prop · H803155 · 2021-03-23 00:00:00 — Enligt andra stycket ska , efter att fått tillfälle att yttra sig i saken, ingripa vid överträdelser av kravet på kapitalbas och kvalificerade skulder. Tredje stycket första meningen gäller institut. Bestämmelser om ingripande mot institut finns i rörelselagstiftningen för dessa företag. Genom tredje stycket andra meningen kan ingripa mot andra finansiella företag som ingår i samma koncern som ett institut. 34 § För en gränsöverskridande koncern ska och berörda utländska resolutionsmyndigheter fatta ett gemensamt beslut om krav på kapitalbas och kvalificerade skulder 1.på konsoliderad nivå för varje resolutionsenhet, och 2.på individuell nivå för företag som inte är resolutionsenheter men som ingår i en resolutionsgrupp. ska meddela ett gemensamt beslut i fråga om 1.de företag som är resolutionsmyndighet för, och 2.koncernens moderföretag, om är resolutionsmyndighet för en resolutionsenhet och om moderföretaget inte är en resolutionsenhet i samma resolutionsgrupp. I ett gemensamt beslut får det bestämmas att ett dotterföretag som inte är en resolutionsenhet delvis får uppfylla kravet på kapitalbas och kvalificerade skulder med instrument som har utfärdats till och förvärvats av företag som inte ingår i resolutionsgruppen, om det överensstämmer med resolutionsplanen och en resolutionsenhet i samma resolutionsgrupp inte har förvärvat tillräckligt med instrument enligt 13 §. Vid tillämpningen av denna paragraf och 35–39 §§ ska hänsyn tas till om dotterföretag i tredjeland ingår i resolutionsgruppen. Paragrafen innehåller bestämmelser om gränsöverskridande koncerner. Paragrafen genomför artikel 45h.1 i krishanteringsdirektivet. Övervägan- dena finns i avsnitt 8.9. Paragrafen är utformad i enlighet med Lagrådets förslag. Paragrafen innehåller bestämmelser om gränsöverskridande samarbete Prop. 2020/21:155 mellan resolutionsmyndigheter vid fastställande av kravet på kapitalbas och kvalificerade skulder för företag som ingår i gränsöverskridande koncerner. Vid tillämpning av paragrafen och 35–39 §§ ska hänsyn tas till om kon- cernens dotterföretag i tredjeland ingår i resolutionsgruppen. Begreppet berörda utländska resolutionsmyndigheter omfattar här den samordnande resolutionsmyndigheten inom EES. 35 § Om minst två G-SII-enheter enligt artikel 4.1.136 i tillsynsförordningen tillhör samma globalt systemviktiga institut och är resolutionsenheter, ska , om är resolutionsmyndighet för en av resolutionsenheterna eller samordnande resolutionsmyndighet, fatta ett gemensamt beslut med berörda utländska resolutionsmyndigheter om att tillämpa artikel 72e i tillsynsförordningen och om justeringar för att begränsa eller undanröja skillnader mellan kraven enligt 1.36 § 1 och artikel 12a i tillsynsförordningen, och 2.36 § 2 och artikel 12a i tillsynsförordningen. Justeringar enligt första stycket får göras om förutsättningarna enligt artikel 45h.2 andra och tredje styckena i krishanteringsdirektivet är uppfyllda. Paragrafen innehåller bestämmelser om gränsöverskridande koncerner. Paragrafen genomför artikel 45h.2 i krishanteringsdirektivet. Övervägan- dena finns i avsnitt 8.9. Paragrafen innehåller bestämmelser om gemensamt beslut om hur kravet på kapitalbas och kvalificerade skulder ska fastställas i fall av en gränsöverskridande koncern med fler än en s.k. G-SII-enhet som utgör en resolutionsenhet. 36 § Vid tillämpningen av 35 § ska det ytterligare krav som avses i 2 § bestämmas för 1.respektive resolutionsenhet, och 2.ett moderföretag inom EES som om det utgjorde den enda resolutionsenheten inom det globalt systemviktiga institutet. Paragrafen innehåller bestämmelser om gränsöverskridande koncerner. Paragrafen genomför artikel 45d.4 i krishanteringsdirektivet. Övervägan- dena finns i avsnitt 8.9. Paragrafen innehåller bestämmelser om hur de aktuella kraven ska beräknas vid tillämpningen av 35 §. 37 § Om ett gemensamt beslut enligt 34 § inte har fattats på grund av olika uppfattningar om kraven enligt 34 § första stycket, ska Riksgälds- kontoret, efter att berörda utländska resolutionsmyndigheter fått tillfälle att lämna synpunkter, fatta beslut om krav på kapitalbas och kvalificerade skulder för de företag som myndigheten är resolutionsmyndighet för. Paragrafen innehåller bestämmelser om gränsöverskridande koncerner. Paragrafen genomför artikel 45h.4 första stycket, 45h.5 första stycket och 45h.6 i krishanteringsdirektivet. Övervägandena finns i avsnitt 8.9. fen är i allt väsentligt utformad i enlighet med Lagrådets förslag. Paragrafen innehåller bestämmelser om hur ska agera om ett gemensamt beslut inte kan fattas. 2020/21:155 resolutionsmyndigheter omfattar här den samordnande resolutions- myndigheten inom EES. 38 § Om någon av de berörda utländska resolutionsmyndigheterna inom tidsfristen enligt 37 § har hänskjutit ärendet till Europeiska bankmyndigheten i enlighet med artikel 19 i och rådets förordning (EU) nr 1093/2010 av om inrättande av en europeisk tillsynsmyndighet (Europeiska bankmyndigheten), om ändring av beslut nr 716/2009/EG och om upphävande av kommissionens beslut /78/EG, i lydelsen enligt och rådets förordning 806/2014/EU, ska skjuta upp sitt beslut en månad och följa Europeiska bankmyndighetens beslut. Om är resolutionsmyndighet för en resolutionsenhet eller samordnande resolutionsmyndighet får myndigheten inte hänskjuta ärendet till Europeiska bankmyndigheten efter att tidsfristen enligt 37 § löpt ut eller att ett gemensamt beslut har fattats. får inte heller hänskjuta ärendet om den nivå som fastställts av dotterföretagets resolutionsmyndighet 1. är högst av det totala riskvägda exponeringsbeloppet enligt artikel 92.3i tillsynsförordningen eller enligt artikel 11.1 i värdepappersbolags- förordningen multiplicerat med 12,5 i fråga om kravet enligt 23 §, och 2. motsvarar kravet enligt 4–6 §§. Paragrafen innehåller bestämmelser om gränsöverskridande koncerner. Paragrafen genomför artikel 45h.4 fjärde stycket och 45h.5 fjärde och femte styckena och delvis artikel 45h.4 andra stycket och 45h.5 andra stycket i krishanteringsdirektivet. Övervägandena finns i avsnitt 8.9. Paragrafen innehåller bestämmelser om hur ska agera vid hänskjutande av ärenden till Europeiska bankmyndigheten. 39 § Ett gemensamt beslut enligt 34 § och ett beslut som en berörd utländsk resolutionsmyndighet fattar på grund av att ett gemensamt beslut inte har fattats inom tidsfristen enligt 37 § gäller i . Ett gemensamt beslut enligt 34 § och beslut enligt 37 § ska regelbundet granskas och vid behov uppdateras. Paragrafen innehåller bestämmelser om gränsöverskridande koncerner. Paragrafen genomför artikel 45h.5 sjunde stycket och 45h.7 i kris- hanteringsdirektivet. Övervägandena finns i avsnitt 8.9. Första stycket innehåller bestämmelser om giltighet av gemensamt beslut och av sådant beslut som en utländsk resolutionsmyndighet fattat i anledning av att ett gemensamt beslut inte fattats inom den aktuella tidsfristen. Andra stycket innebär att ska se över gemensamma och egna beslut. I fråga om gemensamma beslut får det ske i samverkan med de myndigheter som avses i 34 §. 5 kap. Ytterligare åtgärder för att förbereda resolution och undvika fallissemang 1 § För en motpart till ett företag som avses i 1 kap. 1 § första stycket gäller 11 kap. 3–7 §§ beträffande ett beslut om en krisavvärjande åtgärd eller tillfällig åtgärd eller en händelse som har direkt koppling till ett sådant beslut. Det som anges om ett beslut om resolution eller resolutionsåtgärder ska då avse ett beslut om en krisavvärjande åtgärd eller tillfällig åtgärd. Paragrafen innehåller bestämmelser om hinder mot att utöva vissa rätts- Prop. 2020/21:155 handlingar. Ändringarna i paragrafen genomför artikel 68.3 i krishante- Övervägandena finns i avsnitt 12.4. Ändringarna i paragrafen innebär att 11 kap. 3–7 §§ om hinder mot att utöva vissa rättshandlingar också gäller beträffande ett beslut om en tillfällig åtgärd enligt 7 och 8 §§, se författningskommentarerna till de paragraferna. En sådan åtgärd utgör därmed hinder för en motpart till företaget att utöva de rättshandlingar som framgår av bestämmelserna i 11 kap. Motparten får t.ex. inte säga upp eller häva ett avtal med företaget, ändra villkoren i ett avtal med företaget eller ställa in fullgörelse av en förpliktelse mot företaget. Övriga ändringar är redaktionella. 2 § Ett företag som avses i 1 kap. 1 § första stycket 1 eller 2 ska i avtal som avser relevanta kapitalinstrument och nedskrivningsbara skulder och som omfattas av lagstiftningen i tredjeland ta in villkor som innebär att skulden kan komma att skrivas ned eller konverteras och att borgenärerna accepterar 1.en eventuell minskning av kapitalbeloppet eller det utestående beloppet, eller 2.de konverteringar eller indragningar som kan bli följden av ett beslut om resolution eller av ett beslut om nedskrivning eller konvertering av relevanta kapitalinstrument och kvalificerade skulder. Kravet enligt första stycket gäller dock inte 1.kvalificerade insättningar från fysiska personer, 2.kvalificerade insättningar från mikroföretag samt små och medelstora företag enligt kriteriet för årsomsättning i artikel 2.1 i bilagan till kommissionens rekommendation 2003/361/EG av , 3.insättningar genom en filial utanför EES till ett svenskt institut och som skulle betraktas som insättningar avseende personer eller företag som avses i 1 eller 2 om de inte hade gjorts via filialen, eller 4.om det framgår av tekniska standarder som antagits av Europeiska kommissionen i enlighet med artikel 55.5 i krishanteringsdirektivet att sådana avtalsvillkor inte krävs. får besluta att kravet enligt första stycket inte ska gälla för ett företag för vilket kravet på kapitalbas och kvalificerade skulder har fastställts till ett belopp enligt 4 kap. 4 § andra stycket. Paragrafen innehåller bestämmelser om avtalsenlig nedskrivning och Ändringarna i paragrafen genomför artikel 55.1 första stycket och 55.5 och delvis artikel 55.1 andra stycket i krishanterings- Övervägandena finns i avsnitten 9.1 och 10. Ändringen i första stycket är en följd av att det nuvarande uttrycket kvalificerade skulder, som får en ny innebörd, ersätts med uttrycket nedskrivningsbara skulder, se författningskommentarerna till 2 kap. 2 och 2 a §§. Ändringen i första stycket 2 är en följd av att 6 kap. har utvidgats till Genom tillägget av uttrycket tydliggörs att en eventuell minskning av kapitalbeloppet eller det utestående beloppet enligt första stycket 1 ska ske till följd av ett beslut om resolution eller ett beslut om nedskrivning eller konvertering av relevanta kapitalinstrument och Ändringen i andra stycket 4 är en följd av att bemyndigandet att utfärda aktuella tekniska standarder har flyttats till artikel 55.5 i krishanterings- 2020/21:155 Tredje stycket, som är nytt, innebär att får besluta att kravet på ett villkor om avtalsenligt erkännande inte ska gälla för företag vars krav på kapitalbas och kvalificerade skulder är begränsat till förlustabsorberingsbeloppet. En förutsättning för undantaget är därmed att företaget uppfyller kravet utan att skulder som inte innehåller ett sådant villkor räknas med, se författningskommentaren till 3 c §. Övriga ändringar är redaktionella. 3 a § Om det inte är möjligt att ta in ett villkor enligt 2 § första stycket i ett avtal som avser nedskrivningsbara skulder med säkerhet, ska företaget underrätta om det och till vilken skuldklass skulden hör. När har tagit emot underrättelsen gäller inte 2 § första stycket. Om bedömer att det är möjligt att ta in villkoret i avtalet, ska dock inom rimlig tid kräva det. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om när det inte är möjligt att i ett avtal ta in ett villkor om erkännande av nedskrivning och konvertering. Paragrafen genomför artikel 55.2 andra och tredje styckena och delvis artikel 55.2 första stycket i krishanteringsdirektivet. Övervägandena finns i avsnitt 9.1. Paragrafen är utformad i enlighet med Lagrådets förslag. Av första stycket framgår att ett företag ska underrätta om det bedömer att det av någon – rättslig eller annan – anledning inte är möjligt att ta med ett avtalsvillkor enligt 2 § första stycket i ett avtal som inte avser relevanta kapitalinstrument eller skuldinstrument utan säkerhet. Med uttrycket skuldinstrument avses obligationer och andra former av överlåtbara skuldförbindelser samt instrument som skapar eller bekräftar en skuld (artikel 2.1.48 ii i krishanteringsdirektivet). Ett exempel på när det inte skulle kunna vara möjligt att ta med ett avtalsvillkor är att det enligt regleringen i tredjeland är olagligt att ha med villkoret. Bestämmelsen kan t.ex. också omfatta fall där företaget inte kan ta med avtalsvillkoret på grund av företagets bristande möjligheter att påverka avtalsvillkoren eller omständigheter kopplade till skulden som sådan. Enbart svårigheter eller ovilja från motparten att ta med villkoret innebär dock inte att det inte är möjligt att ta med det. I underrättelsen ska företaget ange den skuldklass som skulden tillhör. Med skuldklass avses motsvarande fordringsklass i den svenska förmånsrättsordningen som skulderna hänför sig till, dvs. särskild förmånsrätt, allmän förmånsrätt, oprioriterade fordringar, fordringar som avses i 18 § första stycket andra meningen förmånsrätts- lagen och olika slag av efterställda fordringar. Av andra stycket framgår att kravet på ett villkor om avtalsenligt erkännande i 2 § första stycket upphör att gälla i samband med att Riks- gäldskontoret mottagit underrättelsen. ska bedöma om myndigheten anser att företagets bedömning är riktig. Om Riksgälds- kontoret bedömer att den inte är det ska myndigheten inom rimlig tid från företagets underrättelse kräva att företaget inför villkoret. Om företagets bedömning grundar sig på företagets egen praxis avseende undantag från avtalsenligt erkännande av nedskrivning och konvertering behöver praxis ändras. I tekniska tillsynsstandarder som kommissionen ska anta kommer tillämpningen av motsvarande regler i krishanteringsdirektivet, dvs. de villkor som ska gälla för resolutionsmyndighetens krav på införande av avtalsvillkor och den rimliga tidsramen för myndighetens krav, att närmare Prop. 2020/21:155 specificeras. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om vilka kategorier av skulder som kan undantas från skyldigheten att ta in avtalsvillkor, se författningskommentaren till 29 kap. 3 b § ska bedöma om en underrättelse enligt 3 a § påverkar möjligheten att försätta företaget i resolution. ska särskilt bedöma hur möjligheten att försätta ett företag i resolution påverkas av att skulder inom en och samma skuldklass, inbegripet kvalificerade skulder, till består av skulder som 1.undantas från kravet på avtalsvillkor enligt 3 a §, 2.inte är nedskrivningsbara enligt 2 kap. 2 § första stycket 1–11, och 3.sannolikt kommer att undantas från nedskrivning eller konvertering enligt 21 kap. 27 §. Paragrafen, som är ny, innehåller särskilda bestämmelser om vad ska beakta vid bedömningen av möjligheterna att försätta ett företag i resolution. Paragrafen genomför artikel 55.2 femte stycket och delvis artikel 55.2 första stycket i krishanteringsdirektivet. Övervägandena finns i avsnitt 9.1. Paragrafen är utformad i enlighet med Lagrådets förslag. Av första stycket framgår att ska bedöma vilken inverkan en underrättelse enligt 3 a § har på möjligheten att försätta företaget i resolution. ska enligt andra stycket särskilt bedöma möjligheten att försätta ett företag i resolution om företaget inom en och samma skuldklass, som inbegriper kvalificerade skulder, har skulder som till mer än består av skulder som myndigheten inte kan räkna med att kunna använda vid en skuldnedskrivning. Ordet skuldklass har samma innebörd som i 3 a §. En sådan bedömning kan göras i samband med en bedömning enligt 3 kap. 10 och 11 §§ eller vid varje annan tidpunkt det kan bli aktuellt. ska bl.a. bedöma vilken effekt det har på möjligheten att försätta företaget i resolution när det finns en andel skulder som inte är nedskrivnings- eller konverteringsbara. Detta inbegriper effekten som följer av ett avsteg från principen om att det ekonomiska utfallet för ägare och borgenärer vid resolution inte får bli sämre än om företaget hade avvecklats genom konkurs eller likvidation (12 kap. 10 och 11 §§ och 23 kap. 8 §). Om bedömer att det finns ett väsentligt resolutionshinder enligt 3 kap. 12 § ska myndigheten tillämpa bestämmel- serna i 3 kap. och vidta de åtgärder som är lämpliga för att undanröja 3 c § En skuld får inte användas för att uppfylla kravet på kapitalbas och kvalificerade skulder enligt 4 kap. 1 § om 1. företaget låter bli att ta in villkor som krävs enligt 2 § första stycket, eller 2. ett sådant krav som avses i 1 inte gäller enligt 2 § tredje stycket eller 3 a §. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om att vissa skulder inte får räknas med vid uppfyllandet av kravet på kapitalbas och kvalificerade 2020/21:155 skulder. Paragrafen genomför artikel 55.2 sjunde stycket och delvis artikel 55.1 andra stycket i krishanteringsdirektivet. Övervägandena finns i avsnitt 9.1. Av paragrafen framgår att en skuld inte får användas för att uppfylla kravet på kapitalbas och kvalificerade skulder om ett företag underlåter att ta in ett villkor om avtalsenligt erkännande i ett avtal som avser skulden och som omfattas av lagstiftningen i tredjeland (2 § första stycket). En skuld får inte heller användas på detta sätt om företaget inte behöver ta in ett sådant villkor enligt 2 § tredje stycket eller 3 a §. Däremot exkluderas inte en skuld från att få användas om villkoret inte behöver tas med efter- som ett beslut om att skriva ned eller konvertera skulden får verkställas i tredjeland (3 §). 7 § får, efter att fått tillfälle att lämna synpunkter, besluta att ett företag som avses i 1 kap. 1 § första stycket 1 eller 2 tillfälligt inte ska fullgöra en betalnings- eller leveransförpliktelse som följer av ett avtal som har ingåtts av företaget. Ett sådant beslut får fattas, om 1.Finansinspektionen har fastställt att företaget fallerar eller sannolikt kommer att fallera, 2.det inte finns några tillgängliga alternativa åtgärder från den privata sektorn som skulle avhjälpa eller förhindra fallissemang i företaget, 3.åtgärden bedöms nödvändig för att undvika ytterligare försämring av de finansiella villkoren för företaget, och a)med hänsyn till det allmännas intresse, b)för att välja lämpliga resolutionsåtgärder, eller c)för att säkerställa en ändamålsenlig tillämpning av ett eller flera reso- lutionsverktyg. Vid beslut enligt första stycket gäller 12 kap. 5 § och 13 kap. 2 § andra stycket och 3–6 §§. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om förutsättningarna för att besluta om tillfälligt förbud mot att fullgöra vissa förpliktelser. Paragrafen genomför artikel 33a.1 och 33a.4–33a.9 och delvis artikel 33a.2 första stycket och 33a.3 i krishanteringsdirektivet. Övervägandena finns i avsnitt 12.2.1. Av första stycket framgår att tillfälligt får förbjuda ett företag att fullgöra en betalnings- eller en leveransförpliktelse. Denna åtgärd motsvarar den åtgärd som kan vidtas mot ett företag i resolution (13 kap. 2 § första stycket, se författningskommentaren till den bestämmelsen i prop. 2015/16:5 s. 816). Ett beslut enligt bestämmelsen får fattas först efter att fått tillfälle att yttra sig i saken. Bestämmelsen är tillämplig innan ett beslut om resolution har fattats. Om ett beslut om resolution har fattats ska i stället 13 kap. 2 § tillämpas. Vid tillämpning av bestämmelsen ska ta hänsyn till hur de finansiella marknadernas funktionssätt kan påverkas av beslutet samt beakta befintliga nationella regler, tillsynsbefogenheter och rättsliga befogenheter för att skydda borgenärernas rättigheter och likabehandling (artikel 33a.5 i krishanteringsdirektivet). Enligt andra stycket krävs – till skillnad från när det gäller ett företag i . 2020/21:155 resolution – att samtliga förutsättningar i punkterna 1–4 är uppfyllda för att ska få fatta ett beslut enligt första stycket. Av tredje stycket framgår att vad som gäller i fråga om motsvarande beslut inom resolution också ska tillämpas vid beslut enligt paragrafen. Det innebär bl.a. att ett beslut enligt första stycket ska offentliggöras (12 kap. 5 §). De närmare bestämmelserna om tillvägagångssättet för offentliggörandet och underrättelser till företaget och myndigheter framgår av 15 och 16 §§ förordningen (2015:1034) om resolution (29 kap. 2 §). Vid bestämmande av den längsta tiden för beslutet (13 kap. 3 §) behöver det beaktas att ett beslut enligt denna paragraf ska gälla och får inte överskrida den period som Riksgälds- kontoret anser är nödvändig med hänsyn till de syften som avses i andra stycket 3 och 4 (artikel 33a.4 i krishanteringsdirektivet). 8 § Om beslutar om en åtgärd enligt 7 § första stycket, får avseende också besluta att 1.en borgenär till företaget som omfattas av förbudet inte får ta i anspråk en säkerhet som har ställts ut i tillgångar som tillhör företaget, och 2.en motpart till företaget som omfattas av förbudet inte får a)säga upp eller häva ett avtal med företaget, b)ändra villkoren i ett avtal med företaget, c)ställa in fullgörelsen mot företaget, –en fordran som företaget har på motparten mot en fordran som motparten har på företaget, eller –en förpliktelse som företaget ska fullgöra mot motparten mot en förpliktelse som motparten ska fullgöra mot företaget, e) omvandla en fordran som motparten har på företaget, eller en förpliktelse som företaget ska fullgöra mot motparten, till en nettofordran eller en nettoförpliktelse, eller f) tillämpa en slutavräkningsklausul. Vid beslut enligt första stycket 1 gäller 13 kap. 8–10 §§. Vid beslut enligt första stycket 2 gäller 13 kap. 12–17 §§. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om förbud mot att ta i anspråk säkerheter och att utöva vissa rättshandlingar. Paragrafen genom- för artikel 33a.10 i krishanteringsdirektivet. Övervägandena finns i avsnitt 12.2.2. Av första stycket framgår att kan besluta att tillfälligt förbjuda en borgenär att ta i anspråk säkerheter i tillgångar som tillhör ett företag och tillfälligt förbjuda en motpart till företaget att utöva vissa rättigheter som följer av ett avtal som motparten ingått med företaget. Dessa åtgärder motsvarar de åtgärder som kan vidtas mot en borgenär eller motpart till ett företag i resolution (13 kap. 7 § första stycket och 11 § första stycket, se författningskommentarerna till de bestämmelserna i prop. 2015/16:5 s. 817–819). En förutsättning för att vidta åtgärder enligt denna paragraf – till skillnad mot när det gäller ett företag i resolution – är att beslutar om en åtgärd enligt 7 § första stycket. Ett beslut som fattats med stöd av denna paragraf får dessutom bara gälla som beslutet enligt 7 §. 2020/21:155 Av andra och tredje styckena framgår att vad som gäller i fråga om mot- svarande beslut inom resolution också ska tillämpas vid beslut enligt paragrafen. Det innebär bl.a., i fråga om beslut enligt första stycket 1, att under vissa omständigheter ska fatta ett särskilt beslut om förbud att ta i anspråk säkerheter även med avseende på andra företag inom koncernen och, i fråga om beslut enligt första stycket 2, att Riks- gäldskontoret under vissa omständigheter också får förbjuda motparter till ett dotterföretag till företaget att vidta motsvarande åtgärder. 9 § Ett företag som avses i 1 kap. 1 § första stycket 1 eller 2 ska i finansiella avtal som omfattas av lagstiftningen i tredjeland ta in villkor som innebär att 1.avtalet kan bli föremål för tillfälliga åtgärder enligt 7 och 8 §§ och 13 kap. 2, 7, 8, 11 och 12 §§, och 2.ett beslut om resolution, en resolutionsåtgärd eller en tillfällig åtgärd utgör hinder mot att utöva rättshandlingar enligt 11 kap. 3–7 §§. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om avtalsenligt erkän- nande av befogenhet att vidta tillfälliga åtgärder.