prop · H803163 · 2021-03-29 00:00:00 — för kvinnojourer och tjejjourer i (Roks) anser att kvinnan helst ska vara helt anonym. För att det ska vara tydligt att den som lämnar ut uppgiften behöver beakta konsekvenserna för de berörda, däribland eventuella barn, i det enskilda fallet, föreslår regeringen att regleringen tillförs en motsvarande bestäm- 2020/21:163 melse som den i 10 kap. 18 a § OSL, som tillkom på Lagrådets initiativ (se prop. 2011/12:171 s. 25 och 26) och som även har en motsvarighet i 10 kap. 18 b § OSL. Det innebär att en förutsättning för uppgiftslämnande blir att den som lämnar ut uppgiften måste bedöma att ett utlämnande inte är olämpligt med hänsyn till pågående eller planerade insatser för den enskilde eller den närstående till den enskilde hos eller hälso- och sjukvården eller av andra särskilda skäl. Andra särskilda skäl kan exempelvis vara att det bedöms som olämpligt att vidarebefordra en uppgift med hänsyn till någon annan persons intressen, t.ex. en våldsutsatt persons närstående eller ett barn. En noggrann avvägning mellan motstående intressen behöver göras i varje enskilt fall. Det ska därför framgå av regleringen att utlämnande av en uppgift om den enskilde endast ska kunna ske om det med hänsyn till planerade eller pågående insatser för den enskilde eller för den närstående till den enskilde eller av andra särskilda skäl inte är olämpligt att uppgiften lämnas ut. Om begär att få ut uppgifter från eller hälso- och sjukvården med stöd av den skyldighet som stadgas i 6 kap. 5 § OSL för en myndighet att på begäran av en annan myndighet lämna uppgift som den förfogar över, skulle den nya sekretessbrytande bestämmelsen kunna medföra att eller hälso- och sjukvården är skyldig att på begäran lämna ut en uppgift till . Det är emellertid och hälso- och sjukvården som har att avgöra om ett uppgiftslämnande kan göras. För att kunna avgöra om förutsättningarna för uppgiftslämnande föreligger behöver lämna tillräcklig information för att en bedömning ska kunna ske. Genom kravet på att det inte ska vara olämpligt att uppgifterna lämnas ut klargörs att det även i denna situation ankommer på eller hälso- och sjukvården att bedöma om det finns förutsättningar för utlämnande (se prop. 2011/12:171 s 25 och 26). Sekretesskyddet hos i myndighetens brottsförebyggande arbete I verksamhet som syftar till att förebygga eller beivra brott omfattas enskildas personliga och ekonomiska förhållanden av sekretess om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon närstående till honom eller henne lider skada eller men. Detta gäller under förutsättning att uppgiften förekommer i viss verksamhet, bl.a. i utredning enligt bestämmelserna om förundersökning i brottmål, men även i annan verksamhet som syftar till att förebygga, uppdaga, utreda eller beivra brott eller verkställa uppbörd och som bedrivs av bl.a. (35 kap. 1 § OSL). Innebörden är att sekretesskyddet för de uppgifter som lämnas ut med stöd av den nya bestämmelsen blir lika starkt hos som inom och i hälso- och sjukvården. En skillnad gentemot dessa verksamheter är dock att den s.k. generalklausulen i 10 kap. 27 § OSL är tillämplig hos . Innebörden är att har större förutsättningar för att lämna uppgifter vidare till andra myndigheter än vad som gäller för och hälso- och sjukvården. I den proposition som föregick sekretessgenombrottet för att förebygga terroristbrottslighet i 10 kap. 18 b § OSL behandlades detta förhållande. Bedömningen gjordes dock att eftersom ett uppgiftslämnande enligt gene- Prop. 2020/21:163 ralklausulen förutsätter att uppenbarhetsrekvisitet är uppfyllt är möjlig- heterna till utlämnande begränsade (prop. 2019/20:123 s. 44). Regeringen gör motsvarande bedömning i detta fall. Det finns alltså inte skäl att, med hänvisning till att generalklausulen är tillämplig vid , komplettera sekretesskyddet hos för de uppgifter som kan komma att lämnas med stöd av den sekretessbrytande bestämmelse som föreslås. I sammanhanget ska dock även möjligheter att med stöd av 10 kap. 2 § OSL lämna sekretesskyddade uppgifter till enskild eller till en annan myndighet nämnas. Ett sådant sekretessgenombrott kan göras om det är nödvändigt för att den utlämnande myndigheten ska kunna fullgöra sin verksamhet. Bestämmelsen ska tillämpas restriktivt. När det gäller uppgifter om att det finns risk för våld i nära relationer ska påpekas att hanterar sådana uppgifter. har vidare, som angetts ovan, stor erfarenhet av att noggrant värdera och bekräfta information som de får del av och av att ta ställning till, bl.a. utifrån vilka risker som ett utlämnande av uppgifterna kan medföra, vilka åtgärder som är lämpliga att vidta med anledning av informationen. Det finns alltså inte skäl att komplettera sekretesskyddet hos för de uppgifter som kan komma att lämnas ut med stöd av den sekretessbrytande bestämmelse som föreslås heller med hänvisning till det uppgiftslämnande som möjliggörs genom 10 kap. 2 § OSL. I 15 kap. socialtjänstlagen finns vissa bestämmelser om tystnadsplikt som kompletterar bestämmelserna om det allmännas verksamhet i OSL. I 15 kap. 1 § nämnda lag anges att den som är eller har varit verksam inom yrkesmässigt bedriven enskild verksamhet som avser insatser enligt samma lag inte obehörigen får röja vad han eller hon därvid har fått veta om enskildas personliga förhållanden. Motsvarande reglering finns i 29 § lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade och i 6 kap. 12 och 16 §§ patientsäkerhetslagen. I de angivna bestämmelserna förbjuds obehörigt röjande av uppgift. Vid tolkningen av obehörighetsrekvisitet har det ansetts naturligt att söka ledning i sekretesslagstiftningens skaderekvisit (se prop. Om en uppgift lämnas av personal i en enskild verksamhet i enlighet med en sekretessbrytande bestämmelse i OSL bör detta inte betraktas som ett obehörigt röjande av uppgiften (se bl.a. prop. 1980/81:28 s. 23, 1995/96:176 s. 94 och 95 samt 2005/06:161 s. 82 och 93). Personalens förutsättningar att tillämpa regleringen Någon uttrycklig reglering av vem som ska besluta om att lämna ut upp- gifter till och därmed bryta sekretessen för uppgifterna Tillämpningen får därför följa vad som allmänt gäller för off- entlighet och sekretess. Möjligheten att lämna ut uppgifter kan därmed till- lämpas av den personal som annars har tystnadsplikt (jfr prop. 2017/18:147 s. 284). Region , Kommuner och Regioner och advo- katsamfund påtalar svårigheter för personalen i hälso- och sjukvården och 2020/21:163 att göra riskbedömningar. är tveksamt till om de anställda i normalfallet har tillräcklig kompetens för bedömningarna, vilket riskerar rättssäkerheten. Regeringen har förståelse för dessa synpunkter men vill understryka att avsikten inte är att personalen ska göra ingående riskbedömningar som tar sikte på de detaljerade rekvisiten för något specifikt brott bland de brott som kan bli aktuella, dvs. som och är inne på, göra ingående straffrättsliga bedömningar. För personalen inom och hälso- och sjukvården blir det i stället fråga om att ta ställning till om en uppgift kan antas bidra till att förhindra brott. Sådana bedömningar har redan erfarenhet av genom de möjligheter till uppgiftslämnande som finns enligt regleringen i 10 kap. 18 a och 18 b §§ OSL. Det kommer att bli aktuellt att bedöma vilka uppgifter som är lämpliga att lämna ut för att ska få tillräckliga uppgifter för att förhindra brott utan att det lämnas obehövlig överskottsinformation. För att kunna göra rättssäkra bedömningar av det kan personalen komma att behöva vägledning och stöd. Sådant bör utvecklas övergripande på nationell nivå och finnas verksamhetsanpassat genom arbetsgivaren. Det finns, som Region är inne på, en risk att vårdgivare och personal inte vågar bryta sekretessen, åtminstone initialt när lagstiftningen trätt i kraft, bl.a. av rädsla för att tillämpa bestämmelsen felaktigt och därmed bryta mot tystnadsplikten. Med den utgångspunkten får i stället kunskap successivt byggas upp om de situationer då regleringen bör tillämpas. Det finns därför, som regionen också påtalar, behov av stöd för personalen att diskutera ärenden i avidentifierad form. De erfarenheter som och hälso- och sjukvården bygger upp kan i sin tur bli föremål för erfarenhetsutbyte. Utöver det finns det, som framför, behov av tydlig vägledning och kunskap om den brottslighet som är huvudfokus. Det kan enligt regeringens mening byggas upp genom verksamhetsspecifika riktlinjer som i efterfrågar. Sådana skulle, som Region påpekar, kunna tas fram på nationell nivå till personal inom hälso- och sjukvården men även för . Som i är inne på kan länsstyrelserna och Nationellt centrum för kvinnofrid ha en roll i ett sådant stöd, men även . Personalen får därmed anses ha goda förutsättningar att tillämpa bestämmelsen. Med förslaget kommer personalen inom och hälso- och sjukvården att till skillnad från få en möjlighet att i en situation där det föreligger en risk för ett allvarligt brott kunna initiera en kontakt med , vilket kan upplevas som att det underlättar deras arbete. En annan viktig aspekt är dock att personalen också kan komma att i enskilda fall utsättas för risken att den våldsbenägne vänder sig mot personalen. Personalens säkerhet är central och det måste finnas en trygghet i hur detta ska hanteras. För hot mot personal finns särskilda åtgärder att vidta. Regeringen föreslår sammanfattningsvis att det införs en bestämmelse i OSL som innebär att sekretessen inom hälso- och sjukvården enligt 25 kap. 1 § OSL och inom enligt 26 kap. 1 § OSL inte hindrar att en uppgift som rör en enskild eller en närstående till den en- Prop. 2020/21:163 skilde lämnas till , om det på grund av särskilda omstän- digheter finns en risk för att den enskilde kommer att begå ett sådant brott mot en närstående som avses i 3, 4 eller 6 kap. , för vilket det inte är föreskrivet lindrigare straff än fängelse . Den nya sekretessbrytande bestämmelsen bör ges ett så begränsat tillämpningsområde att den enskildes förtroende för hälso- och sjukvården och även fortsättningsvis kan upprätthållas som man åstadkommer ett effektivt informationsutbyte. För att uppgiften ska kunna lämnas ut bör krävas att uppgiften kan antas bidra till att förhindra att den enskilde begår ett sådant brott. Vidare bör krävas att det med hänsyn till planerade eller pågående insatser för den enskilde eller för den närstående, eller av andra särskilda skäl inte är olämpligt att uppgiften lämnas ut. Bestämmelserna bör av lagtekniska skäl utformas på ett åldersneutralt sätt. För uppgifter om individer som är finns det även fortsättningsvis möjlighet att tillämpa 10 kap. 18 a § OSL i syfte att förebygga såväl brott mot närstående som annan brottslighet. Det bör vidare införas en bestämmelse om att en uppgift som angår misstanke om ett begånget brott endast får lämnas under de förutsättningar som i övrigt anges i OSL. Med hänsyn till att den föreslagna bestämmelsen om sekretessgenombrott utgör ett undantag från den starka socialtjänstsekretessen och sekretessen inom hälso- och sjukvården anser regeringen att det, i likhet med vad som skett för närliggande bestämmelser, i socialtjänstlagen bör införas en hänvisning till den nya bestämmelsen. Regeringens bedömning: Den personuppgiftsbehandling som förslaget om en sekretessbrytande bestämmelse föranleder inom och hälso- och sjukvården är förenlig med EU:s dataskyddsförordning. De befintliga dataskyddsregleringar som gäller för , hälso- och sjukvården och utgör tillräcklig reglering för den personuppgiftsbehandling som kan komma att ske inom dessa verksamheter. Det behöver således inte införas någon ytterligare reglering om denna behandling. Utredningens bedömning: Utredningen redovisar inga bedömningar om personuppgiftsbehandling. Remissinstanserna: Ingen av remissinstanserna berör frågan om personuppgiftsbehandling. har yttrat sig över det utkast till lagrådsremiss som myndigheten beretts tillfälle att yttra sig över under beredningen och anför att det inte går att bedöma om den föreslagna behandlingen är proportionerlig. Myndigheten anför även att det inte framgår på vilket sätt utlämnande av uppgifter är tänkt att ske till och att överföring av personuppgifter ska ske på ett säkert sätt från den personuppgiftsansvariga till . Skälen för regeringens bedömning Den föreslagna sekretessbrytande bestämmelsen kommer att innebära att och hälso- och sjukvården får en möjlighet att under vissa förutsättningar lämna uppgifter som rör en enskild eller en närstående till den enskilde till i brottsförebyggande syfte. För att en uppgift som rör en enskild eller en närstående till den enskilde och som omfattas av sekretess enligt 25 kap. 1 § eller 26 kap. 1 § OSL ska kunna lämnas krävs att det på grund av särskilda omständigheter finns en risk för att den enskilde kommer att begå ett sådant brott mot en närstående som avses i 3, 4 eller 6 kap. för vilket det inte är föreskrivet lindrigare straff än fängelse . Därutöver krävs att uppgiften kan antas bidra till att förhindra brottet och att det med hänsyn till planerade eller pågående insatser för den enskilde eller för den närstående eller av andra särskilda skäl inte är olämpligt att uppgiften lämnas ut. respektive hälso- och sjukvården ska i varje enskilt fall göra bedömningen av om dessa förutsättningar är uppfyllda. Det är endast om så är fallet som en uppgift kan lämnas till . De personuppgifter som och hälso- och sjukvården har tillgång till som skulle kunna bli föremål för behandling vid utlämnande till med stöd av den föreslagna bestämmelsen är sådana uppgifter om en enskilds personliga förhållanden som omfattas av sekretess enligt 25 kap. 1 § eller 26 kap. 1 § OSL. Det kan inte på förhand fastställas exakt vilka uppgifter som kan bli aktuella att lämna ut men det kan röra sig om uppgifter som avser en enskilds relation till en närstående, historik kring den enskilde såsom ett tidigare och pågående våldsamt beteende, kontaktnät och hemförhållanden. Det kan även vara fråga om uppgifter om en enskilds hälsotillstånd eller andra personliga förhållanden och uppgifter om eventuellt pågående missbruk och planerade och pågående eller avbrutna insatser från eller hälso- och sjukvården. Uppgifterna kan både gälla den som riskerar att utsätta en närstående för brott och den som riskerar att utsättas för brott. Avsikten är inte att något nytt inhämtande av uppgifter ska komma att ske med anledning av förslaget, utan det är uppgifter som finns hos och hälso- och sjukvården som kan komma att lämnas ut till . För och hälso- och sjukvårdens behandling av personuppgifter gäller och rådets förordning (EU) 2016/679 av om skydd för fysiska personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter och om upphävande av direktiv /46/EG (allmän dataskyddsförordning), dataskyddsförordningen. Dataskyddsförordningen kompletteras av lagen (2018:218) med kompletterande bestämmelser till EU:s dataskyddsförordning och förordningen (2018:219) med kompletterande bestämmelser till EU:s dataskyddsförordning. Därutöver finns sektorsspecifik reglering i lagen (2001:454) om behandling av personuppgifter inom , förordningen (2001:637) om behandling av personuppgifter inom , patientdatalagen (2008:355) och patientdataförordningen (2008:360). I dessa regelverk finns bestämmelser om de närmare ändamålen för behandlingen liksom andra specificerade bestämmelser för personuppgiftsbehandling inom respektive område. Det följer av artikel 6 i dataskyddsförordningen att varje behandling av Prop. 2020/21:163 personuppgifter måste vila på en rättslig grund, såsom att behandlingen är nödvändig för att fullgöra en rättslig förpliktelse (artikel 6.1 c) eller att behandlingen är nödvändig för att utföra en uppgift av allmänt intresse (artikel 6.1 e). För att kunna tillämpa den föreslagna sekretessbrytande bestämmelsen, som syftar till att uppgifter ska kunna lämnas till under de förutsättningar som anges i bestämmelsen, krävs att de personuppgifter som ska lämnas ut kan behandlas. Personuppgifter får enligt 6 § lagen om behandling av personuppgifter inom bara behandlas om behandlingen är nödvändig för att arbetsuppgifter inom ska kunna utföras. Personuppgifter får även behandlas för uppgiftslämnande som föreskrivs i lag eller förordning. Den personuppgiftsbehandling som aktualiseras inom med anledning av överlämnandet av uppgifter till bedöms nödvändig för att ska kunna utföra sina arbetsuppgifter. Det uppgiftslämnande som kommer att ske från till i nu aktuell situation kommer att ske med stöd av den föreslagna sekretessbrytande bestämmelsen i OSL. Personuppgiftsbehandlingen bedöms därmed förenlig med 6 § lagen om behandling av personuppgifter inom . Syftet med överföringen är att ska få kännedom om att det på grund av särskilda omständigheter finns en risk för att den enskilde kommer att begå ett allvarligt brott mot en närstående och att då kan använda sig av uppgifterna i sitt brottsförebyggande arbete i syfte att förebygga allvarliga brott i nära relationer. Den personuppgiftsbehandling hos som aktualiseras med anledning av den föreslagna bestämmelsen behövs, både för arbete med att förebygga våld i nära relationer och för att uppnå syftet med arbete med att förebygga allvarliga brott mot närstående. Personuppgiftsbehandlingen inom är därmed nödvändig för att utföra en uppgift av allmänt intresse i enlighet med artikel 6.1 e i dataskyddsförordningen. Den aktuella grunden för behandlingen är vidare fastställd i den nationella rätten på det sätt som krävs enligt artikel 6.3 i dataskyddsförordningen. De uppgifter som kan komma att behandlas av och överlämnas med stöd av bestämmelsen är uppgifter om enskilda som exempelvis kan avse en enskilds tidigare och pågående våldsamma beteende, kontaktnät och hemförhållanden. De kan även avse hälsotillstånd och andra uppgifter som utgör s.k. känsliga personuppgifter enligt artikel 9.1 i dataskyddsförordningen. Enligt artikel 9.1 dataskyddsförordningen är det som huvudregel förbjudet att behandla sådana känsliga personuppgifter. Undantag från förbudet finns dock i ett antal situationer som anges i artikel 9.2a–j i dataskyddsförordningen. Vissa av undantagen innehåller uttryckliga hänvisningar till medlemsstaternas nationella rätt med särskilda krav på det rättsliga stödet för personuppgiftsbehandlingen, utöver de krav som ställs på rättslig grund enligt artikel 6. Bestämmelsen i 9.2 h i dataskyddsförordningen innebär att känsliga uppgifter får behandlas om behand- 2020/21:163 lingen är nödvändig av skäl som hör samman med bl.a. förebyggande hälso- och sjukvård och social omsorg. Det följer av 7 § lagen om behandling av personuppgifter inom att känsliga personuppgifter enligt första stycket endast får behandlas om uppgifterna har lämnats i ett ärende eller är nödvändiga för verksamheten. Det följer vidare av samma paragraf att känsliga personuppgifter får behandlas med stöd av artikel 9.2 h i dataskyddsförordningen under förutsättning att kravet på tystnadsplikt i artikel 9.3 är uppfyllt. Regeringen konstaterar att ett uppgiftslämnande som sker enligt den föreslagna sekretessbrytande bestämmelsen avser känsliga personuppgifter inom område som kan avse såväl uppgifter som har lämnats i ett ärende som vid insatser som faller inom ramen för faktiskt handlande. Kravet på tystnadsplikt har enligt förarbetena bedömts uppfyllt i svensk rätt genom de bestämmelser om tystnadsplikt som finns enligt författning, bl.a. OSL, patientsäkerhetslagen och socialtjänstlagen (se prop. 2017/18:105 s. 92). Utöver att det kan röra sig om känsliga personuppgifter kan det också komma att bli fråga om uppgifter som avser lagöverträdelser enligt artikel 10 i dataskyddsförordningen. Sådana uppgifter får enligt 7 § andra stycket lagen om behandling av personuppgifter inom behandlas endast om uppgifterna har lämnats i ett ärende eller är nödvändiga för verksamheten. efterlyser en redogörelse för vilka integritetsintrång och integritetsrisker som har identifierats för den registrerade för att det ska kunna bedömas om personuppgiftsbehandlingen är proportionerlig. Regeringen konstaterar att de uppgifter som kan bli aktuella kan vara av mycket integritetskänslig karaktär och att de omfattas av sekretess. Uppgifterna kan dessutom avse potentiella brottsoffer och personer som har ett våldsamt beteende som bedöms kunna eskalera. De kan även avse närstående till en våldsutsatt person eller en våldsutövare och andra personer som berörs på olika sätt. Regeringen bedömer att det finns en risk att utlämnandet medför ett integritetsintrång för den enskilde när uppgifterna överlämnas till eftersom uppgifterna då kommer att nå fler personer, som kommer att kunna få insyn i den enskildes personliga förhållanden. Regeringen anser att risken för det integritetsintrång som behandlingen medför behöver vägas mot det starka samhälleliga intresset av att förhindra allvarliga brott i nära relationer. Genom de avgränsningar i den föreslagna bestämmelsen som har gjorts, bl.a. till att uppgifter endast ska få lämnas ut om det finns en risk för att det begås ett allvarligt brott mot en närstående och att i varje enskilt fall ska göra en bedömning om det är lämpligt att lämna över uppgiften till och förutsättningarna i övrigt är uppfyllda för ett utlämnande, bedömer regeringen att det finns en rimlig avvägning mellan integritetsintrånget och intresset av att förhindra allvarliga brott i nära relationer. Regeringen anser således vid en avvägning mellan den registrerades personliga integritet och behovet av att personuppgifter behandlas att den personuppgiftsbehandling som blir aktuell inte går utöver vad som är nödvändigt för att uppnå det avsedda ändamålet. Det bedöms inte finnas några alternativ som är mindre integritetskänsliga. Därmed bedöms personuppgiftsbehandlingen stå i rimlig proportion till den nytta som utlämnandet innebär och att den därmed är proportionell i förhållande till de mål som eftersträvas i enlighet med vad som krävs enligt artikel 6.3 Prop. 2020/21:163 i dataskyddsförordningen. Regeringen bedömer att det därmed finns förutsättningar för behandling av aktuella personuppgifter inom enligt 6 och 7 §§ lagen om behandling av personuppgifter inom . Det saknas därmed behov av ändring i eller komplettering av den dataskyddsreglering som gäller inom socialtjänstområdet. Dataskyddsregleringen på hälso- och sjukvårdsområdet När det gäller personuppgiftsbehandling inom hälso- och sjukvården gäller enligt 2 kap. 4 § patientdatalagen att personuppgifter får behandlas inom hälso- och sjukvården om det behövs bl.a. för att fullgöra skyldigheten att föra patientjournal och upprätta annan dokumentation som behövs i och för vården av patienter. Personuppgifter får även behandlas inom hälso- och sjukvården om det behövs för administration som rör patienter och som syftar till att ge vård i enskilda fall eller som annars föranleds av vård i enskilda fall. Vidare får personuppgifter behandlas inom hälso- och sjukvården bl.a. för att upprätta annan dokumentation som följer av lag, förordning eller annan författning. Personuppgifter som behandlas för dessa ändamål får enligt 2 kap. 5 § patientdatalagen även behandlas för att fullgöra uppgiftslämnande som sker i överensstämmelse med lag eller förordning. Det följer av 2 kap. 7 § patientdatalagen att en vårdgivare endast får behandla sådana personuppgifter som behövs för de ändamål som anges i 4 §. Vidare följer av artikel 6.1 e i dataskyddsförordningen att personuppgiftsbehandling är laglig om den är nödvändig för utförandet av en arbetsuppgift av allmänt intresse. Syftet med att uppgiften lämnas till enligt den föreslagna bestämmelsen är att ska få kännedom om att det på grund av särskilda omständigheter finns en risk för att den enskilde kommer att begå ett brott och att då kan använda sig av uppgifterna i sitt arbete med att förebygga allvarliga brott i nära relationer.