prop · H803150 · 2021-03-23 00:00:00 — Flera remissinstanser, bl.a. , framhåller också vikten av ett lokalt erfarenhetsutbyte – där domstolen och socialnämnden gemensamt diskuterar frågor om hur en utredning kan bedrivas och redovisas. I likhet med dessa remissinstanser är regeringen övertygad om att sådan metodutveckling och effektivisering av verksamheten kan bidra till att handläggningstiderna kortas och att den nya tidsgränsen kan hållas, utan att det påverkar kvaliteten på utredningarna negativt. Det är också värdefullt att det sker ett erfarenhetsutbyte även kommuner emellan, där goda exempel lyfts fram och sprids till fler. Även här kan domstolarna fungera som ett viktigt nav, då de i många fall tar del av utredningar från flera kommuner. Det finns vidare möjlighet – som redan sker på flera håll i landet – för kommuner att samarbeta regionalt för att skapa en effektivare och bättre verksamhet. Inom ramen för en lokal samverkan kan det också lyftas frågor om i vilka avseenden en domstols långa handläggningstider orsakar merarbete för socialnämnden, något bl.a. SKR lyfter, eller om det finns utrymme att i större utsträckning använda sig av möjligheten att begränsa utredningen eller att avstå från att begära in en utredning och nöja sig med den information som kan lämnas inom ramen för socialnämndens upplysningar. Några frågor om kompetens och förnyad prövning Betydelsen av lokalt erfarenhetsutbyte och metodutveckling väcker frågor om behovet av kompetensutveckling i andra avseenden. Som utredningen framhåller är det viktigt att de domare som handlägger mål och ärenden om vårdnad, boende eller umgänge har tillräcklig kunskap och kompetens. Som framhölls i samband med vårdnadsreform ska domaren alltid ha ett barnrättsperspektiv i sin handläggning av familjemål (se prop. 2005/06:99 s. 69). Det finns en medvetenhet inom domstolarna om behovet av särskild kunskap och utbildning och många domstolar ordnar interna utbildningar inom olika rättsområden. Domare erbjuds också ett brett utbud av utbildningar och kompetensutveckling i frågor om vårdnad, boende och umgänge genom kurser i familjerätt. I tillägg till detta är det också viktigt att den enskilda domstolen organiserar sin verksamhet på ett sätt som säkerställer att domare som handlägger familjemål ges möjlighet till nödvändig kompetensutveckling. Som utredningen påpekar varierar domstolarnas organisatoriska förutsättningar för att hitta lösningar som bäst tar tillvara kompetensen hos domare i handläggningen av familjemål. Det är upp till domstolarna att ta ställning till hur de bör vara organiserade i syfte att säkerställa tillräcklig kompetens i olika frågor. Frågan om kunskap och kompetens rör inte bara domstolar. För att domstolen ska kunna göra en riktig bedömning är det avgörande att den har ett fullgott beslutsunderlag. Det är alltså minst lika viktigt att de familjerättssekreterare som genomför utredningar eller håller i informations- eller samarbetssamtal har goda möjligheter till utbildning och kompetensutveckling. Det är varje enskild kommun som har utbildningsansvaret för sina familjerättssekreterare, men det finns möjligheter för kommunerna att samarbeta för att säkerställa en jämn utbildningsnivå och ett relevant utbildningsutbud. Några remissinstanser lyfter frågor om en begränsning av föräldrars möjligheter att väcka en ny talan , eller att, i vissa fall, tidsbegränsa domar om vårdnad, boende eller umgänge. Utredningens kartläggning visar att det är vanligt att föräldrar har haft en tidigare tvist om barnet i domstol. Det finns en risk för att upprepade processer i domstol är till skada för barnet och utredningen har därför övervägt om det, för att minska risken för upprepade processer, går att inskränka möjligheterna till omprövning av frågor om vårdnad, boende och umgänge. Utredningens slutsats är att en begränsning av rätten att väcka talan på nytt inte kan ske på ett rättssäkert sätt och att en sådan begränsning därför inte bör införas. Regeringen delar utredningens bedömning att problemet med långvariga rättsprocesser från rättssäkerhetssynpunkt inte kan lösas på ett tillfredsställande sätt genom begränsningar i rätten till omprövning. Det måste alltid finnas en möjlighet till omprövning om det inträffar oförutsedda händelser som har väsentlig betydelse. Även om en sådan bestämmelse förenades med en ventil för väsentligt ändrade förhållanden skulle den medföra tillämpningssvårigheter. I de flesta fall där talan väcks på nytt har förhållandena förändrats på något sätt sedan målet senast avgjordes. Det kan vara förenat med mycket stora svårigheter att, endast på grundval av uppgifterna i en stämningsansökan, bedöma om dessa Prop. 2020/21:150 förändringar är väsentliga eller inte. Enligt regeringens uppfattning är inte heller förslag om tidsbegränsade domar, som förespråkar, ett godtagbart alternativ. En sådan lösning skulle innebära att alla avgöranden om vårdnad, boende och umgänge måste omprövas , även i de fall domstolens bedömning har fallit väl ut. En sådan ordning riskerar att dra in barnet i en rättsprocess som annars inte skulle ha initierats, vilket inte kan anses vara till barnets bästa. 12.2Rättegångskostnader i verkställighetsärenden ska kunna fördelas på ett mer rättvist sätt Regeringens förslag: Det ska bli möjligt att kvitta rättegångs- kostnaderna i verkställighetsärenden i fler fall, om det krävs för att uppnå en rimlig fördelning. Utredningens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Utredningens förslag innefattar dock också att rätten, om det finns särskilda skäl, i fler fall ska kunna besluta att en part ska betala även motpartens rättegångskostnader. Remissinstanserna: De flesta remissinstanser tillstyrker förslaget eller har inga invändningar mot det. Några remissinstanser, bl.a. Kvinnofronten, avstyrker dock förslaget. Enligt Kvinnofronten är förslaget rättsosäkert eftersom det blir helt upp till domstolen att avgöra hur rättegångs- kostnaderna ska fördelas. Enligt kan befintliga regler om rättegångskostnader hantera de problematiska fall som utredningen tar upp. Skälen för regeringens förslag: I ärenden om verkställighet av domar och beslut eller avtal om vårdnad, boende eller umgänge tillämpas de allmänna bestämmelserna om rättegångskostnader i 18 kap. . Utgångspunkten är således att den förlorande parten ska ersätta motpartens rättegångskostnader (18 kap. 1 § ). Domstolen har dock möjlighet att förordna att vardera parten ska stå sina rättegångskostnader om ärendet skrivs av efter det att parterna har nått en samförståndslösning (21 kap. 13 § ). Utredningen föreslår att det ska införas en ny bestämmelse som gör det möjligt att, i ett ärende om verkställighet, om det finns särskilda skäl, fördela rättegångskostnaderna mellan parterna efter vad som bedöms skäligt. Syftet med den föreslagna bestämmelsen är enligt utredningen att skapa förutsättningar att fördela rättegångskostnaderna mellan parterna på ett rimligt sätt. Det kan t.ex. gälla när ett ärende skrivs av efter att en av domstolen utsedd medlare fått en förälder att följa domen. I vissa sådana fall kan det enligt utredningen framstå som oskäligt att sökanden inte får ersättning för sina rättegångskostnader. Det kan också enligt utredningen framstå som oskäligt att en förälder som t.ex. på goda grunder motsatt sig umgänge, men som efter att de faktiska omständigheterna ändrats medger ansökan, tvingas betala motpartens kostnader. I ett sådant fall kan en skälig fördelning innebära att vardera parten ska bära sin rättegångskostnad. 2020/21:150 Det är viktigt att rättegångskostnaderna i verkställighetsärenden kan fördelas så att det i så stor utsträckning som möjligt leder till rimliga resultat. Frivilliga överenskommelser bör underlättas som reglerna bör bidra till att föräldrar följer meddelade beslut. Regeringen konstaterar, som också är inne på, att det i och för sig torde vara möjligt att hantera de situationer som kan uppkomma på ett rimligt sätt redan med stöd av rättegångskostnadsreglerna i 18 kap. . Om ett mål t.ex. skrivs av efter att en av domstolen utsedd medlare fått en förälder att följa en dom, torde det vara möjligt för domstolen att med stöd av 18 kap. 5 § andra stycket låta sökanden få ersättning för sina rättegångskostnader (se även t.ex. rättsfallet RH 2019:46 om att, med beaktande av ändamålsskäl, tillämpa 18 kap. 3 § andra stycket och 5 § andra stycket i ett verkställighetsärende, utifrån vad som framstår som skäligt i det enskilda fallet. För att säkerställa att rättegångskostnaderna i fler fall kan fördelas på ett rimligt sätt bör reglerna ändå tydliggöras, med inriktningen att kostnaderna i fler fall ska kunna kvittas. Regeringen bedömer därför sammantaget att det finns ett behov av att föreslå en ny, kompletterande, rättegångskostnadsregel. Den regel som utredningen föreslår är dock enligt regeringen till sin lydelse alltför omfattande och skulle, som Kvinnofronten lyfter fram, kunna leda till ett rättsosäkert resultat. Regleringen bör därför ges en annan och något mer begränsad utformning än den som utredningen föreslår. Domstolen bör sålunda få besluta att vardera parten ska bära sin rättegångskostnad, inte bara när målet skrivs av efter att parterna nått en samförståndslösning eller när en sådan fördelning i övrigt är möjlig med stöd av 18 kap. , utan också när det annars finns särskilda skäl för det. Regeringens förslag: Lagen om informationssamtal och lagen om ändring i socialtjänstlagen ska träda i kraft . Bestämmelserna i om deltagande i ett samtal enligt lagen om informationssamtal som en förutsättning för att en domstol i vissa fall ska få ta upp yrkanden om vårdnad, boende eller umgänge till prövning ska, liksom ändringen i som rör informationssamtal, träda i kraft . Övriga lagändringar ska träda i kraft . Utredningens förslag överensstämmer inte med regeringens. Utredningen föreslår att lagen om informationssamtal och de lagändringar i övrigt som gäller informationssamtal ska träda i kraft som regeringen bestämmer och att övriga lagändringar ska träda i kraft . Remissinstanserna: De remissinstanser som yttrar sig i denna del tillstyrker förslagen eller har inga invändningar mot dem. Skälen för regeringens förslag: De nya bestämmelserna bör träda Prop. 2020/21:150 i kraft . Kommunerna måste dock få tid att anpassa sin verksamhet för den nya uppgiften att hålla informationssamtal. Det är vidare lämpligt att kommunernas skyldighet att hålla informationssamtal börjar gälla något innan det att deltagande i ett sådant samtal blir en förutsättning för att en domstol ska få ta upp yrkanden om vårdnad, boende och umgänge till prövning när föräldrarna inte är överens. Ett tidigare ikraftträdande än avseende regleringen om kommunernas skyldighet att hålla informationssamtal, och avseende regleringen om processförutsättningen bedöms inte vara möjligt. Övriga lagändringar kräver inte förberedelser på motsvarande sätt och bör därför träda i kraft . Samtliga bestämmelser bedöms kunna tillämpas även i pågående mål och ärenden och några övergångsbestämmelser behövs därför inte. Allmänna processuella principer kan dock hindra en tillämpning i mål som har inletts före ikraftträdandet. Om handläggningen har pågått och t.ex. upplysningar redan har hämtats in krävs inte att domstolen hämtar in nya upplysningar för att uppfylla det förändrade kravet i 6 kap. 20 § på hörande av barn och föräldrar. Om en medlare förordnats före ikraftträdandet, bör denne också kunna slutföra sitt uppdrag, utan att domstolen gör någon prövning av om medlaren uppfyller kompetenskravet i 6 kap. 18 a § . Regeringens bedömning: Förslagen bedöms få positiva konsekvenser för enskilda, särskilt för barn. Förslaget om att införa obligatoriska informationssamtal bedöms leda till färre tvister i domstol, vilket bedöms innebära minskade kostnader för staten för domstolarnas handläggning av mål och ärenden om vårdnad, boende eller umgänge samt minskade kostnader för rättshjälp i sådana mål. Övriga förslag bedöms få begränsade ekonomiska konsekvenser för staten. De kostnadsökningar som kan uppkomma bedöms kunna hanteras inom befintliga ramar. Förslaget om att införa informationssamtal bedöms inte i sig medföra ytterligare kostnader för kommunerna. medföra initiala merkostnader för kommunerna, vilka bör kunna finansieras med de medel som förts över till kommunerna i Övriga förslag bedöms endast i mycket begränsad mån medföra kostnader för kommunerna. Utredningens bedömningar överensstämmer i huvudsak med Remissinstanserna: De flesta remissinstanser, däribland kommun, Kumla kommun, kommun, kommun och , delar bedömningarna eller har inga invändningar mot Ett antal remissinstanser, bl.a. Myndigheten för familjerätt och 2020/21:150 föräldraskapsstöd (MFoF), och Kommuner och Regioner (SKR), anser dock att förslaget om obligatoriska informationssamtal sannolikt kommer att medföra ökade kostnader för kommunerna. Föreningen och bedömer att informationssamtalen kommer att medföra att kommunernas kostnader åtminstone i inledningsskedet ökar. Bland annat SKR framhåller vidare att den kommunala finansieringsprincipen ska beaktas. Några remissinstanser, däribland MFoF, och , lyfter vikten av att kommunerna har resurser för att möta en ökad efterfrågan på olika förebyggande insatser, t.ex. samarbetssamtal. Några remissinstanser, däribland Hovrätten över och , ifrågasätter därtill om förslaget om obligatoriska informationssamtal kommer att medföra minskade kostnader för domstolarnas handläggning och för rättshjälp i den utsträckning som utredningen bedömt. Några remissinstanser, bl.a. och Hovrätten över och , anser att den föreslagna tidsgränsen för vårdnadsutredningar sannolikt kommer att medföra ökade kostnader för i vart fall vissa kommuner. befarar att förslaget om tillfälliga vårdnadshavare kommer att bli dyrt för kommunerna. myndigheten bör tilldelas ytterligare medel för föreslagna uppdrag. Skälen för regeringens bedömning Positiva konsekvenser för enskilda och särskilt för barn Förslaget om deltagande i informationssamtal som en förutsättning för att domstolarna i vissa fall ska få ta upp ett yrkande om vårdnad, boende eller umgänge till prövning och de förslag som tar sikte på medling i domstol bedöms få positiva effekter för både barn och föräldrar. innebär en tvist i domstol en långvarig känslomässig påfrestning för både barn och föräldrar. En utdragen tvist kan också utgöra en riskfaktor för barnets känslomässiga och sociala utveckling. skull är det därför viktigt att tvister hanteras på ett effektivt och bra sätt, och det bästa är om de kan undvikas helt. För att möjliggöra detta är det viktigt att både barn och föräldrar i ett tidigt skede erbjuds stöd och hjälp. Förslaget om informationssamtal som en förutsättning för en prövning av ett tvistigt yrkande om vårdnad, boende eller umgänge ska ses i ljuset Samtalen är avsedda att ha ett tydligt barnfokus – att föräldrarna ska kunna få hjälp att hitta den lösning som är bäst för barnet och att fler samförståndslösningar ska kunna nås. Vid samtalen ska föräldrar bl.a. få information om vad en domstolsprocess kan åstadkomma och hur en sådan påverkar barnet och efter behov erbjudas eller vägledas till olika slags stöd Förutsättningarna för att på ett tidigt stadium, redan innan en domstolsprocess inleds, hitta den bästa lösningen för barnet kommer härigenom att öka. Det är av stort värde för de barn som berörs, men även för deras föräldrar och samhället i stort. Även bland de föräldrar som vänder sig till domstol kommer en majoritet till slut överens. Domstolens dom kommer då vanligen att återspegla den överenskommelse som föräldrarna träffat. I övriga fall blir det domstolen som slutligt måste avgöra vad som ska gälla i fråga om vårdnad, boende och umgänge. I de fallen är det inte ovanligt att föräldrarna återkommer i nya domstolsprocesser, antingen för att en förälder är missnöjd med domstolens bedömning och vill ha en ny prövning eller för att det som domstolen beslutat av någon anledning inte fungerar – t.ex. på grund av ändrade omständigheter eller för att en förälder vägrar den andra föräldern ett beslutat umgänge. Medling inom ramen för ett mål om vårdnad, boende eller umgänge har förutsättningar att bidra till fler samförståndslösningar och därigenom också till färre återkommande rättsprocesser. Genom stärkta kompetenskrav för medlare och stärkt konfidentialitet inom förfarandet förbättras nu förutsättningarna för en framgångsrik medling. Även det bedöms i sin tur bidra till bättre förutsättningar för psykiskt och fysiskt välmående för de barn och föräldrar som berörs. Också övriga förslag bedöms få positiva effekter för föräldrar och barn. Flera av förslagen i övrigt syftar till att stärka barnrättsperspektivet i tvister om vårdnad, boende och umgänge och åstadkomma en fokusförskjutning från föräldrar till barn. Det bedöms få positiva effekter för främst de barn som är föremål för tvister om vårdnad, boende och umgänge. Genom att fokus flyttas till barnen och deras rättigheter, samt till hur föräldrarnas agerande påverkar barnen, stärks och tydliggörs barns rättigheter som de kommer till uttryck både i och . En uttrycklig bestämmelse om att barnet ska få information och ges möjlighet att framföra sina åsikter i frågor om vårdnad, boende och umgänge, liksom en stärkt rätt för barn att komma till tals – även när vårdnadshavarna inte samtycker till att barnet hörs – stärker barns förutsättningar att utöva sin rätt till delaktighet i frågor om vårdnad, boende eller umgänge. Det kan även bidra till att exempelvis uppgifter om våldsutsatthet kommer fram, kan beaktas och utredas vidare. Att barnets åsikter kommer fram skapar också förutsättningar för domstolen att kunna beakta barnets åsikter, vilket i sig är viktigt för att domstolen ska kunna besluta på ett sätt som är till barnets bästa. Även föräldrars rätt att få komma till tals stärks inom ramen för snabbupplysningar. Som utredningen framhåller är det viktigt att uppgifter som kan påverka ett beslut om barnet kommer fram, oavsett om beslutet är slutligt eller gäller . Genom att socialnämnden får möjlighet att redan inom ramen för upplysningar hämta in uppgifter från en annan socialnämnd blir domstolens beslutsunderlag bättre. Det möjliggör också för domstolen att i fler fall fatta beslut utan att hämta in kompletterande utredning, vilket kan bidra till en effektivare handläggning av mål om vårdnad, boende och umgänge. Även förslaget om att införa en lagstadgad tidsgräns för utredningar i frågor om vårdnad, boende och umgänge kan bidra till en effektivare handläggning av mål avseende sådana frågor. Därigenom kan de risker som utdragna tvister medför för barnets känslomässiga och sociala utveckling och för hur föräldrar mår begränsas, vilket är positivt för både barn och föräldrar. Förslagen om kompletterande forumregler när barn eller föräldrar har skyddade personuppgifter kommer att bidra till en ökad trygghet för barn och föräldrar som har skyddade personuppgifter. En prövning i domstol på annan ort än den där ett barn har sin hemvist kommer att bli möjlig i sådana situationer. Även förslaget att en socialnämnd i fler fall ska kunna få ut uppgifter som skyddas av sekretess från en annan socialnämnd och 2020/21:150 förslaget att vårdnaden om ett barn ska kunna flyttas till en tillfällig vårdnadshavare kan bidra till en ökad trygghet för barn. Den nya regleringen om tillfälliga vårdnadshavare är bl.a. avsedd att tillämpas när en vårdnadshavare uppsåtligen har dödat den andra vårdnadshavaren. Genom förslaget förbättras förutsättningarna att snabbt ge barnet en ny vårdnadshavare när det finns behov av det och en sådan lösning är bäst för barnet. Det är positivt för de barn som berörs. Bättre förutsättningar för föräldrar att nå samförståndslösningar, som ofta är mer hållbara än om domstolen avgör vad som ska gälla, och ett ökat fokus på barnen och deras rätt till delaktighet i ett förfarande i frågor om vårdnad, boende eller umgänge bedöms också leda till att umgängessabotage kan motverkas. Genom förslaget om informationssamtal skapas en ordning där föräldrar som är oense i frågor om barn i ett tidigt skede kan ges information och erbjudas hjälp och stöd i olika former. Några remissinstanser, däribland Hovrätten över och , ifrågasätter utredningens bedömning av vilka effekter som ordningen kommer att få för domstolarna och statens kostnader för rättshjälp. Regeringen anser dock, i likhet med utredningen, att den höga andelen överenskommelser i domstol talar för att det bör finnas goda förutsättningar för många föräldrar att med en sådan ordning kunna komma överens utan att inleda en domstolsprocess. För detta talar även att en övervägande del av de samarbetssamtal som kommunerna ansvarar för resulterar i samförståndslösningar mellan föräldrarna. Regeringen delar således utredningens bedömning att införandet av informationssamtal kommer att leda till att antalet tvister i frågor om vårdnad, boende eller umgänge som avgörs i domstol minskar. En högre andel samförståndslösningar kan därtill leda till färre återkommande tvister, eftersom sådana tvister inte är en ovanlig följd i de fall där det är domstolen som slutligt måste avgöra vad som ska gälla. Även förslagen som tar sikte på att förbättra förutsättningarna för en framgångsrik medling i mål om vårdnad, boende eller umgänge kan bidra till att antalet återkommande vårdnadstvister minskar något. Om antalet tvister i domstol minskar, minskar statens kostnader för domstolarnas handläggning av mål och ärenden om vårdnad, boende eller umgänge. Om antalet tvister i domstol minskar, torde även statens kostnader för rättshjälp i dessa mål minska. Förslagen bedöms därför sammantaget kunna leda till minskade kostnader för staten. I budgetpropositionen aviserades en engångsöverföring av medel från domstolarna 2022 för att bekosta extra kostnader som informationssamtalen i ett inledningsskede kommer att innebära för kommunerna. Förslagen i övrigt innebär i några avseenden förändrade bedömnings- kriterier för domstolar i mål om vårdnad, boende eller umgänge. Nya forumregler kan komma att innebära att något färre mål där det förekommer skyddade personuppgifter behöver hanteras av (jfr rättsfallet NJA 2015 s. 218). Förslaget om att det ska bli möjligt att utse en tillfällig vårdnadshavare för ett barn kommer att innebära att en prövning av en ny vårdnadsfråga tillkommer i domstolarna. Det kommer dock att handla om ett fåtal mål , i några få domstolar, som kommer att få mycket marginell betydelse i kostnadshänseende. Sammanfattningsvis bedömer regeringen, i likhet med utredningen, att dessa förslag endast kommer att påverka domstolarnas verksamhet marginellt. Eventuella kostnader kan hanteras inom befintliga ekonomiska ramar. Regeringen bedömer att det kommer att finns ett behov för kommunerna att få ledning av Myndigheten för familjerätt och föräldraskapsstöd (MFoF) om hur de ändrade och nya reglerna ska tillämpas. Det ligger inom myndighetens uppdrag att bistå med information och stöd till kommunerna bl.a. i frågor som rör vårdnad, boende och umgänge och eventuella kostnader kan enligt regeringen finansieras inom befintliga ekonomiska ramar. Regeringen avser att återkomma med ett uppdrag till MFoF att ta fram ett kunskapsunderlag och en vägledning för informationssamtalens genomförande. Uppdraget bedöms kunna hanteras inom myndighetens befintliga ramar. Konsekvenser för kommunerna av informationssamtalen Kommunerna ansvarar för stöd och hjälp till enskilda, bl.a. när det handlar om frågor om vårdnad boende och umgänge. Förslaget om informationssamtal innebär att kommunerna får i uppgift att kalla till och genomföra sådana samtal. Det bedöms dock handla om förhållandevis få samtal per kommun. Utredningen bedömer att införandet av informationssamtalen i sig sannolikt inte kommer att medföra ökade kostnader för kommunerna. Några remissinstanser, bl.a. MFoF och SKR, anser dock att informationssamtalen kommer att medföra ökade kostnader för kommunerna.