prop · H803190 · 2021-04-29 00:00:00 — Det är främst hos Transportstyrelsen som kostnaderna kommer att uppstå, eftersom det kan antas att myndigheten kommer att få en något ökad tillströmning av ärenden och mål. Men även påverkas, eftersom myndigheten föreslås få en skyldighet att meddela Transportstyrelsen om lagförda brott. Det är mycket svårt att uppskatta mängden ärenden om återkallelser, men det torde för förvaltningsdomstolarnas vidkommande inte röra sig om annat än marginella effekter. Förslaget kan i denna del genomföras inom gällande ekonomiska ramar. och brottsförebyggande och brottsbekämpande verksamhet omfattar användningen av vattenskoter. Det är dock oklart i vilken omfattning och kommer att behöva utföra kontroller av vattenskoterförare för att de nya reglerna ska få genomslag. Till detta kommer att myndigheternas geografiska närvaro behöver beaktas för att reformens genomslag ska kunna bedömas. bedriver verksamhet endast inom vissa angivna geografiska områden och ska endast utföra sina nya uppgifter i det geografiska område som anges i 1 kap. 4 § kustbevakningslagen. Även sjöpolisen inom finns endast på vissa platser i . Införandet av krav på utbildning och förarbevis för att få framföra vattenskoter förväntas generellt leda till att förare blir medvetna om och iakttar sjötrafikreglerna samt visar större hänsyn till och ansvar för omgivningen i större utsträckning än . Detta skulle kunna tala för en minskad mängd ärenden hos de rättsvårdande myndigheterna. Den föreslagna regleringen med nya ingripandemöjligheter kommer emellertid sannolikt att innebära en ökad rapportering och ett ökat beivrande av överträdelser med vattenskotrar än . Detta förväntas också medföra en något ökad mängd ärenden hos de allmänna domstolarna. Den föreslagna regleringen innebär att och får tillkommande arbetsuppgifter. kan också behöva ta fram föreskrifter på området. Kontroller av vattenskotrar bedöms kunna utföras som en del av den kontroll av sjötrafiken som myndigheterna redan bedriver. De förändringar som uppkommer bedöms mot denna bakgrund inte medföra några väsentliga kostnadsökningar för myndigheterna och bör därmed kunna finansieras inom befintliga ramar. och de allmänna domstolarna De nya kraven ska enligt förslaget förenas med straffansvar, vilket innebär nya uppgifter för åklagare och nya ärenden vid de allmänna domstolarna. Antalet ärenden blir sannolikt begränsat. Genom en befogenhet för polismän och tjänstemän vid att utfärda ordningsbot för förseelsen att inte medföra en identitetshandling eller ett behörighetsbevis, kan belastningen på och de allmänna domstolarna minska. För och de allmänna domstolarna bedöms kostnaderna kunna finansieras inom befintliga anslag. Beslut om tillstånd att bedriva utbildning, och återkallelse av sådant tillstånd, kommer att kunna överklagas. Detsamma gäller beslut om att utfärda och återkalla förarbevis. Den förstnämnda gruppen beslut kommer att beröra en liten grupp juridiska personer och antalet ärenden bedöms bli mycket litet. När det gäller utfärdande och återkallande av förarbevis kan antalet ärenden potentiellt bli stort. Beslut om förelägganden som tillsynsmyndigheten fattar inom ramen för tillsynen kommer också att kunna överklagas. Detta kan innebära att förvaltningsdomstolarna inledningsvis får ändrade kostnader innan en tydlig praxis har etablerats. Antalet ärenden bedöms trots detta inte bli särskilt stort. Kostnaderna bedöms kunna finansieras inom befintligt anslag. i befarar att det föreslagna regelverket kommer att leda till ett hårt tryck på länsstyrelserna att peka ut fler 2020/21:190 områden i vilka det är tillåtet att framföra vattenskoter. 6.4innebär visserligen att ett förarbevis ska kunna återkallas bland annat om vattenskotern framförs i ett område som inte är utpekat för vattenskoteråkning av en länsstyrelse. Förslagen i denna proposition innebär emellertid inte att länsstyrelserna måste peka ut fler sådana områden. Det kan dock inte uteslutas att det föreslagna regelverket innebär att länsstyrelserna ser behov av att peka ut fler områden i vilka det är tillåtet att framföra vattenskoter. Det är dessutom en fråga som regleras genom den befintliga förordningen om användning av vattenskoter. Länsstyrelserna har alltså ansvaret för att se över sina vattenområden och kan också införa förbud mot vattenskoteråkning lokalt vid t.ex. allmänna badplatser, trånga kanaler och övriga platser där framförande av vattenskoter är olämpligt ur både ett miljö- och sjösäkerhetsperspektiv. 18.1Förslaget till lag om förarbevis för vattenskoter 1 § Denna lag innehåller bestämmelser om 1.krav på förarbevis för att få framföra en vattenskoter, 2.utbildning för att få ett förarbevis, Paragrafen innehåller en allmän upplysning om lagens huvudsakliga innehåll. Övervägandena finns i avsnitt 5. 2 § Med vattenskoter avses i denna lag en vattenfarkost vars skrovlängd understiger och som 1.har ett vattenjetaggregat som främsta drivkälla, och 2.har utformats för att framföras av en eller flera personer som sitter, står eller står på knä på skrovet snarare än i farkosten. I paragrafen anges vad som avses med en vattenskoter vid tillämpning av lagen. Kravet för att det ska vara en vattenskoter är för det första att skrovlängden ska understiga . En farkost som är eller längre är alltså inte en vattenskoter, oavsett om den uppfyller övriga krav. Kravet är vidare enligt punkt 1 att drivkällan ska vara ett vattenjetaggregat, dvs. propellerdrivna farkoster faller utanför. I motsats till de definitioner som finns i lagen (2016:96) om fritidsbåtar och vattenskotrar och i förordningen (1993:1053) om användning av vattenskoter finns inte någon begränsning till någon viss motortyp, dvs. vattenskotrar med såväl förbränningsmotorer som elmotorer omfattas. Kravet i punkt 2 åskådliggör det som normalt är en vattenskoters synliga kännetecken, dvs. frånvaron av ett skrov eller fribord som omsluter föraren och eventuella passagerare. Definitionen är – förutom den oreglerade motortypen – i sak överensstämmande med de definitioner som finns i de nämnda författningarna, varför praxis när det gäller frågor som rör vad som utgör en vattenskoter enligt de författningarna kan vara av betydelse även vid tillämpningen av definitionen i denna lag. Övervägandena finns i avsnitt 5. 3 § En vattenskoter får framföras endast av den som har ett förarbevis. Paragrafen anger det behörighetskrav som enligt huvudregeln ska vara uppfyllt för att få framföra en vattenskoter, dvs. att föraren har förarbevis. Lagen är tillämplig på det svenska territoriet, dvs. kravet på förarbevis gäller alla personer som framför en vattenskoter på territoriet, oavsett medborgarskap eller hemvist. En person som tillfälligt, t.ex. vid en kort sommarvistelse, befinner sig i måste uppfylla kraven i paragrafen 2020/21:190 om han eller hon önskar hyra en vattenskoter. I 12 § finns dock särskilda regler för medborgare från andra EES-länder. Medborgare i tredjeländer omfattas däremot av kraven i förevarande paragraf. Kravet på förarbevis är inte absolut. I 4 § finns undantag från kravet på förarbevis, enligt 6 § finns vissa möjligheter att framföra en vattenskoter utan att ett förarbevis har utfärdats och övergångsbestämmelserna medger också i vissa fall att en vattenskoter framförs utan förarbevis. Övervägandena finns i avsnitt 6.1. 4 § Kravet på förarbevis i 3 § gäller inte 1.inom statliga myndigheters verksamhet, 2.vid utförande av räddningstjänst eller förebyggande verksamhet enligt lagen (2003:778) om skydd mot olyckor och vid träning inför sådan räddningstjänst och förebyggande verksamhet, 3.i fråga om annan verksamhet som bedrivs för att utföra räddning till sjöss, 4.den som har fyllt och som deltar i sådan utbildning som avses i 5 § första stycket 2, eller 5.den som tränar för att tävla, tävlar eller deltar i uppvisning med vattenskoter, om ett medlemsförbund i ansvarar för verksamheten och den uteslutande bedrivs inom ett sådant område som enligt 2 kap. 2 § sjötrafikförordningen (1986:300) är avlyst för det ändamålet. Paragrafen innehåller undantag från behörighetskravet i 3 §. Undantaget i punkt 1 omfattar verksamhet inom statliga myndigheter. Undantaget gäller alltså inte vid privat körning som utförs av en person som är anställd inom en myndighet. Undantaget i punkt 2 omfattar räddningstjänst och därtill anslutande Undantag gäller för det första vid räddningstjänst och förebyggande verksamhet som avses i lagen (2003:778) om skydd mot Enligt den lagen avses med räddningstjänst dels de räddningsinsatser som staten eller kommunerna ansvarar för vid olyckor och överhängande fara för olyckor för att hindra och begränsa skador på människor, egendom eller miljön, dels räddningsinsatser som görs utan att det har inträffat någon olycka eller föreligger överhängande fara för en olycka och det är fråga om fjäll-, flyg- och sjöräddningstjänst eller efterforskning av försvunna personer i andra fall. att gälla en mycket bred krets av aktörer, däribland organisationer och Enligt lagen om skydd mot olyckor är nämligen var och en som under kalenderåret fyller lägst arton och högst på anmodan av räddningsledaren skyldig att medverka i räddningstjänst, i den mån hans eller hennes kunskaper, hälsa och kroppskrafter tillåter det. en enskild person på så sätt anmodas att delta i en räddningstjänstsituation, är personen undantagen från krav att ha förarbevis om han eller hon behöver framföra en vattenskoter vid räddningstjänståtgärden. För det andra gäller undantag vid träning inför sådan räddningstjänst eller förebyggande verksamhet. Även om räddningstjänst och förebyggande verksamhet är relativt vida begrepp, måste träningen för att vara undantagen alltså göras i syfte att delta i sådana situationer. Undantaget träffar normalt bara personer inom räddningstjänsten eller personer som på annat sätt normalt får uppdrag inom räddningstjänst. person som i teorin skulle kunna anmodas att delta i räddningstjänst någon gång , eftersom en sådan reglering finns i lagen om skydd mot olyckor, kan normalt inte anses utföra träning inför sådan räddningstjänst. I alldeles särskilda situationer kan det däremot förhålla sig annorlunda. Det kan exempelvis tänkas att en räddningssituation uppkommer som kan antas bli långvarig och kräver bistånd av flera privatpersoner , där en person har blivit anmodad men inte har påbörjat sitt uppdrag. I ett sådant fall bör träningsundantaget kunna bli tillämpligt. Punkt 3 omfattar situationer som ibland överlappar eller ligger mycket nära de undantag som anges i punkt 2 men som inte alltid uppfyller kraven på att utgöra räddningstjänst eller förebyggande verksamhet. En grundstötning eller ett motorhaveri till sjöss behöver inte nödvändigtvis innebära att det krävs en sådan sjöräddningsåtgärd enligt lagen om skydd mot olyckor som omfattas av punkt 2. Omslag i väder, mörker, sjukdom eller andra omständigheter kan dock snabbt innebära att en situation övergår till en nödsituation. Åtgärder som vidtas innan en nödsituation uppstår omfattas av denna punkt. Åtgärderna kan vara av mycket varierande art, till exempel ren patrullering för att upptäcka personer som behöver hjälp, informationsgivning till allmänheten och bistånd till personer som har fått motorhaveri eller har grundstött. Typexemplet är den verksamhet som bedrivs av . Sällskapets verksamhet syftar i sin helhet till att hjälpa personer i svåra situationer till sjöss, oavsett om det är en ren räddningssituation eller hjälp eller stöd av mer förberedande art. Enligt punkt 4 krävs inte behörighet för deltagande i sådan utbildning som är avsedd att leda till behörighet. Undantaget i punkt 5 avser tränings-, tävlings- och uppvisningsverksamhet. Innebörden är för det första att ren träning eller motionskörning inte är undantagsgrundande. Endast träning som sker inför tävling omfattas. För det andra krävs för undantag att träningen, tävlingen eller uppvisningen sker under ansvar av ett medlemsförbund i , dvs. Det innebär till exempel att tävlingar under någon annans ansvar inte omfattas av undantaget. Detsamma gäller för träning som sker på egen hand utan att något sådant förbund ansvarar för träningen. För det tredje krävs att verksamheten sker i ett område som är formellt avlyst just för hållande av tävlingen etc. enligt 2 kap. 2 § sjötrafikförordningen. Det räcker alltså inte med att verksamheten sker i ett område som en länsstyrelse på något annat sätt har ansett lämpligt för verksamheten. Undantaget gäller endast om vattenskotern är tävlings- eller träningsredskapet. Om en vattenskoter används som till exempel följebåt eller funktionärsbåt vid tävlingen eller vid andra vattensportevenemang, till exempel tävlingar med andra båttyper eller simtävlingar, gäller kravet på förarbevis. Övervägandena finns i avsnitt 6.2. 5 § Den myndighet som regeringen bestämmer får utfärda ett förarbevis till den som 1.har fyllt , och 2.med godkänt resultat har genomgått utbildning för att få ett förarbevis. Ett förarbevis gäller tills vidare. Paragrafen anger vilka generella krav som ska uppfyllas för att ett förarbevis ska få utfärdas. Inledningsvis innehåller första stycket en upplysning om att regeringen bestämmer vilken myndighet som utfärdar förarbevis. För att ett förarbevis ska få utfärdas krävs enligt första punkten att personen ifråga har fyllt . Personen ska dessutom enligt andra punkten ha genomgått utbildning för att framföra vattenskoter med godkänt resultat. Med utbildning avses den utbildning som regleras i 14 och 15 §§. Kravet på att utbildningen ska ha genomgåtts med godkänt resultat innebär dels att eleven faktiskt ska ha deltagit i utbildningen, dels att eleven ska ha tillgodogjort sig utbildningsinnehållet så att eleven kan anses ha nått godkänt resultat. Bedömningen av huruvida godkänt resultat har uppnåtts görs av utbildaren. På vilket sätt kontrollen ska ske kan anges i föreskrifter som får meddelas med stöd av 34 §. En kontroll av om eleven har uppnått godkänt resultat kan ske till exempel genom ett kunskapsprov eller genom ett praktiskt prov. Kontrollen behöver inte ske i slutet av utbildningen utan kan t.ex. ske fortlöpande under utbildningens gång. Det avgörande är att utbildaren fastställer att ett godkänt resultat uppnås. Övervägandena finns i avsnitt 6.1. Skyldighet att medföra förarbevis och andra handlingar 6 § Den som framför en vattenskoter och omfattas av kravet på förarbevis ska ha med sig ett giltigt förarbevis och en giltig identitetshandling ombord. Föraren får ha med sig ett utbildningsintyg i stället för ett förarbevis, om 1.färden genomförs inom en månad från den dag då utbildning enligt 5 § första stycket 2 har genomgåtts med godkänt resultat, och 2.förarbeviset ännu inte har utfärdats och lämnats ut. Identitetshandlingen och förarbeviset eller, i förekommande fall, utbildningsintyget ska lämnas över för kontroll om en polisman eller en kustbevakningstjänsteman begär det. Om en sådan handling har utfärdats elektroniskt, är det tillräckligt att handlingen visas upp. Paragrafen innehåller bestämmelser om skyldighet för den som framför en vattenskoter att medföra bl.a. förarbevis och identitetshandling ombord. I första stycket anges att de handlingar som medförs ombord ska vara giltiga. Vid avgörandet av vad som utgör giltiga identitetshandlingar kan de handlingar som anses godtagbara vid ansökan om pass godtas även i detta sammanhang. Det rör sig om svenskt vanligt eller extra pass (dvs. inte provisoriskt pass), svenskt nationellt identitetskort, svenskt körkort, svenskt SIS-märkt identitetskort och identitetskort för folkbokförda i . I kravet på att handlingarna ska vara giltiga ligger vidare att handlingarna ska medföras i original. Av andra stycket framgår att den som uppfyller behörighetskraven men inte har fått ett förarbevis utfärdat och utlämnat får, inom en månad från den dag utbildning genomförts med godkänt resultat, ha med sig ett utbildningsintyg i stället för ett förarbevis ombord. Vad som utgör ett utlämnande i fråga om ett elektroniskt förarbevis kan regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddela verkställighetsföreskrifter om. Den omständigheten att utfärdandet fördröjs av olika skäl påverkar alltså inte den enskildes rätt att köra vattenskoter som anges Prop. 2020/21:190 i punkten, om behörighetskraven är uppfyllda. I tredje stycket uppställs krav på att föraren vid en kontroll på begäran ska lämna över handlingarna till en polisman eller en kustbevakningstjänsteman. Om en handling har utfärdats elektroniskt, är det tillräckligt att handlingen visas upp. Ett förarbevis som har utfärdats elektroniskt kan visas upp i t.ex. en applikation i mobiltelefonen. Övervägandena finns i avsnitt 6.3. 7 § Förarbeviset ska återkallas om innehavaren, sedan utbildningen enligt 5 § första stycket 2 genomgåtts med godkänt resultat, begår brott enligt 1.20 kap. 2, 3, 4, 5, 7, 8 eller 9 § sjölagen (1994:1009), 2.5 kap. 1 § sjötrafikförordningen (1986:300), eller 3.5 § förordningen (1993:1053) om användning av vattenskoter. Om innehavaren av förarbeviset inte har genomgått sådan utbildning som avses i 5 § första stycket 2, ska återkallelse i enlighet med första stycket i stället göras om innehavaren har begått brott efter det att förarbeviset har utfärdats. I paragrafen regleras grunderna för återkallelse av förarbeviset. Uppräkningen i första stycket är uttömmande. återkallas om innehavaren begått något av de där nämnda brotten. möjlighet att underlåta att återkalla ett förarbevis om någon grund är uppfylld finns inte. Om brottet anses mindre allvarligt, kan hänsyn till detta i stället tas vid bestämmandet av spärrtidens längd (se 9 §). De brott som anges i punkt 1 avser bland annat vårdslöshet i sjötrafik, grov vårdslöshet i sjötrafik, sjöfylleri, grovt sjöfylleri och avvikelse från Punkt 2 avser brott mot bland annat sjövägsreglerna Punkt 3 avser brott mot bland annat förbud att framföra vattenskoter i vissa områden enligt den i punkten nämnda förordningen och mot skyldigheten att anpassa färdväg, hastighet och färdsätt så att människor och djur inte störs i onödan. Av första stycket framgår vidare att en återkallelse får grundas enbart på brott som har begåtts efter det att utbildningen har genomgåtts. har begåtts , till exempel under utbildningen, kan inte leda till Enligt övergångsbestämmelserna finns det en möjlighet att få ett förarbevis utfärdat utan att ha genomgått sådan utbildning som avses i I ett sådant fall kan en återkallelse enligt andra stycket ske enbart om brottet har begåtts efter utfärdandet av förarbeviset. Övervägandena finns i avsnitt 6.4. 8 § Den myndighet som regeringen bestämmer beslutar om återkallelse. beslut om återkallelse gäller . Paragrafen upplyser om att den myndighet som regeringen bestämmer fattar beslut om återkallelse och anger att ett beslut om återkallelse gäller Innebörden av att beslutet gäller är att det börjar att gälla direkt, även om beslutet överklagas. Övervägandena finns i avsnitt 6.4. 9 § Vid återkallelse ska det bestämmas inom vilken ett nytt förarbevis inte får utfärdas (spärrtid). Spärrtiden ska vara lägst en månad och högst . Paragrafen reglerar den spärrtid inom vilken ett nytt förarbevis inte får utfärdas. Paragrafen innebär att en spärrtid ska bestämmas. är det inte möjligt att utfärda ett nytt förarbevis. Spärrtidens längd ska bedömas i varje enskilt fall. Vid bedömningen får överträdelsens allvar och övriga omständigheter av betydelse beaktas. En omständighet som kan beaktas i försvårande riktning är om personen i fråga återkommande brutit mot de regler som ligger till grund för återkallelsen. Spärrtiden kan vara som längst . Den längsta spärrtiden ska vara förbehållen de allvarligaste överträdelserna och förekomma endast i undantagsfall. Övervägandena finns i avsnitt 6.4. 10 § Om ett förarbevis har återkallats, ska innehavaren överlämna förarbeviset till den myndighet som regeringen bestämmer. I paragrafen regleras skyldigheten att återlämna ett återkallat förarbevis till den myndighet som regeringen bestämmer. Paragrafen reglerar inte närmare på vilket sätt ett överlämnande ska ske. Det kan göras till exempel via post. Som Lagrådet påpekar gäller skyldigheten endast fysiskt utfärdade förarbevis. Övervägandena finns i avsnitt 6.4. 11 § En ansökan om utfärdande av förarbevis efter återkallelse får inte prövas innan spärrtiden har löpt ut. Paragrafen anger när en ansökan om utfärdande av ett nytt förarbevis efter återkallelse tidigast får prövas. Ett nytt utfärdande efter en återkallelse sker inte automatiskt, utan det krävs en ansökan från den som fått beviset återkallat. Inget hindrar att en ansökan lämnas in till myndigheten innan spärrtiden löpt ut, men ansökan får inte prövas innan spärrtiden har löpt ut. Övervägandena finns i avsnitt 6.4. 12 § Den som är medborgare i ett annat EES-land än får framföra en vattenskoter om han eller hon har fyllt och har ett förarbevis som ger behörighet att framföra vattenskoter och som har utfärdats i det land som han eller hon är medborgare i. Paragrafen innehåller bestämmelser om EES-medborgares rätt att För att en sådan rätt ska föreligga måste personen för det första ha fyllt För det andra krävs att personen har ett förarbevis utfärdat i sitt hemland som ger behörighet att framföra vattenskoter. förarbevis ska inte tolkas bokstavligt utan omfattar alla typer av handlingar oavsett form som utgör ett officiellt bevis på att personen har rätt att framföra en vattenskoter. Det krävs ett formellt utfärdat förarbevis för just den personen, dvs. om alla personer i det landet har rätt att framföra en Prop. 2020/21:190 vattenskoter på den grunden att några bestämmelser inte finns som reglerar sådan åkning, så gäller inte paragrafen. Om personen är medborgare i ett land som inte reglerar behörigheten att framföra vattenskoteråkning, krävs det alltså att personen har ett svenskt förarbevis. Vidare krävs det att det utländska förarbeviset är utfärdat i personens Det är alltså inte möjligt för en medborgare i ett EES-land att ta ett förarbevis i ett annat EES-land och sedan utnyttja det för Paragrafen omfattar alla som är EES- medborgare i ett annat land, oavsett var de har sin hemvist. är medborgare i ett annat EES-land men är bosatt eller vistas mer eller mindre permanent i får alltså framföra en vattenskoter i om villkoren i paragrafen är uppfyllda i övrigt. Även en person som är medborgare i såväl som ett annat EES-land omfattas av Inget hindrar dock att personen i stället tar ett svenskt Övervägandena finns i avsnitt 6.5. 13 § Den som är medborgare i ett annat EES-land än och som får framföra vattenskoter med stöd av 12 § ska ha med sig det utländska förarbeviset och en giltig identitetshandling ombord. Om det inte uttryckligen framgår av det utländska förarbeviset att det ger innehavaren rätt att framföra vattenskoter, ska förarbeviset kompletteras med ett intyg från utfärdaren som styrker en sådan rätt. Föraren ska överlämna förarbeviset, intyget och identitetshandlingen för kontroll om en polisman eller en kustbevakningstjänsteman begär det. sådan handling har utfärdats elektroniskt, är det tillräckligt att handlingen visas Paragrafen anger bl.a. vilka handlingar som en medborgare i annat EES- land än ska ha med sig om han eller hon framför en vattenskoter, om ett svenskt förarbevis saknas. En utländsk förare ska enligt första stycket ha med sig det utländska förarbeviset och en giltig identitetshandling ombord. Om det inte framgår av förarbeviset att det ger innehavaren rätt att framföra vattenskoter ska föraren komplettera förarbeviset med ett intyg som styrker en sådan rätt. Det ska alltså av intyget klart framgå att förarbeviset omfattar behörighet att framföra vattenskoter. För utländska medborgare kan i första hand pass och motsvarande nationellt identitetskort utgöra giltig identitetshandling. Inom EU finns ett offentligt register för äkta identitetshandlingar (PRADO) som kan vara till hjälp vid bedömningen av om en utlännings identitetshandling ska godtas.