prop · H803142 · 2021-03-23 00:00:00 — När det beslutats att övervakning ska ske i är utgångspunkten att vad som bestämts om prövotid och övervakningstid m.m. i det andra landet ska gälla även här. har dock befogenhet att justera i domen meddelade föreskrifter i den mån det behövs för anpassning till svenska förhållanden och den dömdes situation i . I övrigt ska svenska regler om skyddstillsyn gälla (12 § första stycket). Detta innebär t.ex. en möjlighet för svenska myndigheter att meddela föreskrifter som den dömde ska följa och besluta om åtgärder med anledning av den dömdes misskötsamhet. Det innebär också att överklagande- och rättegångsbestämmelser ska tillämpas vid överklagande av de beslut Kriminalvården och övervakningsnämnden fattar enligt med stöd av lagen. Om det i domslandet meddelas ett beslut i fråga om den utländska domen eller om ett villkorligt medgivet anstånd förklaras förverkat i domslandet, gäller beslutet i (12 § andra stycket). Lagen innehåller också en möjlighet för domstolen eller övervakningsnämnden att till domslandet återföra befogenheten att besluta om åtgärder i fråga om domen (13 §). Rätten kan också i vissa fall undanröja den utländska domen även om övervakning inte anordnats här (14 §). Övervakning avseende den som i dömts till skyddstillsyn kan överflyttas till ett annat nordiskt land (15 § första stycket). Möjligheten att göra en framställning om anordnande av övervakning i ett annat nordiskt land ligger på övervakningsnämnden (25 § andra stycket). Sker en sådan överflyttning av övervakningen ligger ansvaret för följdbeslut på den andra staten. Om den dömde begår ett nytt brott i eller om den andra staten hänskjuter ett ärende hit om att vidta en åtgärd i fråga om en i utdömd skyddstillsyn, kan emellertid återta behörigheten att fatta följdbeslut. En sådan framställning tas upp av övervakningsnämnden (15 § tredje stycket). Kriminalvårdens beslut enligt lagen överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten (26 §). Innan Kriminalvårdens beslut enligt lagen överklagas till domstol, måste myndigheten först ompröva sitt beslut (26 a §). beslut om framställning att annan stat ska ta över övervakningen och därmed verkställigheten av en skyddstillsyn, överklagas till tingsrätt (27 § första stycket). Den nordiska verkställighetslagen tillämpas sällan när det gäller frivårdspåföljder. hanterade Kriminalvården inget ärende som avsåg anordnande av övervakning i med anledning av en dom från ett annat nordiskt land. hanterades ett sådant ärende. Vilka anpassningar bör göras? Förslagen i propositionen Utökade kontroll- och stödmöjligheter avseende skyddstillsynsdömda innebär att det, sedan rätten avgjort brottmålet, är Kriminalvården som ska besluta om föreskrifter och andra åtgärder som den dömde kan vara i behov av under hans eller hennes skyddstillsyn. Det ska också vara Kriminalvården som fattar beslut om åtgärder vid den dömdes misskötsamhet. ligger ansvaret för dessa åtgärder på övervakningsnämnden. Som framgår i avsnitt 4.1 är utgångspunkten att regelverken för kriminalvård i frihet så långt som möjligt ska vara lika oavsett om det är en utländsk eller en svensk dom som verkställs här. Mot den bakgrunden görs bedömningen att ansvaret för att justera eventuella föreskrifter som getts i domslandet bör ligga på Kriminalvården i stället för på övervakningsnämnden. Det bör även vara Kriminalvården som, i stället för övervakningsnämnden, kan göra en framställning om att övervakning som beslutats i ska överflyttas till ett annat nordiskt land. Likaså bör det vara Kriminalvården som, vid sidan av domstolen, ska ha ansvaret för att göra en framställning om att domslandet ska återta ansvaret för att fatta eventuella följdbeslut och även ta emot en sådan framställning från en annan stat. I syfte att åstadkomma dessa förändringar föreslås ändringar i 12, 13, 15 och 25 §§. beslut att enligt 13 § hänskjuta frågan om att vidta en åtgärd mot den dömde till domslandet får inte överklagas (jfr 27 §). Förslaget om att det i stället bör vara Kriminalvården som ska hänskjuta en sådan fråga till domslandet ger inte anledning till någon annan bedömning när det gäller möjligheten att överklaga beslutet. En ändring föreslås därför i 26 § med innebörd att Kriminalvårdens beslut enligt 13 § inte får överklagas. får övervakningsnämndens framställning om att övervakningen av en dömd person ska överflyttas till ett annat nordiskt land enligt 15 § första stycket överklagas till tingsrätt (jfr 27 § första stycket), medan Kriminalvårdens beslut enligt lagen som huvudregel får överklagas till allmän förvaltningsdomstol (26 §). Förslaget att Kriminalvården ska ta över ansvaret för att göra en sådan framställning aktualiserar frågan om till 2020/21:142 vilken instans ett sådant beslut ska kunna överklagas. Vid bedömningen av den frågan bör det beaktas att regeringen vid följdändringarna som gjordes med anledning av reformen avseende villkorlig frigivning gjorde bedömningen att Kriminalvårdens beslut enligt lagen ska överklagas till allmän förvaltningsdomstol (prop. 2019/20:119 s. 22). Bakom bedömningen låg att de allmänna förvaltningsdomstolarna har stor erfarenhet av att överpröva Kriminalvårdens beslut samt att det rör sig om mycket få ärenden som hanteras med stöd av den nordiska verkställighetslagen. Mot den bakgrunden görs bedömningen att även Kriminalvårdens framställning om att övervakningen av en skyddstillsynsdömd ska anordnas i ett annat nordiskt land bör överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Någon lagändring behövs inte för att åstadkomma detta. Bedömningen kräver dock en följdändring i 27 §, som reglerar vilka av övervakningsnämndens beslut som får överklagas till tingsrätten. Särskilt om elektronisk övervakning Av 12 § första stycket följer att svenska regler om skyddstillsyn i princip gäller efter att verkställigheten överflyttats till . En nyhet som föreslås i propositionen Utökade kontroll- och stödmöjligheter avseende skyddstillsynsdömda är att Kriminalvården under vissa förutsättningar kan besluta om elektronisk övervakning av den skyddstillsynsdömde i syfte att kontrollera att beslutade föreskrifter följs. En motsvarande möjlighet att besluta om elektronisk övervakning gäller för villkorligt frigivna (26 kap. 17 § ). I samband med de följdändringar som gjordes i lagen med anledning av lagstiftningsärendet om villkorlig frigivning gjordes bedömningen att elektronisk övervakning bör kunna användas även när en utländsk dom verkställs i (prop. 2019/20:119 s. 21– 22). Något skäl att göra någon annan bedömning när det gäller nordiska domar som motsvarar skyddstillsyn finns inte. Eftersom 12 § första stycket redan anger att svenska regler om skyddstillsyn ska tillämpas, behövs ingen lagändring för att åstadkomma detta. I den nordiska verkställighetslagen finns ingen uttrycklig bestämmelse om att en anpassning i av vad som beslutats i den andra staten inte får innebära en skärpning i förhållande till vad som beslutats i den staten. En sådan begränsning finns däremot i de andra två lagarna som bedöms behöva ändras med anledning av förslagen i propositionen Utökade kontroll- och stödmöjligheter avseende skyddstillsynsdömda (se 11 och 13 §§ lagen om internationellt samarbete om kriminalvård i frihet och 3 kap. 12 § andra stycket lagen om erkännande och verkställighet av frivårdspåföljder inom Europeiska unionen). I förarbetena till den nordiska verkställighetslagen framhålls dock att den anpassning av föreskrifter som får göras vid överföring av övervakning till inte får ha karaktären av en ny påföljdsbestämning, utan anpassningen ska vara föranledd av att det behövs för anpassning till svenska förhållanden och den dömdes situation i (prop. 1962:203 s. 44). Det får anses tala för att Kriminalvården, vid en anpassning enligt 12 § första stycket, inte får fatta ett nytt eller ett mer ingripande beslut om elektronisk övervakning av den skyddstillsynsdömde i förhållande till vad som bestämts i den andra nordiska staten. Motsvarande bedömning gjordes i samband med de följdändringar som gjordes i lagen med anledning av reformen av Prop. 2020/21:142 villkorlig frigivning (se prop. 2019/20:119 s. 22). 4.3Lagen om internationellt samarbete rörande kriminalvård i frihet Regeringens förslag: Lagen om internationellt samarbete rörande kriminalvård i frihet anpassas till de nya föreslagna reglerna i om skyddstillsyn. Promemorians förslag stämmer överens med regeringens. Remissinstanserna: Den största delen av remissinstanserna tillstyrker eller har inte några synpunkter på förslagen. anför att den föreslagna lydelsen av 14 § andra stycket synes innebära även en saklig, och inte bara en språklig, förändring. Genom ändringen går bestämmelsen från att omfatta fall där någon begått brott och döms under pågående prövotid till att omfatta fall där det räcker med att brottet begåtts under prövotid och att det således saknar betydelse när det döms för brottet. Skälen för regeringens förslag Lagen om internationellt samarbete rörande kriminalvård i frihet reglerar samarbete om kriminalvård i frihet som sker bl.a. med stater som tillträtt den europeiska konventionen av rörande övervakning av villkorligt dömda eller villkorligt frigivna personer. Lagen kan även tillämpas i andra fall om regeringen bestämmer det (1 §). De samarbeten som omfattas av lagen är verkställighet i av en utländsk brottmålsdom som innebär kriminalvård i frihet och verkställighet i främmande stat av en svensk dom (2 §). Lagen innehåller allmänna bestämmelser om verkställighet i av en utländsk brottmålsdom (4–7 §§), regler om s.k. begränsad verkställighet, vilket innebär att den stat i vilken domen har meddelats överlämnar åt en annan stat att anordna kriminalvård i frihet med anledning av domen (8–14, 23 och 24 §§) samt regler om när en stat helt övertar verkställigheten av en brottmålsdom som beslutats i en annan stat, s.k. fullständig verkställighet (15–22 och 25 §§). Sist i lagen finns regler om överklagande och vissa särskilda bestämmelser (26–30 §§). Den verkställighet som berörs av förslagen i propositionen Utökade kontroll- och stödmöjligheter avseende skyddstillsynsdömda är för det första verkställighet av utländsk brottmålsdom varigenom den dömde har erhållit villkorligt anstånd med ådömande av straff eller verkställighet av frihetsstraff eller på annat liknande sätt ålagts att under en prövotid undergå kriminalvård i frihet (2 § första stycket 1 a). I förarbetena beskrivs detta som ett brottmålsavgörande som innebär en villkorlig dom med prövotid (jfr prop. 1978/79:3 s. 41–42). Till denna grupp av påföljder räknas den svenska domen skyddstillsyn. För det andra berörs det regelverk i lagen som rör verkställighet i en annan stat av en svensk dom på skyddstillsyn (2 § första stycket 2 a). Verkställighet i av en utländsk dom som innebär kriminalvård i frihet kan antingen vara begränsad eller fullständig (3 §). Kriminalvården som handlägger och beslutar i ärenden om att anordna begränsad verkställighet i av en utländsk brottmålsdom (8–10 §§). Vid begränsad verkställighet i av skyddstillsyn, eller annan med skyddstillsyn jämförbar påföljd gäller som huvudregel att vad domslandet har beslutat om prövotid och vilka skyldigheter den dömde har under prövotiden ska gälla även här. Om det bedöms nödvändigt får övervakningsnämnden jämka de villkor domslandet har beslutat om. Jämkning får dock inte ske i skärpande riktning (11 §). övervakning och om upphörande av övervakning vid kriminalvård i frihet fattas av övervakningsnämnden, medan beslut om övervakning vid villkorlig frigivning fattas av Kriminalvården (12 §). I övrigt ska som regel svenska regler gälla för verkställigheten av kriminalvård i frihet (13 §). Detta innebär bl.a. ett allmänt skötsamhetskrav för den dömde och en rätt att meddela den dömde föreskrifter och beslut om varning vid hans eller hennes eventuella misskötsamhet. Talan om undanröjande av den påföljd som har bestämts i en annan europeisk stat är dock förbehållet domslandet. Detta följer indirekt av att någon hänvisning till 28 kap. 8–10 §§ inte görs i lagen. I de fall en framställning om fullständig verkställighet i av en utländsk brottmålsdom har gjorts ska rätten, om det inte finns hinder mot verkställighet här, bestämma en ny påföljd enligt svensk lag för brott som avses i framställningen (18 §). Domstolens avgörande i påföljdsdelen blir likställt med en vanlig svensk brottmålsdom där svenska regler ska tillämpas, om inget annat följer av särskilda regler i lagen. bestämts till skyddstillsyn blir således gällande svenska regler om skyddstillsyn i princip tillämpliga på verkställigheten. Regler om Kriminalvårdens underrättelseskyldighet gentemot den andra staten finns i 14 §. I bestämmelsen anges att om den som dömts till skyddstillsyn, eller annan med skyddstillsyn jämförbar påföljd, allvarligt har åsidosatt sina skyldigheter och övervakningsnämnden bedömer att det finns behov av att besluta om åtgärd i fråga om den utdömda påföljden, så ska nämnden anmäla detta till Kriminalvården. Kriminalvården ska i sin tur underrätta den andra staten om nämndens anmälan. I de fall kriminalvård i frihet överflyttats till annan stat får en åtgärd i fråga om en skyddstillsyn som beslutats här i , endast beslutas här om den dömde här begått ett nytt brott eller om den utländska staten hänskjutit ett ärende om att vidta en åtgärd hit. Ett sådant hänskjutet ärende ska enligt 24 § andra stycket prövas av övervakningsnämnden. Kriminalvårdens beslut enligt lagen får som huvudregel inte överklagas. Undantaget är myndighetens beslut av mer formell karaktär som rör förordnande och upphörande av verkställighet av kriminalvård i frihet. Dessa beslut kan överklagas till regeringen (26 § första stycket). I fråga om de beslut Kriminalvården och övervakningsnämnden fattar enligt med stöd av lagen – det kan t.ex. gälla beslut om övervakning, föreskrifter eller varning – så överklagas de i enlighet med vad som framgår av 37 och 38 kap. (26 § andra stycket). Lagen är subsidiär till lagen om erkännande och verkställighet av frivårdspåföljder inom Europeiska unionen samt till lagen om samarbete med , , och angående verkställighet av straff Detta innebär att lagen endast tillämpas i förhållande till stater Prop. 2020/21:142 utanför och EU. Lagen tillämpas mycket sällan. erkännande och verkställighet av frivårdspåföljder inom Europeiska unionen trädde i kraft , har inget nytt ärende hanterats med stöd av lagen. Vilka anpassningar bör göras? Förslagen i propositionen Utökade kontroll- och stödmöjligheter avseende skyddstillsynsdömda innebär att det, sedan rätten avgjort brottmålet, är Kriminalvården som ska besluta om föreskrifter och andra åtgärder som den dömde kan vara i behov av under hans eller hennes skyddstillsyn. Det ska också vara Kriminalvården som fattar beslut om åtgärder vid den dömdes misskötsamhet. ligger ansvaret för dessa åtgärder på övervakningsnämnden. Som framgår i avsnitt 4.1 är utgångspunkten att regelverken för kriminalvård i frihet så långt som möjligt ska vara lika oavsett om det är en utländsk eller en svensk dom som verkställs här. Mot den bakgrunden bör ansvaret för att justera eventuella föreskrifter som getts i domslandet ligga på Kriminalvården i stället för på övervakningsnämnden i de fall då kriminalvård i frihet verkställs här i landet på grund av en dom som omfattas av 2 § första stycket 1 a i lagen. Sådan kriminalvård i frihet inkluderar bland annat den svenska skyddstillsynspåföljden. Det bör också vara Kriminalvården som ska fatta beslut i fråga om övervakning under sådan verkställighet av kriminalvård i frihet som sker här i . För att åstadkomma detta föreslås ändringar i 11 och 12 §§. I propositionen Utökade kontroll- och stödmöjligheter avseende skyddstillsynsdömda föreslås att bestämmelsen i 28 kap. 6 a § om vilka föreskrifter som kan meddelas den skyddstillsynsdömde tas bort och ersätts med en hänvisning till 26 kap. 16 § . Syftet är att möjligheten att besluta särskilda föreskrifter vid skyddstillsyn ska motsvara vad som från gäller för villkorligt frigivna. Hänvisningen till 28 kap. 6 a § i 13 § föreslås tas bort som en följd av det. Att föreskriftsmöjligheterna i 26 kap. 16 § finns även i de fall som är för handen, följer av att det i 13 § första stycket görs en hänvisning till den bestämmelsen. Eftersom Kriminalvården föreslås få besluta om åtgärder med anledning av den dömdes misskötsamhet vid skyddstillsyn, föreslås en ändring i 14 § som innebär att det ska vara Kriminalvården, i stället för övervakningsnämnden, som ska bedöma behovet av att göra en anmälan till den andra staten vid den dömdes misskötsamhet i de fall verkställighet sker i av skyddstillsyn, eller annan med skyddstillsyn jämförbar påföljd. anför att den föreslagna lydelsen av 14 § andra stycket synes innebära även en saklig, och inte bara en språklig, förändring. Någon sådan förändring är inte avsedd och förslaget justeras därför. När motsvarande ändring gjordes avseende verkställighet av villkorlig frigivning här, gjordes bedömningen att en sådan anmälan inte längre bör kunna överklagas (prop. 2019/20:119 s. 26). Samma bedömning görs när det gäller skyddstillsyn, eller en med skyddstillsyn jämförbar påföljd. 2020/21:142 Någon ändring av överklagandebestämmelsen i 26 § behövs inte med anledning av den bedömningen. Särskilt om elektronisk övervakning Av 13 § första stycket följer att svenska regler om kriminalvård i frihet som regel ska tillämpas vid verkställighet av ett utländskt avgörande i . En nyhet som föreslås i propositionen Utökade kontroll- och stödmöjligheter avseende skyddstillsynsdömda är att Kriminalvården under vissa förutsättningar kan besluta om elektronisk övervakning av den skyddstillsynsdömde i syfte att kontrollera att meddelade föreskrifter följs. Den möjligheten bör kunna användas även när en utländsk dom som motsvarar skyddstillsyn ska verkställas i . Samma bedömning gjordes när det gäller villkorligt frigivna i prop. 2019/20:119 s. 25–26. Eftersom 13 § första stycket redan anger att svenska regler om skyddstillsyn ska tillämpas, vilket inkluderar 26 kap. 17 § , behövs inte någon ändring för att åstadkomma detta. I 13 § andra stycket finns en begränsning som innebär att föreskrifter som kan beslutas under kriminalvård i frihet i , inte får innebära en skärpning i förhållande till vad som har bestämts i den andra staten. Den begränsningen bör även gälla för beslut om elektronisk övervakning. 4.4Lagen om erkännande och verkställighet av frivårdspåföljder inom Europeiska unionen Regeringens förslag: Lagen om erkännande och verkställighet av frivårdspåföljder inom Europeiska unionen anpassas till de nya föreslagna reglerna i om skyddstillsyn. Promemorians förslag stämmer överens med regeringens. Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser tillstyrker eller har inte några synpunkter på förslaget. Skälen för regeringens förslag Lagen om erkännande och verkställighet av frivårdspåföljder inom Europeiska unionen innebär i princip en skyldighet för en medlemsstat att erkänna och verkställa en annan medlemsstats dom. Lagen är subsidiär till lagen om samarbete med , , och angående verkställighet av straff m.m. och tillämpas därför inte i förhållande till och (1 kap. 1 och 2 §§). I lagens första och andra kapitel finns regler om tillämplighet, definitioner och om vad som gäller vid erkännande och verkställighet av en svensk dom på frivårdspåföljd i en annan medlemsstat. Av 1 kap. 4 § första stycket följer bl.a. att en svensk dom som avser skyddstillsyn definieras som en svensk dom på frivårdspåföljd enligt lagen. I 1 kap. 5 § ges en definition av vad som enligt lagen faller inom begreppet utländsk dom på frivårdspåföljd. I 2 kap. 5 § anges att sedan en svensk dom på frivårdspåföljd har erkänts i en annan medlemsstat får den andra staten återföra behörigheten att meddela följdbeslut hit. I de fall Kriminalvården inte själv är behörig att fatta följdbeslut ska myndigheten överlämna ett ärende om följdbeslut till övervakningsnämnden eller till åklagare. I lagens tredje kapitel finns bestämmelser om erkännande och verkställighet av en utländsk dom på frivårdspåföljd i . Sådan verkställighet omfattar bl.a. verkställighet här i av en sådan alternativ påföljd till fängelse som enligt svenska regler är att anse som skyddstillsyn (jfr 1 kap. 5 § första stycket 2). I kapitlets 1–3 §§ finns bestämmelser om när lagen i dessa fall ska tillämpas. Regler om hinder mot erkännande eller verkställighet finns i 4 och 5 §§. Av 3 kap. 6–10 §§ framgår att det är Kriminalvården som handlägger och beslutar ärenden om erkännande och verkställighet av frivårdspåföljder meddelade i en annan medlemsstat. Kriminalvården har också enligt 3 kap. 11 och 12 §§ möjlighet att i vissa avseenden anpassa verkställigheten av den utländska domen till svenska regler om kriminalvård i frihet. Anpassningen får dock inte innebära en skärpning i förhållande till vad som beslutats i den utländska domen. Av 3 kap. 13 § följer att vid verkställighet här i landet av en i utlandet beslutad frivårdspåföljd gäller i princip svenska regler om villkorlig frigivning och skyddstillsyn. Av bestämmelsen följer vidare att för verkställigheten gäller även 37 och 38 kap. i tillämpliga delar. Dessa kapitel innehåller i huvudsak regler om överklagande av beslut och rättegångsbestämmelser. Av 3 kap. 14 § följer att övervakningsnämnden ansvarar för att anmäla allvarlig misskötsamhet från en skyddstillsynsdömds sida till Kriminalvården. Det ankommer sedan på Kriminalvården att återföra behörigheten att meddela följdbeslut till den andra medlemsstaten. I lagens fjärde kapitel finns en överklagandebestämmelse och vissa andra övriga bestämmelser. Lagen tillämpas förhållandevis sällan. Sedan den trädde i kraft har Kriminalvården hanterat en handfull ärenden om överförande av frivårdspåföljd till . Vilka anpassningar bör göras? Förslagen i propositionen Utökade kontroll- och stödmöjligheter avseende skyddstillsynsdömda innebär att det, sedan rätten avgjort brottmålet, är Kriminalvården som ska besluta om föreskrifter och andra åtgärder som den dömde kan vara i behov av under hans eller hennes skyddstillsyn. Det ska också vara Kriminalvården som fattar beslut om åtgärder vid den dömdes misskötsamhet. ligger ansvaret för dessa åtgärder på övervakningsnämnden. Enligt 2 kap. 5 § andra stycket 1 och 2 ska Kriminalvården överlämna ett ärende om följdbeslut som myndigheten själv inte är behörig att besluta om till övervakningsnämnden eller till åklagare. Som en följd av att Kriminalvården i propositionen Utökade kontroll- och stödmöjligheter avseende skyddstillsynsdömda föreslås få ansvaret att meddela följdbeslut även i fråga om skyddstillsyn görs bedömningen att det inte längre behövs någon hänvisning till påföljden skyddstillsyn i andra stycket 1. 2020/21:142 det i propositionen också föreslås vara Kriminalvården – i stället för övervakningsnämnden – som till åklagaren ska överlämna ett ärende om att väcka talan om undanröjande av skyddstillsyn, görs vidare bedömningen att påföljden skyddstillsyn ska läggas till i andra stycket 2. Som framgår i avsnitt 4.1 är utgångspunkten att regelverken för kriminalvård i frihet så långt som möjligt ska vara lika oavsett om det är en utländsk eller en svensk dom som verkställs här. Mot den bakgrunden görs bedömningen att det bör vara Kriminalvården som, i stället för övervakningsnämnden, i första hand ska hantera den dömdes misskötsamhet under verkställighet av frivårdspåföljd här som är att jämställa med skyddstillsyn. Det föreslås därför en ändring i 3 kap. 14 § som innebär att det ska vara Kriminalvården som vid allvarlig misskötsamhet ska ansvara för att behörigheten att meddela följdbeslut till den andra staten återförs. åtgärd i detta avseende kan inte överklagas och motsvarande åtgärd från Kriminalvården bör därför inte heller kunna överklagas. I 4 kap. 2 § anges vilka av Kriminalvårdens beslut enligt lagen som kan överklagas.