prop · H803224 · 2021-09-13 00:00:00 — 2006/07:46 s. 80). har det internationella samarbetet inom försvars- och säkerhetsområdet ökat. Den tekniska utvecklingen har också lett till att en nödvändig skyddsnivå för den utlämnande myndighetens system och personuppgifter, vilken har ansetts svår att uppnå, numera är möjlig att säkerställa. Som utredningen föreslår bör det därför nu införas en möjlighet för Försvarsmakten och att kunna medge direktåtkomst för utländska myndigheter och internationella organisationer. Den fortsatta tekniska utvecklingen medför att de tekniska förutsättningarna för att möjliggöra direktåtkomst ökar. Försvarsmakten och måste dock alltjämt, enligt bl.a. gällande bestämmelser om sekretess, säkerhetsskydd och dataskydd, på förhand bedöma om direktåtkomst bör medges en utländsk aktör. Några mer restriktiva bestämmelser av det slag som Juridiska fakultetsstyrelsen vid efterfrågar är enligt regeringen därför inte nödvändiga. Försvarsmaktens och Försvarets radioanstalts internationella försvarsunderrättelsesamarbete Utvecklingen i och i omvärlden skärper kraven på förmåga att värna sin säkerhet. Detta gäller inte minst på området försvarsunderrättelseverksamhet, där internationell samverkan i många fall är helt nödvändig för att Försvarsmakten och ska kunna lösa sina uppgifter. Direktåtkomst kommer endast i fråga mellan underrättelsefunktioner som redan är delaktiga i ett tätt och interaktivt samarbete inom ramen för de utländska förhållanden som försvarsunderrättelseverksamheten inriktas mot. De personuppgifter som överförs och kommer att överföras genom t.ex. direktåtkomst är sådana som bedömts vara relevanta för gemensamma underrättelseområden. Samarbete sker t.ex. genom att utbyta information vid fysiska möten eller genom elektroniskt utlämnande av meddelanden och rapporter. I de fall där samarbete i hög grad förutsätter skyndsamhet, samt i de fall där samarbete syftar till att gemensamt följa ett skeende, är det i vissa fall nödvändigt att inom ramen för samarbetet tillgängliggöra information genom direktåtkomst. En sådan situation kan exempelvis uppstå inför ett förmodat förestående terrordåd. Behov av att kunna medge direktåtkomst kan även uppstå på andra områden såsom när Försvarsmakten eller följer ett underrättelsemässigt intressant skeende tillsammans med en utländsk myndighet. I sådana fall är det angeläget att kunna tillgängliggöra ett samlat kunskapsläge . En möjlighet bör, som utredningen föreslår, kunna vara att Försvarsmakten och medger en utländsk myndighet direktåtkomst till en uppgiftssamling som etablerats specifikt för ett sådant samarbete. Om det behövs för samarbetet mot terrorism eller vid svenskt deltagande i annat internationellt underrättelse- och säkerhetssamarbete bör därför, i den utsträckning det följer av lag eller förordning eller om regeringen har beslutat om det i ett enskilt fall, en utländsk underrättelse- eller säkerhets- tjänst få medges direktåtkomst till personuppgifter som behandlas i Försvarsmaktens respektive Försvarets radioanstalts försvarsunder- rättelseverksamhet och som finns i uppgiftssamlingar. Försvarsmakten har även i sin militära säkerhetstjänst ett behov av att kunna dela med sig av information i samarbetet med underrättelse- eller säkerhetstjänster i andra länder. Enligt Försvarsmaktens bedömning kan myndigheten etablera samarbeten som tekniskt skulle göra det möjligt att medge direktåtkomst hos Försvarsmakten. En sådan möjlighet gör samarbetet effektivare än annars, särskilt i brådskande situationer. Som utredningen föreslår bör det införas en bestämmelse om direktåtkomst vid Försvarsmaktens internationella säkerhetstjänst- samarbete. Med hänsyn till att den möjliga direktåtkomsten rör uppgifter i Försvarsmaktens militära säkerhetstjänst inom ramen för internationellt samarbete anser regeringen att den lämpligen bör tas in i den nya lagen och inte i förordning, som utredningen föreslår. Regeringen föreslår därför att en utländsk underrättelse- eller säkerhetstjänst bör få medges direktåtkomst till personuppgifter hos Försvarsmakten som behandlas i den militära säkerhetstjänsten och som finns i uppgiftssamlingar. Sådan direktåtkomst ska dock bara få medges i den utsträckning det följer av lag eller förordning eller om regeringen har beslutat om det i ett enskilt fall. Försvarets radioanstalts internationella informationssäkerhetssamarbete Utvecklingen på informationssäkerhetsområdet präglas av omfattande it- attacker och andra typer av intrång i viktiga informationssystem. Företeelsen är global och kräver internationellt samarbete mellan organisationer som verkar på informationssäkerhetsområdet. tecknande för samarbetet är att det ofta ställer krav på snabbt tillgänglig Prop. 2020/21:224 information för att man ska kunna vidta lämpliga åtgärder för att förhindra eller minimera skadeverkningar. Informationssäkerhet syftar till att på olika sätt möjliggöra skydd för och svenska intressen och motverka hot mot svenska liv, hot mot svensk konfidentiell information och hot mot svensk kritisk infrastruktur. De personuppgifter som inhämtas inom ramen för denna verksamhet innebär inte en sådan övervakning eller kartläggning av enskilda som enligt regeringsformen ställer krav på reglering i lag. Med hänsyn till att det är fråga om att möjliggöra direktåtkomst för utländska myndigheter och internationella organisationer till vissa uppgiftssamlingar vid är det emellertid lämpligt att stöd för detta ges i den nya lagen. Mot denna bakgrund bör det, i enlighet med utredningens förslag, vara möjligt för att medge en utländsk organisation inom informationssäkerhetsområdet direktåtkomst till personuppgifter som behandlas i informationssäkerhetsverksamheten och som finns i uppgiftssamlingar. Som förutsättning bör gälla att det behövs för samarbetet mot it-relaterade hot mot samhällsviktiga system. Vidare bör det även i detta fall bara få ske i den utsträckning det följer av lag eller förordning eller om regeringen har beslutat om det i ett enskilt fall. Den närmare omfattningen av den direktåtkomst som möjliggörs genom förslaget, samt dokumentations- och användarkrav hos mottagaren, kan lämpligen regleras i förordning. 10.4.1Varför behövs sekretessbrytande bestämmelser? Sekretess hos Försvarsmakten och De personuppgifter som Försvarsmakten och behandlar omfattas som regel av utrikes- eller försvarssekretess enligt 15 kap. 1 och 2 §§ offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). Utrikessekretess och försvarssekretess avser att skydda allmänna intressen. Utrikessekretess gäller bl.a. för uppgifter som rör förbindelser med en annan stat eller en mellanfolklig organisation. Försvarssekretess gäller för uppgifter om det militära försvaret, totalförsvaret och rikets säkerhet. Uppgifter om enskilda i Försvarsmaktens försvarsunderrättelse- verksamhet och militära säkerhetstjänst och Försvarets radioanstalts underrättelse- och säkerhetsverksamhet omfattas som regel av sekretess enligt 38 kap. 4 § offentlighets- och sekretesslagen. Enligt paragrafen gäller sekretess inom dessa verksamheter för uppgift om en enskilds personliga och ekonomiska förhållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon närstående till denne lider skada eller men. Uppgifter om enskilda som förvaras hos Försvars- makten kan även omfattas av sekretess enligt 38 kap. 1 § offentlighets- och 2020/21:224 sekretesslagen. Enligt den bestämmelsen gäller sekretess för uppgifter som förekommer i ärende som t.ex. angår antagning till utbildning vid Försvarsmakten. Sekretessen gäller dock inte beslut i ärende. Försvarsunderrättelseverksamhet bedrivs av Försvarsmakten, , och Totalförsvarets forsknings- institut (se 2 § förordningen om försvarsunderrättelseverksamhet). Försvarsmakten och samarbetar bl.a. med Säkerhetspolisen i frågor som rör säkerhet. Sekretess gäller i större eller mindre utsträckning för åtskilliga av de personuppgifter som behandlas inom dessa verksamheter. Enligt 8 kap. 1 § offentlighets- och sekretesslagen får uppgifter för vilka sekretess gäller inte röjas för andra myndigheter, om inte annat framgår av den lagen eller lag eller förordning till vilken lagen hänvisar. När uppgifter ska lämnas mellan myndigheter måste därför hänsyn tas till offentlighets- och sekretesslagstiftningen. Motsvarande begränsning gäller vid uppgiftslämnande mellan olika verksamhetsgrenar inom en myndighet, när dessa är att betrakta som självständiga i förhållande till varandra. Offentlighets- och sekretesslagen innehåller bestämmelser som möjliggör utbyte av uppgifter mellan myndigheter utan hinder av sekretess. Av 10 kap. 2 § offentlighets- och sekretesslagen framgår att sekretess inte hindrar att uppgifter lämnas till en annan myndighet, om det är nödvändigt för att den utlämnande myndigheten ska kunna fullgöra sin verksamhet. Bestämmelsen, som är avsedd att tillämpas restriktivt, medger inte sekretessgenombrott på den grunden att den mottagande myndigheten behöver uppgifterna i sin verksamhet. Enligt 10 kap. 28 § första stycket offentlighets- och sekretesslagen hindrar sekretess inte att uppgifter lämnas till en annan myndighet om uppgiftsskyldighet följer av lag eller förordning. Enligt den s.k. generalklausulen i 10 kap. 27 § offentlighets- och sekretesslagen gäller som huvudregel att en uppgift får lämnas ut till en annan myndighet, om det är uppenbart att intresset av att uppgiften lämnas ut har företräde framför det intresse som sekretessen ska skydda. Förhållandet mellan direktåtkomst och sekretess En bestämmelse om direktåtkomst reglerar endast tillåtligheten av ett visst tillvägagångssätt för att lämna ut uppgifter. En sådan bestämmelse har alltså inte någon sekretessbrytande effekt, den innebär inte en uppgifts- skyldighet enligt 10 kap. 28 § första stycket offentlighets- och sekretess- lagen. Möjligheterna för t.ex. en myndighet att vid informationsutbyte med en annan myndighet överföra uppgifter genom att medge direktåtkomst till uppgifter som behandlas automatiserat begränsas därför inte sällan av sekretess. Eftersom direktåtkomst innebär att den mottagande myndigheten fritt kan avgöra vilka uppgifter – inom ramen för den beviljade direktåtkomsten – som den vill ta del av, anses uppgifterna utlämnade i och med att direktåtkomst medges. Det saknar betydelse om den mottagande myndigheten faktiskt tar del av en viss uppgift eller inte. En myndighet kan därför inte tillåta en annan myndighet direktåtkomst till uppgifter som, vid en sekretessprövning, den senare myndigheten inte med säkerhet skulle ha rätt att ta del av. Direktåtkomst förutsätter därför att det Prop. 2020/21:224 är fråga om offentliga uppgifter, uppgifter som omfattas av en bestämmelse om uppgiftsskyldighet eller att det finns en annan sekretess- brytande bestämmelse som ger stöd för att uppgiften kan lämnas ut. Sekretess i förhållande till en utländsk aktör Uppgifter som omfattas av sekretess får som huvudregel inte röjas för en utländsk myndighet eller en mellanfolklig organisation. Det finns dock vissa undantag från denna huvudregel bl.a. om utlämnandet görs i enlighet med särskild föreskrift i lag eller förordning (8 kap. 3 § 1 offentlighets- och sekretesslagen). Sådana föreskrifter finns t.ex. i 6 § FM-PuF och 7 § FRA-PuF. Enligt bestämmelserna får uppgifter lämnas ut till en utländsk myndighet eller en internationell organisation, om utlämnandet tjänar den svenska statsledningen eller det svenska totalförsvaret. De uppgifter som Försvarsmakten och lämnar till andra länder eller internationella organisationer får inte vara till skada för svenska intressen. 10.4.2Sekretessbrytande bestämmelser gentemot svenska myndigheter Regeringens förslag: , Säkerhetspolisen och Totalförsvarets plikt- och prövningsverk ska ha rätt att vid direktåtkomst hos Försvarsmakten ta del av de personuppgifter som omfattas av åtkomsten. Försvarsmakten och Säkerhetspolisen ska ha rätt att vid direktåtkomst hos ta del av de personuppgifter som omfattas av åtkomsten. Utredningens förslag stämmer delvis överens med regeringens. Utredningen föreslår sekretessbrytande bestämmelser för Försvarsmakten respektive samt Säkerhetspolisen för uppgifter som omfattas av sekretess enligt 38 kap. 4 § offentlighets- och sekretesslagen. Remissinstanserna: Försvarsmakten och framhåller vikten av sekretessbrytande bestämmelser. Skälen för regeringens förslag Sekretessen behöver kunna brytas Försvarsmakten och ska enligt förslaget ges möjlighet att lämna ut personuppgifter till varandra och till Säkerhetspolisen genom direktåtkomst (avsnitt 10.3.1). Eftersom de uppgifter som Försvarsmakten och behandlar i sina verksamheter som regel omfattas av sekretess behövs det bestämmelser som bryter sekretessen för att utlämnandet genom direktåtkomst ska bli effektivt. I annat fall måste det göras en sekretessprövning i varje enskilt fall innan uppgifterna görs tillgängliga för direktåtkomst. En bestämmelse om direktåtkomst reglerar endast själva formen för utlämnandet, dvs. på vilket sätt uppgifterna får lämnas ut, och är inte en sådan uppgiftsskyldighet som har sekretessbrytande verkan enligt 10 kap. 28 § offentlighets- och sekretesslagen. Bestämmelser om direktåtkomst kompletteras därför ofta med sekretessbrytande bestämmelser som utformas som uppgiftsskyldigheter på det sätt som avses i bestämmelsen. Det bör därför finnas sådana bestämmelser för att utlämnandet genom direktåtkomst ska bli effektivt. Det finns bestämmelser om sekretessgenombrott som kan bli tillämpliga inom ramen för Försvarsmaktens och Försvarets radioanstalts försvars- underrättelseverksamhet. Av lagen om försvarsunderrättelseverksamhet följer att försvarsunderrättelsemyndigheterna ska rapportera underrättelser till berörda myndigheter (2 § andra meningen). Bestämmelsen har sekretessbrytande verkan, men avser endast underrättelser. Vidare innehåller FM-PuL en sekretessbrytande bestämmelse som endast är tillämplig inom samarbetet NCT i vilket Försvarsmakten, och Säkerhetspolisen deltar (1 kap. 15 a §). FRA-PuL innehåller en motsvarande sekretessbrytande bestämmelse (1 kap. 15 § a). Bestämmelserna bryter den sekretess som gäller för skyddet för enskildas personliga eller ekonomiska förhållanden inom bl.a. Försvarsmaktens och Försvarets radioanstalts försvarsunderrättelseverksamhet (38 kap. 4 § offentlighets- och sekretesslagen). När det gäller uppgifter om totalförsvarspliktiga finns det en sekretessbrytande bestämmelse avseende journalhandlingar som upprättats under viss grundutbildning för värnplikt eller civilplikt och som senast efter avslutad utbildning ska lämnas till Totalförsvarets plikt- och prövningsverk (3 kap. 15 § förordningen [1995:238] om totalförsvars- plikt). Vilken slags sekretess kan behöva brytas? Frågan är vilken slags sekretess som behöver brytas för att Försvarsmakten och ska kunna lämna ut uppgifter genom direktåtkomst. Nedan beskrivs sekretessbestämmelser som kan komma i fråga. Utrikessekretess gäller för uppgift som rör förbindelser med en annan stat eller i övrigt rör bl.a. annan stat eller mellanfolklig organisation om det kan antas att det stör mellanfolkliga förbindelser eller på annat sätt skadar landet om uppgiften röjs (15 kap. 1 § offentlighets- och sekretesslagen). Försvarssekretess gäller för uppgift som rör verksamhet för att försvara landet eller planläggning eller annan förberedelse av sådan verksamhet eller i övrigt rör totalförsvaret, om det kan antas att det skadar landets försvar eller på annat sätt vållar fara för rikets säkerhet om uppgiften röjs (15 kap. 2 § offentlighets- och sekretesslagen). Med hänsyn till de skyddssyften som utrikes- och försvarssekretessen har och Försvarsmaktens, Försvarets radioanstalts och Säkerhetspolisens uppgifter i fråga om säkerhet bör det enligt regeringens mening i många fall inte medföra någon fara för rikets säkerhet eller innebära någon skada för verksamhet, eller annan skada enligt sekretessbestämmelserna, att sådana uppgifter som Försvarsmakten anser bör göras tillgängliga för och Säkerhetspolisen lämnas ut till dessa myndigheter. Motsvarande bedömning gäller för när det är som ansvarar för att medge direktåtkomst. Skaderekvisitet är då inte uppfyllt och något generellt behov av att bryta sekretessen enligt dessa bestämmelser kan inte anses föreligga. I de fall utlämnandet av en Prop. 2020/21:224 uppgift till någon av de aktuella myndigheterna skulle innebära att Försvarsmaktens eller Försvarets radioanstalts egen verksamhet riskerar att skadas, bör direktåtkomst givetvis inte komma i fråga. Uppgifter om enskildas personliga och ekonomiska förhållanden som förekommer i Försvarsmaktens försvarsunderrättelseverksamhet och militära säkerhetstjänst eller i Försvarets radioanstalts underrättelse- och säkerhetsverksamhet omfattas som regel av sekretess enligt 38 kap. 4 § offentlighets- och sekretesslagen. Utlämnande av sådana uppgifter kan i de flesta fall typiskt sett anses vara till skada eller men för den enskilde. Om sådana uppgifter ska lämnas ut måste dessutom en sekretessprövning göras i varje enskilt fall. Det är inte möjligt att på förhand göra en generell intresseavvägning i fråga om sådana uppgifter. För att Försvarsmakten och ska kunna utbyta den typen av uppgifter med varandra genom direktåtkomst, krävs det därför att sekretessen bryts. Detta krav gäller även vid direktåtkomst till uppgifter som finns hos Försvarsmakten eller . Försvarsmaktens uppgiftsskyldighet gentemot Totalförsvarets plikt- och prövningsverk rör personalförsörjningen av totalförsvaret. De sekretess- bestämmelser som kan aktualiseras är främst försvarssekretess enligt 15 kap. 2 §, och när det gäller skyddet av totalförsvarspliktigas personliga förhållanden, inskrivning och krigsplacering, personalvård och utbildning för totalförsvarsändamål, 38 kap. 1–3 §§ offentlighets- och sekretesslagen. Bestämmelserna tillämpas av båda myndigheterna. Bestämmelser om uppgiftsskyldighet bör införas Sekretessbrytande bestämmelser i form av uppgiftsskyldighet utformas inte sällan som en rätt för mottagaren att ta del av vissa uppgifter, se t.ex. 13 § totalförsvarsdatalagen. Regeringen anser, till skillnad från utredningen, att de sekretessbrytande bestämmelserna i de nya lagarna bör utformas på motsvarande sätt. Uppgiftsskyldigheten bör omfatta sådana uppgifter som de mottagande myndigheterna får ta del av genom direktåtkomst (avsnitt 10.3.1). Regeringens förslag innebär att sekretessgenombrott ska tillåtas i vissa fall. Bestämmelsen om utlämnande måste emellertid ses tillsammans med hur regelsystemet i övrigt har utformats. För det första bör utlämnandet bara få avse uppgifter som har gjorts gemensamt tillgängliga. Detta innebär i sig en begränsning, eftersom många av de uppgifter som Försvarsmakten och behandlar aldrig kommer att göras gemensamt tillgängliga. För behandlingen av gemensamt tillgängliga uppgifter ska, som framgår av avsnitt 9, gälla särskilda begränsningar, vilket bl.a. innebär att enligt huvudregeln bara vissa typer av uppgifter ska vara åtkomliga vid sökning. Om direktåtkomst medges, kommer dessutom tillgången till olika typer av uppgifter att begränsas genom behörighetsregler. När en uppgift blir åtkomlig för en tjänsteman vid en annan myndighet kommer den myndighetens registerförfattning att bli tillämplig, vilken i likhet med vad som gäller för Försvarsmakten och innehåller bestämmelser som syftar till att minska risken för integritetsintrång. Den sekretessbrytande bestämmelsen måste också ses tillsammans med bestämmelserna om att tillgången till 2020/21:224 personuppgifter ska begränsas till vad den enskilde tjänstemannen behöver för att fullgöra sina arbetsuppgifter. Förslaget skapar förutsättningar för bättre informationsutbyte mellan de aktuella myndigheterna, som risken för integritetsintrång beaktas. Det bör framgå av den nya lagen att regeringen har möjlighet att meddela föreskrifter om att uppgifter får lämnas ut även i andra fall än de som redovisas ovan. framhåller behovet av sekretessbrytande bestämmelser. Regeringen anser att, i de fall det behövs sekretessbrytande bestämmelser för svenska myndigheters direktåtkomst till personuppgifter hos Försvarsmakten och i andra fall än de som föreslås regleras i lag, kan detta lämpligen regleras i förordning. 10.5Överföring av personuppgifter till andra länder och internationella organisationer Regeringens förslag: Försvarsmakten får föra över personuppgifter till ett annat land eller en internationell organisation endast om sekretess inte hindrar det och det är nödvändigt för att Försvarsmakten ska kunna fullgöra sina uppgifter inom ramen för det internationella försvars- och säkerhetssamarbetet. Regeringen kan meddela föreskrifter om att överföring får ske även i andra fall om det är nödvändigt för verksamheten vid Försvarsmakten. Regeringen får också besluta om sådan överföring i ett enskilt fall. får föra över personuppgifter till ett annat land eller en internationell organisation endast om det är nödvändigt för att ska kunna fullgöra sina uppgifter inom ramen för det internationella försvarsunderrättelse- och säkerhetssamarbetet och 1.överföringen riktas till en utländsk underrättelse- eller säkerhets- tjänst, eller ett underrättelse- eller säkerhetsorgan i en internationell organisation, 2.sekretess inte hindrar en överföring, och 3.mottagaren garanterar tillräckligt skydd för personuppgifterna. Regeringen kan meddela föreskrifter om att överföring får ske även i andra fall än när överföringen riktas till en utländsk underrättelse- eller säkerhetstjänst, eller ett underrättelse- eller säkerhetsorgan i en internationell organisation. Regeringen får också besluta om sådan överföring i ett enskilt fall. Utredningen om behandlingen av personuppgifter vid Försvarsmakten och Försvarets radioanstalts förslag överensstämmer med regeringens såvitt avser Försvarsmakten. Remissinstanserna: pekar på den svårighet som finns att kontrollera hur en mottagande utländsk aktör kommer att behandla personuppgifter som den har mottagit. TCO efterfrågar regler om hur personuppgifterna får lagras, hanteras och bearbetas av utländska underrättelse- och säkerhetstjänster. Utredningen om Försvarets radioanstalts internationella samarbetes förslag, som endast avser , överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna, däribland , Försvarsmakten, Säkerhetspolisen, Polismyndig- heten, Justitiekanslern och Förvaltningsrätten i , tillstyrker eller har inga synpunkter på utredningens förslag. Integritetsskydds- myndigheten anser att utredningens förslag stärker skyddet för enskildas personliga integritet. Statens inspektion för försvarsunderrättelse- verksamheten lyfter frågan om inte rätten att behandla personuppgifter enligt utredningens förslag bör begränsas till att endast avse inhämtning och överföring av personuppgifter inom det internationella samarbetet. efterfrågar en ökad precisering av vad en tillräcklig skyddsnivå hos mottagaren innebär. pekar på utmaningen i att kunna kontrollera mottagarens behandling av de personuppgifter som har tillgängliggjorts den genom direktåtkomst. Skälen för regeringens förslag Personuppgifter som behandlas med stöd av FM-PuL och FRA-PuL får enligt nuvarande ordning under vissa förutsättningar föras över till andra länder eller mellanfolkliga organisationer. En grundläggande förutsättning är att en överföring är nödvändig för att Försvarsmakten och ska kunna fullgöra sina uppgifter inom ramen för det internationella försvarsunderrättelse- och säkerhetssamarbetet. Det får inte heller föreligga sekretess som hindrar en överföring. Regeringen kan meddela föreskrifter eller i ett enskilt fall besluta om att överföring får ske i andra fall om det är nödvändigt för verksamheten hos Försvarsmakten och (1 kap. 17 § FM-PuL och FRA-PuL).