prop · H803207 · 2021-06-07 00:00:00 — 2 § Termer och uttryck som används i denna lag har samma betydelse och tillämpningsområde som i inkomstskattelagen (1999:1229). 3 § Med personer i intressegemenskap avses företag som ingår i en koncern av sådant slag som anges i 1 kap. 4 § årsredovisningslagen (1995:1554). Samtliga svenska handelsbolag och i utlandet delägarbeskattade juridiska personer som något av företagen, direkt eller indirekt, äger andel i genom ett eller flera svenska handelsbolag eller i utlandet delägarbeskattade juridiska personer, ska anses ingå i intressegemenskapen. Med personer i intressegemenskap avses även 1.i fråga om en fysisk person som, direkt eller indirekt, innehar av kapitalet eller rösterna i ett eller flera företag, den fysiska personen och företaget eller företagen, 2.i fråga om en fysisk person som, direkt eller indirekt, äger andel i ett eller flera svenska handelsbolag, den fysiska personen och handelsbolaget eller handelsbolagen, 3.i fråga om en fysisk person som, direkt eller indirekt, äger andel i en eller flera i utlandet delägarbeskattade juridiska personer, den fysiska personen och den i utlandet delägarbeskattade juridiska personen eller de iutlandet delägarbeskattade juridiska personerna, eller 4.företag, svenska handelsbolag och i utlandet delägarbeskattade juridiska personer som ägs av en och samma fysiska person enligt 1–3. En fysisk person och en närstående till denne ska räknas som en enda person vid bedömningen av om det föreligger en intressegemenskap. Detsamma gäller de delägare som tillsammans med den fysiska personen ska anses som en enda delägare vid tillämpning av 57 kap. 3 § inkomstskattelagen (1999:1229). I intressegemenskapen ingår även företag som någon av nämnda personer, direkt eller indirekt, äger av kapitalet eller rösterna i. Motsvarande gäller om någon av nämnda personer, direkt eller indirekt, äger andel i ett eller flera svenska handelsbolag eller i en eller flera i utlandet delägarbeskattade juridiska personer. Vilka som kan få skattereduktion 4 § Rätt till skattereduktion har fysiska och juridiska personer med inkomst av näringsverksamhet om de innehar inventarier som ingår i ett underlag för skattereduktion enligt 6–12 §§. Om ett kommissionärsföretag i en kommissionärsverksamhet innehar sådana inventarier har i stället kommittentföretaget rätt till skattereduktion. 5 § Om ett svenskt handelsbolag innehar inventarier som ingår i ett underlag för skattereduktion enligt 6–12 §§ har delägarna rätt till skattereduktion. Till den del en i utlandet delägarbeskattad juridisk person inte är skattskyldig för sina inkomster enligt 6 kap. 12 § inkomstskattelagen (1999:1229) har, i stället för vad som anges i 4 §, de delägare som är obegränsat skattskyldiga rätt till skattereduktion. Om delägare har rätt till skattereduktion enligt första eller andra stycket, ska underlaget för skattereduktionen fördelas till varje delägare med så stort belopp som motsvarar delägarens andel av handelsbolagets eller den juridiska personens inkomst för det första räkenskapsår som avslutas eller . 6 § Underlag för skattereduktion är anskaffningsvärdet för sådana inventarier som anges i 18 kap. 1 § första stycket inkomstskattelagen (1999:1229), om 1.värdet dras av genom årliga värdeminskningsavdrag enligt 18 kap. 3 § samma lag, och 2.inventarierna förvärvas genom köp, byte, egen tillverkning eller på liknande sätt. 7 § I underlaget för skattereduktion räknas dock inte in utgifter 1.som får dras av enligt 18 kap. 4 och 5 §§ inkomstskattelagen (1999:1229), 2.för anskaffning till den del försäkringsersättning lämnats, 3.för vilka annan skattereduktion getts, eller 4.för inventarier som har anskaffats från någon inom samma intressegemenskap och som hos denne, eller något annat företag i samma intressegemenskap, har använts för stadigvarande bruk. I underlaget för skattereduktion räknas inte heller in utgifter för inventarier som hyrs ut eller som har hyrts ut, om inventarierna 1.efter anskaffningen fortfarande används i samma näringsverksamhet som tidigare eller i näringsverksamhet som bedrivs av någon inom samma intressegemenskap, eller 2.under den tid som avses i 10 § omfattas av ett finansiellt leasingavtal och leasetagaren inte använder tillgången i någon näringsverksamhet. 8 § Om inventarier anskaffats från någon inom samma intressegemenskap och anskaffningen inte ska undantas enligt 7 § första stycket 4, får värdet som läggs till underlaget högst uppgå till inventariernas marknadsvärde vid förvärvet. 2020/21:207 Bilaga 4 2020/21:207 Bilaga 4 9 § Underlaget för skattereduktion omfattar endast inventarier som anskaffats –. 10 § Underlaget för skattereduktion omfattar endast inventarier som fortfarande tillhör näringsverksamheten vid utgången av det första beskattningsår som skattereduktionen kan begäras enligt 14 §. Motsvarande gäller inventarier som har anskaffats av ett kommissionärsföretag. Om inventarier anskaffats av ett svenskt handelsbolag eller en sådan i utlandet delägarbeskattad juridisk person som anges i 5 § andra stycket, ska underlaget för skattereduktionen i stället endast omfatta inventarier som fortfarande tillhör näringsverksamheten vid utgången av det första räkenskapsår som avslutas eller . 11 § Inventarier ska fortfarande anses tillhöra samma näringsverksamhet enligt 10 §, även om inventarierna 1.övertagits av ett övertagande företag vid en kvalificerad fusion eller fission, 2.ingår bland de avyttrade tillgångarna vid en verksamhetsavyttring som är undantagen från omedelbar beskattning, eller 3.ingår bland de överlåtna tillgångarna vid en partiell fission som är undantagen från omedelbar beskattning. 12 § Vid sådana situationer som anges i 11 § 2 och 3 ska värdet som läggs till underlaget för skattereduktionen vara det säljande företagets respektive det överlåtande företagets anskaffningsvärde. 13 § Skattereduktionen uppgår till av underlaget. Skattereduktion ska anges i hela krontal så att öretal faller bort. Skattereduktionen ska räknas av mot och statlig inkomst- skatt, fastighetsavgift och statlig fastighetsskatt. När skattereduktion ska göras 14 § Skattereduktionen ska göras det första beskattningsåret som avslutas eller . Om underlaget för skattereduktionen helt eller delvis inte kan utnyttjas det beskattningsåret, får skattereduktion för det återstående underlaget göras det följande beskattningsåret. Avräkning av utländsk skatt 15 § Vid tillämpning av 2 kap. 10 § första stycket lagen (1986:468) om avräkning av utländsk skatt ska, om den skattskyldige fått skattereduktion enligt denna lag, reduktionen anses ha skett från och statlig inkomstskatt, statlig fastighetsskatt respektive fastighetsavgift med så stor del av reduktionen som respektive skatt eller avgift utgör av det sammanlagda beloppet av nämnda skatter och avgift –före sådan skattereduktion, och – före skattereduktion som enligt andra stycket i samma paragraf ska fördelas på samma sätt som reduktionen enligt denna lag. Förfarandet vid skattereduktion för investeringar i inventarier 16 § I fråga om förfarandet vid beskattningen gäller skatteförfarande- lagen (2011:1244). Bestämmelser om att hänsyn ska tas till skattereduktion vid beslut om slutlig skatt finns i 56 kap. 7 § skatteförfarandelagen. enligt denna lag ska göras efter de skattereduktioner som anges i inkomstskattelagen (1999:1229), lagen (2008:826) om skattereduktion för fastighetsavgift och lagen (2021:000) om tillfällig skattereduktion för arbetsinkomster. 17 § Den som begär skattereduktion ska lämna uppgifter i inkomstdeklarationen om underlaget för skattereduktionen. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Lagen upphör att gälla vid utgången av 2024. 3.Den upphävda lagen gäller dock fortfarande för de beskattningsår som anges i 14 §. 2020/21:207 Bilaga 4 Förslag till lag om ändring i inkomstskattelagen (1999:1229) Härigenom föreskrivs att 29 kap. 2 § inkomstskattelagen (1999:1229)1 ska ha följande lydelse. Med näringsbidrag avses stöd utan återbetalningsskyldighet som lämnas till en näringsidkare för näringsverksamheten av staten, Europeiska unionen eller Europeiska atomenergigemenskapen, regioner, kommuner, juridiska personer som avses i 7 kap. 16, 17 och 20 §§, allmänningsskogar enligt lagen (1952:167) om allmänningsskogar i och samt stöd av detta slag som beslutas av en europeisk gruppering för territoriellt samarbete. Med näringsbidrag avses också stöd som lämnas i form av 1.elcertifikat till sådana skattskyldiga som avses i 17 kap. 22 a § 1, 2.utsläppsrätter till sådana skattskyldiga som avses i 17 kap. 22 b § första stycket, 3.utsläppsminskningsenheter och certifierade utsläppsminskningar till sådana skattskyldiga som avses i 17 kap. 22 b § andra stycket 1, och 4.stöd enligt lagen (2015:1016) om resolution eller lagen (2015:1017) om förebyggande statligt stöd till kreditinstitut, om stödet inte – redovisas som en skuld i räkenskaperna, eller – avser betalning för nyemitterade eller egna aktier. Skattereduktioner utgör inte näringsbidrag. Denna lag träder i kraft . Lagen omtryckt 2008:803. Senaste lydelse 2019:907. Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: F.d. justitierådet samt justitieråden Skattereduktion för investeringar i inventarier anskaffade Enligt en lagrådsremiss har regeringen () beslutat inhämta Lagrådets yttrande 1. lag om skattereduktion för investeringar i inventarier som 2. lag om ändring i inkomstskattelagen (1999:1229). Förslagen har inför Lagrådet föredragits av kansliråden Förslagen föranleder följande yttrande. Förslaget till lag om skattereduktion för investeringar i inventarier som I paragrafen regleras vad som i lagen avses med ”personer i Vid remitteringen av promemorian påtalades att det inte är lämpligt att i 3 § ta in en definition som finns i inkomstskattelagen, utan att klargöra att det är en specialreglering i förhållande till 2 § som föreskriver att termer och uttryck i lagen har samma betydelse som i inkomstskattelagen. Det är emellertid att notera att begreppet ”personer i intresse- gemenskap” i inkomstskattelagen endast förekommer i en rubrik till 39 a kap. 3 § som enligt ordalydelsen anger betydelsen av ”intresse- gemenskap” i det kapitlet. Koppling till begreppet intressegemenskap finns också i t.ex. 35 a kap. 4 § som definierar ”företag i intresse- I nu aktuell lag används inte begreppet personer i intressegemenskap i de materiella bestämmelserna trots att det definieras direkt i 3 §, utan i stället används ”företag i samma intressegemenskap” (7 § första stycket 4) och ”någon i/inom samma intressegemenskap (7 § första stycket 4 och andra stycket 1 samt 8 §). Ett sätt att undvika tveksamhet i fråga om hur de olika begreppen förhåller sig till inkomstskattelagen vore att ersätta orden ”företag” och ”någon” i dessa bestämmelser med ”person” för att tydliggöra att det är definitionen i 3 § som avses och inte 2020/21:207 Bilaga 5 I andra meningen i första stycket föreskrivs att ”[s]amtliga svenska handelsbolag och i utlandet delägarbeskattade juridiska personer som något av företagen, direkt eller indirekt, äger andel i genom ett eller flera svenska handelsbolag eller i utlandet delägarbeskattade juridiska personer” ska anses ingå i den intressegemenskap som avses i styckets första mening. Stycket har visserligen utformats med 24 kap. 22 § och 24 a kap. 3 § inkomstskattelagen som förebilder, men Lagrådet vill trots detta väcka frågan om inte andra meningen är felkonstruerad såtillvida som såväl det direkta som indirekta andelsägandet ska ske ”genom ett eller flera svenska handelsbolag eller i utlandet delägarbeskattade juridiska personer”. Såvitt Lagrådet kan förstå borde – eftersom ett direkt andelsägande knappast kan föreligga om det går genom ett eller flera andra bolag – andra meningen konstrueras så att den citerade passagen enbart relaterar till indirekt andelsägande. Detta kan enklast åstadkommas genom att orden ”äger andel i” läggs tidigare i paragrafen så att det direkta ägandet kopplas bort från det indirekta ägandet genom handelsbolag m.fl. En sådan lösning förutsätter naturligtvis att avsikten är att även det direkta ägandet ska omfattas av regleringen. Andra meningen i detta stycke skulle då kunna ges följande lydelse. Samtliga svenska handelsbolag och i utlandet delägarbeskattade juridiska personer som något av företagen äger andel i, antingen direkt, eller indirekt genom ett eller flera svenska handelsbolag eller i utlandet delägarbeskattade juridiska personer, ska anses ingå i intressegemenskapen. Enligt Lagrådets mening bör den väckta frågan analyseras närmare. Lagrådet inser dock att någon sådan analys inte nödvändigtvis låter sig göras inom ramen för detta lagstiftningsärende. I andra stycket regleras i vilka fall fysiska personer ska anses ingå i en intressegemenskap. Punkterna 1−3 har fått en utformning som är onödigt omständlig och som dessutom till sin konstruktion avviker från bestämmelsen i fjärde punkten. Lagrådet föreslår att bestämmelserna i stället ges följande lydelse. 1.en fysisk person och ett eller flera företag som den fysiska personen, direkt eller indirekt, innehar av kapitalet i, 2.en fysisk person och ett eller flera svenska handelsbolag som den fysiska personen, direkt eller indirekt, äger andel i, 3.en fysisk person och en eller flera i utlandet delägarbeskattade juridiska personer som den fysiska personen, direkt eller indirekt, äger andel i, eller I tredje stycket anges i den inledande meningen att en fysisk person och en närstående till denne ska räknas som en enda person vid bedömningen av om det föreligger en intressegemenskap. anges i styckets andra mening att ”[d]etsamma gäller de delägare som tillsammans med den fysiska personen ska anses som en enda delägare vid tillämpning av 57 kap. 3 § inkomstskattelagen”. ”[d]etsamma” ska gälla måste antas innebära att en fysisk person och någon annan ska vara i intressegemenskap. meningen har emellertid, uppenbart oavsiktligt, konstruerats så att den bara tar sikte på de delägare som avses i 57 kap. 3 § inkomstskattelagen. Den fysiska personen nämns visserligen men bara som ett led i beskrivandet av de delägare som avses. Lagrådet föreslår därför att andra meningen i tredje stycket ges följande lydelse: Detsamma gäller en fysisk person och de delägare som tillsammans med den fysiska personen ska anses som en enda delägare vid tillämpning av 57 kap. 3 § inkomstskattelagen (1999:1229). I de båda avslutande meningarna i tredje stycket anges att intressegemenskapen också ska anses omfatta företag, handelsbolag och i utlandet delägarbeskattade juridiska personer som någon av de nämnda personerna – dvs. den fysiska personen, närstående till denna och sådana delägare som avses i 57 kap. 3 § inkomstskattelagen – direkt eller indirekt äger andel i (vad gäller företag fordras att ägandet avser av kapitalet eller rösterna). Eftersom de personer som avses i de båda meningarna – enligt de inledande meningarna i stycket (jfr vad som anförts i det föregående stycket) – ska anses vara en och samma person synes detta emellertid följa redan med tillämpning av andra stycket. Om en och samma person äger flera företag följer av punkt 1 i det stycket att dessa ingår i intressegemenskapen; motsvarande gäller handelsbolag och i utlandet delägarbeskattade juridiska personer enligt punkt 2 respektive 3. Och om en och samma person äger bolag av olika slag framgår av punkt 4 att de är i intressegemenskap. Mot denna bakgrund ifrågasätter Lagrådet om meningarna tillför något som inte redan följer av de tidigare bestämmelserna i paragrafen. Om meningarna ska kvarstå bör deras innebörd utvecklas i författningskommentaren. Av paragrafen framgår att rätten till skattereduktion förutsätter att den som får reduktionen ”innehar” inventarier som ingår i underlaget för den. Av övriga bestämmelser i lagen framgår emellertid att reduktionen kan ges trots att inventarierna har avyttrats (se 10 §, 14 § andra stycket och 17 §). Bestämmelsen i 4 § bör justeras så att det inte framstår som att det finns ett krav på fortsatt innehav som avses i 10 §. Lagrådet föreslår därför att paragrafen ges följande lydelse. Rätt till skattereduktion har fysiska och juridiska personer med inkomst av näringsverksamhet om de innehar eller har innehaft inventarier som ingår i ett underlag för skattereduktion enligt 6–12 §§. 2020/21:207 Bilaga 5 2020/21:207 Bilaga 5 Om ett kommissionärsföretag i en kommissionärsverksamhet innehar eller har innehaft sådana inventarier har i stället kommittentföretaget rätt till skattereduktion. Av samma skäl som Lagrådet angett under 4 § föreslår Lagrådet att första stycket ges följande lydelse. Om ett svenskt handelsbolag innehar eller har innehaft inventarier som ingår i ett underlag för skattereduktion enligt 6−12 §§ har delägarna rätt till skattereduktion. I tredje stycket regleras hur fördelning av underlaget för skattereduktionen ska ske mellan delägare i handelsbolag och i utländska delägarbeskattade juridiska personer. De belopp som ska fördelas ut på delägarna ska motsvara deras andel av handelsbolagets eller den juridiska personens inkomst ”för det första räkenskapsår som avslutas eller senare”. Den sistnämnda lokutionen är central och återkommer i flera paragrafer i lagen. Avsikten är att den inte ska medge en valfrihet vid beräkningen, dvs. ordet ”eller” ska inte tolkas så att det ger en möjlighet att välja mellan ett räkenskapsår som avslutas och det första räkenskapsår som avslutas därefter. Otydligheten ligger i att det inte är möjligt att kombinera det ”första räkenskapsåret” med att det ska avslutas ett bestämt datum. Lagrådet anser att otydligheten skulle undanröjas om bestämmelsen i tredje stycket ges följande lydelse. Om delägare har rätt till skattereduktion enligt första eller andra stycket, ska underlaget för skattereduktionen fördelas till varje delägare med belopp som motsvarar delägarens andel av handelsbolagets eller den juridiska personens inkomst det räkenskapsår som avslutas eller, om räkenskapsåret inte avslutas , det första räkenskapsår som avslutas efter detta datum. Bestämmelserna i uppräkningen i första stycket förhåller sig inte till varandra på ett sätt som fungerar rent språkligt. En möjlig lösning är att var och en av dem inleds med ordet ”utgifter”. Bestämmelsen i första stycket 4 och andra stycket 1 bör justeras av skäl som framgår av vad Lagrådet anfört under 3 §. För att koppla till definitionen i den paragrafen bör orden ”någon inom” och ”något annat företag i” bytas ut mot ”en person i”. Härigenom undviks också att såväl prepositionen ”i” som ”inom” används för att beskriva samma sak. Lagrådet föreslår att bestämmelsen i första stycket 4 ges följande lydelse. 4.utgifter för inventarier som har anskaffats från en person i samma intressegemenskap och som denne, eller en annan person i samma intressegemenskap, har använt för stadigvarande bruk. Av samma skäl bör orden ”någon inom” i andra stycket 1 bytas ut mot ”en person i”. Av skäl som Lagrådet angett under 3 § bör orden ”någon inom” bytas ut mot ”en person i”. I paragrafen regleras inventarierna måste tillhöra näringsverksamheten för att skattereduktionen ska kunna tillgodoräknas. Bestämmelsen hänvisar till utgången av det beskattningsår då skattereduktionen kan begäras enligt 14 §. I 14 § finns dock inte någon uttrycklig reglering om när skattereduktion ska kunna begäras (se vidare Lagrådets synpunkter avseende den bestämmelsen). Det finns enligt Lagrådets mening inget skäl att hänvisa till 14 § för att ange vilket beskattningsår som avses. Det kan i stället med fördel anges direkt i bestämmelsen. Av skäl som Lagrådet angett beträffande 5 § tredje stycket bör tidpunkten även i denna paragraf regleras på samma sätt som i den bestämmelsen. Lagrådet föreslår att bestämmelsen i 10 § första stycket första meningen ges följande lydelse. Underlaget för skattereduktion omfattar endast inventarier som fortfarande tillhör näringsverksamheten vid utgången av det beskattningsår som avslutas eller, om beskattningsåret inte avslutas , det första beskattningsår som avslutas efter detta datum. Även bestämmelsen om räkenskapsår i sista meningen i andra stycket i samma paragraf bör utformas på samma sätt. Bestämmelsen reglerar enligt ordalydelsen när skattereduktionen ska göras. Enligt lagrådsremissens förslag görs en hänvisning till 14 § i 10 § som förutsätter att det av 14 § framgår när en skattereduktion ska begäras, vilket skulle innebära att 14 § är en processuell bestämmelse. Det är inte klart vad bestämmelsen i 14 § är avsedd att reglera, dvs. om det är en materiell bestämmelse som ska fastställa vilket år skatten kan påverkas av skattereduktionen eller en processuell bestämmelse som reglerar när skattereduktionen kan begäras. I realiteten så är det ett och samma beskattningsår, men den senare regleringen hör närmare hemma under rubriken ”Förfarandet vid skattereduktion för investeringar i inventarier” 2020/21:207 Bilaga 5 2020/21:207 Bilaga 5 sist i lagen. Bestämmelsen i 14 § bör renodlas till att reglera vilket beskattningsår skatten ska påverkas av skattereduktionen. Problemet med hänvisningen i 10 § till en begäran i 14 § försvinner med Lagrådets förslag till ändring i 10 §. Uttryckssättet ”skattereduktionen ska göras” ett visst beskattningsår, är illa valt. Det är som ”gör” skattereduktionen, men det sker året/åren efter det beskattningsår då reduktionen ska påverka skatten. Det som bör regleras är att skattereduktionen ska tillgodoräknas den skattskyldige vid fastställandet av skatten för ett visst beskattningsår. Tidpunkten bör också justeras i enlighet med vad Lagrådet anfört under 5 §. Lagrådet föreslår att paragrafen ges följande lydelse. Skattereduktionen ska tillgodoräknas vid fastställandet av skatten för det beskattningsår som avslutas eller, om beskattningsåret inte avslutas , det första beskattningsår som avslutas efter detta datum. Om underlaget för skattereduktionen helt eller delvis inte kan utnyttjas det beskattningsåret, får skattereduktion för det återstående underlaget tillgodoräknas det följande beskattningsåret. I enlighet med den ändrade lydelsen av 14 § bör även underrubriken närmast före paragrafen ändras till ”När skattereduktion ska tillgodoräknas”. I bestämmelsen regleras hur skattereduktionen ska påverka beräkning av inkomstskatt som hänför sig till utländska inkomster enligt 2 kap. 10 § första stycket i avräkningslagen. Om den skattskyldige har fått reduktion ska den ansetts ha skett från och statlig inkomstskatt, statlig fastighetsskatt respektive fastighetsavgift med så stor del av reduktionen som respektive skatt eller avgift utgör av det sammanlagda beloppet av nämnda skatter och avgift. Med det sammanlagda beloppet avses beloppet före skattereduktionen och före skattereduktioner som avses i andra stycket i samma paragraf och som ska fördelas på samma sätt. De sistnämnda skattereduktionerna är de reduktioner som regleras i 67 kap. inkomstskattelagen. Utöver de skattereduktioner som räknas upp i 67 kap. har det emellertid tillkommit ytterligare en skattereduktion. En proposition om en lag om tillfällig skattereduktion för arbetsinkomster beslutades av regeringen, efter det att nu aktuell lagrådsremiss beslutades. I förslaget till lagtext i den lagen finns en bestämmelse med samma lydelse som aktuell bestämmelse. Det sammanlagda belopp som avses är alltså beloppet före även denna skattereduktion. Lagrådet föreslår att bestämmelsen i andra strecksatsen i paragrafen ges följande lydelse. –före skattereduktioner som enligt andra stycket i samma paragraf och enligt 8 § lagen (2021:000) om tillfällig skattereduktion för arbetsinkomster ska fördelas på samma sätt som reduktionen enligt denna lag. En motsvarande hänvisning till denna paragraf bör göras i 8 § lagen om tillfällig skattereduktion för arbetsinkomster. Som framgår av Lagrådets synpunkter beträffande regleringen i 14 § bör nu aktuell paragraf tillföras en bestämmelse som reglerar när en begäran om skattereduktion ska göras.