prop · H803173 · 2021-04-13 00:00:00 — En mot- svarande regel finns i kapitaltäckningsdirektivet, men där anges inte att hänsyn även ska tas till den potentiella effekten i hela unionen (artikel 7). Enligt förordningen med instruktion för ska inspek- tionen överväga om åtgärder som myndigheten vidtar kan påverka stabili- teten i de finansiella systemen i andra länder inom EES (5 § 2). Regeringen anser att svensk rätt därigenom uppfyller kravet i värdepappersbolags- direktivet att den behöriga myndigheten i sin tillsyn ska beakta unions- dimensionen. 12.2Samarbete och informationsutbyte mellan behöriga myndigheter 12.2.1Hemmedlemsstaters och värdmedlemsstaters befogenheter och åligganden Regeringens förslag: ska få hänskjuta frågor som rör ett förfarande av en annan behörig myndighet inom EES till Europeiska bankmyndigheten för tvistlösning även i en sådan situation som avses i artikel 13.5 i värdepappersbolagsdirektivet. Regeringens bedömning: I övrigt tillgodoses kraven i värdepappers- bolagsdirektivet på att den behöriga myndigheten ska samarbeta och utbyta information genom gällande rätt. Utredningens förslag och bedömning överensstämmer med regeringens förslag och bedömning. Remissinstanserna tillstyrker förslaget och bedömningen eller har inget att invända mot dem. Skälen för regeringens förslag och bedömning: Enligt värdepappers- bolagsdirektivet ska behöriga myndigheter samarbeta och utbyta informa- tion med varandra (artikel 13.1–13.4). Dessa krav tillgodoses i fråga om genom de gällande generellt utformade bestämmel- serna om samarbete och informationsutbyte i tillsynslagen (6 kap. 3 §) och lagen om värdepappersmarknaden (23 kap. 5 §). Bland kraven i värdepappersbolagsdirektivet ingår att behöriga myndig- heter i hemmedlemsstaten, på begäran, detaljerat ska förklara för värd- medlemsstatens behöriga myndigheter hur de har beaktat den information och de resultat som lämnats av värdmedlemsstatens behöriga myndigheter. Om värdmedlemsstatens behöriga myndigheter vidhåller att behöriga myndigheter i hemmedlemsstaten inte har vidtagit nödvändiga åtgärder får de, efter att ha informerat hemmedlemsstatens behöriga myndigheter, och , vidta lämpliga åtgärder för att skydda de kunder som tillhanda- hålls tjänsterna eller för att skydda stabiliteten i det finansiella systemet. Om hemmedlemsstatens behöriga myndigheter motsätter sig de åtgärder som vidtas av värdmedlemsstatens behöriga myndigheter, får de hänskjuta ärendet till som ska agera i enlighet med förfarandet i artikel 19 i förordning (EU) nr 1093/2010 (artikel 13.5 i värdepappersbolags- Det motsvarar det som gäller enligt kapitaltäckningsdirektivet (artikel 50.4). Enligt tillsynslagen är det möjligt för Finans- inspektionen att hänskjuta vissa frågor till för tvistlösning (6 kap. 5 §). För att genomföra värdepappersbolagsdirektivet i denna del bör Finans- inspektionen även få hänskjuta en fråga till för tvistlösning i en sådan situation som avses i artikel 13.5 i direktivet. 12.2.2 Tillsyn av värdepappersföretagskoncerner Regeringens förslag: ska få hänskjuta frågor till Europeiska bankmyndigheten när det uppstått oenighet om tillsyns- kollegiernas funktion även i en sådan situation som anges i artikel 48 i värdepappersbolagsdirektivet. Regeringens bedömning: Värdepappersbolagsdirektivets krav på information i krissituationer, på grupptillsynsmyndigheten och de be- rörda myndigheterna att utbyta information och samråda med varandra och på kontroll av vissa uppgifter tillgodoses genom gällande rätt. Kravet i värdepappersbolagsdirektivet att den behöriga myndigheten ska vara skyldig att delta i tillsynskollegier bör genomföras i före- skrifter på förordningsnivå. Utredningens förslag och bedömning överensstämmer med regeringens förslag och bedömning. 2020/21:173 Remissinstanserna tillstyrker förslaget och bedömningen eller har inget att invända mot dem. Skälen för regeringens förslag och bedömning Krav på information i krissituationer Värdepappersbolagsdirektivet ställer upp ett informationskrav i krissitua- tioner (artikel 47). Ett i princip motsvarande krav finns i kapitaltäcknings- direktivet (artikel 114.1), vilket genom värdepappersbolagsdirektivet har ändrats på så att det har införts en hänvisning till det senare direktivet (artikel 62.18). Enligt tillsynslagen gäller att om en kritisk situation uppstår i som kan äventyra likviditeten på finansmarknaden eller stabiliteten i det finansiella systemet i något land inom EES, ska Finans- inspektionen i sin tillsynsverksamhet samarbeta och utbyta information med andra berörda myndigheter inom EES, och i den utsträckning som följer av medlemskap i (6 kap. 3 § första stycket). Det ovan angivna kravet i värdepappersbolagsdirektivet tillgodoses därmed genom gällande rätt. Enligt värdepappersbolagsdirektivet ska grupptillsynsmyndigheten, när det är lämpligt, kunna inrätta s.k. tillsynskollegier för att underlätta och effek- tivisera tillsynen (artikel 48). I direktivet finns det även närmare regler om bl.a. om behöriga myndigheters skyldigheter. Det överensstämmer i stor utsträckning med den reglering som finns i kapitaltäckningsdirektivet (arti- kel 116). Kravet i värdepappersbolagsdirektivet att ska vara skyldig att delta i tillsynskollegier bör genomföras i föreskrifter på för- ordningsnivå. Hänskjutande till för medling Vid oenighet om ett beslut som antagits av grupptillsynsmyndigheten om tillsynskollegiernas funktion kan någon av de berörda behöriga myndighe- terna hänskjuta ärendet till (artikel 48.7 i värdepappersbolagsdirek- tivet). En bestämmelse om hänskjutande i motsvarande situation enligt kapitaltäckningsdirektivet finns i tillsynslagen (6 kap. 4 §). För att genomföra värdepappersbolagsdirektivet bör även få hänskjuta frågor till då det uppstått oenighet om tillsynskollegiernas funktion i en sådan situation som anges i artikel 48 i värdepappersbolags- direktivet. Krav på informationsutbyte och samråd I värdepappersbolagsdirektivet finns även krav på grupptillsynsmyndig- heten och de behöriga myndigheterna att utbyta information och samråda med varandra (artikel 49). Ett liknande krav finns även i kapitaltäcknings- direktivet (artikel 117). Dessa krav tillgodoses genom de generellt utfor- made bestämmelserna om samarbete och informationsutbyte i tillsyns- lagen (6 kap. 3 §) och lagen om värdepappersmarknaden (23 kap. 5 §). Krav på bistånd med kontroll av vissa uppgifter Värdepappersbolagsdirektivet innehåller regler om kontroll av uppgifter om särskilt uppräknade företagstyper i andra medlemsstater (artikel 50). Motsvarande reglering finns i kapitaltäckningsdirektivet, med den skillnaden att finansiella holdingföretag ingår i uppräkningen i det direktivet i stället för värdepappersinriktade holdingföretag (artikel 118). kapitaltäckningsdirektivet är i svensk rätt genomförda i en bestämmelse i tillsynslagen (6 kap. 6 §). Den bestämmelsen är generellt utformad och omfattar inte bara vissa slags företag. Kravet på myndigheter att bistå myndigheter i andra länder inom EES med en sådan kontroll i fråga om företag som anges värdepappersbolagsdirektivet följer därmed redan av gällande rätt. Tystnadsplikt och utbyte av konfidentiell Regeringens bedömning: Det bör regleras i föreskrifter på förord- ningsnivå att ska underrätta kommissionen, medlemsstaternas centralbanker, det europeiska centralbankssystemet, och offentliga myndigheter med ansvar för att övervaka betalnings- och avvecklingssystem i den utsträckning som följer av värdepappersbolagsdirektivet. Reglerna i värdepappersbolagsdirektivet om tystnadsplikt och utbyte av konfidentiell information i övrigt tillgodoses genom nuvarande bestämmelser i tillsynslagen och offentlighets- och sekretesslagen. Utredningens bedömning överensstämmer delvis med regeringens Enligt utredningens bedömning kan det vara nödvändigt att genom föreskrifter på förordningsnivå anpassa regleringen av Finans- inspektionens underrättelseskyldighet i förhållande till utländska institu- tioner så att den också omfattar underrättelseskyldighet enligt värde- Remissinstanserna tillstyrker bedömningen eller har inget att invända Skälen för regeringens bedömning: I värdepappersbolagsdirektivet finns regler om tystnadsplikt och utbyte av konfidentiell information (artikel 15). I stora delar liknar de det som anges i kapitaltäcknings- direktivet, men regleringen i värdepappersbolagsdirektivet är inte lika Vid genomförandet i svensk rätt av kapitaltäckningsdirektivet gjordes bedömningen att det saknades behov av att ändra gällande sekretessbestämmelser (prop. 2013/14:228 s. 211 f.). I värdepappersbolagsdirektivet anges att medlemsstaterna ska säkerställa att behöriga myndigheter och alla personer som arbetar eller har arbetat för dessa behöriga myndigheter är bundna av tystnadsplikt vid tillämpning av direktivet och värdepappersbolagsförordningen (artikel 15.1). av offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) att sekretess gäller i Finans- inspektionens tillsynsverksamhet i fråga om bank- och kreditväsendet och värdepappersmarknaden för uppgift om affärs- eller driftförhållanden hos den som myndighetens verksamhet avser, om det kan antas att denne lider skada om uppgiften röjs (30 kap. 4 §). Sekretess gäller även för uppgift om ekonomiska eller personliga förhållanden för annan som har trätt i affärs- 2020/21:173 förbindelse eller liknande förbindelse med den som myndighetens verk- Vidare följer av offentlighets- och sekretesslagen att sekretess gäller hos , i den utsträckning har godkänt avtal om detta med en mellanfolklig organisation, för sådan uppgift om affärs- och driftförhållanden och ekonomiska eller personliga förhållanden som myndigheten har fått enligt avtalet (30 kap. 7 §). anses ingå rättsakter som gäller till följd av medlemskap i (se 2004/05:142 s. 50 och prop. 2006/07:6 s. 32). direktivets krav i denna del är således tillgodosett genom dessa bestämmelser. Enligt värdepappersbolagsdirektivet får fysiska och juridiska personer och andra organ, utöver behöriga myndigheter, som mottar konfidentiell information enligt direktivet och värdepappersbolagsförordningen använda den enbart för de ändamål som uttryckligen föreskrivs av den behöriga myndigheten eller i enlighet med nationell rätt (artikel 15.3). behöriga myndigheterna får uttryckligen ange hur informationen ska be- handlas och uttryckligen begränsa ytterligare överföringar av informa- tionen (artikel 15.4). Svenska myndigheter kan under vissa förutsättningar lämna ut uppgifter med angivande av förbehåll. sekretesslagen gäller att om en myndighet finner att sådan risk för skada, men eller annan olägenhet som enligt en bestämmelse om sekretess hindrar att en uppgift lämnas till en enskild kan undanröjas genom ett förbehåll som inskränker den enskildes rätt att lämna uppgiften vidare eller utnyttja den, ska myndigheten göra ett sådant förbehåll när uppgiften lämnas till den enskilde (10 kap. 14 §). Även värdepappersbolagsdirektivets krav i denna del är således redan tillgodosett genom gällande rätt. Enligt värdepappersbolagsdirektivet ska inte tystnadsplikten hindra behöri- ga myndigheter från att överföra konfidentiell information till kommis- sionen när denna information krävs för att kommissionen ska kunna utöva sina befogenheter (artikel 15.5). Vidare får de behöriga myndigheterna lämna konfidentiell information till , , ESRB, medlemsstaternas centralbanker, det europeiska centralbankssystemet och Europeiska , i deras egenskap av monetära myndigheter och, där så är lämpligt, till offentliga myndigheter med ansvar för att övervaka betal- nings- och avvecklingssystem, om denna information krävs för att de ska kunna fullgöra sina uppgifter (artikel 15.6). Liknande regler finns även i kapitaltäckningsdirektivet (artikel 58). Huvudregeln är att en uppgift för vilken sekretess gäller enligt offent- lighets- och sekretesslagen inte får röjas för andra myndigheter. dock en s.k. sekretessbrytande bestämmelse som gör det möjligt att under vissa förutsättningar lämna ut en sekretessbelagd uppgift till en utländsk myndighet eller en mellanfolklig organisation (8 kap. 3 §). bestämmelsen får en sekretessbelagd uppgift röjas, om utlämnande sker i enlighet med särskild föreskrift i lag eller förordning (punkt 1), eller om uppgiften i motsvarande fall skulle få lämnas ut till en svensk myndighet och det enligt den utlämnande myndighetens prövning står klart att det är förenligt med svenska intressen att uppgiften lämnas till den utländska myndigheten eller den mellanfolkliga organisationen (punkt 2). Enligt tillsynslagen ska , i den utsträckning som följer av medlemskap i , i sin tillsynsverksamhet samarbeta och utbyta information med bl.a. , och (6 kap. 3 §). innebär att kan lämna sekretessbelagda uppgifter till , och i den utsträckning som anges i värdepapperbolags- Prop. 2020/21:173 direktivet med stöd av 8 kap. 3 § 1 offentlighets- och sekretesslagen. ska enligt förordningen (2014:993) om särskild till- syn och kapitalbuffertar också underrätta vissa där angivna europeiska institutioner i den utsträckning som följer av kapitaltäckningsdirektivet (7 §). För att uppfylla kravet i värdepappersbolagsdirektivet att Finans- inspektionen ska kunna lämna ut sekretessbelagda uppgifter även till kommissionen, medlemsstaternas centralbanker, det europeiska central- bankssystemet, och offentliga myndigheter med ansvar för att övervaka betalnings- och avvecklingssystem bör det på mot- svarande sätt regleras i föreskrifter på förordningsnivå att Finansinspek- tionen ska underrätta dem i den utsträckning som följer av värdepappers- bolagsdirektivet. 12.3Tillsyn av myndighet i tredjeland Regeringens förslag: Bestämmelserna i tillsynslagen om gruppbaserad tillsyn när moderföretaget finns utanför EES ska bara tillämpas på kreditinstitut. En felaktig hänvisning i de bestämmelserna ska rättas. Det ska införas ett nytt kapitel i tillsynslagen om tillsyn av värde- pappersföretagskoncerner när moderföretaget finns utanför EES. Om ett värdepappersbolag, som inte står under effektiv tillsyn enligt värdepappersbolagsdirektivet, ingår i en koncern med minst ett annat värdepappersbolag eller ett motsvarande utländskt företag inom EES och deras gemensamma moderföretag har sitt huvudkontor utanför EES, ska följande gälla. ska då bedöma om den tillsyn som tillsynsmyndigheten i landet utanför EES har över värde- pappersföretagen är likvärdig med den tillsyn som anges i värde- pappersbolagsförordningen och i tillsynslagen. Om tillsynen inte bedöms likvärdig, ska för det fall den skulle ha utövat tillsynen över värdepapperföretagskoncernen om tillsynslagens bestämmelser om tillsynsansvar för sådana koncerner hade gällt, besluta om lämpliga tillsynsmetoder som uppnår tillsyns- målen i värdepappersbolagsförordningen. ska få kräva att koncernen etablerar ett värdepappersinriktat holdingföretag eller ett blandat finansiellt holdingföretag inom EES och tillämpa bestämmelserna om tillsyn i värdepappersbolagsförordningen på detta företag. Innan fattar ett sådant beslut ska inspek- tionen samråda med övriga berörda behöriga myndigheter. Finans- inspektionen ska underrätta de berörda behöriga myndigheterna, Europeiska kommissionen och Europeiska bankmyndigheten om de åtgärder som vidtagits. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens förslag. Utredningens förslag har dock en annan lagteknisk utformning. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot det. anser att de nya bestämmelser som föreslås är vaga i fråga om vilka kriterier som Finans- inspektionen ska tillämpa vid bedömningen av tillsynen i ett land utanför 2020/21:173 EES och vilka åtgärder inspektionen ska vidta om tillsynen bedöms inte vara likvärdig med den som avses i värdepappersbolagsförordningen. Skälen för regeringens förslag Värdepappersbolag bör tas bort ur regleringen I värdepappersbolagsdirektivet finns regler om gruppbaserad tillsyn när moderföretaget finns utanför EES (artikel 55). Motsvarande regler finns även i kapitaltäckningsdirektivet (artikel 127), vilka i svensk rätt har genomförts i ett särskilt kapitel i tillsynslagen med bestämmelser om moderföretag utanför EES (7 kap.). Reglerna i de båda direktiven liknar varandra i flera avseenden, men som redovisas nedan finns det dock en del skillnader som motiverar att värdepappersbolag och kreditinstitut regleras i olika bestämmelser i tillsynslagen. För att genomföra de nu aktuella reg- lerna i värdepappersbolagsdirektivet bör det därför införas nya, särskilda bestämmelser för värdepappersbolag i tillsynslagen. Av tydlighetsskäl bör de placeras i ett eget kapitel i lagen. De nuvarande bestämmelserna i till- synslagen om moderföretag utanför EES bör gälla bara för kreditinstitut. Nya bestämmelser för värdepappersbolag För att en bedömning av tredjeländers tillsyn ska aktualiseras krävs det att det finns minst två värdepappersföretag, vars gemensamma moderföretag har sitt huvudkontor i ett tredjeland (artikel 55). Om värdepappersföretagen inte är föremål för en effektiv tillsyn på gruppnivå, ska medlemsstaterna säkerställa att den behöriga myndigheten bedömer huruvida värdepappers- företagen är föremål för tillsyn av tillsynsmyndigheten i tredjelandet som är likvärdig med den tillsyn som anges i värdepappersbolagsdirektivet och i del 1 (dvs. artiklarna 1–8) i värdepappersbolagsförordningen (artikel 55.1 i värdepappersbolagsdirektivet). I kapitaltäckningsdirektivet anges att det är den behöriga myndigheten som annars skulle vara ansvarig för den gruppbaserade tillsynen som ska göra bedömningen av om tillsynen i tredjeland är likvärdig (artikel 127.1). I värdepappersbolagsdirektivet anges inte på motsvarande sätt vilken myn- dighet det är som ska göra bedömningen (artikel 55.1). Frågan är hur detta ska tolkas. Även i värdepappersbolagsdirektivet används uttrycket den behöriga myndigheten, dvs. ska det vara fråga om två eller flera värdepappersföretag, för vilka olika myndigheter kan vara behörig myndighet på företagsnivå. Enligt regeringens bedömning ligger det närmast till hands att tolka det som att respektive behörig myndighet ska göra en bedömning av om tillsynen är likvärdig. För denna tolkning talar också den omständigheten att det här, till skillnad från när det gäller vem som ska fatta beslut om tillsynsmetoderna (artikel 55.2), varken före- skrivs någon samråds- eller underrättelseskyldighet med andra behöriga myndigheter i samband med bedömningen. De nu aktuella reglerna i värdepappersbolagsdirektivet bör genomföras genom att det i tillsynslagen tas in en bestämmelse om att ska göra en bedömning om huruvida tillsynen är likvärdig när ett värdepappersbolag ingår i en sådan grupp (artikel 55.1). I värdepappersbolagsdirektivet anges också vilka åtgärder som ska vid- tas om bedömningen visar att det inte finns någon likvärdig tillsyn (arti- Medlemsstaterna ska då tillåta lämpliga tillsynsmetoder som uppnår tillsynsmålen i artikel 7 i värdepappersbolagsförordningen eller villkoren i gruppkapitaltestet i artikel 8 i samma förordning. Som framgår ovan anges det i detta sammanhang att beslutet ska fattas av den behöriga myndighet som skulle ha varit grupptillsynsmyndighet om moderföretaget varit etablerat i unionen. Beslutet ska föregås av samråd med övriga involverade behöriga myndigheter. Vidare framgår att övriga involverade behöriga myndigheter, och kommissionen ska underrättas om varje åtgärd som vidtas enligt punkten. För att genomföra de reglerna i direktivet bör det i tillsynslagen tas in en bestämmelse om att ska agera på föreskrivet sätt i de fall inspektionen skulle ha varit tillsynsansvarig myndighet. anser att de nya bestämmelser som föreslås är vaga i vissa avseenden. Regeringen anser att det som anges om tillsyn i tillsynslagen och i del 1 i värdepappersbolagsförordningen (särskilt artiklarna 5–8) ger viss ledning dels för bedömningen av om tillsynen i ett land utanför EES är likvärdig med den tillsyn som behöriga myndigheter ska utöva enligt förordningen, dels för vilka åtgärder som Finansinspek- tionen bör vidta om inspektionen bedömer att tillsynen inte är likvärdig. Enligt värdepappersbolagsdirektivet får den ansvariga myndigheten på gruppnivå särskilt kräva att gruppen etablerar ett värdepappersinriktat holdingföretag eller ett blandat finansiellt holdingföretag i unionen samt tillämpa artikel 7 eller 8 i värdepappersbolagsförordningen på företaget (artikel 55.3). Genom att uttrycket ”särskilt” används får det enligt rege- ringens mening ses som ett exempel på ett beslut som kan fattas om att tillåta lämpliga tillsynsmetoder som uppnår tillsynsmålen enligt någon av dessa artiklar (artikel 55.2). Denna tolkning medför att det råder en samråds- respektive underrättelseskyldighet i samband med ett sådant beslut, vilket också framstår som rimligt. Det är därför lämpligt att dessa regler i direktivet genomförs i bestämmelser i tillsynslagen på så sätt att detta tydligt framgår. Termer som t.ex. grupptillsyn bör undvikas vid utformningen av de nya bestämmelserna för att klargöra att det inte är fråga om grupper enligt kapitaltäckningsdirektivet (se avsnitt 6.3). Rättelse av en felaktig hänvisning i tillsynslagen I 7 kap. 1 § tillsynslagen, när det gäller avgränsningen av när Finansinspek- tionen ska agera, finns en hänvisning till 4 kap. 2–4 §§ samma lag. I 4 kap. 2 och 3 §§ regleras de fall då behöriga myndigheter i vissa fall kan ingå överenskommelser om att någon annan myndighet än den som följer av huvudregeln ska utöva den gruppbaserade tillsynen. Hänvisningen omfattar dock inte 4 kap. 1 §, som innehåller huvudregeln om tillsyns- ansvarig myndighet. Däremot finns en hänvisning till 4 kap. 4 §, som inte handlar om utpekande av myndighet utan om att i egenskap av tillsynsansvarig myndighet ska lämna en rapport som innehåller en riskvärdering av gruppen till övriga berörda behöriga myndigheter. I för- fattningskommentaren till 7 kap. tillsynslagen anges att bestämmelserna motsvarar 11 kap. 1–3 §§ lagen (2006:1371) om kapitaltäckning och stora exponeringar (kapitaltäckningslagen) med vissa justeringar (se 2013/14:228 s. 281). 1 § den numera upphävda kapital- 2020/21:173 täckningslagen fanns en hänvisning till 10 kap. 2–4 §§ samma lag, dvs. såväl bestämmelserna om ansvarig myndighet enligt huvudregeln som efter särskilda överenskommelser mellan myndigheterna. Regeringen kan inte se någon annan förklaring till hänvisningen i 7 kap. 1 § tillsynslagen än att den av förbiseende kommit att omfatta även 4 kap. 4 § samma lag. Hänvisningen bör därför ändras så att den i stället bara avser 4 kap. 1–3 §§. 12.4Samarbetsarrangemang för utbyte av information med myndigheter i tredjeländer Regeringens bedömning: Reglerna i värdepappersbolagsdirektivet om samarbetsarrangemang för utbyte av information med myndigheter i tredjeländer bör genomföras i föreskrifter på förordningsnivå. Utredningens bedömning överensstämmer med regeringens bedöm- ning. Remissinstanserna tillstyrker bedömningen eller har inget att invända mot den. Skälen för regeringens bedömning: I värdepappersbolagsdirektivet regleras samarbetsarrangemang med myndigheter i tredjeländer (artik- el 16). De innebär att behöriga myndigheter, och för att fullgöra sina tillsynsuppgifter och för att utbyta information får ingå samarbets- arrangemang med tredjeländers tillsynsmyndigheter eller tredjeländers myndigheter eller organ med ansvar för bl.a. tillsyn över finansiella institut och finansiella marknader och för värdepappersföretags likvidation och konkurs. I kapitaltäckningsdirektivet finns delvis liknande regler (artikel 55). I det direktivet anges dock, till skillnad från i värdepappersbolags- direktivet, att medlemsstaterna, och alltså inte behöriga myndigheter, får ingå sådana samarbetsarrangemang.