prop · H803173 · 2021-04-13 00:00:00 — De reglerna i kapitaltäckningsdirektivet har i svensk rätt genomförts i motsvarande bestämmelser i tillsynslagen (5 kap. 6 §). Det är nödvändigt att anpassa svensk rätt till värdepappersbolags- direktivets regler om den löpande tillsynen över tillstånd att använda inter- na modeller. Den nya regleringen för värdepappersbolag bör införas i lag på motsvarande sätt som den reglering som gäller för sådana bolag. Det framstår som lämpligt att behandla kreditinstitut respektive värdepappersbolag separat, framför allt mot bakgrund av att terminologin i kapitaltäckningsdirektivet och värdepappersbolagsdirektivet skiljer sig åt. Bestämmelserna i 5 kap. tillsynslagen bör därför justeras så att de endast gäller för kreditinstitut medan bestämmelser för värdepappersbolag bör införas i ett nytt kapitel i lagen. I värdepappersbolagsdirektivet anges att om det är osannolikt att värde- pappersföretaget kommer att efterleva kraven inom den angivna tids- fristen, ska medlemsstaterna säkerställa att de behöriga myndigheterna återkallar tillståndet att använda interna modeller eller begränsar det till områden där efterlevnad har uppnåtts eller kan uppnås inom en lämplig tidsfrist (artikel 37.3, se ovan). Med uttrycket ”den angivna tidsfristen” avses här den tidsfrist som en behörig myndighet bedömer lämplig för efterlevnad av kraven för att använda interna modeller. I den engelska språkversionen av direktivet anges ”the prescribed deadline”. Bestämmel- serna i det nya kapitlet i tillsynslagen bör utformas på ett sätt så att det tydligt framgår att det som avses är en tidsfrist som har beslutats av , eftersom det annars finns risk för att tidsfristen för- växlas med en tidsfrist som värdepappersbolaget ska föreslå när det i ett tidigare skede lägger fram sin plan för efterlevnad av kraven. Därför bör uttrycket ”en lämplig tidsfrist” användas i bestämmelsen i tillsynslagen, vilket även används i motsvarande bestämmelser i 5 kap. (4 §). När det gäller advokatsamfunds synpunkt om vaga kriterier för vill regeringen framhålla att det som anges i värde- pappersbolagsdirektivet (artikel 37.2 och 37.3) ger viss ledning för hur bör agera om det finns indikationer på att ett värde- pappersbolags internmodeller över marknadsrisk inte är tillräckligt starka. 11.8Särskilda krav på offentliggörande Regeringens förslag: Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer ska få meddela föreskrifter om , på vilken plats och med vilka intervall värdepappersbolag ska offentliggöra sådan information som anges i artikel 46 i värdepappersbolagsförordningen. Regeringens bedömning: får med stöd av gällande rätt kräva att moderföretag offentliggör en beskrivning av sin rättsliga struktur samt styrnings- och organisationsstruktur för värdepappersföretagskoncernen. Utredningens förslag och bedömning överensstämmer med rege- ringens förslag och bedömning. Remissinstanserna tillstyrker förslaget och bedömningen eller har inget att invända mot dem. Skälen för regeringens förslag och bedömning: Enligt värdepappers- bolagsdirektivet ska de behöriga myndigheterna ha befogenhet att kräva att vissa värdepappersföretag ska offentliggöra viss information (artikel 44). De behöriga myndigheterna ska ha befogenhet att kräva att vissa värdepappersföretag fler än en gång offentliggör information om riskhantering, bolagsstyrning, kapitalbas, kapitalbaskrav, ersättning, investeringspolicy och risker avseende miljö, samhällsansvar och bolagsstyrning, och sätta tidsfrister för detta (artikel 44 a). De reglerna ska tillämpas på sådana värdepappersföretag som inte tillhör kategorin små och icke-sammanlänkade värdepappersföretag (artikel 12.1 i värde- pappersbolagsförordningen) och på sådana företag som visserligen tillhör denna kategori men som emitterar primärkapitaltillskottsinstrument. De behöriga myndigheterna ska dessutom få kräva att sådana företag an- vänder specifika medier och platser för offentliggörande av annan infor- mation än årsredovisningen (artikel 44 b). Motsvarande regler med hän- visning till rapporteringskraven i tillsynsförordningen finns i kapitaltäck- ningsdirektivet (artikel 106.1). De ovan redovisade kraven i värdepappersbolagsdirektivet ska ses mot bakgrund av bestämmelserna i värdepappersbolagsförordningen (artikel 46)om att värdepappersföretag ska offentliggöra viss information årsvis, men i övrigt har frihet att bedöma hur ofta och var de ska offentliggöra informationen. Denna valfrihet inskränks genom den rätt som de behöriga myndigheterna ska ha enligt värdepappersbolagsdirektivet att t.ex. kräva mer frekvent rapportering (jfr prop. 2013/14:228 s. 207). Vid genomförandet i svensk rätt av motsvarande regler i kapitaltäck- ningsdirektivet gjordes bedömningen att de borde genomföras genom föreskrifter på lägre nivå än lag (samma prop.). Det infördes ett bemyndigande i tillsynslagen om att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om , på vilken plats och med vilka intervall institut ska offentliggöra sådan information som anges i artiklarna 431–455 i tillsynsförordningen (10 kap. 2 § 2). Sådana föreskrifter finns i 8 kap. föreskrifter (FFFS 2014:12) om tillsynskrav och kapitalbuffertar. Reglerna i värdepappersbolagsdirektivet (artikel 44 a och b) bör i likhet med motsvarande regler i kapitaltäckningsdirektivet genomföras genom myndighetsföreskrifter. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer bör därför få meddela föreskrifter även om , på vilken plats och med vilka intervall värdepappersbolag ska offentliggöra sådan information som anges i artikel 46 i värdepappersbolags- förordningen. Enligt värdepappersbolagsdirektivet ska de behöriga myndigheterna även ha befogenhet att kräva att moderföretag offentliggör, i fullständig form eller i form av hänvisningar till likvärdig information, en beskrivning av moderföretagets rättsliga struktur samt lednings- och organisationsstruktur för värdepappersföretagskoncernen i enlighet reglerna om det i direktivet och i MiFID II (artikel 44 c). Motsvarande regler, men med hänvisningar till de krav som gäller för en grupp institut, finns i kapitaltäcknings- direktivet (artikel 106.2). Vid genomförandet i svensk rätt av de reglerna i kapitaltäcknings- direktivet infördes en bestämmelse i tillsynslagen, om att moderföretag ska 2020/21:173 offentliggöra information som rör företagsgruppens rättsliga struktur, styr- ning och organisationskultur (6 kap. 2 §). infördes ett bemyn- digade för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om detta (10 kap. 2 § 3 tillsynslagen). Sådana före- skrifter finns i föreskrifter om tillsynskrav och kapitalbuffertar (8 kap. 3 §). Bestämmelsen i tillsynslagen om skyldigheten för moderföretag att offentliggöra information om företagsgruppen bör anpassas så att den även täcker in kravet på offentliggörande enligt reglerna i värdepappersbolags- direktivet (artikel 44 c). En sådan ändring av bestämmelsen medför att kommer att kunna genomföra de justeringar av före- skrifterna som krävs med stöd av det befintliga bemyndigandet i tillsyns- lagen. 11.9Skyldighet för att underrätta Regeringens bedömning: Den skyldighet som har enligt värdepappersbolagsdirektivet att underrätta Europeiska bank- myndigheten om sin översyns- och utvärderingsprocess bör regleras i föreskrifter på förordningsnivå. Utredningens bedömning överensstämmer med regeringens bedöm- ning. Remissinstanserna tillstyrker bedömningen eller har inget att invända mot den. Skälen för regeringens bedömning: Enligt värdepappersbolags- direktivet (artikel 45.1) ska de behöriga myndigheterna informera om sin översyns- och utvärderingsprocess (artikel 36) och om den metod som används som grund för beslut med stöd av de tillsynsbefogenheter som myndigheterna ska ha enligt direktivet och om krav på ytterligare kapital- bas och riktlinje för ytterligare kapitalbas (artiklarna 39–41). Liknande regler finns i kapitaltäckningsdirektivet (artikel 107.1). Enligt värde- pappersbolagsdirektivet ska informationen även avse nivån på sanktioner som fastställs av medlemsstaterna (artikel 45.1 c). Vid genomförandet i svensk rätt av kapitaltäckningsdirektivet gjordes bedömningen att underrättelseskyldigheten enligt det direktivet borde regleras i föreskrifter som meddelas av regeringen (prop. 2013/14:228 s. 208). Enligt förordningen (2014:993) om särskild tillsyn och kapital- buffertar ska underrätta bl.a. i den utsträckning som följer av kapitaltäckningsdirektivet (7 §). Även motsvarande regler i värdepappersbolagsdirektivet bör genomföras genom föreskrifter som meddelas av regeringen (jfr även avsnitt 11.6 och det som anges där om underrättelseskyldighet enligt artikel 34 i värdepappersbolagsdirektivet). Regeringens förslag: De värdepappersbolag som står under tillsyn av enligt värdepappersbolagsförordningen och till- synslagen ska betala årliga avgifter för att bekosta inspektionens verk- samhet enligt den förordningen och lagen samt verksamhet enligt lagen om en databas för övervakning av och tillsyn över finansmarknaderna. ska även få ta ut avgifter för prövning av ansök- ningar och anmälningar enligt värdepappersbolagsförordningen. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot Skälen för regeringens förslag: arbete med ansöknings- och anmälningsärenden finansieras genom avgifter som disponeras av inspektionen och som tas ut av dem som ansöker om tillstånd eller gör en anmälan. Avgifterna regleras i förordningen (2001:911) om avgifter för prövning av ärenden hos . övriga verksamhet finansieras via anslag i statens budget. Huvuddelen av de kostnaderna, bl.a. kostnaderna för arbetet med regelgivning och tillsyn, täcks genom avgifter enligt förordningen (2007:1135) om årliga avgifter för finansiering av verksamhet som ska uppgå till ett belopp som motsvarar kostnaden för den verksamhet som ska finansieras. redovisar de avgifts- intäkterna mot inkomsttitel på statens budget. Liksom kommer den verksamhet som ska bedriva i fråga om värdepappers- bolag till följd av värdepappersbolagsförordningen och tillsynslagen att bestå dels av övervakning och kontroll över att regelverket följs, dels av pröv- ning av ansökningar och anmälningar. Enligt tillsynslagen (9 kap. 1 § första stycket) ska institut som står under tillsyn enligt tillsynsförordningen och tillsynslagen med årliga avgifter bekosta verksamhet samt verksamhet enligt lagen (2014:484) om en databas för övervakning av och tillsyn över finansmarknaderna. Värdepappersbolag bör också fortsätt- ningsvis betala avgifter för dessa verksamheter. Även värdepappersbolag som står under tillsyn enligt värdepappersbolagsförordningen bör därför med årliga avgifter bekosta den verksamheten. får ta ut avgifter för prövning av ansökningar och anmälningar enligt tillsynsförordningen och tillsynslagen (9 kap. 1 § andra stycket). bör på motsvarande sätt få ta ut avgifter även för prövning av ansökningar och anmälningar enligt värdepappersbolags- förordningen. Regeringen får meddela föreskrifter om sådana avgifter som avses ovan (10 kap. 3 § tillsynslagen). Möjligheten för regeringen att meddela före- skrifter bör även gälla verksamhet enligt värdepappersbolagsförordningen. Till följd av bemyndigandets utformning krävs dock inte någon ändring i den paragrafen. 2020/21:173 11.11 Rapporteringsplikt för revisorer Regeringens bedömning: Rapporteringsskyldigheten för personer som ansvarar för revision av årsbokslut och sammanställd redovisning enligt värdepappersbolagsdirektivet följer redan av gällande rätt. Utredningens bedömning överensstämmer med regeringens bedöm- ning. Remissinstanserna tillstyrker bedömningen eller har inget att invända mot den. Skälen för regeringens bedömning: I värdepappersbolagsdirektivet finns regler om rapporteringsplikt för personer som ansvarar för revision av årsbokslut och sammanställd redovisning (artikel 17). Sådana personer ska vara skyldiga att omgående rapportera till de behöriga myndigheterna alla sakförhållanden eller beslut rörande ett värdepappersföretag, eller ett företag som har nära förbindelser med detta, som utgör en betydande över- trädelse av lagar, förordningar och föreskrifter som genomför direktivet, och som kan påverka företagets fortsatta verksamhet eller leda till vägran att godkänna räkenskaperna eller till att reservationer framställs. Lagen om värdepappersmarknaden innehåller bestämmelser med skyl- dighet för revisorer och särskilda granskare att till rapportera förhållanden som kan utgöra en väsentlig överträdelse av någon författning som reglerar företagets verksamhet, som kan påverka före- tagets fortsatta drift negativt, eller som kan leda till att han eller hon avstyr- ker att balansräkningen eller resultaträkningen fastställs eller till att an- märkning framställs (23 kap. 8 och 9 §§). Dessa bestämmelser uppfyller värdepappersbolagsdirektivets krav på rapporteringsplikt. Någon lagstift- ningsåtgärd är således inte nödvändig. 11.12 System och skydd för visselblåsare Regeringens bedömning: Gällande rätt uppfyller kraven i värde- pappersbolagsdirektivet på särskilda system för rapportering av över- trädelser. Utredningens bedömning överensstämmer med regeringens bedöm- ning. Remissinstanserna tillstyrker bedömningen eller har inget att invända Skälen för regeringens bedömning Gällande rätt uppfyller kraven i värdepappersbolagsdirektivet I värdepappersbolagsdirektivet finns krav på att både behöriga myndigheter och värdepappersföretag inrättar särskilda system och skydd för visselblåsare (artikel 22). Medlemsstaterna ska säkerställa att behöriga myndigheterna inrättar ändamålsenliga och tillförlitliga mekanis- mer för att möjliggöra snabb rapportering till myndigheterna av potentiella eller faktiska överträdelser av värdepappersbolagsförordningen nationella bestämmelser som genomför värdepapperbolagsdirektivet. Särskilda förfaranden ska finnas för mottagande, hantering och upp- följning av sådana rapporter, inbegripet upprättandet av säkra kom- munikationskanaler (artikel 22.1 a). Lämpligt skydd ska finnas mot rep- ressalier, diskriminering och andra former av missgynnande behandling för anställda i värdepappersföretag som rapporterar om överträdelser begångna inom företaget (artikel 22.1 andra stycket b). Det ska vidare finnas ett skydd av personuppgifterna för den person som rapporterar överträdelsen (visselblåsaren) och den fysiska person som påstås vara ansvarig för överträdelsen. Skyddet ska motsvara kraven i och rådets förordning (EU) 2016/679 av om skydd för fysiska personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter och om upphävande av direktiv /46/EG (allmän dataskyddsförordning), i det följande benämnd EU:s dataskyddsförordning (artikel 22.1 andra stycket c). Det ska därutöver finnas tydliga regler som säkerställer konfidentialitet i samtliga fall för den person som rapporterar överträdelser begångna inom värdepappersföretaget, såvida inte nationell rätt kräver att uppgifter lämnas ut i samband med ytterligare utredningar eller efterföl- jande administrativa eller rättsliga förfaranden (artikel 22.1 andra stycket d). Slutligen ska medlemsstaterna kräva att värdepappersföretag har inrättat lämpliga förfaranden för att deras anställda ska kunna rapport- era överträdelser internt genom en särskild oberoende kanal (artikel 22.2). Motsvarande regler finns, med vissa mindre skillnader, i kapital- täckningsdirektivet (artikel 71). Medan det i kapitaltäckningsdirektivet (artikel 71.1) anges att det ska finnas mekanismer för att uppmuntra rapportering, anges det i värdepappersbolagsdirektivet (artikel 22.1) att mekanismerna ska möjliggöra snabb rapportering. En annan skillnad är att det i värdepappersbolagsdirektivet anges att förfarandena för mottagande och uppföljning av rapporterna även ska inbegripa upprättande av säkra kommunikationskanaler (artikel 22.1 andra stycket a). Ytterligare en skill- nad är att det i värdepappersbolagsdirektivet hänvisas till dataskydds- förordningen när det gäller frågan om skydd av personuppgifter i samband med rapporter (artikel 22.1 andra stycket c). I förordningen (2016:1318) om rutiner för mot- tagande av anmälningar om regelöverträdelser finns detaljerade föreskrif- ter som omfattar system för mottagande av rapporter om överträdelser på hela finansmarknadsområdet. Bestämmelserna är utfor- made så att de möjliggör en snabb rapportering till genom säkra kommunikationskanaler. Redan vid genomförandet i svensk rätt av kapitaltäckningsdirektivet gjordes bedömningen att kravet på att anställda som anmäler överträdelser inte ska drabbas av repressalier, diskriminering eller liknande från arbets- givarens sida omfattas av gällande rätt mot bakgrund av bestämmelserna i svensk arbetsrätt, bl.a. kravet på saklig grund för uppsägning (prop. 2013/14:228 s. 245 f.). Därefter har lagen (2016:749) om särskilt skydd mot repressalier för arbetstagare som slår larm om allvarliga missförhållanden tillkommit som ger ett skydd för anställda som rapporterar om misstänkta oegentligheter. Även i detta avseende uppfyller således gällande rätt kraven i värdepappersbolagsdirektivet. Genom att hänvisningen när det gäller skydd av personuppgifter sker till en direkt tillämplig EU-förordning är det inte heller i detta avseende nödvändigt med någon lagstiftningsåtgärd. 2020/21:173 Offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) säkerställer sekretess för uppgift i en anmälan eller utsaga om överträdelse av bestämmelse som gäller för den som myndighetens verksamhet avser, om uppgiften kan avslöja anmälarens identitet (30 kap. 4 b § första stycket). Även här uppfyller gällande rätt värdepappersbolagsdirektivets krav. Kravet i värdepappersbolagsdirektivet på att värdepappersföretag ska inrätta rapporteringssystem för anställda (artikel 22.2), är tillgodosett genom bestämmelsen om detta i lagen om värdepappersmarknaden (8 kap. 4 a §) och genom bestämmelsen om tystnadsplikt i samma lag (1 kap. 11 § andra stycket). trädde och rådets direktiv (EU) 2019/1936 av om skydd för personer som rapporterar om överträdelser av unionsrätten (visselblåsardirektivet) i kraft. Medlems- staterna ska sätta i kraft de bestämmelser i lagar och andra författningar som är nödvändiga för att genomföra direk- tivet. Regeringen tillsatte en utredning för genomförandet av direktivet (dir. 2019:24). Betänkandet Ökad trygghet för visselblåsare (2020:38) bereds inom . Genom visselblåsardirektivet fastställs miniminormer till skydd för personer som rapporterar överträdelser av unionsrätten. Enligt direktivet ska vissa personkategorier som rapporterar om överträdelser (rapporte- rande personer) under särskilda förutsättningar vara skyddade mot repres- salier av olika slag. Direktivet kräver även att aktörer av viss storlek i privat och offentlig sektor inrättar särskilda interna funktioner för rapportering (interna rapporteringskanaler). Vidare ska det vid behöriga myndigheter i medlemsstaterna finnas funktioner för rapportering av överträdelser (externa rapporteringskanaler). 12 Samarbete och informationsutbyte 12.1 Allmänt om samarbete 12.1.1 Samarbete mellan olika myndigheter inom en medlemsstat Regeringens bedömning: Reglerna i värdepappersbolagsdirektivet om samarbete mellan den behöriga myndigheten enligt det direktivet och andra tillsynsmyndigheter inom en och samma medlemsstat kräver inte någon åtgärd. Utredningens bedömning överensstämmer med regeringens bedöm- Remissinstanserna tillstyrker bedömningen eller har inget att invända Skälen för regeringens bedömning: Enligt värdepappersbolagsdirek- tivet ska de behöriga myndigheterna ha ett nära samarbete med de offent- liga myndigheter eller organ som i deras medlemsstat ansvarar för till- Prop. 2020/21:173 synen av kreditinstitut och finansiella institut (artikel 6.1). föreslås att ska vara behörig myndighet enligt värde- pappersbolagsdirektivet. I har tillsyn över såväl värdepappersbolag som kreditinstitut och finansiella institut. De nu aktuella reglerna i värdepappersbolagsdirektivet kräver därför inte någon åtgärd. Enligt värdepappersbolagsdirektivet ska även andra behöriga myndig- heter än de som utses i enlighet MiFID II (artikel 67) upprätta en meka- nism för samarbete med dessa myndigheter och för utbyte av all informa- tion som är relevant för att de ska kunna fullgöra sina funktioner och åligganden (artikel 6.2). I finns det inte några sådana andra behö- riga myndigheter som avses i direktivet. Det krävs därför inte heller i detta avseende någon åtgärd. Samarbete inom det europeiska systemet för Regeringens bedömning: Det generella kravet i värdepappersbolags- direktivet på att den behöriga myndigheten ska samarbeta och utbyta information inom det europeiska systemet för finansiell tillsyn till- godoses genom de bestämmelser i svensk rätt som gäller för Finans- De anpassningar av det svenska regelverket som är nödvändiga med anledning av de detaljerade reglarna i direktivet om hur behöriga myn- digheter ska samarbeta och bedriva tillsyn samt skyldigheten att delta i tillsynskollegier, bör genomföras i föreskrifter på förordningsnivå. Utredningens bedömning överensstämmer med regeringens bedöm- Remissinstanserna tillstyrker bedömningen eller har inget att invända Skälen för regeringens bedömning: I värdepappersbolagsdirektivet ställs det upp vissa grundläggande krav när det gäller behöriga myndig- heters samarbete inom det europeiska systemet för finansiell tillsyn (artik- el 7). Motsvarande regler finns även i kapitaltäckningsdirektivet, med den skillnaden att det i värdepappersbolagsdirektivet även anges att de uppgifter som ska utväxlas ska vara uttömmande (artikel 6). Regeln i kapitaltäckningsdirektivet är delvis genomförd i svensk rätt genom bestämmelsen om samarbete och informationsutbyte i tillsynslagen (6 kap. 3 §). En på motsvarande sätt generellt utformad bestämmelse finns numera också i lagen om värdepappersmarknaden (23 kap. 5 §). Vid genomförandet av kapitaltäckningsdirektivet gjordes bedömningen att de detaljerade regler som mer specifikt anger på vilket sätt Finans- inspektionen ska samarbeta och utöva sina tillsynsuppgifter bör genom- föras i föreskrifter på lägre nivå än lag (prop. 2013/14:228 s. 212). förordningen (2009:93) med instruktion för ska myndigheten inom sitt ansvarsområde aktivt delta i det samarbete inom EU som sker inom ramen för det europeiska systemet för finansiell tillsyn och samarbeta med utländska myndigheter som har behörighet att utöva 2020/21:173 tillsyn över finansiella marknader och finansiella företag samt i det sammanhanget bidra till att tillsynen samordnas (5 § 1). Enligt förord- ningen (2014:993) om särskild tillsyn och kapitalbuffertar ska Finansinspek- tionen underrätta kommissionen, (), och rådet i den utsträckning som följer av kapitaltäckningsdirektivet (7 §). På motsvarande sätt som när det gäller kapitaltäckningsdirektivet bör reglerna i värdepappersbolagsdirektivet om de närmare formerna för samarbete och informationsutbyte regleras i föreskrifter på förordnings- nivå. Regeringens bedömning: Kravet i värdepappersbolagsdirektivet på att den behöriga myndigheten i sin tillsyn ska beakta unionsdimensionen tillgodoses genom gällande rätt. Utredningens bedömning överensstämmer med regeringens bedöm- ning. Remissinstanserna tillstyrker bedömningen eller har inget att invända mot den. Skälen för regeringens bedömning: Enligt värdepappersbolagsdirek- tivet ska de behöriga myndigheterna vid fullgörandet av sina allmänna åligganden ta vederbörlig hänsyn till den potentiella effekten av egna beslut på det finansiella systemets stabilitet i andra berörda medlemsstater och i hela unionen och framför allt i krissituationer, på grundval av de upp- gifter som är tillgängliga vid den relevanta tidpunkten (artikel 8).