt än Paragrafen motsvarar 38 e § LTS och innehåller bestämmelser om vissa skyldigheter för den som yrkesmässigt för in varor från ett annat EU-land på annat sätt än genom distansförsäljning. I paragrafen görs vissa mindre språkliga ändringar. Någon ändring i sak är inte avsedd. Skattskyldiga och skattskyldighetens inträde Paragrafen motsvarar 36 § 1 LTS. I paragrafen finns bestämmelser om skattskyldighet för godkända lagerhållare. I jämförelse med LTS görs vissa redaktionella ändringar. Någon ändring i sak är inte avsedd. Paragrafen motsvarar 39 § 1 LTS. I paragrafen finns bestämmelser om skattskyldighetens inträde för godkända lagerhållare. I jämförelse med LTS görs vissa redaktionella och språkliga ändringar. Någon ändring i sak är inte avsedd. Paragrafen motsvarar 39 a § LTS och innehåller vissa undantag från skattskyldighet för den som är lagerhållare. I förhållande till 39 a § LTS förtydligas andra punkten genom att uttrycket ”återanvänts” ersätts med ”tagits i anspråk” på samma sätt som i 9 kap. 5 §. Se kommentaren till den bestämmelsen. Därutöver görs vissa språkliga och redaktionella ändringar. Någon ändring i sak är inte avsedd. Paragrafen motsvarar 36 § 5 och 6 LTS och innehåller bestämmelser om skattskyldighet vid distansförsäljning. Paragrafen motsvarar 39 § 5 LTS och innehåller bestämmelser om skattskyldighetens inträde för säljare och mottagare vid distansförsäljning. I paragrafen görs vissa språkliga och redaktionella ändringar. Någon ändring i sak är inte avsedd. Import och otillåten införsel Paragrafen motsvarar 37 § första stycket LTS (enligt förslaget i prop. 2021/22:23). I paragrafen finns bestämmelser om skattskyldighet vid import och vid otillåten införsel. Bestämmelsen motsvarar 9 kap. 13 §, se kommentaren till den paragrafen. Övervägandena finns i avsnitt 12.3. Paragrafen motsvarar 39 § 7 och 8 LTS (enligt förslaget i prop. 2021/22:23). I paragrafen finns bestämmelser om skattskyldighetens inträde vid import och vid otillåten införsel. Bestämmelserna motsvarar 9 kap. 14 §, se kommentaren till den paragrafen. Övervägandena finns i avsnitt 12.3. Paragrafen motsvarar 37 § tredje stycket LTS och innehåller bestämmelser om undantag vid import och vid otillåten införsel. I första stycket görs i jämförelse med LTS ett tillägg som förtydligar vad som gäller i den situationen där importen avser unionsvaror. I det fallet ska varorna ägas av en lagerhållare då skyldigheterna enligt tullagstiftningen fullgjorts för att undantaget ska vara tillämpligt. Vidare ändras begreppet ”undantas” till ”gäller inte i fråga om” och görs vissa språkliga och redaktionella ändringar. Någon ändring i sak är inte avsedd. Vidare läggs ett nytt andra stycke till som innehåller bestämmelser om undantag vid otillåten införsel, om tullskulden har upphört enligt vissa angivna bestämmelser i unionstullkodexen. Undantaget omfattar bl.a. situationer där varorna har förverkats eller beslagtagits, förstörts under tullövervakning eller förts ut ur unionens tullområde. När varor förs in från en plats som ligger inom unionens tullområde, t.ex. , uppkommer inte någon tullskuld. I andra meningen anges därför att bestämmelsen i dessa fall ska tillämpas som om en tullskuld hade uppkommit, dvs. undantag ska medges i motsvarande situationer som enligt första meningen. Övervägandena finns i avsnitt 12.3. Skattskyldighet och skattskyldighetens inträde i andra fall Paragrafen motsvarar delvis 36 § 2–4 LTS. I paragrafen samlas vissa bestämmelser om skattskyldighet för den som inte är lagerhållare. I jämförelse med LTS byts i första stycket skrivningen ”i annat fall än som avses i” ut mot ”utan att vara godkänd som lagerhållare” i första punkten och delvis i andra punkten. Vidare görs vissa redaktionella ändringar. Någon ändring i sak är inte avsedd. Andra stycket innehåller en bestämmelse som förtydligar tillämpningen av första stycket 3. Bestämmelsen motsvarar 9 kap. 16 § andra stycket. Paragrafen motsvarar 39 § 2–4 LTS. I paragrafen finns bestämmelser om I jämförelse med LTS görs vissa redaktionella Någon ändring i sak är inte avsedd. Särskild skattskyldighet i vissa fall för varor för vilka skatten inte har Paragrafen motsvarar 36 § 7 LTS och innehåller bestämmelser om en särskild skattskyldighet i vissa fall. Hänvisningen till 12–21 §§ förtydligar i jämförelse med LTS att bestämmelsen är sekundär även till skattskyldighet vid import. Vidare görs en språklig ändring till ”vid den tidpunkt då”. Paragrafen motsvarar 39 § 6 LTS och innehåller bestämmelser om skattskyldighetens inträde för den som är skattskyldig enligt 22 §. paragrafen görs vissa språkliga och redaktionella ändringar. ändring i sak är inte avsedd. Mottagande av varor utan skatt vid proviantering Paragrafen motsvarar 40 § och 31 e § LTS. bestämmelser om mottagande av varor utan skatt för den som har ett tillstånd enligt lagen (1999:446) om proviantering av fartyg och luftfartyg. I jämförelse med LTS regleras möjligheten att ta emot snus, tuggtobak och övrig tobak utan skatt genom en egen paragraf i stället för genom en hänvisning till bestämmelserna som gäller EU-harmoniserade Vidare görs vissa språkliga ändringar. Någon ändring i sak är Avdrag för upplagshavare 1 § Paragrafen motsvarar 32 § första stycket 1 och 5 LTS. I paragrafen finns bestämmelsen om avdrag för skatt på cigaretter, cigarrer, cigariller eller röktobak för vilka skattskyldighet tidigare inträtt och som förts in i skatteupplag eller som uteslutande använts för provning av varornas kvalitet utanför skatteupplaget. I jämförelse med LTS görs vissa språkliga och redaktionella ändringar, bl.a. ersätts ”varor” med ”EU-harmoniserade tobaksvaror”. Någon ändring i sak är inte avsedd. Paragrafen motsvarar 33 § LTS. I paragrafen finns bestämmelser om upplagshavares möjlighet att göra avdrag för varor som använts vid tillverkningen av andra varor. I jämförelse med LTS ersätts ”återanvänt” med ”tagits i anspråk” på samma sätt som i 9 kap. 5 §, se kommentaren till Någon ändring i sak är inte avsedd. Avdrag för godkända lagerhållare 3 § Paragrafen motsvarar 40 § tredje stycket 2 a och b LTS. I paragrafen finns bestämmelser om lagerhållares möjlighet att i vissa fall göra avdrag för varor för vilka skattskyldighet redan inträtt. I jämförelse med LTS görs vissa språkliga och redaktionella ändringar. Någon ändring i sak är inte avsedd. Paragrafen motsvarar 40 § tredje stycket 1 och 2 c, d och e LTS. I paragrafen finns bestämmelser om lagerhållares möjlighet att göra avdrag för varor som bl.a. exporterats. I jämförelse med LTS görs vissa redaktionella ändringar vilka inte är avsedda att medföra någon ändring i sak. I punkt 2 b tas orden ”till tredjeland” bort. Av definitionen av export i 1 kap. 9 § följer att med export avses att en vara förs ut från EU. Det som är avgörande för rätten till avdrag är således att varan har förts ut från EU. Bestämmelsen utformas enligt Lagrådets förslag. Paragrafen motsvarar 40 § fjärde stycket LTS. I paragrafen finns bestämmelser om lagerhållares möjlighet att göra avdrag för varor som använts vid tillverkningen av andra varor. I jämförelse med LTS har ”återanvänt” ersatts med ”tagits i anspråk” på samma sätt som i 9 kap. 5 §. Se kommentaren till den bestämmelsen. I övrigt görs vissa språkliga ändringar. Någon ändring i sak är inte avsedd. Avdrag i samband med proviantering och exportbutiker 6 § Paragrafen motsvarar 32 § första stycket 2 och 3 och delvis 40 § andra stycket LTS. I paragrafen finns bestämmelser om avdrag för varor som tagits mot av någon som har tillstånd enligt lagen (1999:446) om proviantering av fartyg och luftfartyg. I jämförelse med LTS görs vissa språkliga och redaktionella ändringar. Någon ändring i sak är inte avsedd. Paragrafen motsvarar 32 § andra stycket och delvis 40 § andra stycket LTS. I paragrafen finns bestämmelser om avdrag för den som bedriver verksamhet i exportbutik. I jämförelse med LTS görs vissa språkliga och redaktionella ändringar. Någon ändring i sak är inte avsedd. Paragrafen har inte någon motsvarighet i LTS. I paragrafen anges kapitlets innehåll. Återbetalning för varor som oegentlighetsbeskattats i 2 § Paragrafen motsvarar 29 § fjärde stycket LTS. Bestämmelsen hanterar situationer där oegentlighetsbeskattning har skett i mer än ett EU-land för samma varor. I jämförelse med LTS ändras hänvisningarna i första stycket till bestämmelserna om oegentlighetsbeskattning till att även omfatta den nya bestämmelsen i 9 kap. 28 §. Vidare anges att den beskattning som avses i ett annat EU-land är en beskattning i enlighet med direktivets artiklar om oegentlighetsbeskattning. Slutligen görs en mindre ändring vad avser den tidsfrist som finns för ansökan. Tidsfristen i första stycket utgår efter ändringen från när varan har beskattats i det andra EU-landet. En ansökan i kan således göras senare än efter det att flyttningen påbörjades så länge varan efter flyttningen påbörjades beskattats i ett annat EU-land. I ett nytt andra stycke anges att ansökan ska ges in efter det att beslutet om skatt i det andra EU-landet fått laga kraft. Övervägandena finns i avsnitt 12.4. Återbetalning för EU-harmoniserade tobaksvaror som flyttats till ett annat EU-land Varor som har flyttats under förfarandet för beskattade varor Paragrafen motsvarar delvis 29 § första och tredje stycket LTS och genomför artikel 37 och 40.3 i nya punktskattedirektivet. I jämförelse med LTS ges bestämmelsen i nuvarande 29 § LTS en annan redaktionell utformning och delas upp i flera paragrafer vilka avser olika situationer. Den aktuella paragrafen begränsas därvid till varor som har flyttats under förfarandet för beskattade varor. Bestämmelsen om att ansökan ska ske skriftligen hos återfinns i 9 §. Av första stycket följer att återbetalning förutsätter att varorna har flyttats under förfarandet för beskattade varor. I jämförelse med LTS ersätts uttrycket ”medger ” av ”ska besluta om”. Någon ändring i sak är inte avsedd. I andra stycket anges vissa förutsättningar som ska vara uppfyllda. Första meningen motsvarar vad som gäller enligt 29 § tredje stycket första meningen LTS. Mot bakgrund av det nya förfarandet anges i andra stycket att ett beslut om återbetalning får fattas först efter att har tagit emot en sådan mottagningsrapport som avses i 8 kap. 7 och 8 §§ eller tagit emot och godtagit ett sådant alternativt bevis som avses i 8 kap. 9 §. Av artikel 37.2 fjärde stycket i nya punktskattedirektivet följer att mottagningsrapporten ska anses utgöra tillräckligt bevis för att den certifierade mottagaren har fullgjort alla nödvändiga formaliteter och betalat all punktskatt till destinationsmedlemstaten. Om de punktskatte- pliktiga varorna är undantagna från punktskatt i destinations- medlemsstaten eller har förts in under ett uppskovsförfarande behöver inte punktskatt betalas där. Mottagningsrapporten utgör då ändå tillräckligt bevis för att nödvändiga formaliteter har fullgjorts. Av artikel 37.4 i nya punktskattedirektivet följer att den punktskatt som har betalats i 2021/22:61 avsändarmedlemsstaten på begäran ska återbetalas på grundval av mottagningsrapporten. I praktiken kommer mottagningsrapporten vara tillgänglig för i EMCS och den kommer genom EMCS att vidarebefordras till den certifierade avsändaren. Den certifierade avsändaren slipper därigenom vara beroende av att från mottagaren erhålla ett pappersdokument som visar att varorna har beskattats i mottagarmedlemstaten. Om mottagningsrapport saknas får andra bevis för att varorna tagits emot lämnas enligt 8 kap. 9 §. Om destinationsmedlemsstaten har lämnat ett alternativt bevis och detta har godtagits av ska det utgöra tillräckligt bevis för att den certifierade mottagaren har fullgjort alla nödvändiga formaliter i destinationsmedlemsstaten (artikel 40.3). Om varor som flyttas under förfarandet för beskattade varor inte kommer fram till mottagaren kan i vissa fall återbetalning i stället medges under 5 § nedan om beskattning har skett i ett annat EU-land med stöd av bestämmelser om oegentlighetsbeskattning. Övervägandena finns i avsnitt 7.3. Varor som har varit föremål för distansförsäljning Paragrafen motsvarar delvis 29 § första och andra styckena LTS. I jämförelse med LTS ges bestämmelsen i nuvarande 29 § LTS en annan redaktionell utformning och delas upp i flera paragrafer vilka avser olika situationer.