prop · H803109 · 2021-03-23 00:00:00 — Regeringens skrivelse 2020/21:109 Politik för konstnärers villkor Regeringen överlämnar denna skrivelse till . De nationella kulturpolitiska målen slår fast att kulturen ska vara en dynamisk, utmanande och obunden kraft med yttrandefriheten som grund, att alla ska ha möjlighet att delta i kulturlivet samt att kreativitet, mångfald och konstnärlig kvalitet ska prägla samhällets utveckling. De professionella konstnärerna har en central roll att spela i att uppfylla målen. I skrivelsen lämnas en redovisning av hur regeringen arbetar för att stärka konstnärers villkor. Skrivelsen tar bl.a. upp de samhällsförändringar som motiverar en stärkt konstnärspolitik samt motiv och inriktning för konstnärspolitiken. Vidare avhandlas bedömningar och åtgärder avseende konstnärlig frihet, rekryteringen till konstnärsyrket och konstnärers möjligheter att utveckla sitt konstnärskap. Därutöver avhandlas konstnärers ekonomiska och sociala villkor samt den kulturella infrastrukturen. Slutligen redovisas insatser med anledning av covid-19- pandemin. Ärendet och dess beredning .............................................................. Samhällsförändringar och utmaningar .............................................. En stärkt statlig konstnärspolitik ..................................................... Motiv och inriktning för konstnärspolitiken..................... Begreppet konstnär bör användas..................................... Den konstnärliga friheten................................................................ Konstnärers utsatthet för hot, våld och trakasserier Styrningens effekter på den konstnärliga friheten ............ Rekryteringen till konstnärsyrket .................................................... Statens stöd till den kommunala .................. Statens stöd till ....................................... Arbetet för breddad rekrytering till konstnärlig universitets- och högskoleutbildning................................ Erfarenhetsutbyte om breddad rekrytering till kulturella och konstnärliga utbildningar och breddat Konsten att delta ................... Konstnärers möjligheter till konstnärlig förnyelse, fördjupning och utveckling ............................................................. De statliga ersättningarna och bidragen till Stödordningarna för fria aktörer på bild- och Konstnärernas och kulturens roll i Konstnärernas ekonomiska villkor och ersättning för utfört En väl fungerande upphovsrätt ......................................... Ersättningar till författare, fotografer, kulturjournalister, dramatiker, översättare och Den individuella visningsersättningen till bild- och Efterlevnad och uppföljning av ..................... Analys av digitaliseringens effekter på konstnärernas Den kulturella infrastrukturen ......................................................... Arrangörsledets betydelse och utmaningar....................... Stödet till arrangörer och fria aktörer .............................. Stödet till centrumbildningarna ....................................... 9.5De statliga insatserna på nationell nivå för Satsningar på konstnärlig gestaltning .............................. Stödet till regional kulturverksamhet .............................. 9.8Konstnärers villkor inom kulturella och kreativa 10 Sociala villkor för konstnärer......................................................... 10.1Analys och kunskapsspridning om konstnärers sociala och ekonomiska villkor ....................................... 11 Insatser med anledning av covid-19-pandemin.............................. 11.1Stöd till kulturområdet med anledning av covid-19- Ökat inköp av samtida konst ........................ 11.3Stöd till institutioner och regional kulturverksamhet samt generella stödåtgärder ............................................. 11.4Utredning för kulturens återstart och analys av Sammanfattning av betänkandet Konstnär – oavsett (SOU 2018:23) ................................................... Förteckning av remissinstanserna (SOU 2018:23) ......... Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde ........ Ärendet och dess beredning Regeringen beslutade att ge en särskild utredare i uppdrag att göra en översyn av de statliga insatserna och villkoren för professionellt verksamma konstnärer (dir. 2016:93). var att bedöma hur de statliga insatserna bidrar till att nå de kulturpolitiska målen och föreslå eventuella förändringar av insatserna för att anpassa dem till nuvarande förutsättningar och behov. överlämnades betänkandet Konstnär – oavsett (SOU 2018:23) till regeringen. betänkandet finns i bilaga 1. Betänkandet har remissbehandlats och en förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 2. tillgängliga i (Ku2018/00773). behandlas delar av utredningens förslag och bedömningar. De nationella kulturpolitiska målen (prop. 2009/10:3, bet. 2009/10:KrU5, 2009/10:145) slår fast att kulturen ska vara en dynamisk, utmanande och obunden kraft med yttrandefriheten som grund, att alla ska ha möjlighet att delta i kulturlivet samt att kreativitet, mångfald och konstnärlig kvalitet ska prägla samhällets utveckling. För att uppnå målen främja allas möjlighet till kulturupplevelser, bildning och till att utveckla sina skapande förmågor, – främja kvalitet och konstnärlig förnyelse, – främja ett levande kulturarv som bevaras, används och utvecklas, – främja internationellt och interkulturellt utbyte och samverkan, samt – särskilt uppmärksamma barns och ungas rätt till kultur. De professionella konstnärerna är själva fundamentet för ett levande kulturliv. De står således i kulturpolitikens centrum och spelar en avgörande roll för att målen ska kunna uppnås. Trots detta var det det togs ett helhetsgrepp kring konstnärernas villkor. Det finns därför skäl att presentera en uppdaterad bild av regeringens samlade konstnärspolitik. inriktning på statens insatser för konstnärerna proposition om den statliga kulturpolitiken (prop. 1974:28, bet. 1974:KrU15, rskr. 1974:248) formades det som, med vissa justeringar, skulle komma att gälla för svensk kulturpolitik . Nyckelbegrepp i propositionen var yttrandefrihet, decentralisering, jämlikhet, konstnärlig förnyelse och vård av kulturarvet. också att staten, regionerna och kommunerna har gemensamma uppgifter i att stödja kulturområdet. nationella mål för hela det kulturpolitiska området. En av de grundläggande principerna i den nya kulturpolitiken var den ”brittiska modellen” med styrning genom armlängds avstånd. I linje med detta skulle beslut om stöd och bidrag till konstnärer samt inköp av konst fattas med hjälp av sakkunniggrupper bestående av professionen (konstnärer från respektive konstområden). proposition om den statliga kulturpolitiken (prop. 1975/76:135, bet. 1975/76:KrU35, rskr. 1975/76:355) tog sedan regeringen ett samlat grepp kring villkoren för konstnärer och presenterade en rad förslag som syftade till att förbättra konstnärers villkor. De dåvarande stipendiesystemen med flera olika stipendieorgan föreslogs ersättas med ett nytt stipendiesystem med direkta bidrag till konstnärer. Regeringen föreslog också en ökning av de statliga stöden till konstnärer och att de tidigare s.k. konstnärsbelöningarna skulle finnas kvar, men i stället namnges inkomstgarantier. Regeringen motiverade förslagen med bl.a. att människors behov av konstupplevelser och konstnärlig aktivitet i vårt samhälle är grunden för yrkesmässig konstnärlig verksamhet. Konstnärerna skapar och förmedlar tillfällen till sådana upplevelser och genom att de fungerar som inspiratörer för skapande verksamhet har de en nyckelroll i kulturlivet. Konstnärerna skapar och röjer väg för nya synsätt och uttrycksformer, vilket är nödvändigt för den kulturella utvecklingen och därmed av stor vikt för samhällsutvecklingen som helhet. I samma proposition föreslogs att myndigheten skulle inrättas. inrättades med ett samlat uppdrag att fördela stipendier och andra bidrag till konstnärer. I enlighet med principen om armlängds avstånd skulle bidrag till konstnärer fördelas med stöd av sakkunniggrupper. hade dock fortsatt till uppgift att fördela de medel som genererats av biblioteksersättningen till svenska författare, översättare, tecknare och fotografer. angav regeringen i propositionen Kulturpolitik (prop. 1996/97:3, bet. 1996/97:KrU1, rskr. 1996/97:129) att statens insatser inom konstnärspolitiken skulle syfta till att –skapa förutsättningar för ett aktivt kulturliv som ger arbete och försörjning åt konstnärerna och rika upplevelser för medborgarna, –skapa sådana villkor för de professionella konstnärerna att de kan basera sin försörjning på ersättning för utfört konstnärligt arbete, –anpassa regelverken på alla politikområden så att rimlig hänsyn tas till konstnärernas speciella förhållanden, –ge möjlighet till konstnärlig förnyelse och utvecklingsarbete genom olika former av direkta konstnärsstöd, och –förbättra möjligheterna till internationellt konstnärligt utbyte. Regeringen lade också fram flera förslag i propositionen på förbättringar inom konstnärspolitikens olika delområden. Det område som ansågs mest eftersatt var bild- och formområdet. I propositionen föreslogs att den individuella visningsersättningen, som medger ersättning till bildkonstnärer för verk som visas i det offentliga och är i konstnärens ägo, skulle återinrättas. Förebild för ersättningen var den redan etablerade biblioteksersättningen. Den nyinrättade upphovsrättsorganisationen i , nuvarande 2020/21:109 Bildupphovsrätt i , föreslogs fördela medlen. Regeringen föreslog därutöver att flera av de redan etablerade bidragen skulle förstärkas och underströk att det skulle vara en myndighetsuppgift att fortlöpande anpassa bidragsformer och belopp till de aktuella behoven inom olika konstarter. Regeringen lyfte också särskilt fram betydelsen av inkomstgarantierna och långtidsstipendierna för att ge aktiva konstnärer som dokumenterat konstnärlig verksamhet av god kvalitet en ekonomisk och arbetsmässig trygghet. I propositionen aviserades också ett antal utredningar med bäring på konstnärernas villkor. ställde sig bakom förslagen som sedan genomfördes. Utredningarna Arbete åt konstnärer (1997:183), Generella konstnärsstöd (SOU 1997:184) samt (SOU 1997:106) låg till grund för propositionen Konstnärernas villkor (prop. 1997/98:87, bet. 1997/98:KrU13, rskr. 1997/98:303). I denna drog regeringen slutsatsen att statens insatser för konstnärerna borde stärkas och inriktas på att höja ersättningen för utfört konstnärligt arbete samt stimulera konstnärernas arbetsmarknad så att en ökad efterfrågan uppstår. Propositionen Tid för kultur och de nuvarande nationella kulturpolitiska målen I propositionen Tid för kultur (prop. 2009/10:3, bet. 2009/10:KrU5, rskr. 2009/10:145) lämnade regeringen förslag till de nu gällande nationella kulturpolitiska målen. Regeringen betonade betydelsen av konstnärlig kvalitet, men lyfte fram att innebörden i kvalitetsbegreppet inte skulle slås fast. Skälen till den bedömningen var att uppfattningen om kvalitet varierar mellan tid och plats, från genre till genre samt mellan grupper och individer. Regeringen framhöll vidare att kvalitetsfrågan inte borde vara föremål för politikernas överväganden. Utgångspunkten för regeringens politik skulle fortsatt vara att professionella kulturskapare ska kunna försörja sig på sin konstnärliga eller kulturella yrkesverksamhet samt att beroendet av de generella trygghetssystemen därmed ska minska. Regeringen valde att i propositionen använda begreppet kulturskapare i stället för konstnär som benämning på målgruppen och yrkeskåren. Regeringen motiverade förslagen till de mål som har relevans för konstnärer med bl.a. att konstnärligt skapande i väsentliga avseenden handlar om att utforska nya områden, överskrida gränser, synliggöra olika aspekter av vår tillvaro samt att göra detta med största möjliga kraft och trovärdighet, i den konstform och det medium man valt att arbeta. Det lyftes fram att konsten och de humanistiska vetenskaperna ger oss viktiga kunskaper och möjlighet att reflektera. Regeringen underströk också att det är kulturpolitikens uppgift att bidra till att det finns ekonomiska och andra förutsättningar för skapande verksamhet som inte annars skulle komma till uttryck – inte minst när det gäller förutsättningar för förnyelse och utveckling av kulturen. En del i detta ansågs vara att verka för goda villkor för de professionella kulturskaparnas konstnärliga arbete. I propositionen lämnade regeringen också en bedömning om inriktningen på den framtida politiken för kulturskaparnas villkor. Utgångspunkten för de insatser som är riktade till kulturskaparna skulle vara dels att värna den konstnärliga friheten genom att stödja konstnärligt förnyelse- och utvecklingsarbete, dels att beakta kulturskaparnas Skr. 2020/21:109 ekonomiska, upphovsrättsliga och sociala villkor. regeringen att frågor om upphovsrätt, förhållandet till andra samhällssektorer och kulturskaparnas roll i samhället skulle vara av särskild betydelse. Vidare föreslogs det som skulle bli den s.k. kultursamverkansmodellen, som innebär att varje region får en samlad summa statliga medel att fördela till regional kulturverksamhet. De professionella kulturskaparnas roll lyftes fram genom att de skulle vara en dialogpart i framtagandet av regionernas kulturplaner. Regeringen bedömde även att fokus borde vara på stabila bidrags- och ersättningssystem som främjar och stimulerar konstnärlig utveckling på en hög kvalitativ nivå, såväl nationellt som internationellt. Vidare ansåg regeringen att det inte fanns skäl att låta stipendiesystemet ingå i den omfattande regionalisering av kulturpolitiken som föreslogs i propositionen, och gjorde bedömningen att bl.a. stipendier skulle fortsatt fördelas centralt. I propositionen föreslogs även att stödet till centrumbildningarna, som är intresse- och förmedlingsorganisationer inom olika konstområden, skulle stärkas och att de statliga inkomstgarantierna skulle avvecklas och i stället omvandlas till tidsbegränsade stipendier. ställde sig bakom förslagen, som sedan genomfördes. Statens nuvarande insatser för konstnärer Det finns ett flertal statliga ersättningar som syftar till att ge konstnärer betalt för utfört arbete, men också stöd i form av bidrag och andra insatser som ska öka möjligheterna för konstnärer att fördjupa och utveckla sitt konstnärskap. Den statliga myndighet som främst är ansvarig för genomförandet av regeringens konstnärspolitik är . Myndigheten har till uppgift att främja konstnärers möjligheter att utveckla sitt konstnärskap och att verka för konstnärlig utveckling genom att fördela statliga stipendier och andra statliga bidrag och ersättningar, samt genom andra främjande åtgärder. Myndigheten ska även främja nyskapande kultur genom bidragsgivning och andra åtgärder. Bidrag fördelas bl.a. i form av arbetsstipendier, projektbidrag, långtidsstipendier och bidrag för internationellt kulturutbyte. Vid myndigheten bedrivs även residensverksamhet. ska också analysera och sprida kunskap om konstnärers sociala och ekonomiska villkor samt löpande bevaka trygghetssystemens utformning och tillämpning i förhållande till konstnärlig verksamhet. Vidare bedriver myndigheten inom ramen för sitt uppdrag en betydande verksamhet på det internationella området för att främja konstnärligt utbyte och utveckling. har också bevakningsansvar och analysuppdrag för utövare och skapande konstnärer inom samtliga konstarter. har regeringens uppdrag att fördela den statliga biblioteksersättningen, talboksersättningen samt olika statliga stöd och bidrag till författare, översättare, kulturjournalister och dramatiker. Bildupphovsrätt i fördelar den individuella visningsersättningen till bild- och formkonstnärer som ersättning för att verk som ägs av offentliga institutioner visas för allmänheten. fonogramersättning till musikområdet. Avtalet om upphovsmäns rätt till ersättning vid visning av verk samt medverkan vid utställning m.m. () är ett ramavtal om ersättning till bild- och formkonstnärer när verk som konstnären äger ställs ut. Avtalet tecknades mellan staten och , Konsthantverkare och Industriformgivare, Förbund och Svenska Tecknare. Avtalet godkändes av regeringen och trädde i kraft samt reviderades 2014. Syftet med avtalet är att skapa bättre förutsättningar för bild- och formkonstnärer att få betalt för utfört gäller för statliga institutioner men principerna är även vägledande för samtliga utställningsarrangörer som mottar offentligt stöd. Utöver dessa insatser ingår i regeringens politik för området en rad andra åtgärder som syftar till att stärka konstnärernas arbetsmarknad och Ett exempel är stödet till de s.k. allianserna på teater-, dans- och Allianserna bildades som en arbetsmarknadspolitisk åtgärd för att möta de förändrade anställningsförhållandena på scenkonstområdet, som präglades allt mer av bildades , Dansalliansen 2006 och Musikalliansen 2008. Allianserna verkar för att öka frilansande arbetslöshetskassan, utveckla matchning och förmedling samt stimulera den konstnärliga utvecklingen. Det statliga stödet till allianserna fördelas Ett annat exempel är stödet till centrumbildningarna som samlar drygt 10 000 professionella konstnärer inom olika konstområden i och som bl.a. har en uppdragsförmedlande roll. Staten stöder centrumbildningarna via . har regeringens uppdrag att, med utgångspunkt i de nationella kulturpolitiska målen, verka för kulturens utveckling och tillgänglighet genom att fördela och följa upp statliga bidrag och genom andra främjande åtgärder. Den kulturella infrastrukturen med institutioner och organisationer i hela landet är avgörande för konstnärernas villkor. Den regionala och lokala infrastrukturen är nämligen en viktig del av en kultursamverkansmodellen är därför också betydelsefullt för Denna redogörelse ska inte ses som uttömmande för statens nuvarande insatser för konstnärer utan snarare ge en övergripande beskrivning. Frågor kopplade till framför allt upphovsrätt men också hot och hat mot konstnärer, fristadssystemet, trygghetssystemen samt utbildning är exempel på andra viktiga delar. Konstnärspolitiken är en del av kulturpolitiken, som styrs av de Regeringen väljer i denna skrivelse att fokusera på konstnärspolitiken, det vill säga de statliga insatser och stöd som syftar till att förbättra villkoren för professionellt verksamma konstnärer. dock inte självklart hur man avgränsar konstnärspolitiken från kulturpolitiken i stort. Många kulturpolitiska insatser har betydelse och effekt för konstnärers villkor samt är viktiga grundstenar för infrastrukturen och arbetsmarknaden för en konstnär. Exempel på detta är litteraturstöd och övriga insatser som myndigheten har i uppdrag att Skr. 2020/21:109 genomföra för det fria kulturlivet bör nämnas i sammanhanget. exempel är Stiftelsen , och vars bredare uppdrag påverkar konstnärers villkor. Gränsdragningen gentemot andra områden än kulturpolitiken är inte heller självklar. Politik och insatser inom flera andra utgiftsområden har avgörande inflytande på konstnärers möjlighet att verka professionellt, t.ex. arbetsmarknadspolitik, näringspolitik och socialförsäkringspolitik, något som blivit särskilt tydligt under den pågående covid-19-pandemin. Det var sedan det togs ett statligt helhetsgrepp kring villkoren för professionellt verksamma konstnärer. I betänkandet Konstnär – oavsett villkor (SOU 2018:23) tydliggörs att det finns ett behov av att återigen ta ett samlat grepp för att stärka konstnärernas villkor i hela landet och den infrastruktur som de verkar i. De analyser som görs av utredningen visar att det behövs en konstnärspolitik som svarar mot de samhällsförändringar som påverkat och påverkar villkoren för konstnärer samt som möter de utmaningar utredningen beskriver. I betänkandet ges en nulägesbeskrivning av villkoren för professionellt verksamma konstnärer i hela landet. internationaliseringen, urbaniseringen, kulturens bidrag till regional tillväxt samt nya villkor på arbetsmarknaden. betydelsen av de kulturella och kreativa näringarna nämns. migrationen och förändrade demografin med både en mer diversifierad och en allt mer åldrande befolkning lyfts också fram. Vidare beskriver utredningen utmaningar som behöver mötas för att förbättra villkoren för professionellt verksamma konstnärer. som lyfts fram, och som har bäring på kulturpolitikens relevans och legitimitet, är att alla inte har samma förutsättningar att bli konstnärer och att snedrekryteringen till de konstnärliga utbildningarna grundläggs . Konstnärer kommer ofta från välutbildade hem med goda socioekonomiska förutsättningar och det gör att det finns en bristande mångfald i yrket. De flesta konstnärerna bor i storstäder. beroende av sitt nätverk och infrastruktur samt bl.a. publik, kollegor och I och med urbaniseringen blir det allt svårare att hitta detta på andra platser än i storstadsregionerna. Det försvårar för konstnärer som vill verka i andra delar av landet än storstadsregionerna. Ett brett utbud av konst och kultur i hela landet är beroende av såväl lokalt verksamma konstnärer och kulturinstitutioner som att konstnärer och konstnärliga produktioner ges möjlighet att turnera runt om i hela landet. koncentration till storstadsområden finns inom områdena dans, film och teater, medan musik samt bild och form har en större spridning över landet. Utredningen konstaterar också att konstens behov av mellanhänder har Mellanhandsfunktionen kan beskrivas som hela kedjan från konstnär till publik, exempelvis arrangörer, agenter, producenter, konsthallar, gallerister och förlag, som spelar en central roll för konstnärers möjligheter inom alla konstområden att nå ut till en publik i hela landet. I och med den pågående covid-19-pandemin har det också blivit än mer tydligt hur avgörande och skört arrangörsledet är för kultur i hela landet och för konstnärernas arbetsmarknad. Det tydliggörs vidare i utredningen att svenska konstnärer är en del av en internationell marknad där det konstnärliga skapandet ofta är central i de kulturella och kreativa näringarna, men att konstnärens ersättning för nyttjandet sällan står i paritet till det. Denna fråga är nära kopplad till konstnärers möjlighet och rätt att få ersättning för utfört arbete. också nära kopplad till vikten av en väl fungerande upphovsrätt i den Digitaliseringen lyfts fram av utredningen som en av de samhällsförändringar som påverkat villkoren för konstnärer mest under de Utredningen konstaterar att det är för musikområdet och filmområdet som man kan se de tydligaste effekterna, men digitaliseringen har påverkat samtliga konstarter i varierande grad. När det gäller den internationella marknaden är det också viktigt att lyfta fram internationaliseringen i stort och att den internationella marknaden ofta är en förutsättning för att kunna leva på sitt konstnärskap, något som är särskilt tydligt inom bl.a. dansen och cirkusen. Det framgår också av utredningens betänkande att konstnärer har lägre inkomst och betydligt sämre inkomstutveckling än befolkningen i stort, som de är högre utbildade än befolkningen i stort. förvärvsinkomst var 2014 av männens i konstnärsgruppen, att jämföra med för befolkningen i stort . allt högre utsträckning frilansande och har i allt lägre utsträckning en Ett kännetecken för konstnärsgruppen, och något som ytterligare förstärkts , är det starka inslaget demografi, inkomster och sociala situation deklarerade av konstnärerna inkomst från enskild näringsverksamhet, handelsbolag eller fåmansaktiebolag. Att detta har blivit vanligare och att längre anställningsperioder med regelbunden inkomst blivit mindre vanligt, kan i alla fall delvis förklaras med ändrade förhållanden på arbetsmarknaden, snarare än en ökad vilja till företagande och entreprenörskap hos konstnärer. Utredningen tydliggör också att det finns vissa brister i trygghetssystemen som inte är anpassade efter någon som i hög utsträckning är frilansande och som också kombinerar olika typer av anställningar och uppdrag.