prop · H803176 · 2021-04-13 00:00:00 — Den aktuella grunden för behandlingen kommer med regeringens förslag om digital bekräftelse vidare att vara fastställd i den nationella rätten på det sätt som krävs enligt artikel 6.3 i EU:s dataskyddsförordning. Vid personuppgiftsbehandling i folkbokföringsverksamhet gäller lagen (2001:182) om behandling av personuppgifter i folkbokföringsverksamhet och förordningen (2001:589) om behandling av personuppgifter i folkbokföringsverksamhet som kompletterande regelverk till EU:s dataskyddsförordning. Uppgifter får enligt nämnda lag behandlas för att tillhandahålla information som behövs för bl.a. handläggning av folkbokföringsärenden (1 kap. 4 § första stycket 2). Med handläggning av folkbokföringsärenden avses inte enbart handläggning av ärenden enligt folkbokföringslagen (1991:481) utan samtliga de ärenden som handläggs av i egenskap av ansvarig myndighet för folkbokföringsverksamheten. Som exempel kan nämnas ärenden enligt och (prop. Mot den bakgrunden delar regeringen utredningens bedömning att regelverken om folkbokföringsverksamhet är tillämpliga på den personuppgiftsbehandling som kommer att ske i systemet för digital bekräftelse av föräldraskap. Vid denna bedömning finns det inget behov av att separat reglera den personuppgiftsbehandling som kommer att ske i systemet för digital bekräftelse. I lagen om behandling av personuppgifter i folkbokföringsverksamhet finns föreskrifter bl.a. om att är personuppgiftsansvarigt för den behandling av personuppgifter som verket ska utföra och om enskildas rättigheter som kompletterar EU:s dataskyddsförordning. Vidare regleras vilka uppgifter som får behandlas i folkbokföringsdatabasen (2 kap. 2 och 3 §§). Det bedöms inte finnas något behov av att i systemet för digital bekräftelse behandla andra uppgifter än de som anges där. I lagen finns även bestämmelser om förutsättningarna för att behandla känsliga personuppgifter (1 kap. 6 §). Regeringen delar utredningens bedömning att det, för att systemet med bekräftelse och godkännande ska fungera, finns behov av föreskrifter som gör det möjligt för den som har fött barnet och den som bekräftar föräldraskapet att ta del av uppgifter om varandra i systemet (jfr 2 kap. 6 §). Sådana föreskrifter kan meddelas i förordning. Något behov av ytterligare föreskrifter i lag om personuppgiftsbehandlingen bedöms inte finnas. Utredningen tar upp frågan om automatiserade beslut. En bekräftelse av ett föräldraskap är en rättshandling som konstituerar ett föräldraskap under förutsättning att den är giltig. Detta förutsätter i sig inget beslut av en myndighet. Frågor om automatiserade beslut bedöms därför inte aktualiseras i systemet för digital bekräftelse av föräldraskap. En annan sak är att en bekräftelse som har lämnats – oavsett om detta sker digitalt eller inte – kan ligga till grund för ett beslut om folkbokföring. Det finns inte behov av särskilda sekretessbestämmelser för uppgifter Prop. 2020/21:176 hos med anledning av att bekräftelser ska kunna göras digi- 5.4Bekräftelse av föräldraskap hos socialnämnden Regeringens förslag: En bekräftelse hos socialnämnden av föräldraskapet till ett barn som är ska lämnas vid ett personligt besök och ska inte längre behöva bevittnas. ska i enskilda fall få medge undantag från kravet på personligt besök, om det finns särskilda skäl. Utredningens förslag överensstämmer delvis med regeringens. ningen föreslår ingen möjlighet till undantag från kravet på personlig Remissinstanserna: De flesta remissinstanser tillstyrker eller har inga invändningar mot utredningens förslag. (SKR) anser att det bör förtydligas att kravet på skriftlighet kan uppfyllas genom bekräftelse med elektronisk identifiering hos socialnämnden och att nämnden bör ha möjlighet att utveckla system som stöder en digital underskrift av den enskilde vid bekräftelse hos nämnden. synpunkter lämnas av . vid instämmer i att kravet på bevittning bör utgå när det införs ett krav på personlig inställelse hos socialnämnden, men motsätter sig ett absolut krav på personlig inställelse. Institutionen anser att personlig inställelse bör införas som ett alternativt formkrav för bekräftelse av föräldraskap medan bevittning bör kvarstå som formkrav när det gäller en bekräftelse utan personlig inställelse. hovrätt anser att det bör förtydligas under vilka förutsättningar social- nämnden ska godkänna en bekräftelse av ett föräldraskap. delar utredningens bedömning att det inte bör införas en utökad möjlighet att hos socialnämnden bekräfta faderskap eller föräldraskap före ett barns Enligt kommer behovet av att lämna en sådan bekräf- telse att minska om det införs möjlighet att digitalt bekräfta föräldraskap. Skälen för regeringens förslag En bekräftelse ska lämnas vid ett personligt besök hos socialnämnden Det system för digital bekräftelse som regeringen nu föreslår innebär en möjlighet för ogifta föräldrar att under vissa förutsättningar bekräfta ett föräldraskap utan socialnämndens medverkan. När det saknas förutsätt- ningar för en digital bekräftelse eller när föräldrarna väljer att inte använda sig av den möjligheten ska en bekräftelse godkännas av socialnämnden. Bekräftelsen ska enligt gällande regler göras skriftligen och bevittnas av Vidare ska den godkännas av modern eller en för barnet särskilt förordnad vårdnadshavare. telsen endast om det kan antas att mannen eller kvinnan som bekräftat föräldraskapet är förälder till barnet (1 kap. 4 § ). Det finns inget formellt krav på en personlig inställelse hos social- nämnden i samband med bekräftelsen av föräldraskapet. 2020/21:176 är dock att utredaren bör kalla parterna till ett personligt sammanträffande för att de bl.a. ska kunna styrka sin identitet. Om utredaren vet vilka parterna är, t.ex. om modern och den presumtive fadern har bekräftat faderskapet för ett gemensamt barn, kan det dock vara tillräckligt med telefon- eller brevkontakter enligt de riktlinjer som har utfärdats av Myndigheten för familjerätt och föräldraskapsstöd (HSLF-FS 2017:49 och 2017:50). Som framgår av utredningens genomgång är tillämpningen av dessa riktlinjer inte enhetlig. Regeringen delar utredningens bedömning att det uttryckligen bör regleras att en bekräftelse av föräldraskapet för ett barn ska lämnas vid ett personligt besök hos socialnämnden i de fall då en digital bekräftelse inte aktualiseras. Ett uttryckligt krav på att bekräftelsen ska lämnas vid personligt besök hos socialnämnden innebär bättre möjligheter för socialnämnden att bedöma behovet av ytterligare utredning och möjliggör också en identifiering av föräldrarna. Det kan vidare bidra till en enhetlig tillämpning i kommunerna. Regeringen anser dock, i linje med vad vid vid föreslår, att det bör finnas ett visst utrymme att efterge kravet på personligt besök, t.ex. då den som ska lämna bekräftelsen inte kan komma till socialnämnden av medicinska skäl. Ett undantag från kravet på personligt besök hos socialnämnden behövs även för att möjliggöra för personer att i vissa fall göra bekräftelsen i utlandet (jfr 3 kap. 17 § förordningen [2014:115] med instruktion för utrikesrepresentationen). En fördel med att införa en möjlighet till digital bekräftelse av föräldraskap är att avlasta socialnämnderna och ge dem möjlighet att lägga sina resurser på de mer komplicerade fallen i stället för de enklare. För att detta inte ska gå förlorat bör möjligheten till undantag inte vara alltför stor. Ansvarig tjänsteman vid socialnämnden bör mot denna bakgrund kunna medge undantag från kravet på personligt besök, om det finns särskilda skäl. Förutom att det bör krävas särskilda omständigheter för att ett undantag ska medges, bör det i kravet på särskilda skäl ligga att det är möjligt att på annat sätt identifiera personen i fråga och säkerställa att det är rätt person som lämnar bekräftelsen. Annars är det ju inte möjligt för socialnämnden att godkänna bekräftelsen. Vid bedömningen av om undantag från kravet på personligt besök bör medges kan möjligheterna att utnyttja digitala tjänster, såsom videosamtal, vara av betydelse. Det finns inte utrymme för att inom detta lagstiftningsärende överväga möjligheten att i övrigt utöka möjligheterna att utnyttja digitala lösningar vid socialnämndens handläggning, vilket SKR efterfrågar i sitt yttrande över utkast till lagförslag om bekräftelse av föräldraskap. Kravet på bevittning av bekräftelsen slopas Regeringen delar utredningens bedömning att kontrollen av identiteten hos den som lämnar bekräftelsen och säkerställandet av att det är den person som rätteligen bör ges möjlighet att bekräfta föräldraskapet som också gör det kan utföras av ansvarig tjänsteman i de fall då socialnämndens godkännande krävs. I dessa fall finns det inget behov av att dessutom kräva att bekräftelsen bevittnas. Det skulle kunna övervägas att behålla kravet på bevittning i de fall socialnämnden medger undantag från kravet på personligt besök. Som framgår ovan anser regeringen dock att det bör ligga i bedömningen av om kravet på personlig inställelse kan efterges att social- nämnden kan kontrollera identiteten hos den som lämnar bekräftelsen och Prop. 2020/21:176 att det är rätt person som ges tillfälle att lämna bekräftelsen. dessa fall finns det alltså anledning att behålla kravet på bevittning. Ytterligare ändringar behövs inte Regeringen delar utredningens bedömning att de krav som uppställs i fråga om en bekräftelse som görs hos socialnämnden i övrigt inte behöver ändras. Det innebär att bekräftelsen ska vara skriftlig. Ett skriftlighetskrav utgör inte i sig hinder mot att elektroniska underskrifter används. Det bedöms därför inte finnas något generellt hinder mot att socialnämnderna inom ramen för sin verksamhet tillhandahåller digitala lösningar som t.ex. gör det möjligt att underteckna bekräftelsen elektroniskt hos nämnden. Bekräftelsen ska vidare godkännas av modern eller en för barnet särskilt förordnad vårdnadshavare. I propositionen Ett stärkt barnrättsperspektiv i vårdnadstvister (prop. 2020/21:150) föreslår regeringen att även en s.k. tillfällig vårdnadshavare ska kunna godkänna bekräftelsen. Även socialnämndens godkännande krävs. får godkänna bekräftelsen endast om det kan antas att mannen eller kvinnan som bekräftat föräldraskapet är förälder till barnet. anser att det bör förtydligas under vilka förutsättningar som socialnämnden ska godkänna en bekräftelse av ett föräldraskap som lämnas av en kvinna. gäller enligt 1 kap. 9 § tredje stycket att det som föreskrivs om socialnämndens godkännande av en bekräftelse av faderskap tillämpas även vid godkännande av en bekräftelse av föräldraskap enligt 1 kap. 9 § och moderskap eller faderskap enligt de särskilda regler som tillämpas om en förälder eller båda har ändrat könstillhörighet (prop. 1984/85:2 s. 19, prop. 2004/05:137 s. 58 och prop. 2017/18:155 s. 71 och 73). Det har inte framkommit något som tyder på att det finns problem vid tillämpning av bestämmelserna. Regleringen är vidare föremål för en översyn som bl.a. syftar till att reglerna blir mer överskådliga och könsneutrala. Med hänsyn till detta finns det inte skäl att nu överväga ett förtydligande av förutsättningarna för socialnämndens godkännande av en bekräftelse av föräldraskap som lämnas av en kvinna. Utredningen bedömer att det saknas skäl för att utöka möjligheten att hos socialnämnden bekräfta ett föräldraskap före barnets födelse. Ingen remissinstans invänder mot detta. Regeringen gör ingen annan bedömning i frågan (jfr även avsnitt 5.2). 5.5Talan om att en bekräftelse saknar verkan Regeringens bedömning: Det bör inte införas bestämmelser om vem som har rätt att väcka talan om att en bekräftelse saknar verkan mot den som har lämnat bekräftelsen och mot vem en sådan talan ska väckas. Utredningens förslag överensstämmer inte med regeringens bedömning. Utredningen föreslår att det ska införas bestämmelser om vem som har rätt att väcka en talan om att en bekräftelse saknar verkan mot den som har lämnat bekräftelsen och mot vem en sådan talan ska väckas. 2020/21:176 Remissinstanserna: De flesta remissinstanser tillstyrker eller har inga invändningar mot utredningens förslag. vid vid tycker att det är positivt att den praxis som finns om talerätten kommer till tydligt uttryck i lag men anser att det behöver förtydligas på vilka grunder en bekräftelse kan förklaras sakna verkan. Juridiska fakultetsstyrelsen vid instämmer i förslaget att kodifiera talerättsreglerna i fråga om förklaring att en bekräftelse saknar verkan men anser att det, för att undanröja eventuella tveksamheter, finns skäl att uttryckligen ange i t.ex. författningskommentaren att arvingar till den som har lämnat bekräftelsen inte har möjlighet att föra en sådan talan. Skälen för regeringens bedömning: Om det visar sig att den som har lämnat en faderskapsbekräftelse inte är far till barnet, ska rätten förklara att bekräftelsen saknar verkan mot honom (1 kap. 4 § tredje stycket ). Genom hänvisningar gäller detta även en bekräftelse som avser en förälder enligt 1 kap. 9 § eller en far eller mor enligt de särskilda regler som gäller om en förälder eller båda har ändrat könstillhörighet (1 kap. 9, 13 och 14 §§ ). Av praxis framgår att talan om att en bekräftelse saknar verkan får föras av den som har lämnat bekräftelsen och av barnet (rättsfallen NJA 1984 s. 319 och RH 1997:21). Utredningen föreslår att detta tydliggörs i lag. Som Juridiska fakultetsstyrelsen vid påpekar omfattar utredningens förslag inte någon rätt för arvingar till mannen att föra talan för det fall mannen är avliden (jfr 3 kap. 1 § andra och tredje styckena i fall då faderskapspresumtionen är tillämplig). har ansett att en sådan rätt bör finnas för mannens arvingar även i fall då mannen i fråga har bekräftat faderskapet men att rätten bör vara begränsad på samma sätt som enligt motsvarande regler som gäller om faderskapspresumtionen är tillämplig (rättsfallet NJA 1988 s. 525). Att genomföra utredningens förslag innebär i denna del alltså en förändring av rättsläget jämfört med vad som gäller . Utredningen har dock inte redovisat några överväganden kring denna fråga. Vid en jämförelse av utredningens förslag och vad som gäller för det fall faderskapspresumtionen är tillämplig kan det vidare noteras att utredningens förslag saknar föreskrifter om en möjlighet för mannen att väcka talan mot barnets arvingar för det fall barnet har avlidit (jfr 3 kap. 1 § första stycket ) och om s.k. efterarvingars ställning som motparter för det fall barnet för talan mot mannens arvingar (jfr 3 kap. 2 § ). Utredningen redovisar inte heller här några överväganden kring varför sådana föreskrifter inte är motiverade i de fall då faderskapet har fastställts genom bekräftelse. Att genomföra utredningens förslag skulle visserligen, i linje med vad vid vid och Juridiska fakultetsstyrelsen vid anför, innebära en ökad tydlighet. skulle det delvis innebära en förändring av rättsläget och inte endast en kodifiering av praxis, utan att en fullständig analys har gjorts. Vidare kan det i sammanhanget nämnas att det pågår en översyn av regler som bl.a. ska ta ställning till om utrymmet att häva ett föräldraskap ska begränsas. Mot denna bakgrund anser regeringen att utredningens förslag i denna del inte bör genomföras. Information och vägledning om reglerna Regeringens bedömning: Myndigheten för familjerätt och föräldraskapsstöd bör ges i uppdrag att ta fram och sprida information om innebörden av föräldraskapspresumtionen, digital bekräftelse av föräldraskap och möjligheten att häva ett föräldraskap. Utredningens bedömning överensstämmer i huvudsak med regeringens. Utredningen föreslår dock att uppdraget till Myndigheten för familjerätt och föräldraskapsstöd endast ska ta sikte på den digitala bekräftelsen. Remissinstanserna: De flesta remissinstanser instämmer i eller har inga invändningar mot utredningens bedömning. Flera remissinstanser lyfter dock fram att det kan behövas information om även annat än den digitala bekräftelsen. Ett stort antal remissinstanser, bl.a. , bisexuellas, transpersoners, queeras och intersexpersoners rättigheter (RFSL), (), , Kommuner och Regioner och , framhåller vikten av att blivande föräldrar får tydlig information om bl.a. vad som konstituerar ett rättsligt föräldraskap och konsekvenserna av att en föräldraskapspresumtion hävs. RFSL anser att Myndigheten för familjerätt och föräldraskapsstöd bör få ett utökat uppdrag att se till att omfattande informationsinsatser genomförs, gärna i samarbete med RFSL, för att nå personer som vill skaffa barn. Liknande synpunkter framförs även av . RFSL pekar även på behovet av tydliga riktlinjer och föreskrifter samt särskilda utbildningsinsatser för dem som kommer att tillämpa de nya reglerna, t.ex. inom och familjerätten. Skälen för regeringens bedömning: Som flera remissinstanser påpekar innebär de föreslagna reglerna om föräldraskapspresumtion och digital bekräftelse att det finns en risk för felaktiga föräldraskap, vilket kan leda till att föräldraskap hävs längre fram. Det är därför viktigt att information om regelverket tas fram och sprids till berörda. Som utredningen konstaterar behövs informationsinsatser till blivande föräldrar om digital bekräftelse av föräldraskap. Regeringen anser, i likhet med flera remissinstanser, att uppdraget bör vara bredare. Det finns ett behov av att sprida kunskap även om vad de nya reglerna om föräldraskapspresumtion och hävande av föräldraskap innebär, särskilt när det gäller risken för att ett presumerat föräldraskap hävs på grund av att barnet har tillkommit efter en s.k. heminsemination eller en assisterad befruktning med en anonym donator. Regeringen delar utredningens bedömning att Myndigheten för familjerätt och föräldraskapsstöd – som är kunskapsmyndighet för föräldraskapsstöd, familjerådgivning och socialnämndernas familjerättsliga ärenden – bör få uppdraget. Det framstår även som lämpligt att , med en bred verksamhet som rör såväl socialtjänst som hälso- och sjukvård, och , som föreslås tillhandahålla tjänsten för digital bekräftelse, bistår Myndigheten för familjerätt och föräldraskapsstöd. Mot bakgrund av att det kan finnas särskilt behov av att sprida information till samkönade par och personer som har ändrat könstillhörighet kan det finnas anledning för myndigheten att även samråda med RFSL. I uppdraget bör också ingå att sprida informationen till olika instanser och myndigheter som barnets föräldrar kommer i kontakt med, t.ex. mödrahälsovården, 2020/21:176 hälso- och sjukvården och socialnämnderna. Regeringen avser att återkomma med ett sådant uppdrag. Regeringen förutsätter att Myndigheten för familjerätt och föräldraskapsstöd ser över sina föreskrifter och allmänna råd i syfte att anpassa dem till de nya reglerna. 7Modernare regler om faderskapsundersökningar Regeringens bedömning: Regleringen om faderskapsundersökningar bör moderniseras. Utredningens bedömning överensstämmer med regeringens. Utredningen anser dock att moderniseringen bör ske genom en ny lag. Remissinstanserna: De flesta remissinstanser instämmer i eller har inga invändningar mot utredningens bedömning. Några remissinstanser, bl.a. och , efterfrågar ytterligare moderniseringar. anser att det finns ett behov av att klargöra rättens möjlighet att besluta om rättsgenetisk undersökning i mål om föräldraskap och moderskap. Även anser att det finns ett behov av att utvidga tillämpningsområdet till att omfatta fastställande och hävande av moderskap. anser vidare att även fall då en tidigare talan om faderskap ogillats bör omfattas av regleringen och att det är motiverat att i bekräftelsefallen, till skillnad från faderskap som har presumerats, kräva att det har framkommit en ny omständighet som inte tidigare varit känd för att en undersökning ska kunna beslutas. Några remissinstanser, bl.a. , efterfrågar förtydliganden när det gäller möjligheten att besluta om rättsgenetisk undersökning vid ändrad könstillhörighet. Juridiska fakultetsstyrelsen vid ställer sig frågande till att den föreslagna regleringen i vissa fall ska gälla enbart den man som kan antas ha haft samlag med modern och inte den man vars spermier kan antas ha använts vid befruktningen vid heminsemination. Fakultetsstyrelsen ställer sig också frågande till varför möjligheten att göra en rättsgenetisk undersökning efter en bekräftelse ska vara mer begränsad än möjligheten att föra talan om att bekräftelsen saknar verkan mot den som har lämnat den, och till att regeln endast gäller faderskap. De flesta remissinstanser instämmer i eller har inga invändningar mot utredningens bedömning i fråga om vem som ska utföra faderskapsundersökningar. Flera remissinstanser, bl.a. Inspektionen för vård och omsorg (), Juridiska fakultetsstyrelsen vid och , ser positivt på som ensam utförare. pekar på att det inte behövs någon särskild ordning för tillståndsprövning och tillsyn om är ensam aktör, till skillnad från om det skulle finnas flera aktörer. ning stöder att alla analyser sker genom och framhåller att det måste finnas stabilitet , vilket säkras av en statlig myndighet. pekar på vikten av att framöver har kapacitet att skyndsamt genomföra utredningar eftersom det kan påverka både barn och föräldrar negativt om faderskapsbekräftelser dröjer. , KRY och Min Doktor invänder mot att ska vara ensam utförare och anser att man därmed skulle slå undan benen för viktiga leverantörer och innovatörer. anför att konsekvenserna för bolaget skulle bli mycket allvarliga då förutsättningar för att driva verksamhet inom området skulle gå förlorade. Enligt bolaget finns det inget monopol för enligt gällande regelverk och bolaget har under etablerat sig som en betydande aktör i förhållande till kommunernas och socialnämndernas verksamhet. Vidare ifrågasätter förslagets förenlighet med EU:s konkurrensrättsliga regelverk, särskilt etableringsrätten enligt tjänstedirektivet, och anser att utredningen inte närmare har analyserat hur förslaget lever upp till krav på icke-diskriminering, nödvändighet och proportionalitet. Bolaget, som förordar en ordning med en kontrollerad marknad, ifrågasätter även utredningens bedömning att verksamhetsunderlaget i är för litet för att tillåta fler aktörer och anser att behovet av en tillståndsgivning och tillsyn inte är tillräckliga skäl för att ska vara ensam utförare. Styrelsen för ackreditering och teknisk kontroll (Swedac), som inte tar ställning till om ska vara ensam utförare eller inte, anser att utredningens slutsats i frågan bygger på felaktiga grunder när det gäller ackreditering och tillsyn. Swedac framhåller att ackreditering inte ersätter tillsyn utan kräver tillsyn, och att det är en brist att ackreditering avstyrkts utan att tillsynsorganisationen har belysts på ett korrekt sätt. Enligt Swedac kan ackreditering och obligatorisk tillsyn vara tillräckligt för att säkerställa tillförlitlighet, opartiskhet och integritetsskydd. ifrågasätter i och för sig inte att en ensamrätt för kan vara baserad på tungt vägande skäl som skulle klara en EU-rättslig prövning, men efterfrågar ett mer utförligt resonemang kring förenligheten med rätten att tillhandahålla tjänster enligt EUF-fördraget, tjänstedirektivet och rättspraxis. anser att det saknas skäl för att ska vara ensam utförare när det finns alternativa aktörer på marknaden, så länge kvaliteten i deras tjänst kan antas vara fullgod. Enligt verket bör regleringen, även om har ensamrätt, kunna utformas så att kan upphandla analyser och tjänster. Kommuner och Regioner (SKR) har ingen invändning mot att är ensam utförare, men kan också instämma i att en ordning med flera aktörer typiskt sett bidrar till ökad kvalitet och effektivitet och starkt utvecklingsarbete. SKR pekar på att det som regel krävs mycket starka skäl för att införa statliga monopollösningar på områden där det finns marknadsalternativ, men att rättssäkerhetsaspekter väger tungt i frågan och att det är svårt att bedöma vilka aktörer som på lång sikt kan förväntas svara mot de höga krav som måste ställas.