prop · H803222 · 2021-09-13 00:00:00 — Hänvisningen till lagen om Schengens informationssystem innebär att uppgifter i får lämnas ut till de svenska myndigheter som har rätt till uppgifterna enligt 9 § i den lagen. Eftersom det nu föreslås att lagen om Schengens informationssystem ska upphävas behöver hänvisningen ändras. Regeringen avser att reglera vilka nationella myndigheter som ska ha åtkomst till uppgifter i SIS i en kompletterande förordning till den nya lagen. Hänvisningen bör därför ändras till att avse den nya förordningen. Regeringens förslag: Bestämmelsen som upplyser om begränsningar av möjligheten att använda vissa uppgifter som svenska myndigheter har fått från en myndighet i en annan stat ska ändras på så sätt att hänvisningen till lagen om Schengens informationssystem tas bort. Regeringens bedömning: Det bör inte föras in en hänvisning till den nya lagen eller till SIS-förordningarna i bestämmelsen. Promemorians förslag och bedömning överensstämmer med Remissinstanserna: Ingen remissinstans har synpunkter på promemorians förslag och bedömning i denna del. Skälen för regeringens förslag och bedömning: I 9 kap. OSL finns bestämmelser om förbud i annan lagstiftning mot att röja eller utnyttja I 2 § finns en upplysningsbestämmelse om ett antal lagar som innehåller bestämmelser som begränsar möjligheten att använda vissa uppgifter som en svensk myndighet har fått från en myndighet i en annan En av de lagar som räknas upp är lagen om Schengens informationssystem eftersom den innehåller vissa sådana bestämmelser, 2020/21:222 t.ex. anges i 10 § första stycket att uppgifter i SIS inte får överföras till tredjeland eller internationella organisationer. Regeringen föreslår att lagen om Schengens informationssystem ska upphävas (se avsnitt 5.2). SIS-förordningarna kommer emellertid på samma sätt som den tidigare regleringen att innehålla sådana bestämmelser som avses i 9 kap. 2 § OSL (se t.ex. artikel 65 i polisförordningen, artikel 50 i gränsförordningen och artikel 15 i återvändandeförordningen). Regeringen delar bedömningen som görs i promemorian att det inte bör införas några kompletterande nationella bestämmelser som begränsar möjligheten att använda uppgifter som en svensk myndighet har fått genom SIS från en myndighet i en annan stat. Hänvisningen i 9 kap. 2 § OSL kan därmed inte ändras till att avse den nya lagen. Frågan är därför om hänvisningen i 9 kap. 2 § OSL bör ändras så att hänvisning i stället görs direkt till SIS-förordningarna. Uppräkningen i 9 kap. 2 § OSL av lagar som innehåller användningsbegränsningar är inte uttömmande. I betänkandet Myndighetsdatalag (SOU 2015:39) konstateras att bestämmelser om sådana begränsningar som finns i andra lagar gäller oavsett om de omnämns i 9 kap. 2 § OSL (s. 155 f.). Det har alltså ingen betydelse i sak om SIS-förordningarna läggs in i uppräkningen i 9 kap. 2 § OSL. Det är vidare så att 9 kap. 2 § OSL endast innehåller hänvisningar till andra svenska författningar och inte några EU-förordningar. Detta är i sig inte något hinder mot att föra in SIS-förordningarna i uppräkningen i 9 kap. 2 § OSL. Det bör dock i detta sammanhang även beaktas att de användningsbegränsningar som finns i SIS-förordningarna också finns intagna i flera andra EU-förordningar som berör frågor om informationsutbyte inom EU. Här kan exempelvis nämnas artikel 31 i och rådets förordning (EG) nr 767/2008 av om informationssystemet för viseringar (VIS) och utbytet mellan medlemsstaterna av uppgifter om viseringar för kortare vistelse (VIS-förordningen). Mot bakgrund av detta anser regeringen, i enlighet med bedömningen i promemorian, att en hänvisning till SIS- förordningarna i 9 kap. 2 § OSL skulle kunna verka vilseledande och att det därför inte är lämpligt att ändra hänvisningen till att avse SIS- förordningarna. Bestämmelsen i 9 kap. 2 § OSL bör därmed ändras endast på så sätt att hänvisningen till lagen om Schengens informationssystem utgår. Regeringens förslag: Lagändringarna ska träda i kraft den dag som regeringen bestämmer. Regeringens bedömning: Några övergångsbestämmelser behövs inte. Promemorians förslag och bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Remissinstanserna har inget att invända mot förslaget och bedömningen. Skälen för regeringens förslag och bedömning: I artikel 79 i polisförordningen, artikel 66 i gränsförordningen och artikel 20 i återvändandeförordningen finns bestämmelser om SIS-förordningarnas ikraftträdande. SIS-förordningarna trädde i kraft men ska börja tillämpas fullt ut vid ett datum som ska fastställas av kommissionen . som då fastställs ska SIS II- regelverket upphöra att gälla, vilket framgår av artikel 78 i polisförordningen och artikel 65 i gränsförordningen. När SIS fullt ut tas i drift börjar återvändandeförordningen tillämpas, polisförordningen ersätter rådsbeslutet och fordonsregistreringsförordningen, och gränsförordningen ersätter SIS II-förordningen. Lagändringarna som föreslås i denna proposition bör träda i kraft när SIS fullt ut tas i drift. Eftersom detta är beroende av kommissionens beslut bör det, som föreslås i promemorian, överlämnas åt regeringen att bestämma tidpunkten för ikraftträdandet. Regeringen delar bedömningen som görs i promemorian att det inte behövs några övergångsbestämmelser. Regeringens bedömning: Den nya regleringen förväntas leda till en effektivare gränskontroll, ett effektivare system för återvändande av tredjelandsmedborgare som inte har rätt att vistas inom medlemsstaterna och en effektivare brottsbekämpning såväl nationellt fortsatta ansvar för den nationella delen av SIS, i kombination med utökade möjligheter och skyldigheter för medlemsstaterna att föra in registreringar i systemet, kommer leda till ökade kostnader för myndigheten. utvecklingen av den nationella delen av SIS förväntas leda till kostnader Förslaget att ska ansvara för vissa typer av registreringar i SIS förväntas framför allt i ett inledande skede ge upphov till kostnader för myndigheten. Kostnaderna för såväl som bör dock rymmas inom befintliga anslag. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna har inga synpunkter på Enligt kommer förslagen medföra kostnadsökningar som eventuellt inte ryms inom ramen för befintliga uttalar att det inte kan uteslutas att de förväntade kostnaderna inte kommer att rymmas inom myndighetens befintliga Skälen för regeringens bedömning De nya SIS-förordningarna och de kompletterande nationella bestämmelser som föreslås i denna proposition får konsekvenser för såväl det allmänna som för enskilda. Den ökade användningen av SIS förväntas leda till en effektivare brottsbekämpning både på det nationella och det Den kan även antas få positiva effekter för gränskontrollen, säkerheten i landet och återvändandearbetet. Det är främst innehållet i de direkt tillämpliga EU-förordningarna, och inte de förslag som lämnas i propositionen, som får konsekvenser för svenska myndigheter och för enskilda. I detta kapitel redogörs endast för konsekvenserna av de förslag som lämnas i propositionen. av nationella bestämmelser på förordningsnivå kommer att beaktas inom ramen för det arbetet. Konsekvenser för registrerande myndigheter Den nya regleringen innebär att en effektivisering av myndigheternas är det som ensam för in alla registreringar i SIS. Vid varje beslut om avvisning eller utvisning som innehåller ett återreseförbud skickas ett e-postmeddelande från till . Ytterligare ett e-postmeddelande skickas när beslutet fått laga kraft. Den nuvarande ordningen är tidsödande och innebär risker för handläggningsfel vid båda myndigheterna. Genom att får ansvar för att föra in, uppdatera och radera vissa SIS-registreringar skapas förutsättningar för att uppgifterna registreras i SIS av den tjänsteman som är mest insatt i ärendet. I promemorian görs bedömningen att förslagen kommer att ge upphov till kostnader för främst och , framför allt i ett inledande skede. Kostnaderna bör dock enligt bedömningen i promemorian rymmas inom befintliga anslag. Enligt kommer förslagen att medföra kostnadsökningar för verksamheten, exempelvis när det gäller ökade arbetsinsatser, systemförändringar och utbildningsinsatser. anför att mängden SIS- registreringar kraftigt kommer att öka, att belastningen på Sirenekontoret därför kommer att öka och att det tillkommer nya krav på bl.a. tidsfrister och tillgänglighet som kan antas bli kostnadsdrivande. Det går därför enligt myndigheten inte att utesluta att befintliga anslag inte kommer räcka. SIS finns , men den nya regleringen innebär krav på utveckling och anpassningar av myndigheternas it-system. Merparten av kostnaderna torde utgöra uppbyggnad och utveckling av den nationella delen av SIS som ansvarar för. Kostnaderna för inrättande, drift, underhåll och vidareutveckling av den nationella delen av SIS ska belasta den berörda medlemsstatens budget. Detta framgår av artikel 5.2 i polisförordningen och artikel 5.5 i gränsförordningen. Regeringen delar bedömningen i promemorian att den tekniska utvecklingen av systemet och det ökade antalet registreringar i SIS kan förväntas leda till kostnader för svenska myndigheter, främst för . Medlemsstaterna har dock viss möjlighet att söka medel från EU:s fond för inre säkerhet. Medel i fonden har öronmärkts för detta ändamål genom en omfördelning av återstoden av anslaget för smarta gränser. Vidare förväntas förslaget att ska ansvara för vissa typer av registreringar i SIS framför allt i ett inledande skede ge upphov till kostnader för myndigheten. Som nämns i avsnitt 6.4 kommer det att på förordningsnivå preciseras i vilka situationer bör ansvara för att föra in, uppdatera eller radera registreringar i SIS. Det kan dock redan nu konstateras att det initialt kommer att krävas vissa insatser från myndighetens sida, såsom internutbildning och utformning av rutiner. Att föra in registreringar i SIS torde emellertid vara fråga om enkla åtgärder av rutinartad karaktär. Som framgår ovan innebär den nya regleringen i vissa avseenden även en effektivisering av myndigheternas arbete. Förslaget att ett uppehållstillstånd eller en nationell visering ska kunna återkallas i fler situationer än innebär att det kan uppkomma fler fall där behöriga myndigheter ska överväga om det finns skäl att återkalla ett uppehållstillstånd eller en nationell visering. Förslaget beräknas dock inte innebära någon större ökning av arbetsbördan i dessa ärenden. Mot bakgrund av det anförda bedöms de förväntade kostnaderna rymmas inom och befintliga anslag. 2020/21:222 Konsekvenser för enskilda Förslaget att ett uppehållstillstånd eller en nationell visering ska kunna återkallas i fler situationer än kan komma att leda till att fler individer får sitt uppehållstillstånd eller sin nationella visering återkallad. Förslaget är dock en nödvändig anpassning till kraven i gräns- och återvändandeförordningen. Liksom i fråga om annan behandling av personuppgifter är dataskyddsregelverket tillämpligt på behandling av personuppgifter enligt SIS-förordningarna. Genom de föreslagna ändringarna i OSL stärks skyddet för den personliga integriteten hos enskilda som är föremål för SIS-registreringar. Betydligt fler pojkar och män än flickor och kvinnor söker asyl i . Det kan därför förmodas att fler pojkar och män än flickor och kvinnor kommer att beröras av de nya reglerna i utlänningslagen. Det finns dock inte någon konflikt mellan förslagen och regeringens arbete med att uppnå de jämställdhetspolitiska målen. I övrigt bedöms förslagen inte få några konsekvenser för jämställdheten mellan kvinnor och män. Förslagen i denna proposition förväntas inte ha några konsekvenser som är specifika för barn. Förslagen bedöms inte ha några sociala eller miljömässiga konsekvenser eller några särskilda effekter för vare sig små eller stora företag. 11.1Förslaget till lag med kompletterande bestämmelser till EU:s förordningar om Schengens informationssystem – och rådets förordning (EU) 2018/1860 av om användning av Schengens informationssystem för återvändande av tredjelandsmedborgare som vistas olagligt i medlemsstaterna, förordning (EU) 2018/1861 av informationssystem (SIS) på området in- och utresekontroller, om ändring av konventionen om tillämpning av och om ändring och upphävande av förordning (EG) nr 1987/2006, och förordning (EU) 2018/1862 av informationssystem (SIS) på området polissamarbete och straffrättsligt samarbete, om ändring och upphävande av rådets beslut /533/RIF och om upphävande av och rådets förordning (EG) nr 1986/2006 och kommissionens beslut /261/EU. Termer och uttryck i lagen har samma betydelse som i EU:s förordningar om Prop. 2020/21:222 Schengens informationssystem. I paragrafen anges lagens tillämpningsområde. Övervägandena finns i avsnitt 6.1. I första stycket anges att lagen kompletterar återvändandeförordningen, gränsförordningen och polisförordningen. Förordningarna är direkt tillämpliga i varje medlemsstat men kompletteras av bestämmelser på nationell nivå. Hänvisningarna till förordningarna är dynamiska, dvs. avser förordningarna i deras gällande lydelse. Enligt andra stycket har termer och uttryck i lagen samma betydelse som i EU:s förordningar om Schengens informationssystem. Förhållandet till annan reglering 2 § Denna lag gäller utöver brottsdatalagen (2018:1177). Av paragrafen framgår lagens förhållande till brottsdatalagen (2018:1177). Övervägandena finns i avsnitt 6.2.1. Paragrafen innehåller en upplysning om att lagen gäller utöver brottsdatalagen. Detta innebär att vid personuppgiftsbehandling enligt den nu aktuella lagen som faller inom brottsdatalagens tillämpningsområde ska brottsdatalagen tillämpas avseende frågor som inte regleras särskilt i den nu aktuella lagen. Lagen innehåller alltså bestämmelser om personuppgiftsbehandling som avviker från brottsdatalagen och som därför i enlighet med 1 kap. 5 § brottsdatalagen ska tillämpas i stället för brottsdatalagen. Behandling enligt lagen som inte omfattas av brottsdatalagen regleras i 3 §, se kommentaren till den paragrafen. Vid behandling av personuppgifter som inte omfattas av brottsdatalagen (2018:1177) kompletterar denna lag och rådets förordning (EU) 2016/679 av om skydd för fysiska personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter och om upphävande av direktiv /46/EG (allmän dataskyddsförordning). Vid behandling av personuppgifter enligt första stycket gäller lagen (2018:218) med kompletterande bestämmelser till EU:s dataskyddsförordning och föreskrifter som har meddelats i anslutning till den lagen, om inte annat följer av denna lag eller föreskrifter som har meddelats i anslutning till lagen. Av paragrafen framgår lagens förhållande till EU:s dataskyddsförordning och lagen (2018:218) med kompletterande bestämmelser till EU:s dataskyddsförordning (dataskyddslagen). Övervägandena finns i avsnitt 6.2.1. I paragrafens första stycke upplyses om att lagen kompletterar dataskyddsförordningen vid behandling av personuppgifter som inte omfattas av brottsdatalagen (2018:1177), dvs. som omfattas av dataskyddsförordningens tillämpningsområde. Vid sådan behandling är dataskyddsförordningen direkt tillämplig. I vissa avseenden förutsätter 2020/21:222 eller tillåter dataskyddsförordningen emellertid att medlemsstaterna inför bestämmelser som kompletterar förordningen, antingen i form av preciseringar eller i form av undantag. Lagen innehåller kompletterande bestämmelser som gäller vid behandling av personuppgifter i SIS. Hänvisningen till dataskyddsförordningen är dynamisk, dvs. den avser förordningen i dess gällande lydelse. I paragrafens andra stycke klargörs att dataskyddslagen och föreskrifter som har meddelats i anslutning till den lagen gäller vid behandling enligt första stycket. Detta gäller dock endast om inte något annat följer av den nya lagen eller av föreskrifter som har meddelats i anslutning till den. Ett svenskt register som ska vara en del av Schengens informationssystem ska med hjälp av automatiserad behandling föra ett register som ska vara den svenska nationella delen av Schengens informationssystem. Även ansvarar för att i vissa fall föra in, uppdatera och radera registreringar i den svenska nationella delen av Schengens informationssystem. Regeringen kan med stöd av 8 kap. 7 § regeringsformen meddela föreskrifter om att i vissa fall får föra in, uppdatera och radera registreringar i den nationella delen av Schengens informationssystem. Paragrafen innehåller bestämmelser om det register som ska vara den svenska nationella delen av SIS. Övervägandena finns i avsnitt 6.3 och 6.4. I paragrafens första stycke anges att med hjälp av automatiserad behandling ska föra ett register som ska vara den svenska nationella delen av SIS. Bestämmelsen innebär att har huvudansvaret för att föra in, uppdatera och radera SIS-registreringar i den nationella delen av SIS. Som ansvarig för den nationella delen av SIS ansvarar även bl.a. för att se över registreringar inom de tidsfrister som följer av SIS-förordningarna och tillhandahålla statistik. I andra stycket första meningen anges att även ansvarar för att i vissa fall föra in, uppdatera och radera registreringar i den svenska nationella delen av SIS. Bestämmelsen utgör ett undantag från huvudregeln att ansvarar för att föra in, uppdatera och radera uppgifter i SIS. Bestämmelsen innebär dock inte någon inskränkning av rätt att föra registret. I andra stycket andra meningen upplyses om att regeringen med stöd av 8 kap. 7 § regeringsformen kan meddela föreskrifter om att i vissa fall får föra in, uppdatera och radera registreringar i den nationella delen av SIS. respektive är personuppgiftsansvarig för den behandling av personuppgifter i den svenska nationella delen av Schengens informationssystem som myndigheten utför. I paragrafen regleras personuppgiftsansvaret vid behandling av Prop. 2020/21:222 personuppgifter i den svenska nationella delen av SIS. finns i avsnitt 6.5. Enligt paragrafen ska respektive vara personuppgiftsansvarig för den behandling av personuppgifter som myndigheten utför i den svenska nationella delen av SIS. Huvuddelen av behandlingen av personuppgifter kommer att utföras av men av 4 § framgår att i vissa fall kommer att ansvara för att föra in, uppdatera och radera uppgifter. Tillåten behandling 6 § och får föra in uppgifter i registret endast om behandling av motsvarande slag av uppgifter är tillåten enligt någon annan författning. I paragrafen regleras förutsättningarna för att behandla uppgifter i den svenska nationella delen av SIS. Övervägandena finns i avsnitt 6.6. I paragrafen, som i sak motsvarar 5 § andra stycket lagen (2000:344) om Schengens informationssystem, anges att uppgifter får föras in i registret endast om behandling av motsvarande slag av uppgifter är tillåten enligt någon annan författning. Med annan författning avses t.ex. dataskyddsförordningen, brottsdatalagen (2018:1177), lagen (2018:1693) om polisens behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område och utlänningsdatalagen (2016:27). 11.2Förslaget till lag om ändring i utlänningslagen (2005:716) Återvändandeförordningen och gränsförordningen 4 d § Med återvändandeförordningen avses i denna lag och rådets förordning (EU) 2018/1860 av om användning av Schengens informationssystem för återvändande av tredjelandsmedborgare som vistas olagligt i medlemsstaterna. Med gränsförordningen avses och rådets förordning (EU) 2018/1861 av om inrättande, drift och användning av Schengens informationssystem (SIS) på området in- och utresekontroller, om ändring av konventionen om tillämpning av och om ändring och upphävande av förordning (EG) nr 1987/2006. I paragrafen, som är ny, anges vad som i lagen avses med återvändandeförordningen och gränsförordningen. Övervägandena finns i avsnitt 7.1. Hänvisningarna till SIS-förordningarna är dynamiska, dvs. avser förordningarna i deras gällande lydelse. 2020/21:222 7 kap. Om det finns tillräckliga skäl får, efter samråd, uppehållstillstånd eller nationell visering återkallas för en utlänning om 1.det i Schengens informationssystem (SIS) har gjorts en registrering om återvändande enligt återvändandeförordningen eller en registrering om nekad inresa och vistelse enligt gränsförordningen gällande utlänningen, eller 2.en annan medlemsstat har fattat ett beslut om återvändande, nekad inresa och vistelse eller återreseförbud, och överväger att i SIS göra en registrering om återvändande enligt återvändandeförordningen eller en registrering om nekad inresa och vistelse enligt gränsförordningen gällande utlänningen. Paragrafen reglerar förutsättningarna för återkallelse av uppehållstillstånd och nationell visering för en utlänning som bl.a. har registrerats i Schengens informationssystem, SIS. Övervägandena finns i avsnitt 7.1. Artiklarna 27–30 i gränsförordningen och 9–12 i återvändande- förordningen innehåller bestämmelser om att medlemsstater i vissa fall är skyldiga att genom ett fastlagt samrådsförfarande utbyta information med Artiklarna innebär ett krav för en medlemsstat att i vissa fall överväga om det finns skäl att återkalla ett uppehållstillstånd eller en nationell visering och därvid ta hänsyn till skälen till att en annan medlemsstat har gjort, eller överväger att göra, en registrering i SIS som Ändringarna i paragrafen innebär att ett uppehållstillstånd får återkallas i fler situationer, samt att även en nationell visering får återkallas. paragrafen får ett uppehållstillstånd eller en nationell visering efter samråd återkallas för en utlänning i två situationer. Den ena situationen är att det i SIS har gjorts en registrering om återvändande enligt återvändande- förordningen eller en registrering om nekad inresa och vistelse enligt gränsförordningen gällande utlänningen (första punkten). situationen är att en annan medlemsstat har fattat ett beslut om återvändande, nekad inresa och vistelse eller återreseförbud, och överväger att i SIS göra en registrering om återvändande enligt återvändandeförordningen eller en registrering om nekad inresa och vistelse enligt gränsförordningen gällande utlänningen (andra punkten). Med beslut om återvändande avses ett sådant beslut som anges i artikel 2.3 Med beslut om nekad inresa och vistelse avses ett sådant beslut som anges i artikel 24.1 a i gränsförordningen. båda situationerna krävs det att det finns tillräckliga skäl för återkallelse. Vid bedömningen av om det finns tillräckliga skäl för att återkalla ett uppehållstillstånd eller en nationell visering ska hänsyn tas till skälen för den andra medlemsstatens beslut. Även de eventuella hot mot den allmänna ordningen eller säkerheten som den berörda personens närvaro kan utgöra på medlemsstaternas territorium ska beaktas. inte bara tas till nationella intressen eller till den registrerande medlemsstaten, utan också till medlemsstaternas gemensamma intressen. Detta bör vägas mot de intressen som ett uppehållstillstånd och en nationell visering tillgodoser. När det gäller uppehållstillstånd krävs det i många andra situationer mycket starka skäl för att återkalla ett tillstånd. Vidare kan en registrering i SIS respektive ett underliggande beslut om återvändande, nekad inresa och vistelse eller återreseförbud göras av både allvarliga och mindre allvarliga skäl, t.ex. att utlänningen har gjort sig Prop. 2020/21:222 skyldig till mycket grov brottslighet respektive att han eller hon har avvisats för att det saknats tillräckliga medel. Att skälen bakom den andra medlemsstatens beslut ska beaktas bör innebära att mindre allvarliga skäl till att registreringen har gjorts eller att det har fattats ett beslut om återvändande, nekad inresa och vistelse eller ett återreseförbud normalt inte medför att ett svenskt uppehållstillstånd eller en nationell visering återkallas. Enbart den omständigheten att det finns en registrering eller ett sådant beslut bör alltså inte i sig vara ett tillräckligt skäl för att återkalla ett uppehållstillstånd eller en nationell visering.