prop · H803109 · 2021-03-23 00:00:00 — Flera remissinstanser, som t.ex. Statens kulturråd, konstnärliga högskola och Konstnärernas riksorganisation, lyfter dock att utredningen saknar en gedigen analys och ifrågasätter att avsätts för ändamålet. Skäl för regeringens bedömning: Den digitala ekonomin har utvecklats starkt och de kulturella och kreativa näringarna står för en viktig del av omsättningen. beskriver i betänkandet att försäljningen av konstnärliga verk genom digitala tjänster har ökat väsentligt tack vare nya tekniska lösningar som ger strömmad musik, ljudböcker, filmer och andra konst- och Detta tycks ändå inte innebära att konstnärerna gynnas Utredningen lyfter fram många utmaningar för konstnärernas villkor kopplade till digitaliseringen. Inkomstskillnaderna mellan konstnärer har exempelvis ökat där ett fåtal får en allt större del av intäkterna. Det blir också allt svårare att värna 2020/21:109 aktörer med mindre kommersiell potential. Digitaliseringen har också möjliggjort att kopiering och spridning av upphovsrättsligt skyddat innehåll har ökat som ersättningsstrukturerna inte har följt med den digitala utvecklingen. Avtalen mellan konstnärer och aktörer inom området har också blivit alltmer komplicerade och kräver kunskaper som många konstnärer saknar. Konstnärernas arbetsvillkor har sammantaget på ett genomgripande sätt förändrats genom digitaliseringen, som visserligen innebär ökade möjligheter att nå ut med konstnärliga verk, men som också leder till en ökad inkomstspridning inom gruppen. Utredningen ser att upphovsmännens förhandlingsposition har försvagats i det nya landskapet och att mellanhändernas betydelse har ökat. Konstnärspolitiska utredningen beskriver också i betänkandet att kulturområdet i stort på flera olika sätt påverkas av digitaliseringen. Precis som i andra samhällssektorer möjliggör digitaliseringen nya sätt att producera varor och tjänster. Själva skapandeprocessen har påverkats och i många fall förändrats. I och med digitaliseringen kan också konsumtionen av kultur bli mindre bunden till tid och rum. Möjligheterna att sprida kultur som skapas lokalt, regionalt och nationellt till en större publik över hela ökar som internationell kultur blir tillgänglig för den svenska publiken på ett nytt sätt. Förutom att övervinna geografiska avstånd kan digitaliseringen stärka t.ex. interaktivitet och medskapande, som de traditionella kanalerna är de största inkomstkällorna för de flesta konstnärer. Kulturinstitutionernas och andra kulturverksamheters efterfrågan på konstnärliga tjänster utgör fortfarande en betydande del av konstnärernas arbetsmarknad. När det gäller konsumtionen av böcker, musik, film samt bild- och formkonst har digitaliseringen också resulterat i förändrade köpbeteenden. Inom vissa områden är dock det fysiska verket fortfarande det viktigaste, t.ex. inom scenkonstområdet samt inom bild- och formkonstområdet. Digitala produktioner av scenkonst har dock blivit allt vanligare. De långsiktiga effekterna av den pågående pandemin vad gäller t.ex. digitala produktioner av konstområden som oftast varit mer tids- och platsbundna, återstår också att se. Regeringen bedömer i likhet med flera remissinstanser att utredningen saknar en analys som motiverar att avsätts för att ta fram en samlad strategi för digitaliseringen av den offentligt finansierade kulturen. Däremot gör regeringen, inte minst mot bakgrund av utvecklingen med anledning av den pågående pandemin, bedömningen att det finns anledning att vidare analysera konstnärernas förutsättningar att verka i det digitala landskapet och att fokus inom konstnärspolitiken bör ligga på det. har därför i regleringsbrevet fått i uppdrag att, i samverkan med upphovsrättsorganisationerna inom de olika konstområdena, kartlägga digitaliseringens konsekvenser för konstnärer och analysera deras förutsättningar att verka i det nya digitala landskapet. I uppdraget ingår att undersöka olika sätt att stödja konstnärers möjlighet att, utifrån gällande rätt, verka i den digitala miljön och att där nyttja, tillvarata och säkerställa rättigheterna till sina verk. ska med sin sakkunskap bistå i detta uppdrag. Uppdraget ska redovisas . I sammanhanget är det också viktigt att lyfta fram det som pågår inom Skr. 2020/21:109 det upphovsrättsliga området, se avsnitt 8.1 och även uppmärksamma det arbete som pågår när det gäller de kulturella och kreativa näringarna, se avsnitt 9.8. Digitaliseringsfrågan lyfts också i utredningen om Kulturens återstart, se avsnitt 11.4. Kultur och konstnärer i hela landet är en viktig prioritering för regeringen och en förutsättning för uppfyllelsen av den nationella kulturpolitiska målsättningen att alla ska ha möjlighet att delta i kulturlivet. i den svenska kulturpolitiken är att den offentliga finansieringen delas av kommuner, regioner och stat. Detta slogs fast proposition angående den statliga kulturpolitiken (prop. För att uppnå de nationella kulturpolitiska målen krävs att statens insatser riktas till och får ett gott genomslag i hela landet. viktigt att statens insatser samspelar med de insatser som görs av regioner –2019 har den totala offentliga finansieringen varit tämligen stabil. Statens andel av finansieringen har uppgått till , regionernas andel till och kommunernas andel har legat på . De demografiska och geografiska förutsättningarna för kultur och konstnärer ser olika ut i olika delar av landet. I de fyra nordligaste länen som geografiskt omfattar halva , bor av I de tre storstadslänen bor mer än hälften av befolkningen. De flesta i ägnar sig åt någon form av kulturaktivitet under en tolvmånadersperiod, vilket framgår av rapporten i siffor 2018, som Myndigheten för kulturanalys har tagit fram. myndigheternas regleringsbrev och i vissa institutioners riktlinjer förtydligat styrningen för att kulturen ska komma fler till del i hela landet. För att detta ska bli möjligt krävs att professionella konstnärer har goda ekonomiska och sociala förutsättningar för att verka och försörja sig runt om i hela landet. Det statliga stödet inom kulturområdet syftar till att bidra till en stark och stabil kulturell infrastruktur i form av institutioner, verksamheter av fria kulturutövare och utövande konstnärer i hela landet. Kultursamverkansmodellen är en viktig del i detta arbete. ansvarar regionerna för att fördela de statliga medlen, totalt drygt 1,5 miljarder kronor , till vissa regionala och lokala kulturverksamheter. Dessa verksamheter utgör en mycket viktig del av den kulturella infrastrukturen och bidrar till att främja förutsättningarna för konstnärer i Kulturen har också en roll inom den regionala tillväxtpolitiken, vilket bl.a. framgår av regeringens Nationella strategi för hållbar regional tillväxt och attraktionskraft –2020. förutsättningar för kulturella och kreativa näringar samt för besöksnäringens utveckling, verksamheter som ofta är betydelsefulla för konstnärers försörjningsmöjligheter, se avsnitt 9.8. regionala tillväxtpolitiken beslutar regionerna om fördelning av statliga Konstnärspolitiska utredningen konstaterar att konstens behov av mellanhänder har ökat. Mellanhandsfunktionen kan beskrivas som hela kedjan från konstnär till publik, exempelvis producenter, arrangörer, konsthallar, gallerier, teatrar och förlag. Dessa aktörer spelar en central roll för konstnärers möjligheter inom alla konstområden att nå ut till en publik i hela landet. Mellanhändernas funktion ser olika ut inom olika områden av det konstnärliga fältet, beroende på bl.a. institutionsstruktur och grad Vissa mellanhänder agerar med konstnären som uppdragsgivare, andra på uppdrag av kommersiella aktörer eller publiken. Konstnärernas egna organisationer och centrumbildningar har också en viktig förmedlande roll, liksom civilsamhället, som bl.a. spelar en viktig roll som arrangör. Strukturen för arrangörsledet ser olika ut inom olika konstområden, och är mer eller mindre väl utbyggd. Statliga bidrag till arrangörer inom bild och form-, dans, teatersamt musikområdet fördelas av . Staten ger också ett betydande bidrag till . också ofta beroende av bidrag från kommuner och regioner för att kunna driva sin verksamhet, t.ex. för att kunna betala gager och lokaler. Arrangörsledets möjligheter att skapa arbetstillfällen och betala konstnärerna påverkas i hög grad av kommunernas och regionernas ekonomiska situation, vilket kan komma att utmana strukturen framöver. Myndigheten för kulturanalys lyfter i sina rapporter Kulturanalys 2019 och Kulturanalys 2020 fram att de ekonomiska prognoserna pekar på lägre intäkter för kommuner och regioner, som kostnaderna för skola, vård och omsorg beräknas öka. Den statistik som Myndigheten för kulturanalys har tagit fram över de offentliga medlen till kultur visar också att regionerna, sedan mätningarna började , minskade sina totala kulturutgifter jämfört med föregående år. Arrangörsledet bedrivs också till stor del ideellt, och har brottats med utmaningar kopplat till föreningsengagemangets minskning Inom vissa konstområden, t.ex. cirkus, är arrangörsstrukturen svag, vilket innebär att möjligheterna att verka som konstnär i Den kartläggning av kulturutbud i kommuner som Myndigheten för kulturanalys genomförde 2019 (Kulturens geografi) visar att det finns en sårbarhet vad gäller utbudet av kultur i hela landet, bl.a. då utbudet upprätthålls av ett fåtal aktörer som är beroende av offentligt stöd och ideella insatser. Arrangörsledet har också drabbats särskilt av att publik verksamhet behövt ställas in på grund av den pågående covid-19- Regeringen konstaterar att tillgången till lokaler för konstnärlig produktion är av stor vikt för möjligheten att kunna vara verksam som konstnär i hela landet. Frågan om tillgång till lokaler för konstnärer är dock i första hand en fråga. har frågan varit aktuell framför allt i storstadsområdena, där lokalkostnaderna är högre och det är svårare att hitta likvärdiga ersättningslokaler som antalet konstnärer är stort. Det statliga stöd som finns på området är dels Statens kulturråds stöd till kollektivverkstäder för inköp av maskiner och verktyg, dels stöd till konstnärer via stipendier för yrkesverksamhet samt residensplatser i och i utlandet. De kulturinstitutioner som uppbär statligt stöd har en avgörande Skr. 2020/21:109 betydelse för den kulturella infrastrukturen inom sina respektive konstområden i form av arbetsgivare, uppdragsgivare och beställare. De är också ett viktigt stöd för regionala och lokala institutioner i hela landet genom t.ex. utlån och kunskapsstöd, då de ofta är ledande inom sina verksamhetsområden. Kopplat till institutionernas verksamhet finns även ett antal andra verksamheter och underleverantörer, som t.ex. ljud och ljus som har en viktig betydelse för den kulturella infrastrukturen. Folkbildningen, som största kulturarena med verksamhet i alla kommuner, utgör en viktig del av den kulturella infrastrukturen och medverkar till ett varierat och lokalt förankrat kulturutbud. Studieförbunden och folkhögskolorna erbjuder genom sin verksamhet en rikstäckande arbetsmarknad för konstnärer. Ansvaret för att finansiera folkbildningen är delat mellan staten, kommunerna, regionerna, huvudmännen och deltagarna. 9.1Arrangörsledets betydelse och utmaningar Åtgärd: har fått i uppdrag att följa upp och kartlägga arrangörsledets förutsättningar, inom samtliga konstarter. De lokala arrangörerna, såsom konsthallar och konstföreningar, teaterföreningar, musikföreningar, festivaler, gallerier och musikscener, har en avgörande betydelse för att konstnärerna ska nå ut till en publik i hela landet. Ett väl fungerande arrangörsnät är därmed en grundläggande förutsättning för att det ska finnas en fungerande arbetsmarknad för konstnärerna i hela landet. Studier av små och medelstora konsthallar visar att det ofta är mindre aktörer som vågar experimentera och lyfta fram nya konstnärskap och att de därmed har en viktig funktion för hela konstlivet. kan konstateras att arrangörsledet har utmaningar. Det bedrivs till stor del ideellt eller av eldsjälar med knappa resurser. Strukturen, ofta i form av föreningar, är sårbar eftersom det kan vara svårt att engagera nya personer. Kunskapen och möjligheterna att ge konstnärer goda villkor och skälig ersättning varierar. Därtill finns en betydande risk för att kommunernas och regionernas ekonomiska situation framöver kommer att påverka de ekonomiska förutsättningarna för arrangörerna. har därför i regleringsbrevet fått i uppdrag att följa upp och kartlägga arrangörsledets förutsättningar, inom samtliga konstarter. Uppdraget ska redovisas . Stödet till arrangörer och fria aktörer Regeringens bedömning: Arrangörer och fria aktörer inom teater-, dans-, musiksamt bild- och formområdet är viktiga för såväl konstnärers arbetsmarknad och utveckling som för kulturen i stort i hela Åtgärd: Stödet till arrangörer och fria aktörer inom teater-, dans- och musikområdet har förstärkts med fr.o.m. 2020/21:109 2021. Stödet till fria aktörer på bild- och formområdet har förstärkts med . Utredningens bedömning: Utredningen lämnar ingen bedömning i denna del. Remissinstanserna: Ett antal remissinstanser pekar på ett behov av ökat stöd till infrastruktur och mellanled. Exempelvis betonar Dansnät i , , Region , Region , Region och Region vikten av ökade resurser för att förbättra villkoren för arrangörerna i hela landet. Skälen för regeringens bedömning: Regeringen anser att det behövs insatser som ökar möjligheterna och förutsättningarna för arrangörer och fria aktörer att utveckla och stärka kedjan mellan konstnärer och publik. En förstärkning av stödet till arrangörer och fria aktörer i hela landet ger också ökade möjligheter för mellanled som t.ex. arrangörer, konstcurators och gallerister att öka ersättningen till konstnärer för utfört arbete. Möjligheten att tillgängliggöra konst och kultur i hela landet, och därmed skapa arbetstillfällen och goda villkor för konstnärer, är till stor del beroende av att arrangörer och fria aktörer i hela landet har resurser. Ökade medel till arrangörer och fria aktörer inom scenkonst, musik samt bild och form ger möjlighet att förbättra villkor och ersättningar för konstnärerna. Det möjliggör också fler spel- och visningstillfällen samt utveckling av arrangörsledet, vilket kan leda till fler arbetstillfällen för konstnärer inom teater, dans, musik samt bild och form. Regeringen ser, i likhet med flera remissinstanser, sammantaget detta som en viktig infrastrukturfråga för konstnärernas arbetsmarknad. Genom att öka stödet till arrangörerna skapas bl.a. bättre förutsättningar för arrangörer att ersätta konstnärer för utfört arbete. Det ger också en viktig signal att staten tar denna fråga på allvar för att möjliggöra kulturens spridning i hela landet. Med detta sagt är det avgörande att kommunerna och regionerna samspelar med staten kring ansvaret för att det ska finnas kultur i hela landet. Mot bakgrund av detta har stödet till fria aktörer och arrangörer inom teater, dans och musik förstärkts med . Bidraget till fria aktörer inom bild- och formområdet har förstärkts med . Förstärkningen av bidrag till bild- och formområdet behandlas också i avsnitt 8.4. Regeringens bedömning: Centrumbildningarna spelar en viktig för roll för konstnärers villkor och som uppdragsförmedlare, kunskapsnoder och kompetensutvecklare. Åtgärd: Stödet till centrumbildningarna har förstärkts med 5 stödet med med anledning av den pågående covid- Utredningens bedömning stämmer delvis överens med regeringens. Utredningen föreslår att uppdraget till centrumbildningarna att arbeta med arbetsförmedling och kompetensutveckling för sina medlemmar ska Skr. 2020/21:109 förstärkas genom ökade möjligheter för dem att delta i lokala och regionala Det statliga anslaget till centrumbildningarna föreslås öka med för detta ändamål. Remissinstanserna: En stor majoritet av remissinstanserna instämmer i utredningens bedömning om centrumbildningarnas behov av ökade medel. Flera instanser, exempelvis Konstnärscentrum, lyfter dock att en ökning med är en för liten summa. Skälen för regeringens bedömning: I utredningen konstateras att behovet av mellanled mellan konstnärerna och arbetsmarknaden har ökat. De konstnärliga centrumbildningarna samlar drygt 10 000 fria professionella konstnärer och är en väl fungerande medlemsstyrd infrastruktur, som har potential att växa. Gemensamt för centrumbildningarna är att de fungerar som en brygga mellan konstnärer och uppdragsgivare. De bedriver därmed ett viktigt arbete med förmedling av arbetstillfällen, men också som kunskapsnoder och främjare inom sina konstområden, samt genom kompetensutveckling av medlemmarna. Stödet till centrumbildningarna har förstärkts med . Genom denna förstärkning skapas bättre förutsättningar för centrumbildningarnas arbete för att ge fler konstnärer möjlighet att verka inom alla konstområden i hela landet. Regeringen bedömer att de centrumbildningar som verkar inom konstområden med svaga strukturer, exempelvis cirkus och dans, kan ha en särskild betydelsefull funktion och att det inom dessa områden finns en stor potential att fördela fler arbetstillfällen. Det bör dock främst göras i form av förstärkning av de arbetsförmedlande och kunskapsfrämjande uppdragen, även om förstärkningen också kan användas av centrumbildningarna till att stärka deras lokala och regionala samverkan. Regeringen vill dock inte peka ut konstnärliga noder som särskilt prioriterade eftersom centrumbildningarna i enlighet med nuvarande styrning bör själva avgöra hur medlen ska användas. Pandemins effekter på arbetsmarknaden för konstnärer innebär att centrumbildningarnas uppdrag har fått en ökad betydelse. Centrumbildningarna tillfördes därför i ett extra stöd . Åtgärd: har tillförts för att ges möjlighet att utveckla både arrangörs- och produktionsled inom den samtida cirkusen. I regleringsbrevet fick i uppdrag att i en särskild rapport kartlägga situationen för den professionella samtida cirkusen och de offentliga insatserna på området. Uppdraget redovisades i rapporten Professionell samtida cirkus – en kartläggning (Ku2017/02548). Rapporten visar att anses ha en av världens främsta cirkusutbildningar vid konstnärliga högskola, men att artisterna som utexamineras trots det har svårt att försörja sig. 2020/21:109 konstområde med en svag infrastruktur där det saknas förutsättningar för produktion och kunskapen hos arrangörerna generellt är låg. Artisterna tvingas resa utomlands för att hitta arbets- och speltillfällen. konstateras att den samtida cirkusen är ett konstområde som har stor potential att utvecklas än mer här i landet och som har låg tröskel till ny publik. Det finns således goda möjligheter att skapa en bättre arbetsmarknad för cirkusartister i . Regeringen bedömer att har goda möjligheter att utveckla infrastrukturen för den samtida cirkusen, och därmed bidra till att skapa förutsättningar för cirkuskonstnärer att verka i , som den konstnärliga utvecklingen främjas och konstformen görs tillgänglig för fler människor i hela landet. har därför tillförts för att i samverkan med relevanta aktörer inom fältet utveckla arrangörs- och produktionsled inom den samtida cirkusen (prop. 2020/21:1 UO17, prop. 2020/21:1 utg.omr. 17, bet. 2020/21:KrU1, rskr. 2020/21:106). Övriga satsningar som görs för scenkonstområdet kommer också cirkusen till del. Den utveckling som skett när det gäller den regionala infrastrukturen för cirkus gynnas av en förstärkning av kultursamverkansmodellen. En förstärkning av stöd och stipendier till enskilda konstnärer och fria aktörer ger möjlighet att utveckla konstnärskap, projekt och verksamheter samt ett ökat stöd till centrumbildningarna bidrar till fler arbetstillfällen. 9.5De statliga insatserna på nationell nivå för musikområdet Regeringens bedömning: De statliga insatserna för musikområdet på nationell nivå bör utvecklas vidare. Utredningens bedömning: Utredningen lämnar inte någon sådan bedömning, men lyfter att villkoren för professionella musiker har försämrats och att det finns ett särskilt behov av att se över musikområdet. Skälen för regeringens bedömning: Musikområdet står inför en rad utmaningar som föranleder att de statliga insatserna på området bör ses över. Utredningen lyfter att villkoren för professionella musiker har försämrats och att ett särskilt behov av att se över musikområdet finns. Musiklivet har genomgått stora förändringar, bl.a. till följd av digitaliseringen, vilket gör att stöden eventuellt inte svarar mot de behov som finns för att ska behålla sin starka position på musikområdet. Sedan utredningen lämnade sitt förslag har den pågående pandemin haft stora effekter på musikområdet, med ett drastiskt avstannande av marknaden för livemusik. De statliga insatserna på musikområdet bör utvecklas för att bättre kunna tillgodose musiklivets behov. Detta bör göras bl.a. med anledning av att det snart gått myndigheten bildades och de strukturella förändringar som skett på musikområdet . Satsningar på konstnärlig gestaltning Regeringens bedömning: Staten bör agera som en förebild och tillämpa den s.k. enprocentregeln, som i vissa fall har en positiv effekt på konstnärers villkor. Tillämpningen av detta behöver dock vara flexibel och anpassas till de förutsättningar som råder i enskilda projekt. Åtgärder: Regeringen har gjort stora satsningar inom området offentlig konst och konstnärlig gestaltning. har tillförts för konstnärlig gestaltning av den gemensamma miljön. Myndigheten har även tillförts 2018–2020 för att arbeta med kunskapsutveckling inom området offentlig konst och gestaltning av Utredningens bedömning stämmer delvis överens med regeringens. När det offentliga bygger bedömer utredningen att en procent för byggkostnader bör avsättas för satsningar på offentlig konst. fastslås att en enprocentregel bör kunna vara flexibel och anpassas till de förutsättningar som råder i enskilda projekt. Därutöver föreslås också att av Statens konstråds anslag avsätts för detta ändamål. Remissinstanserna: Flera remissinstanser ställer sig positiva till förslaget eller delar av detta, häribland Konstnärliga och litterära utövares samarbetsförbund (KLYS), och Konstnärscentrum. ser positivt på förslaget att fortsatt verka för enprocentregeln, men vill understryka att regeln bör vara flexibel och att det finns flera olika finansieringsmodeller för offentlig konst. Skäl för regeringens bedömning: Satsningar inom området konstnärlig gestaltning ökar och breddar mängden uppdrag till konstnärer och har således en positiv effekt på konstnärers försörjningsvillkor. Satsningar på offentlig konst och konstnärlig gestaltning bidrar även till hållbart gestaltade livsmiljöer. Människor i hela , även de som inte besöker konstinstitutioner, får tillgång till kvalitativ konst, vilket skapar meningsfulla kulturupplevelser i människors vardag. har till uppgift att verka för att konsten blir ett betydelsefullt inslag i samhällsmiljön genom att beställa och förvärva god samtidskonst till statens byggnader och andra lokaler för statlig verksamhet, medverka till skapandet och utvecklingen av offentlig konst och gestaltning av gemensamma miljöer samt utveckla och sprida kunskap inom området offentlig konst och gestaltning av gemensamma miljöer. Myndigheten ska även främja samtidskonstens utveckling och spridning. Statliga insatser inom offentlig konst har haft en stor betydelse för konstnärers arbetsmöjligheter och försörjningsvillkor, bl.a. genom konstnärers medverkan i plan- och utvecklingsprocesser. I budgetpropositionen (prop. 2017/18:1 utg.omr. 17, bet. 2017/18:KrU1, rskr. 2017/18:91) förstärkte regeringen konstråds anslag för konstnärlig gestaltning av den gemensamma miljön med 10 regeringen även en satsning på ökad kunskapsutveckling för offentlig konst och gestaltning av gemensamma miljöer. fick 2018–2020 i syfte att bli 2020/21:109 ett nav för kunskapsutveckling för offentlig konst samt ett stöd till lokala aktörer som arbetar med delaktighetsprocesser.