prop · H803224 · 2021-09-13 00:00:00 — Enligt 3 kap. 4 § skadeståndslagen ska staten eller en kommun ersätta personskada, sakskada, ren förmögenhetsskada och skada på grund av att någon kränks på sätt som anges i 2 kap. 3 §, om skadan uppkommit till följd av att den skadelidandes rättigheter enligt har överträtts från statens eller kommunens sida, och annan ideell skada som uppkommit till följd av en sådan rättighetsöverträdelse. bestämmelsen ska skadestånd endast utges i den utsträckning det är nödvändigt för att gottgöra överträdelsen. 2020/21:224 Den som anser att han eller hon har orsakats skada av det allmänna kan väcka talan mot staten eller en kommun vid allmän domstol. Saken prövas då som tvistemål. Enligt förordningen (1995:1301) om handläggning av skadestånds- anspråk mot staten kan en skadelidande dessutom få ett skadeståndskrav mot staten prövat inom ramen för statens frivilliga skadereglering. Med det avses skadereglering som företrädelsevis sker hos Justitiekanslern, men som även i viss omfattning kan förekomma hos andra myndigheter. Enligt förordningen kan den enskilde i ett formlöst och kostnadsfritt förfarande vända sig direkt till en myndighet och få ett besked i frågan om huruvida staten är skadeståndsskyldig. Det är ett särskilt snabbt och effektivt sätt att komma i åtnjutande av det rättsmedel som rätten till skadestånd innebär. Vid ett negativt besked har den enskilde kvar möjligheten att vända sig till domstol för att få saken prövad. Justitiekanslerns inställning är inte bindande för domstolarna eller för den enskilde. Enligt förordningen kan Justitiekanslern bl.a. handlägga anspråk som grundas på 3 kap. 1 eller 2 § skadeståndslagen eller skadeståndsregler i vissa särskilt angivna författningar, t.ex. FM-PuL och FRA-PuL. 14.3.2Skadeståndsansvar för den personuppgiftsansvarige Regeringens förslag: Den personuppgiftsansvarige ska ersätta den registrerade för den skada och kränkning av den personliga integriteten som behandling av personuppgiften i strid med de nya lagarna, föreskrifter som har meddelats i anslutning till lagarna eller beslut med stöd av dem, har orsakat. Ersättningsskyldigheten ska kunna jämkas i den utsträckning det är skäligt, om den personuppgiftsansvarige visar att felet inte berodde på denne. Utredningens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Remissinstanserna yttrar sig inte särskilt över utredningens förslag. Skälen för regeringens förslag Enligt 2 kap. 6 § FM-PuL och 2 kap. 5 § FRA-PuL ska staten ersätta den registrerade för skada och kränkning av den personliga integriteten som en behandling av personuppgifter i strid med dessa lagar eller föreskrifter som har meddelats med stöd av lagarna har orsakat. Enligt bestämmelsens andra stycke kan ersättningsskyldigheten i den utsträckning det är skäligt jämkas, om Försvarsmakten respektive visar att felet inte berodde på myndigheten. Den personuppgiftsansvarige är ersättningsskyldig gentemot den vars personuppgifter har behandlats så snart en sådan behandling har skett i strid med någon bestämmelse i lagen, såsom t.ex. någon av bestämmelserna om grundläggande krav på personuppgiftsbehandlingen, eller föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen. Det krävs inte att den personuppgiftsansvarige haft uppsåt att handla i strid med lagen eller Prop. 2020/21:224 varit oaktsam. Ersättningsskyldighet föreligger alltså även när den personuppgiftsansvarige bevisligen är oskyldig till felet. stränga reglering är bestämmelsens syfte att skydda människors integritet. Även personuppgiftslagen innehåller en bestämmelse om skadestånd med möjlighet till jämkning (48 §). Det bör införas bestämmelser om skadeståndsskyldighet i de nya lagarna Det bör i de nya lagarna införas motsvarande bestämmelser om skadeståndsansvar som gäller enligt nuvarande ordning, med ett tydliggörande om att det är den personuppgiftsansvarige som ska ersätta den drabbade vid felaktig behandling av personuppgifter enligt de nya lagarna, föreskrifter som har meddelats i anslutning till lagarna eller beslut med stöd av dem. Enligt 3 § förordningen om handläggning av skadeståndsanspråk mot staten handlägger Justitiekanslern anspråk på ersättning enligt nuvarande 2 kap. 6 § FM-PuL och 2 kap. 5 § FRA-PuL. Detta innebär att Försvarsmakten och ska överlämna ersättnings- anspråk med anledning av personuppgiftshantering till Justitiekanslern för vidare hantering och beslut. För det fall att den som personuppgifterna rör vänder sig till domstol för Justitiekanslern statens talan i saken. Oavsett om Justitiekanslern eller domstolen fattar beslut om ersättning överlämnar Justitiekanslern med stöd i 2 a § förordningen (1975:1345) med instruktion för Justitiekanslern, till den myndighet som är berörd i skaderegleringsärendet att ansvara för att ersättningsbelopp betalas ut till motparten. På samma sätt som gäller enligt nuvarande ordning bör det av bestämmelserna i de nya lagarna framgå att det finns en möjlighet att jämka skadeståndet om den personuppgiftsansvarige kan visa att felet inte berodde på myndigheten. Skadeståndets omfattning och beräkningen av ersättningen Rätten till personlig integritet är en immateriell rättighet. Den person- uppgiftsansvarige är därför ersättningsskyldig inte bara för ekonomisk skada utan även för ideell skada. Den enskilde har alltså förutom rätt till ersättning för personskada, sakskada och ren förmögenhetsskada, rätt till ekonomisk kompensation för kränkningen. Det är bara skada eller kränkning som behandlingen har fört med sig som ska ersättas. Orsakssambandet ska vara adekvat. I enlighet med gällande ordning bör ersättningen för kränkningen uppskattas efter skälighet, mot bakgrund av samtliga omständigheter. Det som kan ha betydelse är bl.a. att personuppgifter spridits eller att det har funnits risk för otillbörlig spridning av integritetskänsliga eller felaktiga personuppgifter. En annan omständighet kan vara att den registrerade drabbats av beslut eller andra åtgärder som fått eller kunnat få negativa konsekvenser för honom eller henne. Om den registrerade har lämnat oriktig eller ofullständig information till den personuppgiftsansvarige, kan även detta ha betydelse vid beräkningen. 2020/21:224 Förhållandet till skadeståndslagen Bestämmelserna om skadestånd i de nya lagarna utgör sådana särskilda föreskrifter om skadestånd som enligt 1 kap. 1 § skadeståndslagen tillämpas i stället för de allmänna bestämmelserna i den lagen. Om en viss ersättningsfråga inte behandlas i de nya lagarna – t.ex. hur ersättningen för en personskada eller sakskada ska beräknas (5 kap. skadeståndslagen) eller hur ansvaret ska fördelas när flera är skadeståndsskyldiga (6 kap. 4 § skadeståndslagen) – tillämpas de allmänna bestämmelserna i skadestånds- lagen. 14.4.1Överklagande av Försvarsmaktens och Försvarets radioanstalts beslut Regeringens förslag: Försvarsmaktens och Försvarets radioanstalts beslut att inte lämna information efter begäran av en enskild och beslut i fråga om rättelse, radering eller begränsning av behandlingen eller underrättelse till tredje part, får överklagas till allmän förvaltnings- domstol. Vid överklagande till kammarrätten ska det krävas prövningstillstånd. Några andra beslut än de som uttryckligen anges i lagarna ska inte få Utredningens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Utredningens föreslår även en upplysningsbestämmelse om att kammarrätt är rätt forum för överklaganden av beslut som rör prövning enligt offentlighets- och sekretesslagen. Remissinstanserna yttrar sig inte särskilt över utredningens förslag. Skälen för regeringens förslag Vilka beslut ska kunna överklagas? Försvarsmaktens beslut om information som ska lämnas om uppgifterna samlas in från den som uppgifterna avser samt, efter begäran, Försvars- maktens och Försvarets radioanstalts beslut om rättelse och underrättelse till tredje man får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Andra beslut enligt respektive lag får inte överklagas. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten (6 kap. 3 § FM-PuL och FRA-PuL). De bestämmelser i och FRA-PuL som ger enskilda rätt till information efter ansökan samt rättelse och underrättelse till tredje part, föreslås med vissa justeringar och tillägg, införas även i de nya lagarna (jfr avsnitten 12.1.2, 12.2 och 12.3). Försvarsmaktens och Försvarets radioanstalts beslut i dessa frågor bör därför kunna överklagas till allmän förvaltningsdomstol på samma sätt som enligt FM-PuL och FRA-PuL. Även Försvarsmaktens och Försvarets radioanstalts beslut om radering och begränsning av behandlingen av personuppgifter bör kunna överklagas till allmän förvaltningsdomstol, med krav på prövningstillstånd vid överklagande till kammarrätten (jfr avsnitt 12.3). På motsvarande sätt som enligt nuvarande ordning bör det av de nya Prop. 2020/21:224 lagarna framgå att andra beslut än de som anges inte får överklagas. En upplysningsbestämmelse om överklagandeinstans för beslut som rör prövning enligt offentlighets- och sekretesslagen bör inte införas Utredningen föreslår, med hänvisning till Högsta förvaltningsdomstolens avgörande som refereras i HFD 2014 ref. 55, att det i de nya lagarna ska föras in en upplysningsbestämmelse om att kammarrätt är rätt forum för överklaganden av beslut som rör prövning enligt offentlighets- och sekretesslagen. Regeringen vill understryka vikten av att överklaganden ges in till rätt instans, men anser inte att det finns behov av särskilda upplysningsbestämmelser om detta. 14.4.2Överklagande av tillsynsmyndighetens beslut Regeringens förslag: beslut om föreläggande enligt de nya lagarna ska få överklagas till allmän förvaltningsdomstol. När ett beslut överklagas är tillsynsmyndigheten motpart i domstolen. Vid överklagande till kammarrätten ska det krävas prövningstillstånd. Utredningen lämnar inte något förslag i denna del. Remissinstanserna: Datainspektionen anser att myndighetens beslut ska kunna överklagas och att det särskilt bör anges i lagarna vad som går att överklaga. Skälen för regeringens förslag En överklagandebestämmelse bör tas in i den nya lagen Enligt 42 § förvaltningslagen får ett beslut överklagas av den som beslutet angår, om det har gått honom eller henne emot. Om en myndighets befogenheter regleras i en författning bör det av samma författning framgå om och i så fall hur myndighetens beslut kan överklagas (jfr En modern och rättssäker förvaltning – ny förvaltningslag, prop. 2016/17:180 s. 254). En sådan ordning ger en samlad bild både av vilka befogenheter en myndighet har och hur den som blir föremål för myndighetens beslut kan angripa dem. befogenheter enligt de nya lagarna behandlas i avsnitt 13.3. Som Datainspektionen föreslår bör det av lagarna också tydligt framgå vilka av tillsynsmyndighetens beslut som ska kunna överklagas. Regeringen föreslår att lagtexten utformas i enlighet med detta. Vilka beslut ska få överklagas? beslut om föreläggande enligt de nya lagarna bör få överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Vidare bör det krävas prövningstillstånd vid överklagande till kammarrätten. beslut om varning faller enligt regeringens bedömning inte inom tillämpningsområdet för artikel 6.1 i Europa- konventionen om rätten till domstolsprövning (jfr avsnitt 13.3.2). inte heller i övrigt framkommit skäl för att sådana beslut eller andra beslut av tillsynsmyndigheten än beslut om föreläggande bör kunna överklagas. 2020/21:224 Av tydlighetsskäl bör det av överklagandebestämmelsen även framgå att tillsynsmyndigheten har ställning som motpart i domstolen när ett beslut överklagas (jfr 7 kap. 3 § första stycket dataskyddslagen). 15Ändringar i lagen om signalspaning i försvarsunderrättelseverksamhet 15.1Signalspaning vid internationellt samarbete Regeringens förslag: Det ska framgå av lagen om signalspaning i försvarsunderrättelseverksamhet att under vissa villkor får bedriva signalspaning om det är nödvändigt inom ramen för myndighetens internationella samarbete i försvarsunderrättelse- verksamheten. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser, däribland Försvarets radioanstalt, Försvarsmakten, Säkerhetspolisen, Förvaltningsrätten i , , Justitiekanslern och tillstyrker eller har inga synpunkter på förslaget. Statens inspektion för försvarsunderrättelseverksamheten anser att det genom utredningens förslag blir tydligt för allmänheten vilken signalspaning som kan förekomma. Försvarsunderrättelsedomstolen föreslår en alternativ författningsteknisk lösning. Civil Rights Defenders och menar att man bör avvakta kommande avgörande i målet mot innan utredningens förslag genomförs. Skälen för regeringens förslag: Internationella samarbeten inom underrättelseområdet är av grundläggande betydelse för svensk underrättelseförmåga. Försvarets radioanstalts deltagande i internationellt samarbete inom myndighetens försvarsunderrättelse- och utvecklings- verksamhet utgör en integrerad och viktig del i myndighetens arbete. Ett fungerande och effektivt internationellt samarbete är en förutsättning för att på ett fullgott sätt ska kunna tillgodose det underrättelsebehov som finns hos regeringen och övriga inriktande myndigheter. För att säkerställa att ska kunna få del av sådan information som landet behöver är det för nödvändigt att upprätthålla samarbeten rörande såväl inhämtning, bearbetning, analys, teknik som utbyte av underrättelser. Genom internationella signalspaningssamarbeten möjliggörs svensk tillgång till unik och för svenska underrättelse- och säkerhetsintressen oundgänglig information som annars skulle ligga utanför Försvarets radioanstalts egen kapacitet och räckvidd när det gäller signalspaning. Just inhämtnings- samarbeten är av central betydelse för att utöka Försvarets radioanstalts signalspanings geografiska räckvidd. Ett inslag i förtroendefulla underrättelsesamarbeten är att kunna dela information som är värdefull för samarbetsparten, men som inte alltid är av omedelbar betydelse för det egna landet. Att under vissa förutsättningar kunna dela information med den utländska myndigheten innebär att i olika former skapar incitament för motparten att i sin tur beakta primärt svenska informationsbehov och lämna sådan information tillbaka. Utöver att på så sätt åstadkomma en utökad geografisk räckvidd för Försvarets radioanstalts signalspaning, och motsvarande för en samarbetspart, bidrar förtroendefulla samarbeten påtagligt till möjligheterna att möta den dynamiska och accelererande teknik- och telekommunikationsutveckling som fortlöpande ställer signalspaningen inför nya utmaningar och som inget land ensamt förmår möta. Internationella samarbeten är således av avgörande betydelse för svensk utrikes-, säkerhets- och försvarspolitik och i övrigt vid kartläggning av yttre hot mot landet. får endast inhämta signaler i elektronisk form för de ändamål som anges i lagen om signalspaning i försvarsunderrättelse- verksamhet och enbart under förutsättning att Försvarsunderrättelse- domstolen har beslutat att ge tillstånd till inhämtningen (se avsnitt 4.4.1). Flertalet av dessa ändamål är formulerade på ett sätt som ger uttryck för att företeelserna i fråga ska vara riktade mot eller röra svenska intressen. Även om samarbetande länders underrättelsebehov ofta sammanfaller på ett övergripande nivå kan de enskilda behoven skilja sig åt i fråga om detaljerna. Ett sådant exempel är den internationella terrorismen som utgör ett hot som är påtagligt för många länder, men där ett visst land kan ha ett särskilt intresse för specifika terroristceller som bedöms utgöra ett hot mot det egna landet eller mot det egna landets intressen. Regeringen anser, i likhet med utredningen, att detta förhållande bör komma till tydligt uttryck i regelverket. Det bör således i lagen om signalspaning i försvarsunderrättelse- verksamhet föras in en bestämmelse som innebär att de företeelser för vilka signalspaningsmyndigheten enligt lagen får bedriva signalspaning i försvarsunderrättelseverksamhet i syfte att kartlägga inte behöver vara riktade mot eller röra svenska intressen. Som utredningen föreslår bör detta gälla enbart om signalspaningen är nödvändig för sådant samarbete i underrättelsefrågor med andra länder och internationella organisationer som signalspaningsmyndigheten deltar i. Försvarsunder- rättelsedomstolen föreslår en annan författningsteknisk lösning. Regeringen föredrar dock utredningens lagtextförslag. Med anledning av vad Försvarsunderrättelsedomstolen anför om den proportionalitetsbedömning som domstolen ska göra i sin verksamhet vill regeringen understryka att förslaget inte inverkar på kraven enligt lagen om signalspaning i försvarsunderrättelseverksamhet när det gäller vad en anmälan till domstolen ska innehålla i fråga om t.ex. sökbegrepp eller kategorier av sökbegrepp som är avsedda att användas vid inhämtningen. Förslaget inverkar inte heller på de bestämmelser som rör Statens inspektion för försvarsunderrättelseverksamhetens kontrollansvar. Civil Rights Defenders och menar att man bör avvakta kommande avgörande i målet mot (35252/08) innan utredningens förslag genomförs. har meddelat sitt avgörande i målet och funnit att den svenska lagstiftningen om signalspaning i försvars- 2020/21:224 underrättelseverksamhet i huvudsak är förenlig med . Domstolen framhåller i domen särskilt att lagstiftningen innehåller tydliga regler avseende vilka syften som kan rättfärdiga signalspaning samt hur förfarandet går till. Däremot identifierar domstolen brister i några avseenden. Ett analysarbete kring avgörandet har inletts inom . Regeringen behandlar i avsnitt 10.5 en av synpunkter på den svenska lagstiftningen. Regeringen har i propositionen Totalförsvaret 2021–2025 aviserat att en särskild utredare bör –2025 ges i uppdrag att göra en översyn av lagen om signal- spaning i försvarsunderrättelseverksamhet. I översynen bör bl.a. frågan om behovet av åtgärder i övrigt med anledning av avgörande ingå (jfr prop. 2020/21:30 s. 155). Mot denna bakgrund anser regeringen att det inte finns skäl att avvakta med att genomföra utredningens förslag. 15.2Regeringen ska inrikta signalspaningen vid internationellt samarbete Regeringens förslag: Regeringen ska bestämma inriktningen av sådan signalspaning som bedrivs inom ramen för signalspanings- myndighetens internationella samarbete i försvarsunderrättelse- verksamheten. Utredningens förslag stämmer i sak överens med regeringens. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser, däribland Försvarets radioanstalt, tillstyrker eller invänder inte mot utredningens förslag. Skälen för regeringens förslag: Inriktning av signalspaning i försvarsunderrättelseverksamhet enligt lagen om signalspaning i försvarsunderrättelseverksamhet får endast anges av regeringen, , Försvarsmakten, Säkerhetspolisen och Nationella operativa avdelningen i . Regeringen bestämmer ensam inriktningen av Försvarets radioanstalts utvecklingsverksamhet. Regeringens exklusiva inriktningsrätt omfattar även Försvarets radioanstalts internationella samarbete inom utvecklingsverksamheten. Detta framgår av 4 § andra stycket lagen om signalspaning i försvars- underrättelseverksamhet. Internationellt samarbete inom försvarsunderrättelseområdet har tydliga utrikes-, säkerhets- och försvarspolitiska aspekter. Det är också regeringen som enligt lagen om försvarsunderrättelseverksamhet och lagen om signalspaning i försvarsunderrättelseverksamhet ansvarar för att närmare bestämma det samarbete i underrättelse- och signalspaningsfrågor med andra länder och internationella organisationer som får etablera och upprätthålla. Regeringen anser därför, i likhet med utredningen och flertalet remissinstanser, att enbart regeringen bör bestämma inriktningen av sådan signalspaning som bedrivs inom ramen för Försvarets radioanstalts internationella samarbete i myndighetens försvarsunderrättelseverksamhet. Lagtexten bör utformas i enlighet med detta. Regeringens förslag: Signaler som utväxlas autonomt mellan tekniska system och som inte innehåller personuppgifter ska inte behöva Detsamma ska gälla för uppgifter som sänds till eller från utländsk militär personal som befinner sig på Det ska framgå av lagen om signalspaning i försvarsunder- rättelseverksamhet att bestämmelserna om förstöringsskyldighet även gäller för upptagningar och uppteckningar som har fått från ett annat land eller en internationell organisation inom ramen för ett internationellt samarbete. Utredningen om behandlingen av personuppgifter vid Försvarsmakten och Försvarets radioanstalts förslag överensstämmer delvis med regeringens. Utredningens förslag omfattar inte uppgifter som sänds till eller från utländsk militär personal som befinner sig på svenskt Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker eller invänder inte mot utredningens förslag. utredningens förslag, föreslår att myndigheten även ska kunna inhämta signaler som sänds från eller till utländsk militär personal som befinner sig på svenskt territorium utan att personalen behöver befinna sig på ett utländskt statsfartyg, statsluftfartyg eller ett militärt fordon. Datainspektionen delar utredningens bedömning att signaler som inte innehåller personuppgifter kan undantas från förbudet mot inhämtning som avser signaler mellan en avsändare och mottagare som båda befinner Enligt myndigheten bör gränsdragningsproblematiken med olika typer av tekniska signaler och svårigheterna att avgöra om det är sådana rent tekniska signaler som inte innehåller personuppgifter utvecklas vidare i det fortsatta lagstiftningsarbetet. försvarsunderrättelseverksamheten anser att det bör tydliggöras i vilka andra sammanhang än vid teknisk signalspaning till stöd för produktion av signalreferensbibliotek som det förekommer signaler som utväxlas autonomt i och mellan tekniska system där ingen mänsklig information förekommer och inga integritetsaspekter gör sig gällande. Utredningen om regleringen av Försvarets radioanstalts internationella samarbetes förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser, däribland Försvarets radioanstalt, Försvarsmakten, Säkerhetspolisen, , Civil Rights Defenders, och Förvaltningsrätten i , tillstyrker eller invänder inte mot utredningens förslag. på förslaget ur ett integritetsskyddsperspektiv. anser att innebörden av orden avsändare och mottagare bör förtydligas. Skälen för regeringens förslag Vissa inhämtade uppgifter ska inte behöva förstöras Enligt lagen om signalspaning i försvarsunderrättelseverksamhet får inhämtning inte avse signaler mellan en avsändare och mottagare som 2020/21:224 båda befinner sig i . Om sådana signaler inte kan avskiljas redan vid inhämtningen, ska upptagningen eller uppteckningen förstöras så snart det står klart att sådana signaler har inhämtats. Detta gäller dock inte för signaler mellan sändare och mottagare på utländska statsfartyg, statsluftfartyg och militära fordon. Regleringen gäller såväl kommunika- tionsspaning, dvs. mänsklig kommunikation, som teknisk signalspaning (2 a §). I propositionen Förstärkt integritetsskydd vid signalspaning har regeringen uttalat att signalspaning inte får avse inhemsk trafik (prop. 2008/09:201 s. 40–42). Civil Rights Defenders efterfrågar förtydliganden i fråga om orden avsändare och mottagare i lagen. Regeringen anser inte att det finns behov av detta. Den tekniska signalspaningen riktar in sig på egenskaper hos tekniska signaler, dvs. sådana signaler som inte bär mänsklig kommunikation. Denna signalspaning syftar till att beskriva signalers olika tekniska parametrar, exempelvis pulsfrekvens och amplitud. Radarsignaler är exempel på tekniska signaler som utväxlas autonomt i och mellan tekniska system och där det inte finns några inslag av mänsklig kommunikation eller information och där det därför inte kan uppkomma frågor om personlig integritet. inhämtar och analyserar radarsignaler inom ramen för den tekniska signalspaningen i syfte att identifiera dem och associera dem till den plattform eller farkost de härrör från.