prop · H90317 · 2021-09-23 00:00:00 — Förslaget om slopad särbehandling av unga myndiga vid påföljdsvalet är inte avsett att påverka påföljdsvalet för lagöverträdare i åldersgruppen 15–, t.ex. när det gäller vad som enligt 30 kap. 5 § första stycket ska anses utgöra tillräckliga skäl för att döma den som begått brott till fängelse. De särskilda ungdomspåföljderna bör vara förbehållna personer som inte fyllt för brottet… Av bestämmelserna i 32 kap. följer att ungdomspåföljderna ungdomsvård, ungdomstjänst, ungdomsövervakning och sluten ungdomsvård i viss utsträckning kan tillämpas även för den som är . Förutsättningarna för det skiljer sig dock åt mellan påföljderna. Ungdomsvård kan tillämpas för den som är vid tiden för domen, om han eller hon har ett särskilt behov av vård eller annan åtgärd enligt socialtjänstlagen eller lagen med särskilda bestämmelser om vård av unga. Ungdomstjänst kan tillämpas för den som är vid domstillfället om det finns särskilda skäl för det. Den nya ungdomspåföljden ungdomsövervakning har ett i det avseendet motsvarande tillämpningsområde som ungdomstjänst (se avsnitt 4.2 och prop. 2019/20:118 s. 41). Lagöverträdare kan i vissa situationer även dömas till sluten ungdomsvård i stället för fängelse. Det förutsätter dock att den tilltalade var för brottet. Utredningen föreslår att ungdomsvård och ungdomstjänst ska vara förbehållna lagöverträdare som var vid tiden för brottet. Det är också utgångspunkten för de förslag som lämnas av (SOU 2012:34 band 3 s. 816–822). En tydlig majoritet av de remissinstanser som yttrar sig, t.ex. Hovrätten för , Attunda tingsrätt, , , , () och Kommuner och Regioner, ställer sig också bakom eller har inga invändningar mot förslag i den riktningen. Genom att, som är fallet med sluten ungdomsvård, utgå från åldern vid tiden för brottet skulle lagstiftarens avsikt att ungdomspåföljderna i första hand ska komma i fråga för lagöverträdare i åldersgruppen 15–ytterligare tydliggöras (se prop. 1997/98:96 s. 200, prop. 2005/06:165 s. 77 och prop. 2019/20:118 s. 130). Det skulle också skapas en med reglerna för påföljdsbestämning och personutredning i brottmål mer sammanhängande reglering. Det är således åldern vid brottstillfället som är avgörande för särbehandlingen av unga lagöverträdare vid såväl straffmätningen som påföljdsvalet enligt 29 och 30 kap. . Det är även i de fall den tilltalade var för brottet som åklagaren enligt 11 § LUL är skyldig att inför beslut i åtalsfrågan inhämta yttrande från socialnämnden. Övervägande skäl talar därför enligt regeringen för att de särskilda ungdomspåföljderna ungdomsvård, ungdomstjänst och ungdomsövervakning som utgångspunkt bör vara förbehållna personer som inte har fyllt vid tiden för brottet. …men undantag bör kunna komma i fråga beträffande ungdomsvård om det finns särskilda skäl för det Beträffande ungdomstjänst och ungdomsövervakning kan den ordningen åstadkommas genom att påföljderna ska kunna tillämpas endast i de fall brottsligheten begåtts innan den tilltalade fyllt . I det avseendet överensstämmer förslaget med vad som gäller för sluten ungdomsvård (jfr 32 kap. 5 § ). I likhet med vad utredningen föreslår bör det emellertid inte vara uteslutet att döma den som vid lagföringstillfället fyllt till ungdomstjänst eller ungdomsövervakning om det finns särskilda skäl för det. Bedömningen av om en sådan undantagssituation är för handen bör lämpligen göras på samma sätt och på samma grunder som med nuvarande ordning. Det innebär bl.a. att det kan finnas skäl att välja ungdomstjänst eller ungdomsövervakning som påföljd för en person som vid lagföringstillfället har fyllt om brottsligheten har skett strax före artonårsdagen (se prop. 2005/06:165 s. 132 och prop. 2019/20:118 s. 130). Den som har fyllt bör, i likhet med vad som gäller enligt nuvarande ordning, inte få dömas till ungdomstjänst eller ungdomsövervakning. Även ungdomsvård bör som huvudregel endast tillämpas som påföljd beträffande brottslighet som begåtts före det att den unge fyllt . Eftersom det förekommer att personer som har fyllt kan vara föremål för åtgärder enligt socialtjänstlagen och lagen med särskilda bestämmelser om vård av unga bör det, som och föreslår, emellertid finnas en möjlighet att döma den som begått ett brott efter det att han eller hon fyllt till ungdomsvård, även om det bör ske med restriktivitet. På så vis ges möjlighet för att inom ramen för påföljdssystemet stödja ungdomar i åldersgruppen 18– . kan det nämligen framstå som lämpligast att låta pågående vårdinsatser mot den tilltalade enligt socialtjänstlagen eller lagen med särskilda bestämmelser om vård av unga fortgå utan avbrott under förutsättning att åtgärderna framstår som tillräckligt ingripande (jfr SOU 2012:34 band 3 s. 820–822). Den som har begått brott efter det att han eller hon fyllt bör därför få dömas till ungdomsvård om det finns särskilda skäl för det. Även i de fallen kommer det finnas förutsättningar att enligt 32 kap. 1 § andra stycket besluta om ungdomstjänst som en tilläggssanktion till ungdomsvård. Den förändring som ovan föreslås beträffande tillämpningsområdet för ungdomstjänst som en fristående påföljd är inte avsedd att påverka det. Liksom enligt nuvarande ordning bör den som har fyllt inte få dömas till ungdomsvård. När det gäller ungdomstjänst och ungdomsövervakning följer regeringen förslag om att i lagtexten tydliggöra att det är när den tilltalade har fyllt för domen som det krävs särskilda skäl att välja någon av de påföljderna. Regeringen anser emellertid inte att det därutöver krävs, som Lagrådet föreslår, att de 2021/22:17 delarna av paragraferna i sin tur syftar tillbaka till att endast den som har begått brott innan han eller hon fyllt får dömas till någon av de aktuella påföljderna. Sådana hänvisningar tynger lagtexten och är enligt regeringen inte nödvändiga för att undvika tillämpningsproblem. 6Allvarliga brott som begås av unga myndiga lagöverträdare ska undantas från preskription Regeringens förslag: Bestämmelserna om undantag från preskription för vissa allvarliga brott ska gälla den som har fyllt för brottet. förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna yttrar sig inte särskilt i frågan. Hovrätten för och godtar utredningens förslag, medan Stiftelsen motsätter sig en förändring av den nuvarande regleringen. Förslaget i utkastet till lagrådsremiss överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna yttrar sig inte särskilt över förslaget. Stiftelsen tillstyrker förslaget med hänvisning till att det är angeläget att grova brott mot barn, t.ex. våldtäkt, inte preskriberas. Hovrätten för , Attunda tingsrätt och () har inga invändningar mot utformningen av förslaget. Det har inte heller , som dock avstyrker förslaget med hänvisning till hovrättens uppfattning att den nuvarande särbehandlingen av unga myndiga lagöverträdare bör behållas. Skälen för regeringens förslag: Regler om straffrättslig preskription finns huvudsakligen i 35 kap. . De gäller även på specialstraffrättens område. De allmänna preskriptionstiderna, som utgår från brottens föreskrivna straffskalor, anges i 35 kap. 1 §. Av 35 kap. 2 § första stycket framgår att vissa allvarliga brott inte preskriberas, nämligen –mord eller dråp enligt 3 kap. 1 eller 2 §, –våldtäkt eller grov våldtäkt enligt 6 kap. 1 § första eller tredje stycket, om brottet begåtts mot en person som inte fyllt , –våldtäkt mot barn eller grov våldtäkt mot barn enligt 6 kap. 4 §, –brott enligt 2 § första eller tredje stycket lagen (1982:316) med förbud mot könsstympning av kvinnor, om brottet begåtts mot en person som inte fyllt , –folkmord, brott mot mänskligheten eller grov krigsförbrytelse enligt 1, 2 eller 11 § lagen (2014:406) om straff för folkmord, brott mot mänskligheten och krigsförbrytelser, – terroristbrott enligt 3 § 1 eller 2 jämförd med 2 § lagen (2003:148) om Prop. 2021/22:17 straff för terroristbrott, och –försök till brott som avses i första, femte och sjätte strecksatserna. Regeringen har i propositionen Aggressionsbrottet i svensk rätt och svensk straffrättslig domsrätt (prop. 2020/21:204) föreslagit att det nya brottet aggressionsbrott, som föreslås införas , läggs till i uppräkningen i 35 kap. 2 § första stycket och därmed undantas från preskription. I 35 kap. 2 § andra stycket finns en undantagsregel som föreskriver att brott som avses i första stycket som någon begått alltid kan preskriberas. Som skäl för den ordningen har anförts att den straffrättsliga särbehandlingen av unga lagöverträdare borde komma till uttryck även vid preskriptionsreglernas utformning (se prop. 2009/10:50 s. 21). Utredningen föreslår att de brott som undantas från preskription enligt 35 kap. 2 § första stycket ska preskriberas endast om brottet har begåtts av någon innan han eller hon fyllt . Ett sådant förslag framstår enligt regeringen som konsekvent i förhållande till de förändringar av den straffrättsliga särbehandlingen avseende unga myndiga som föreslås beträffande straffmätning och påföljdsval. Vid sådana förhållanden finns det inte något skäl till fortsatt särbehandling i preskriptionshänseende av sådana allvarliga brott som inte preskriberas för andra myndiga lagöverträdare. Det gäller även försöksbrotten (jfr avsnitt 5.1). Det kan i det sammanhanget konstateras att de fullbordade brotten alla har ett lägsta föreskrivet straff på fängelse . Åldersgränsen i 35 kap. 2 § andra stycket bör alltså ändras på sätt att brott som undantas från preskription ska kunna preskriberas om brottet begåtts av någon innan han eller hon fyllt . 7Särbehandlingen av unga myndiga lagöverträdare i rättegången Regeringens förslag: En viss bestämmelse i lagen med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare ska tas bort, nämligen den som innebär att det i normalfallet krävs ett yttrande från någon som är ska kunna dömas till fängelse . Regeringens bedömning: I lagen med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare bör det inte göras ändringar i bestämmelserna om offentlighet vid förhandling, skyndsam handläggning, särskilt utsedda domare och avkunnande av dom i mål mot den som inte har fyllt . förslag stämmer inte överens med regeringens förslag och bedömning utom i fråga om kravet på yttrande från socialnämnden vid dom på fängelse . Utredningen föreslår att bestämmelserna i lagen med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare som gäller offentlighet vid förhandling, skyndsam hand- läggning och avkunnande av dom ska tillämpas endast i mål mot den som inte har fyllt samt att kravet på att mål mot unga lagöverträdare ska handläggas av domare som särskilt har utsetts av domstolen ska tas bort. Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna yttrar sig inte Hovrätten för och tillstyrker anser att förslagen är en logisk följd av en avskaffad straffrättslig särbehandling. och Förvaltningsrätten i delar inte den uppfattningen, utan efterfrågar en utförligare motivering till varför rättegångsbestämmelserna anser att det särskilt bör övervägas om inte regeln om att en dom i mål mot unga lagöverträdare ska avkunnas muntligen vid huvudförhandlingen helt ska tas bort med hänsyn till att sådana mål ofta är mycket omfattande. Attunda tingsrätt framför att bestämmelsen om att det i målet ska finnas ett yttrande från socialnämnden för att rätten ska få döma den som inte har fyllt till fängelse i mer än inte är nödvändig och bör tas bort oavsett om utredningens förslag genomförs i övrigt. ombudsmän, för Västra och Attunda tingsrätt tillstyrker utredningens förslag om att kravet på att särskilt utsedda domare ska handlägga mål mot unga lagöverträdare bör tas bort även beträffande lagöverträdare under . motsätter sig utredningens förslag till förändrade Bedömningen i utkastet till lagrådsremiss överensstämmer med regeringens utom i fråga om kravet på yttrande från socialnämnden vid dom på fängelse . Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna yttrar sig inte särskilt över bedömningen i utkastet till lagrådsremiss. i , Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor, universitet () och Stiftelsen instämmer i utkastets bedömning. det är bra att kravet på särskilda ungdomsdomare finns kvar. tingsrätt och anser däremot att det saknas skäl till fortsatt särbehandling av unga myndiga lagöverträdare i rättegången om den slopas beträffande påföljdsvalet. för , , och Kammarrätten i anser under alla förhållanden att kravet på särskilt utsedda ungdomsdomare bör avskaffas, bl.a. eftersom regleringen är svår att efterleva i praktiken och har fått begränsat genomslag. ombudsmän och Hovrätten för framför att generella utbildningsinsatser för domare är att föredra framför ett specialiserings- Hovrätten för anser att det mot bakgrund av förslaget att inskränka tillämpningsområdet för ungdomspåföljderna inte finns något behov av yttrande från socialnämnden vid dom på fängelse i mer än för den som inte har fyllt . Av liknande skäl anser hovrätt att det kan finnas ett behov av att i vart fall nyansera det kravet, medan Justitiekanslern efterfrågar en analys av vad förslaget om slopad särbehandling av unga myndiga lagöverträdare vid påföljdsvalet får för konsekvenser för detsamma. anser att det finns skäl att se över regeln om att en dom i mål mot unga lagöverträdare ska avkunnas muntligen vid huvudförhandlingen. Skälen för regeringens förslag och bedömning Bestämmelser om rättegången för unga lagöverträdare Som anges i avsnitt 4.2 finns det en särskild reglering om rättegången för unga lagöverträdare i lagen med särskilda bestämmelser om unga Lagen, som innehåller särskilda bestämmelser om handläggning hos , åklagare och domstol av mål och ärenden om brott där den misstänkte inte har fyllt , ersätter och fyller ut regleringen i . I den mån det inte finns några bestämmelser i lagen med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare Enligt 25 § första stycket LUL ska mål i tingsrätt och hovrätt mot den som inte har fyllt , om det inte möter hinder, handläggas av lagfarna domare som särskilt har utsetts av domstolen att handlägga sådana mål. Detsamma gäller i fråga om nämndemän. I andra stycket görs undantag för mål som handlar om brott på vilka endast böter kan följa. får handläggas även av andra än särskilt utsedda ungdomsdomare. Enligt 27 § första stycket LUL ska mål mot den som inte har fyllt , om målet avser brott på vilket fängelse kan följa, om möjligt sättas ut till handläggning på ett sådant sätt att målet inte tilldrar sig uppmärksamhet. Enligt paragrafens andra stycke får rätten besluta att ett mål mot någon som inte har fyllt ska handläggas inom stängda dörrar, om offentlighet vid förhandlingen är till uppenbar olägenhet till följd av den uppmärksamhet den tilltalade kan antas bli föremål för. Om det finns skäl att besluta om stängda dörrar beträffande en tilltalad och det finns en annan tilltalad i målet som har fyllt , ska rätten, om det kan ske utan att utredningen avsevärt försvåras, handlägga åtalet mot den som är som ett särskilt mål. Enligt 28 § första meningen LUL får rätten döma till ungdomsvård endast om det i målet finns ett yttrande från socialnämnden i den kommun som har ansvaret för den unge. Om det inte finns särskilda skäl krävs enligt andra meningen i samma paragraf ett sådant yttrande också för att rätten ska få döma den som inte har fyllt till fängelse . Utformningen av yttrandet regleras i 11 § LUL, som innehåller be- stämmelser om åklagarens skyldighet att inhämta yttrande innan beslut fattas i åtalsfrågan beträffande den som är misstänkt för att ha begått brott innan han eller hon fyllt . Enligt 29 § första stycket LUL ska mål mot den som inte har fyllt Om åtal väcks mot någon som inte har fyllt för brott för vilket det är föreskrivet fängelse , ska enligt paragrafens andra stycke de tidsfrister som gäller för mål där den tilltalade är häktad tillämpas. Av 30 § LUL följer att i mål mot den som inte har fyllt ska, om det inte möter synnerliga hinder, domen avkunnas muntligen vid huvud- Det finns inte tillräckliga skäl att slopa den straffprocessuella särbehandlingen av unga myndiga Utredningen föreslår att bestämmelserna i 27–30 §§ LUL ska ändras till att endast omfatta mål mot lagöverträdare under samt att bestämmelsen i 28 § andra meningen samma lag om krav på yttrande från rätten ska få döma den som inte har fyllt till fängelse ska slopas. Samma förslag lämnas i departementspromemorian Processrättsliga konsekvenser av Påföljds- utredningens förslag (Ds 2012:54 s. 262–269). Som påpekas av utredningen och i promemorian anknyter bestämmelserna om rättegången i lagen med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare delvis till de straffrättsliga bestämmelserna om val av Det gäller särskilt bestämmelserna i 28 § LUL om inhämtande av yttrande från socialnämnden. Även bestämmelsen i 25 § första stycket samma lag om särskilt utsedda domare i ungdomsmål har bl.a. när det gäller lagöverträdare i åldern 18–motiverats med att särskilda bestämmelser om påföljdsvalet gäller för dem (prop. Handläggning av ungdomsmål s. 84). Att unga myndiga lagöverträdare enligt vad som föreslås i avsnitt 5.3 inte ska särbehandlas vid valet av påföljd talar alltså, som , och ger uttryck för, i viss utsträckning för att den åldersgruppen inte bör omfattas av särskilda rättegångsbestämmelser. framhålls ovan särbehandlas lagöverträdare i åldersgruppen 18–inte heller när det gäller bestämmelser om förundersökning, åtalsprövning, straffprocessuella tvångsmedel eller verkställighet av ett häktningsbeslut Bestämmelserna i lagen med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare om offentlighet vid förhandling, yttrande från social- nämnden, skyndsam handläggning och avkunnande av dom har emellertid tillkommit vid skilda tillfällen och mot olika bakgrund (se Ds 2012:54 s. 247–255). Lagstiftningen ger bl.a. uttryck för att det är viktigt att mål mot unga lagöverträdare inte tilldrar sig större uppmärksamhet än nödvändigt och att de behandlas skyndsamt. Det anses vidare angeläget att domen kan förklaras muntligen för unga personer efter avslutad huvudförhandling. Dessa särskilda hänsynstaganden, som även gäller unga myndiga personer, har funnits i den straffprocessuella lagstiftningen och motiven bakom dem framstår enligt regeringen alltjämt som relevanta. Sammantaget görs därför bedömningen att det, i samband med de föreslagna förändringarna i den straffrättsliga särbehandlingen, inte finns tillräckliga skäl att utmönstra den straffprocessuella särbehandlingen av unga myndiga lagöverträdare vad avser bestämmelserna om offentlighet vid förhandling, skyndsam handläggning och avkunnande av dom i 27, 29 och 30 §§ LUL. Utredningens förslag i de delarna bör därför inte När det däremot gäller regleringen i 28 § andra meningen LUL, om krav på att yttrande från socialnämnden som huvudregel ska finnas för att kunna döma den som är till fängelse , talar kopplingen till regleringen om val av påföljd för en förändring. första meningen i samma paragraf följer att det krävs ett yttrande från döma den tilltalade till ungdomsvård. vad utredningen, promemorian, Hovrätten för och Attunda tingsrätt framför finns det därutöver inte något behov av att behålla bestämmelsen i andra meningen för att kunna tillvarata möjligheten att i vissa fall döma den som har begått brott efter till ungdomsvård (se avsnitt 5.3). Inte heller i övrigt finns det skäl att behålla bestämmelsen. Regleringen i 28 § andra meningen LUL bör därför tas bort. Krav på särskilda domare i mål mot unga lagöverträdare? Utredningen föreslår vidare att bestämmelsen i 25 § LUL om att särskilt utsedda domare ska handlägga mål mot lagöverträdare under ska upphöra att gälla. I promemorian föreslås att denna bestämmelse ska tillämpas endast i mål mot den som inte har fyllt (se Ds 2012:54 s. 260 och 261). Regeringen gör i denna del följande överväganden. Bestämmelser om särskilda nämndemän i ungdomsmål har funnits . Kravet på att även lagfarna domare ska vara särskilt utsedda för att handlägga ungdomsmål tillkom 1995. När specialiseringen infördes angavs en rad fördelar med att det vid domstolarna finns särskilda domare som handlägger ungdomsmål. Det ansågs vara av stor betydelse att såväl ordföranden som rättens övriga ledamöter är väl insatta i kriminella ungdomars problem för att kunna bestämma en lämplig påföljd. En ytterligare fördel angavs vara vikten av personkontinuitet, dvs. att den unge om han eller hon återkommer efter att ha begått nya brott möter samma person (se prop. 1994/95:12 s. 83). Reformen utvärderades och skälen för en specialisering beträffande ungdomsmålen bedömdes fortfarande vara relevanta. Kravet på särskild lämplighet för de lagfarna domarna och nämndemännen ersattes dock med en bestämmelse om att de ska vara särskilt utsedda av domstolen (se prop. 2000/01:56 Ändringar i handläggningen av ungdomsmål m.m. s. 20–24). Som utredningen påpekar har organisationen av de allmänna domstolarna genomgått stora förändringar sedan den senaste utvärderingen av ordningen med särskilda domare och nämndemän i ungdomsmål. Flera av domstolarna är större och handläggningen av målen har förändrats. Den ändrade organisationen kan, som bl.a. några domstolar framför, medföra att vissa av de skäl som anfördes för en specialisering av domare, t.ex. vikten av personkontinuitet, är lika framträdande. Det finns dock fortfarande många små och mellanstora domstolar som har behållit sin storlek och organisation. Det framstår enligt regeringen vidare som viktigt att de domare som handlägger mål mot unga lagöverträdare har upparbetade kunskaper om ungdomsbrottslighetens karaktär och de omständigheter som kan leda till att unga begår brott samt är väl bekanta med det särskilda påföljdssystemet för unga lagöverträdare. Även om de förslag som lämnas i avsnitt 5 innebär att väsentliga delar av den straffrättsliga särbehandlingen av unga myndiga slopas kommer de även fortsättningsvis omfattas av vissa särskilda bestämmelser. Det är visserligen inte givet att en i lag reglerad specialisering alltid är nödvändig eller lämplig. Det måste emellertid tas hänsyn till att ordningen med särskilda domare i mål mot unga lagöverträdare har gällt och att det, på sätt som redovisas ovan, alltjämt finns vissa skäl för den. För målen mot barn måste det också fästas avseende vid att innehåller bestämmelser om beaktande av barnets bästa och att det ska finnas lagar särskilt anpassade för barn (se avsnitt 4.4.2). har ställning som svensk lag och överväganden om lagstiftningens utformning ska därför genomsyras av ett barnrättsperspektiv. Artikel 40 i konventionen behandlar ett barns rätt till en värdig och barnanpassad straffrättslig process och kriminalvård. Enligt denna artikel ska staterna verka för speciellt anpassade förfaranden för barn som 2021/22:17 misstänks eller åtalas för att ha begått brott. Som ombudsmän och Hovrätten för lyfter fram kan även utbildningsinsatser vara värdefulla för att tillgodose de krav som konventionen ställer i dessa hänseenden. Bestämmelserna i lagen med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare utgör emellertid i sig en viktig del i uppfyllandet av konventionens bestämmelser. för barnets rättigheter, som uppmanat att fortsätta arbetet med att tillse att rättskipningssystemet för unga lagöverträdare fullt ut överensstämmer med konventionen, har också rekommenderat konventionsstaterna att säkerställa att specialiserade domare utses för att handlägga mål som gäller unga lagöverträdare. Mot den bakgrunden och med hänsyn till de skäl för en specialisering som anförs ovan bör det även fortsättningsvis ställas krav på att mål mot den som är ska handläggas av särskilda domare. Detsamma bör gälla i fråga om nämndemän. Utredningens förslag om att ta bort kravet på särskilt utsedda domare bör därför inte genomföras. Regeringens förslag: Lagändringarna ska träda i kraft . Bestämmelsen om avskaffad preskription i den nya lydelsen ska även tillämpas på brott som vid lagens ikraftträdande ännu inte har preskriberats.