prop · H803163 · 2021-03-29 00:00:00 — det våld som barnen upplever. Det behövs, som framhåller, även primärpreventiva insatser. Sådana kan utföras inom skolan, elevhälsan, ungdomsmottagningarna, barn- och ungdomspsykiat- Det är således viktigt att, som för kvinnojourer och tjejjourer i (Roks) pekar på, inrikta arbetet även mot barn och ungdomar. Skolornas arbete med värdegrundsfrågor som demokrati, jämlikhet, jämställdhet, etnicitet, mobbning, kränkande behandling och mänskliga rättigheter är en betydelsefull del i det före- byggande arbetet liksom skolhälsovården där barnens problem kan fångas I sammanhanget är även anmälningsskyldigheten till socialnämnden enligt 14 kap. 1 § socialtjänstlagen för personal som arbetar med barn och unga inom bl.a. yrkesmässigt bedriven enskild verksamhet eller annan sådan verksamhet inom hälso- och sjukvården eller på område viktig att efterfölja. Arbetet med personer som utsätter närstående för våld är eftersatt Arbetet med personer som utsätter närstående för våld för att de ska upp- höra med sitt våldsamma beteende är ett eftersatt område. om insatser till andra grupper som har behov av att ändra skadliga bete- enden som t.ex. missbruk, finns det utvecklingspotential inom både forsk- 2020/21:163 ning och praktik när det gäller insatser till personer som utsätter närstående för våld. Bland dem som arbetar med personer som utsätter närstående för våld finns en stor efterfrågan på metodstöd och kunskapsutveckling. Med hänsyn till att de som utsätter närstående för våld är en heterogen grupp behöver utbudet av insatser vara brett och ges av flera aktörer beroende på behov. I betänkandet Män och jämställdhet (SOU 2014:6) bedömdes att frivilligbaserade behandlingsenheter på området har svårt att nå unga män, män med utländsk bakgrund och hbtq-personer. Regeringen har i den nationella strategin också betonat att kvinnors och barns säkerhet ska vara en central del i arbetet med män som har utövat våld mot närstående kvinnor, inklusive när det är fråga om behandlingsinsatser. En särskilt kritisk tid infaller enligt strategin när den som har avtjänat ett straff ska återgå till ett liv i frihet. Behovet av stöd och insatser i detta skede är ett område som kräver särskild uppmärksamhet och samverkan mellan en rad samhällsaktörer, inklusive kommuner och vårdgivare. Av strategin framgår att till faktorer som kan minska risken för återfall i brott hör tillgång till vård för psykisk ohälsa och missbruk liksom grundläggande sociala behov som boende, sysselsättning och utbildning. Genom att skapa bättre förutsättningar för människor att lämna ett kriminellt liv kan tryggheten öka och brottsligheten minska (skr. 2016/17:10 s. 129 och 130). Regeringen anser i likhet med att återfallsförebyggande insatser för våldsutövare bör vara kunskapsbaserade och löpande kvalitetssäkras. För att kunna göra denna kvalitetssäkring, samt för att kunna följa upp och utveckla arbetet, är dokumentationen av de insatser som ges avgörande. kan det konstateras att det förebyggande arbetet för att förmå personer som utsätter närstående för våld att upphöra med våldet är ett utvecklingsområde. Kriminalvården har arbetat med behandlingsprogram för personer som har dömts för brott efter att ha utsatt närstående för våld. Myndigheten har ett utvecklat arbete inom området som har utvärderats och reviderats efter forskning och evidens. Myndigheters och organisationers arbete Flera myndigheter har ett ansvar som riktar sig till personer som utsätter närstående för våld. Huvudsakligen hanterar , hälso- och sjukvården och individärenden för målgruppen. har enligt 2 kap. 1 § socialtjänstlagen det yttersta ansvaret för och för att de som vistas i kommunen får det stöd och den hjälp som de behöver. Till uppgifter hör, utöver att utfärda föreskrifter och allmänna råd, att ta fram lägesrapporter och bistå regeringen med underlag och expertkunskap för utvecklingen inom socialtjänst och hälso- och sjukvård. ansvarar även för utredningar som avser dödsfall eller fall där barn utsatts för grov eller synnerligen grov misshandel och brottet har begåtts av en närstående eller tidigare närstående, enligt lagen (2007:606) om utredningar för att förebygga vissa skador och dödsfall. Utredningsverksamheten syftar enligt 1 § nämnda lag till att regeringen ska få underlag för att fatta beslut om åtgärder som har som mål att förebygga att barn far illa eller att vuxna utsätts för våld eller andra övergrepp av en närstående eller tidigare närstående person. Sedan den Prop. 2020/21:163 gäller att även dödsfall avseende kvinnor och män som avlidit med anledning av brott av en närstående eller tidigare närstående ska utredas. En utredning enligt lagen avser att klarlägga samtliga förhållanden som har inneburit att den avlidna kvinnan eller mannen har varit i behov av skydd eller stöd och hjälp för att förändra sin situation samt vilka åtgärder som har vidtagits eller hade kunnat vidtas för att skydda eller stödja och hjälpa henne eller honom. Med kunskaper från utredningsverksamheten kan arbete med att skydda och stödja våldsutsatta kvinnor och män samt eventuella barn förbättras och insatser vidtas i ett tidigt skede. Genom förslagen i propositionen Utredningar för att förebygga vissa skador och dödsfall (prop. 2017/18:215) utökades den 1januari 2019 utredningarna till att omfatta fler fall än där barn eller vuxna avlidit. Så ska t.ex. fall där barn utsatts för grov misshandel eller synnerligen grov misshandel utredas om brottet begåtts av en närstående eller tidigare närstående person. Andra myndigheter som har uppdrag av betydelse för arbetet mot våld i nära relationer är , Nationellt centrum för kvinnofrid (NCK) vid och Nationella kompetensteamet vid i , som har det nationella ansvaret mot hedersrelaterat våld och förtryck. har ett regionalt uppdrag att inom sitt län bistå och utveckla bl.a. arbetet med att förebygga och bekämpa mäns våld mot kvinnor. Till dessa myndigheter kommer rättsväsendets myndigheter som , och Kriminalvården. Även andra aktörer, särskilt civilsamhällets organisationer, är aktiva och spelar en stor roll i arbetet mot våld mot närstående. Det behövs ytterligare förebyggande åtgärder Att förebygga mäns våld mot kvinnor, dvs. att förhindra att våld över huvud taget uppstår eller upprepas, är den huvudsakliga utgångspunkten för den nationella strategin för att förebygga mäns våld mot kvinnor (skr. 2016/17:10). Utöver insatser till dem som utsätts eller har utsatts för våld bör fokus även vara på den eller dem som utövar våldet, eftersom det är de som måste upphöra med våldet. För att ambitionen att arbeta med inriktning även på våldsutövaren ska få effekt anser regeringen, i linje med vad framför, att det behövs lagstiftning. Regeringen uttalade i propositionen Utredningar avseende vissa dödsfall (prop. 2011/12:4 s. 21) att det i fortfarande dödas ett stort antal kvinnor, och även män, på grund av våld av sin partner eller en annan närstående och att samhället i flera av dessa fall känt till att det finns ett behov av skydd och stöd är oacceptabelt. Samhället måste, enligt regeringen, ta sitt ansvar och göra allt som är möjligt för att förhindra att denna typ av brott kan begås. För regeringen är det en målsättning att alla ska kunna leva i trygghet och säkerhet. Det är även angeläget att i större utsträckning uppmärksamma barns situation när det förekommer våld i barnets närmiljö. Detta för att både motverka våld i nära relationer. Förbättrad upptäckt av våld samt starkare skydd och stöd för personer som utsätts för våld i nära relation bidrar till att förstärka skyddet och stödet för de barn som upplever 2020/21:163 våld i närmiljön. Med stöd avses här alla former av stöd, inkluderat vård och behandlingsinsatser. Det finns redan inom ramen för nuvarande lagstiftning utrymme att arbeta förebyggande för att förhindra att våld utövas i nära relationer. Det som sker är dock otillräckligt. Regeringen bedömer mot denna bakgrund att det bör vidtas ytterligare förebyggande åtgärder för dem som utsätter närstående för våld i syfte att bryta våldsamma beteenden i nära relationer och skydda våldsutsatta och personer som riskerar att bli utsatta för våld. Barns situation bör särskilt beaktas i det förebyggande arbetet mot våld i nära relationer. 5Socialnämndens ansvar för personer som utsätter närstående för våld Regeringens förslag: Det ska i socialtjänstlagen införas en bestämmelse om att det till socialnämndens uppgifter hör att verka för att den som utsätter eller har utsatt närstående för våld eller andra övergrepp ska ändra sitt beteende. När socialnämnden fullgör uppgiften ska nämnden särskilt beakta säkerheten för den som utsätts eller har utsatts för våld eller andra övergrepp och dennes närstående. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer ska få meddela sådana föreskrifter inom som behövs till skydd för enskildas liv, personliga säkerhet eller hälsa i verksamhet som avser de som utsätter eller har utsatt närstående för våld eller andra övergrepp. Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. Utredningen föreslår att det av lagtexten uttryckligen ska framgå att ansvaret ska avse att tillhandahålla insatser. Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna, däribland , , , Region , flera kommuner och MÄN, tillstyrker eller är positiva till förslaget. Länsstyrelserna i och , samt och kommuner framhåller att det kan ge förutsättningar för att likabehandla de som utsätter närstående för våld när det gäller stöd och behandling. Enligt bör bestämmelsen utformas så att ansvaret harmonierar med vad som gäller för dem som har utsatts för våld. kommun och Kommuner och Regioner anser att förslaget innebär en ny skyldighet för kommunerna. Flera remissinstanser, bl.a. länsstyrelserna i , och och , anser att skyldigheten bör kunna innefatta både behovsprövade insatser och s.k. serviceinsatser. Bland annat Kommuner och Regioner anser att det finns behov av förtydligande av ansvarsfördelningen mellan och hälso- och sjukvården. , bisexuellas, transpersoners och queeras rättigheter (RFSL) välkomnar att uttrycket våld i nära relationer används då uttrycket mäns våld mot kvinnor osynliggör hbtq-personer och män som utsätts. Att inte hänvisa till mäns våld mot kvinnor och tjejer osynliggör enligt för kvinnojourer och tjejjourer i (Roks) det systematiska våldet och den makt- struktur som härskar. Flera remissinstanser, bl.a. , betonar att barnperspektivet behöver beaktas. arbete) lyfter fram att det även finns yngre personer som lever med denna typ av våld som offer eller förövare. Myndigheten för delaktighet anser att funktionshinderperspektivet behöver beaktas. ker förslaget och framhåller att det saknas en definition av våld och en redogörelse för evidensbaserade insatser som kan få förövare att upphöra Skälen för regeringens förslag Nuvarande reglering av socialnämndens ansvar har enligt 2 kap. 1 § och 2 a kap. 1 § socialtjänstlagen (2001:453) det yttersta ansvaret för att de som vistas i kommunen får det stöd och den hjälp de behöver. Till socialnämndens uppgifter hör enligt 3 kap. 1 § samma lag att svara för omsorg och service, upplysningar, råd, stöd och vård, ekonomisk hjälp och annat bistånd till familjer och enskilda som behöver det. Av 4 kap. 1 § nämnda lag följer att den som inte själv kan tillgodose sina behov eller kan få dem tillgodosedda på ett annat sätt har rätt till bistånd av försörjning och sin livsföring får enligt 4 kap. 2 § ge bistånd utöver vad som följer av 1 § om det finns skäl för det. I 5 kap. socialtjänstlagen finns särskilda bestämmelser för olika grupper. Det rör sig om barn och unga, äldre, personer med funktionsnedsättningar, personer som missbrukar eller är beroende, personer som vårdar eller stödjer närstående och brottsoffer samt skuldsatta. uppgifter hör enligt 5 kap. 11 § samma lag att verka för att den som har utsatts för brott och dennes närstående får stöd och hjälp. ska särskilt beakta att kvinnor som är eller har varit utsatta för våld eller andra övergrepp av närstående kan vara i behov av stöd och hjälp för att förändra sin situation. ska också särskilt beakta att ett barn som har bevittnat våld eller andra övergrepp av eller mot närstående är offer för brott och ansvara för att barnet får det stöd och den hjälp som För personer som utövar våld eller andra övergrepp mot närstående finns det ingen särskild reglering i socialtjänstlagen. I förarbetena till den änd- ring i socialtjänstlagen som innebar att socialnämnden särskilt ska beakta att kvinnor som är eller har varit utsatta för våld kan vara i behov av hjälp och stöd uttalades att har ett ansvar för att ta ett helhetsgrepp och se till att familjen får den hjälp och det stöd som respektive person behöver, se propositionen stöd till våldsutsatta kvinnor 2006/07:38 s. 25). Enligt allmänna råd om våld i nära relationer (SOFS 2014:4) bör socialnämnden med utgångspunkt i barnets behov kunna erbjuda insatser dels till våldsutövande föräldrar, dels till andra våldsutövande vuxna som bor tillsammans med barn. konvention om förebyggande och bekämpning av våld mot kvinnor och av våld i hemmet (Istanbulkonventionen) uttrycker i artikel 16 att parterna ska vidta nödvändiga lagstiftningsåtgärder eller andra åtgärder för att inrätta eller stödja program som syftar till att förövare som har utövat våld i hemmet ska lära sig att inte bete sig våldsamt i mellanmänskliga relationer i avsikt att förebygga ytterligare våld och förändra ett våldsamt beteendemönster. Behov av ändring i socialtjänstlagen Till socialnämndens uppgifter hör enligt 5 kap. 11 § första stycket socialtjänstlagen att verka för att den som har utsatts för brott och dennes närstående får stöd och hjälp. Någon motsvarande bestämmelse finns inte när det gäller våldsutövare generellt eller personer som utsätter närstående för våld eller övergrepp. Regeringen konstaterar, i likhet med vad framför, att det varierar mellan kommunerna vilket ansvar de anser sig ha för personer som utsätter närstående för våld. kommun och Kommuner och Regioner anser att förslaget innebär en ny skyldighet för kommunerna. Kommunerna uppfattar bestämmelsen i 5 kap. 11 § på olika sätt och gör olika tolkningar av om den inkluderar denna grupp. Vissa kommuner uppfattar det som att det finns en skyldighet för socialnämnden att erbjuda insatser även till våldsutövare, medan andra anser att det inte finns något stöd för att ansvaret redan skulle avse denna grupp. I praktiken ser det olika ut i kommunerna huruvida insatser ges till personer som utsätter närstående för våld och i vilken utsträckning detta sker. Det varierar även vilka insatser som ges. Att tillämpningen kommuner emellan skiljer sig åt i landet och att det därmed har betydelse var personer som utsätter eller har utsatt närstående för våld eller andra övergrepp bor är olyckligt. Det riskerar att leda till att personer som utsätter närstående för våld inte ges samma förutsättningar att få insatser. Detta drabbar ytterst de våldsutsatta. Det är inte heller tydligt i vilken utsträckning socialnämnden har ett ansvar för en person som utsätter närstående för våld som är fristående från när hjälp och stöd ges till en våldsutövare som är medlem i samma familj som den våldsutsatta. Av förarbetena framgår i detta avseende endast att i sammanhanget då hjälp och stöd ges till våldsutsatta kvinnor har ett ansvar för att ta ett helhetsgrepp och se till att familjen får den hjälp och det stöd som respektive person behöver (prop. 2006/07:38 s. 25). Regeringen anser mot denna bakgrund att socialnämnden framöver bör ha ett större fokus än på att personer som utsätter eller har utsatt närstående för våld ges insatser som syftar till att förändra deras beteende och förhindra att de fortsätter utsätta närstående för våld. Regeringen anser därför att det behövs en särskild reglering i socialtjänstlagen om socialnämndens ansvar för personer som utsätter eller har utsatt närstående för våld eller andra övergrepp. Skyldigheten bör tydligt framgå av regleringen. På så sätt skulle det, som påpekas av flera remissinstanser, däribland länsstyrelserna i och , finnas bättre förutsättningar för likvärdig tillgång till stöd och behandling för denna grupp i hela landet. ska verka för att personer som utsätter närstående för våld ska ändra sitt beteende Den nya regleringen av socialnämndens ansvar för de personer som utsätter närstående för våld eller andra övergrepp bör förhålla sig till regler- ingen som avser brottsoffer. I den befintliga regleringen i 5 kap. 11 § socialtjänstlagen uttrycks socialnämndens skyldighet på så sätt att nämnden ska verka för att brottsoffer och dennes närstående får stöd och hjälp. Regeringen vill understryka att införandet av en reglering om socialnämndens ansvar för personer som utsätter eller har utsatt närstående för våld inte får ske på bekostnad av brottsoffer. Enligt utredningens förslag, som visserligen allmänt stöds av många remissinstanser, ska socialnämndens ansvar uttryckas som att det till socialnämndens uppgifter hör att tillhandahålla insatser för aktuell målgrupp. Om ansvaret skulle uttryckas på det sättet finns det enligt regeringens mening emellertid en risk för att det uppfattas som att insatser som erbjuds till dem som utövar våld mot närstående bör prioriteras framför insatser som erbjuds till dem som är utsatta för våld av närstående, eftersom regleringen om ansvaret för våldsutsatta inte är utformad på det sättet. anser att socialnämndens ansvar bör uttryckas som att till socialnämndens uppgifter hör att verka för att ge stöd och hjälp till personer som utsätter närstående för våld, så att ansvaret för dessa personer harmonierar med ansvaret för dem som utsätts för våldet. För att undvika att det kan uppfattas som att införandet av regleringen om socialnämndens ansvar för våldsutövare sker på bekostnad av de våldsutsatta bör enligt regeringens mening detta uttryckssätt inte användas i den reglering som föreslås. I syfte att klargöra att socialnämndens ansvar tar sikte på att få personer som utsätter närstående för våld att upphöra med våldet föreslog regeringen i lagrådsremissen att ansvaret uttrycks på så sätt att socialnämnden ska verka för att personer som utsätter eller har utsatt närstående för våld ska upphöra med våldet eller övergreppen. Det innebär att socialnämnden, inom sina befogenheter, ska arbeta för att de som utsätter närstående för våld ska få förutsättningar att ändra sitt beteende och upphöra med våldet. Lagrådet föreslår att bestämmelsen lämpligen kan utformas på så sätt att det till socialnämndens uppgifter hör att motverka fortsatta övergrepp från den som utsätter eller har utsatt en närstående för våld eller andra övergrepp. Regeringen delar Lagrådets uppfattning att utformningen bör justeras i förhållande till lagrådsremissens förslag. Detta för att undvika ett uttryckssätt som innebär att något som inte är pågående ska upphöra. Regeringen anser dock att bestämmelsen bör ange att det till socialnämndens uppgifter hör att verka för att den som utsätter eller har utsatt en närstående för våld eller andra övergrepp ska ändra sitt beteende. Det kan i sammanhanget nämnas att Utredningen socialtjänst i betänkandet Hållbar socialtjänst – En ny socialtjänstlag (SOU 2020:47) föreslår en ny socialtjänstlag, med en ny struktur och delvis annan begreppsanvändning. Utredningen har haft i uppdrag att göra en översyn av socialtjänstlagen. I uppdraget har även ingått att se över lagens indelning med bestämmelser om olika grupper. Utredningen pekar på att det finns vissa problem med nuvarande gruppindelning och föreslår att den nya lagen ska ha en annan struktur, där gruppindelningen tonas ned. Betänkandet bereds i . är det angeläget att klargöra socialnämndens ansvar för personer som utövar våld mot närstående. Regeringen anser därför att det finns skäl för att införa en uttrycklig bestämmelse om detta. Den föreslagna bestämmelsen är således anpassad efter socialtjänstlagens nuvarande struktur och begreppsanvändning. Detta hindrar inte att bestämmelsen kan komma att ändras i en ny socialtjänstlag. 2020/21:163 När det gäller begreppet våld finns, som framför, ingen entydig definition. Våld bör enligt regeringens mening i nu aktuellt sammanhang användas i samma betydelse som enligt befintlig reglering i socialtjänstlagen, som också tar sikte på situationer då det förekommer våld och andra övergrepp i nära relationer men som avser socialnämndens ansvar för våldsutsatta personer. Detsamma gäller begreppet närstående. De som utsätter närstående för våld är enligt statistiken, och som för kvinnojourer och tjejjourer i (Roks) betonar, i de allra flesta fall män. Men som , bisexuellas, transpersoners och queeras rättigheter (RFSL) poängterar finns det även hbtq-personer och män som utsätts för våld och det också av andra än män. För att ingen ska uteslutas bör den föreslagna regleringen enligt regeringens mening omfatta alla grupper och därför gälla personer som utsätter närstående för våld. Den föreslagna regleringen innefattar, som Glöm Aldrig Pela och (GAPF) påpekar, hedersrelaterat våld och som flera remissinstanser, däribland och , lyfter fram, situationer då barn är inblandade. Regeringen föreslår därför att en bestämmelse ska införas i socialtjänstlagen som innebär att det till socialnämndens uppgifter hör att verka för att den som utsätter eller har utsatt närstående för våld eller andra övergrepp ska ändra sitt beteende. ska göra för att verka för att personer som utsätter närstående för våld ska ändra sitt beteende Även om personer som utsätter eller har utsatt närstående för våld bör ha en likvärdig tillgång till insatser som syftar till att våldet ska upphöra är det socialnämndens ansvar att göra bedömningar i de enskilda fallen. Som bl.a. och i framhåller, rör det sig om en heterogen grupp där det kan skilja sig åt vilka insatser som behövs för att en person ska upphöra med det våldsamma beteendet. bör därför avgöra vilken insats som bör ges med hänsyn till den enskildes förutsättningar och behov, baserat på faktorer som risk för återfall och individens mottaglighet. Hänsyn ska alltid tas till säkerheten för den eller de som har utsatts för våld eller övergrepp och dennes närstående. Det bör också särskilt beaktas exempelvis om den våldsutsatta är ett barn, lever i en hederskultur eller har en särskilt utsatt ställning till följd av en funktionsnedsättning. För personer som utsätter eller har utsatt närstående för våld kan det beroende på individens förutsättningar bli aktuellt för socialnämnden att erbjuda olika slags insatser som grundas på samtal. Exempel på hur socialnämnden kan verka för att personer som utsätter närstående för våld ska upphöra med våldet är bl.a. påverkans- och behandlingsarbete, stödjande samtal och information om våld. För våldsutövare, när det utöver våldsamma tendenser finns problem med t.ex. missbruk eller psykisk ohälsa, kan det finnas behov av insatser som tillhandahålls av aktörer utanför , exempelvis hälso- och sjukvården, såsom allmän rådgivning eller kontakt med en psykiatrisk mottagning. anför att det i betänkandet saknas en redogörelse för evidensbaserade insatser som kan få förövare att upphöra med våldet. att sedan betänkandet lämnades har på uppdrag av regeringen tagit fram metoder för och hälso- och sjuk- Prop. 2020/21:163 vårdens behandlingsarbete med våldsutövare i nära relationer. styrelsen har identifierat metoder med visst vetenskapligt stöd för att förebygga återfall i våld (, Behandlingsmetoder för personer som utövar våld i nära relationer, 2020). Flera remissinstanser, däribland samt länsstyrelserna iStockholms, och , anser att socialnämndens skyldighet bör kunna innefatta både biståndsprövade insatser och s.k. serviceinsatser där personer som utövar våld kan vara anonyma, för att på så sätt ge ökade förutsättningar för att nå den målgrupp våldsutövare som annars inte hade sökt hjälp hos .