prop · H803197 · 2021-05-17 00:00:00 — Denna lag gäller inte om någon av följande författningar är tillämplig:1. lagen (2003:1156) om överlämnande från enligt en europeisk arresteringsorder,2. lagen (2011:1165) om överlämnande från SveriPge enligt en nordisk arresteringsorder, eller3. lagen (2021:000) med kompletterande bestämmelser om straffrättsligt samarbete enligt avtalet mellan Europeiska unionen och Förenade kungariket.Denna lag gäller inte heller om avtalet om handel och samarbete mellan Europeiska unionen ochEuropeiska atomenergigemenskapen, å ena sidan, och och , å andra sidan är tillämpligt. Förslag till lag om ändring i lagen (1957:668) om utlämning för brott Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1957:668) om utlämning för brott ska ha följande lydelse. 2020/21:197 Bilaga 3 Den som i en annan stat är misstänkt, tilltalad eller dömd för där straffbelagd gärning och uppehåller sig här i riket får efter beslut av regeringen utlämnas till den staten i enlighet med bestämmelserna i denna lag. Lagen gäller inte om lagen (2003:1156) om överlämnande från enligt en europeisk arresteringsorder eller lagen (2011:1165) om överlämnande från enligt en nordisk arresteringsorder är tillämplig i förhållande till den andra staten. Denna lag träder i kraft 5 Senaste lydelse 2011:1166. och rådets förordning (EU) 2018/1805 av om ömsesidigt erkännande av beslut om frysning och beslut om förverkande,3. lagen (2020:968) med kompletterande bestämmelser till EU:s förordning om ömsesidigt erkännande av beslut om frysning och beslut om förverkande,4. avtalet om handel och samarbete mellan Europeiskaunionen och Europeiska atomenergigemenskapen, å ena 2020/21:197 Bilaga 3 Förslag till lag om ändring i lagen (1972:260) om internationellt samarbete rörande verkställighet av brottmålsdom Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1972:260) om internationellt samarbete rörande verkställighets av brottmålsdom ska ha följande lydelse. Om det påkallas av en överenskommelse som ingått med främmande stat får regeringen förordna, att frihetsberövande påföljd, böter eller förverkande som i den främmande staten dömts ut eller beslutats efter rättegång i brottmål, eller böter eller förverkande som i den staten ålagts eller beslutats av en annan myndighet än domstol, får verkställas i enligt denna lag. I samband med förordnande enligt första stycket får regeringen, om det påkallas eller annars föranleds av överenskommelsen, förordna att verkställighet av frihetsberövande påföljd, böter eller förverkande, som dömts ut eller beslutats genom dom meddelad av svensk domstol eller ålagts någon av en annan svensk myndighet genom godkänt strafföreläggande eller godkänt föreläggande av ordningsbot, får anförtros åt en myndighet i den främmande staten. Detta gäller dock inte verkställighet av något annat beslut om överlämnande till särskild vård än överlämnande till rättspsykiatrisk vård. I lagen (2009:1427) om erkännande och verkställighet av bötesstraff inom Europeiska unionen finns bestämmelser om verkställighet av bötesstraff i vissa fall. Bestämmelser om erkännande och verkställighet av beslut om förverkande i vissa fall finns i 1.lagen (2011:423) om erkännande och verkställighet av beslut om förverkande i vissa fall, och rådets förordning (EU) 2018/1805 av om ömsesidigt erkännande av beslut om frysning och beslut om förverkande, och 3. lagen (2020:968) med kompletterande bestämmelser till EU:s förordning om ömsesidigt erkännande av beslut om frysning och beslut om förverkande. 6 Senaste lydelse 2020:970. sidan, och Prop. 2020/21:197 och , å Bilaga 3 andra sidan, och 5. lagen (2021:000) med kompletterande bestämmelser om straffrättsligt samarbete enligt avtalet mellan Europeiska unionen och . Denna lag träder i kraft 2020/21:197 Bilaga 3 Förslag till lag om ändring i lagen (2000:562) om internationell rättslig hjälp i brottmål Härigenom föreskrivs att det i lagen (2000:562) om internationell rättslig hjälp i brottmål ska införas en ny paragraf, 1 kap. 9 §, av följande lydelse. Det finns kompletterande bestämmelser till denna lag i avtalet om handel och samarbete mellan Europeiska unionen och Europeiska atomenergigemenskapen, å ena sidan, och och , å andra sidan. Denna lag träder i kraft . 2020/21:197 Bilaga 4 Följande remissinstanser har inkommit med yttrande över promemorian: Attunda tingsrätt, , , , , , , Förvaltningsrätten i , tingsrätt, Hovrätten för , Justitiekanslern, , , , , , , , , , , advokatsamfund, , , , juridiska fakultetsnämnden vid och . vid har inte yttrat sig över promemorian. Civil Rights Defenders, Föreningen och Ombudsmän har beretts tillfälle att yttra sig men har avstått. 2020/21:197 Bilaga 5 Regeringen har följande förslag till lagtext. Förslag till lag med kompletterande bestämmelser om straffrättsligt samarbete mellan Europeiska unionen och Härigenom föreskrivs följande. 1 kap. Allmänna bestämmelser 1 § Denna lag innehåller bestämmelser som kompletterar vissa delar av avtalet om handel och samarbete mellan Europeiska unionen och Europeiska atomenergigemenskapen, å ena sidan, och Förenade och , å andra sidan, i denna lag kallat avtalet. De delar av avtalet som kompletteras är del 3 om brottsbekämpning och straffrättsligt samarbete, avdelning VII om överlämnande och avdelning XI om frysning och förverkande. 2 § Termer och uttryck i denna lag har samma betydelse som i avtalet. Överlämnande av misstänkta eller dömda personer till 1 § Åklagare är behörig att i utfärda en arresteringsorder för lagföring eller för verkställighet av en frihetsberövande påföljd. Återförande av en person som har överlämnats till 2 § Vid återförande av en person som har överlämnats till på villkor att han eller hon återförs till , tillämpas 8 kap. 1 § lagen (2003:1156) om överlämnande från enligt en europeisk arresteringsorder. 3 § Vid transport i av den som överlämnats hit tillämpas 8 kap. 3 § lagen (2003:1156) om överlämnande från enligt en europeisk arresteringsorder. Överlämnande av misstänkta eller dömda personer från 1 § Åklagare och allmän domstol är behöriga att verkställa en arresteringsorder som är utfärdad i . 2 § En svensk medborgare får inte överlämnas. 3 § Ett överlämnande får vägras om den gärning som arresteringsordern avser är ett politiskt brott. Ett överlämnande får dock inte vägras om den gärning som arresteringsordern avser omfattas av artikel LAW.SURR.82.2 i avtalet. 4 § I frågor om hinder mot överlämnande tillämpas 2 kap. 3 § 1 och 5 och 4 § 3 lagen (2003:1156) om överlämnande från enligt en europeisk arresteringsorder. 5 § Överlämnande får inte beviljas 1.om den utfärdande myndigheten inte lämnar sådana garantier som enligt artikel LAW.SURR.84 b i avtalet krävs för att överlämnande ska få beviljas, eller 2.om den eftersökte enligt artikel LAW.SURR.94 i avtalet ska överlämnas eller utlämnas till en annan stat eller överlämnas till . 6 § Under det inledande förfarandet om överlämnande och under utredningen tillämpas följande bestämmelser i lagen (2003:1156) om överlämnande från enligt en europeisk arresteringsorder: –4 kap. 1 § andra stycket, –4 kap. 2 § andra stycket i den omfattning det rör en efterlysning i ett annat system för eftersökning av personer än Schengens informationssystem, och –4 kap. 3 § första stycket. Vid utredningen tillämpas bestämmelserna om förundersökning i brottmål, om inte annat anges i avtalet eller i denna lag. Åklagaren inhämtar de kompletteringar som behövs med stöd av artikel LAW.SURR.93.2 i avtalet. 7 § I frågor om offentlig försvarare för den eftersökte tillämpas 4 kap. 8 § och 5 kap. 8 § lagen (2003:1156) om överlämnande från enligt en europeisk arresteringsorder. 8 § I frågor om samtycke och medgivande tillämpas 4 kap. 9 § utom första stycket sista meningen lagen (2003:1156) om överlämnande från enligt en europeisk arresteringsorder. 2020/21:197 Bilaga 5 2020/21:197 Bilaga 5 9 § Vid prövningen av frågan om överlämnande tillämpas 5 kap. 1 §, 2 § utom första stycket andra meningen, 4 § första och andra styckena, 5 § och 9 § utom första stycket första meningen lagen (2003:1156) om överlämnande från enligt en europeisk arresteringsorder. Om garantier som avses i artikel LAW.SURR.84 b i avtalet har lämnats av den utfärdande myndigheten, ska rätten i beslutet om överlämnande ange att det är ett villkor för överlämnande att garantierna kommer att uppfyllas. Ett beslut om att inte bevilja ett överlämnande enligt artikel LAW.SURR.81.1 f i avtalet får inte överklagas. 10 § I frågor om gripande, anhållande och häktning samt reseförbud och anmälningsskyldighet tillämpas bestämmelserna i 4 kap. 5 och 6 §§, 5 kap. 7 § och 6 kap. 3 § lagen (2003:1156) om överlämnande från enligt en europeisk arresteringsorder. 11 § I frågor om beslag och husrannsakan tillämpas bestämmelserna i 4 kap. 7 § och 5 kap. 6 § andra stycket lagen (2003:1156) om överlämnande från enligt en europeisk arresteringsorder. Verkställighet av beslut om överlämnande 12 § Rätten kan i samband med ett beslut om att den eftersökte ska överlämnas, bestämma att –verkställigheten ska skjutas upp med stöd av artikel LAW.SURR.101.4 eller artikel LAW.SURR.102.1 i avtalet, eller –den eftersökte tillfälligt ska överlämnas enligt artikel LAW.SURR.102.2 i avtalet. Efter att rätten har beslutat om överlämnande kan åklagaren bestämma att verkställigheten ska skjutas upp med stöd av artikel LAW.SURR.101.3 eller artikel LAW.SURR.101.4 i avtalet. 13 § Vid verkställighet av ett beslut om överlämnande tillämpas 6 kap. 4 och 5 §§ lagen (2003:1156) om överlämnande från enligt en europeisk arresteringsorder. Överförande av verkställighet av en frihetsberövande påföljd till 14 § Verkställigheten av en frihetsberövande påföljd ska överföras till enligt bestämmelserna i 2 § andra stycket lagen (1972:260) om internationellt samarbete rörande verkställighet av brottmålsdom om –rätten med stöd av artikel LAW.SURR.81.1 f i avtalet vägrat överlämna den eftersökte, eller –någon har överlämnats från på villkor att han eller hon ska återföras hit enligt artikel LAW.SURR.84 b i avtalet. Vid ett sådant överförande av verkställigheten till ska bestämmelserna i 25 a § första och andra styckena och 25 b § lagen om internationellt samarbete rörande verkställighet av brottmålsdom dock inte tillämpas. Vid tillämpning av 25 c § i den lagen krävs inte någon begäran från behörig myndighet i för att tvångsmedel ska få När rätten med stöd av artikel LAW.SURR.81.1 f i avtalet vägrat överlämna den eftersökte, ska ett beslut om att överföra verkställigheten av den frihetsberövande påföljden inte meddelas om motsätter sig att verkställigheten överförs. Utvidgat överlämnande, vidareöverlämnande och vidareutlämning. 15 § Bestämmelserna i 1–3, 6, 7 och 9 §§ tillämpas i frågor om tillstånd till utvidgat överlämnande enligt artikel LAW.SURR.105.4 eller till vidareöverlämnande enligt artikel LAW.SURR.106.3 i avtalet. Ett tillstånd till vidareöverlämnande enligt artikel LAW.SURR.106.3 i avtalet ska även omfatta ett överlämnande eller utlämning från Förenade kungariket till eller . 16 § Vid tillstånd till vidareutlämning enligt artikel LAW.SURR.106.5 i avtalet tillämpas 6 kap. 9 § lagen (2003:1156) om överlämnande från enligt en europeisk arresteringsorder. Tillstånd till transport genom 17 § Vid en begäran om tillstånd till transport genom tillämpas 8 kap. 2 § lagen (2003:1156) om överlämnande från enligt en 4 kap. Verkställighet av beslut om förverkande 1 § är centralmyndighet för samarbetet om verkställighet av beslut om förverkande enligt avdelning XI i avtalet. 2 § prövar om verkställighet av ett svenskt beslut om förverkande ska begäras i . En framställning om verkställighet av ett svenskt beslut om förverkande överlämnas av till . 3 § Om en framställning om verkställighet av ett svenskt beslut om förverkande har överlämnats till och även verkställer beslutet i , ska myndigheten bevaka att det sammanlagda värdet av det som verkställs inte överstiger det belopp som anges i beslutet. 4 § får inte samtycka till att ett svenskt beslut om förverkande verkställs i genom omvandling enligt artikel LAW.CONFISC.10.4 eller genom åtgärder enligt artikel LAW.CONFISC.14 i avtalet. 2020/21:197 Bilaga 5 5 § ska överlämna en ansökan från om verkställighet av ett beslut om förverkande till åklagaren för vidare handläggning. 6 § Vid prövning av en ansökan om verkställighet av ett beslut om förverkande och verkställighet av beslutet gäller i tillämpliga delar 4 § tredje stycket, 9 §, 11 § första stycket, 15 §, 16 § utom andra stycket andra meningen, 24 § första och andra styckena och 35, 38 och 39 §§ lagen (1972:260) om internationellt samarbete rörande verkställighet av brottmålsdom. 7 § I frågor om förfogande över förverkad egendom tillämpas 36 § första stycket lagen (1972:260) om internationellt samarbete rörande verkställighet av brottmålsdom. meddelar beslut om fördelningen av influtna medel i enlighet med artikel LAW.CONFISC.12.3 i avtalet. Denna lag träder i kraft . Denna lag gäller inte om någon av följande författningar är tillämplig:1. lagen (2003:1156) om överlämnande från enligt en europeisk arresteringsorder,2. lagen (2011:1165) om överlämnande från enligt en nordisk arresteringsorder, eller3. lagen (2021:000) med kompletterande bestämmelser om straffrättsligt samarbete enligt avtalet mellan Europeiska unionen och Förenade kungariket.Denna lag gäller inte heller om avtalet om handel och samarbete mellan Europeiska unionen ochEuropeiska atomenergigemenskapen, å ena sidan, och Förenade och , å andra sidan är tillämpligt. Förslag till lag om ändring i lagen (1957:668) om utlämning för brott Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1957:668) om utlämning för brott ska ha följande lydelse. Den som i en annan stat är misstänkt, tilltalad eller dömd för där straffbelagd gärning och uppehåller sig här i riket får efter beslut av regeringen utlämnas till den staten i enlighet med bestämmelserna i denna lag. Lagen gäller inte om lagen (2003:1156) om överlämnande från enligt en europeisk arresteringsorder eller lagen (2011:1165) om överlämnande från enligt en nordisk arresteringsorder är tillämplig i förhållande till den andra staten. Denna lag träder i kraft 7 Senaste lydelse 2011:1166 (jfr 2012:573). och rådets förordning (EU) 2018/1805 av om ömsesidigt erkännande av beslut om frysning och beslut om förverkande,3. lagen (2020:968) med kompletterande bestämmelser till EU:s förordning om ömsesidigt erkännande av beslut om frysning och beslut om förverkande,4. avtalet om handel och samarbete mellan Europeiska Förslag till lag om ändring i lagen (1972:260) om internationellt samarbete rörande verkställighet av brottmålsdom Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1972:260) om internationellt samarbete rörande verkställighet av brottmålsdom ska ha följande lydelse. Om det påkallas av en överenskommelse som ingått med främmande stat får regeringen förordna, att frihetsberövande påföljd, böter eller förverkande som i den främmande staten dömts ut eller beslutats efter rättegång i brottmål, eller böter eller förverkande som i den staten ålagts eller beslutats av en annan myndighet än domstol, får verkställas i enligt denna lag. I samband med förordnande enligt första stycket får regeringen, om det påkallas eller annars föranleds av överenskommelsen, förordna att verkställighet av frihetsberövande påföljd, böter eller förverkande, som dömts ut eller beslutats genom dom meddelad av svensk domstol eller ålagts någon av en annan svensk myndighet genom godkänt strafföreläggande eller godkänt föreläggande av ordningsbot, får anförtros åt en myndighet i den främmande staten. Detta gäller dock inte verkställighet av något annat beslut om överlämnande till särskild vård än överlämnande till rättspsykiatrisk vård. I lagen (2009:1427) om erkännande och verkställighet av bötesstraff inom Europeiska unionen finns bestämmelser om verkställighet av bötesstraff i vissa fall. Bestämmelser om erkännande och verkställighet av beslut om förverkande i vissa fall finns i 1.lagen (2011:423) om erkännande och verkställighet av beslut om förverkande i vissa fall, och rådets förordning (EU) 2018/1805 av om ömsesidigt erkännande av beslut om frysning och beslut om förverkande, och 3. lagen (2020:968) med kompletterande bestämmelser till EU:s förordning om ömsesidigt erkännande av beslut om frysning och beslut om förverkande. 8 Senaste lydelse 2020:970. unionen och Europeiska atomenergigemenskapen, å ena sidan, och Förenade och , å andra sidan, och 5. lagen (2021:000) med kompletterande bestämmelser om straffrättsligt samarbete enligt avtalet mellan Europeiska unionen och . Denna lag träder i kraft . 2020/21:197 Bilaga 5 Förslag till lag om ändring i lagen (2000:562) om internationell rättslig hjälp i brottmål Härigenom föreskrivs att det i lagen (2000:562) om internationell rättslig hjälp i brottmål ska införas en ny paragraf, 1 kap. 9 §, av följande lydelse. Det finns kompletterande bestämmelser till denna lag i avtalet om handel och samarbete mellan Europeiska unionen och Europeiska atomenergigemenskapen, å ena sidan, och Förenade och , å andra sidan. Denna lag träder i kraft . Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: F.d. justitierådet samt justitieråden och Kompletterande bestämmelser till vissa delar av avtalet mellan Europeiska unionen och 2020/21:197 Bilaga 6 Enligt en lagrådsremiss har regeringen () beslutat inhämta Lagrådets yttrande 1.lag med kompletterande bestämmelser om straffrättsligt samarbete enligt avtalet mellan Europeiska unionen och , 2.lag om ändring i lagen (1957:668) om utlämning för brott, 3.lag om ändring i lagen (1972:260) om internationellt samarbete rörande verkställighet av brottmålsdom, 4.lag om ändring i lagen (2000:562) om internationell rättslig hjälp i brottmål. Förslagen har inför Lagrådet föredragits av rättssakkunniga Förslagen föranleder följande yttrande. Förslaget till lag med kompletterande bestämmelser om straffrättsligt samarbete enligt avtalet mellan Europeiska unionen och Lagrådet kommer i detta yttrande att hänvisa till avtalets artiklar med angivande av de preliminära artikelnummer som finns i den version som varit tillgänglig för Lagrådet under granskningen. Lagrådet förutsätter att det tas fram en konverteringstabell när numreringen blir fastställd så att hänvisningarna till avtalet blir begripliga även framgent. 2 kap. 1 § I paragrafen anges att det är åklagare som är behörig att i utfärda en arresteringsorder för lagföring eller för verkställighet av en frihetsberövande påföljd. På grund av vad Lagrådet anför i anslutning till 3 kap. 1 § nedan och Lagrådets förslag till utformning av den paragrafen vore en direkt hänvisning till avtalet att föredra också här. Lagrådet föreslår därför att paragrafen ges följande lydelse. 2020/21:197 Bilaga 6 Behörig rättslig myndighet enligt artikel LAW.SURR.78 d i avtalet är åklagare. Av samma skäl föreslår Lagrådet att underrubriken närmast före denna paragraf ska lyda: ”Behörig rättslig myndighet”. 3 kap. 1 § Under rubriken ”Verkställande rättsliga myndigheter” anges att åklagare och allmän domstol är behöriga att verkställa en arresteringsorder som är utfärdad i . Lagens utformning är i denna del visserligen följdriktig om man jämför med hur avtalet är utformat (jfr bl.a. artikel LAW.SURR.78 c i avtalet). I lagen om en europeisk arresteringsorder (i det följande europeiska arresteringsorderlagen) har emellertid lagstiftaren undvikit att använda benämningen verkställande myndigheter. Detta trots att det i det bakomliggande rambeslutet till den lagen på samma sätt som i avtalet talas om ”verkställande rättsliga myndigheter”. I den lagen avses med verkställighet av en arresteringsorder den egentliga verkställigheten av det beslut som tingsrätten fattar på framställning av åklagaren (jfr t.ex. 6 kap. 1 § europeiska arresteringsorderlagen). Verkställighet avser i europeiska arresteringsorderlagen alltså något annat än den verksamhet som de myndigheter som utpekas som ”verkställande” ska ägna sig åt. Det framstår, med hänsyn till att systemet enligt avtalet i grunden är detsamma som enligt europeiska arresteringsorderlagen, inte lämpligt att begreppet verkställighet används i så olika betydelser i de båda lagarna. För att tillse att den svenska lagstiftningen på området inte bygger på en terminologi som är motstridig och förvirrande vore, enligt Lagrådets mening, en direkt hänvisning till avtalet att föredra i den nu aktuella bestämmelsen. Lagtexten kan då utformas enligt följande. Behöriga rättsliga myndigheter enligt artikel LAW.SURR.78 c i avtalet är åklagare och allmän domstol. Underrubriken närmast före 3 kap. 1 § bör i konsekvens härmed ändras till ”Behöriga rättsliga myndigheter”. En ytterligare fråga som väcks av förslagen i denna del hänger samman med att åklagare och allmän domstol – som alltså båda ska vara verkställande rättsliga myndigheter i den mening som avses i avtalet – har mycket olikartade uppgifter i systemet (jfr bl.a. de roller som följer av 5 kap. 1 § europeiska arresteringsorderlagen, vilken enligt 3 kap. 9 § i den föreslagna lagen ska tillämpas också när ärenden enligt avtalet handläggs). Om man läser avtalstexten med utgångspunkt i dessa olika roller är det t.ex. klart att den verkställande rättsliga myndighet som avses i artikel LAW.SURR.87 är åklagare, medan den verkställande rättsliga myndighet som avses i artikel LAW.SURR.93.1 måste vara domstol. I de centrala delarna löses detta problem genom de hänvisningar till europeiska arresteringsorderlagen som finns i den föreslagna lagen (jfr hänvisningarna i 3 kap. 6 § till 4 kap. 1 och 3 §§ i europeiska arresteringsorderlagen som tydliggör att åklagare kan ta emot en arresteringsorder och utreda om det finns förutsättningar för överlämnande och hänvisningen i 3 kap. 9 § till 5 kap. 1 § i nämnda lag som tydliggör att det är domstolen som beslutar om överlämnande). Det framstår emellertid för Lagrådet som oklart om den nu föreslagna lagstiftningen i alla delar klargör om det är åklagare eller domstol som har en funktion att fylla när avtalet anger att en viss uppgift ankommer på en verkställande rättslig myndighet. Eftersom det i grunden är avtalet som ska tillämpas bör i den fortsatta beredningen av ärendet övervägas om det i någon del behöver tydliggöras om en viss uppgift enligt avtalet ankommer på åklagare eller på allmän domstol (jfr t.ex. 3 kap. 6 § tredje stycket där ett sådant klargörande görs). 3 kap. 4 § I paragrafen anges att ”[i] frågor om hinder mot överlämnande” ska 2 kap. 3 § 1 och 5 och 4 § 3 i europeiska arresteringsorderlagen tillämpas. Utformningen av paragrafen ger närmast intryck av att den uttömmande reglerar hinder mot överlämnande. Men bestämmelsen ger också, och framför allt, intryck av att de hinder mot överlämnande som regleras i de uppräknade paragraferna i europeiska arresteringsorderlagen, men som inte omfattas av hänvisningarna, inte ska tillämpas. Det gäller exempelvis 2 kap. 4 § 1 (som avser gärningar som ägt rum innan den eftersökte fyllt ). Att den omständigheten utgör ett hinder mot överlämnande framgår emellertid direkt av avtalet (jfr artikel LAW.SURR.80 c). Samma problem uppstår beträffande 2 kap. 4 § 2 europeiska arresteringsorderlagen som det inte heller hänvisas till i 3 kap. 4 §. Den förstnämnda bestämmelsen, som avser hinder med hänsyn till att ett överlämnande skulle stå i strid med , ska alltså inte tillämpas. anges i avtalet artikel LAW.GEN.3 att ingenting i del 3 av avtalet ska påverka parternas skyldigheter att respektera de grundläggande rättigheter och rättsprinciper som särskilt återspeglas i och, när det gäller unionen och dess medlemsstater, Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna. Också i denna del undantas alltså en bestämmelse i europeiska arresteringsorderlagen vars innehåll i realiteten ska gälla.