prop · H90326 · 2021-10-28 00:00:00 — Även om riskskatten har en begränsad påverkan på konkurrensen på den inhemska bankmarknaden kan den ha en negativ inverkan på bankernas konkurrenssituation på den internationella bankmarknaden. Att skulder i svenska kreditinstituts filialer i utlandet inkluderas i beskattningsunderlaget kan förstärka detta. Om de skattskyldiga kreditinstituten väljer att övervältra skattekostnaden på priset på sina produkter kan de få svårig- Prop. 2021/22:26 heter att konkurrera internationellt om utländska kreditinstitut håller lägre En konsekvens av det kan bli att en eventuell prisövervältring i första hand påverkar priser på produkter som riktas mot den inhemska marknaden. Konkurrensen på andra marknader Eftersom skatten enbart ska betalas av vissa kreditinstitut i den finansiella sektorn påverkas deras konkurrenssituation gentemot företag i andra branscher. Den isolerade effekten av skatten är att institutens kostnader ökar och deras konkurrenssituation försämras, men en analys av konkurrenssituationen måste ses i ett bredare perspektiv som också inkluderar andra omständigheter och marknadsförhållanden. Hur konkurrenssituationen mellan stora kreditinstitut och andra branscher ser ut när riskskatten har införts är svårbedömd. I den utsträckning bankerna kommer att övervältra skattekostnaden på priset på sina produkter kan företag som köper finansiella tjänster som tidigare diskuterats komma att möta högre kreditkostnader, administrativa kostnader och emissionsavgifter. Det är sannolikt att en eventuell prisövervältring i högre grad kommer att riktas mot små och medelstora företag eftersom finansiella tjänster som riktas till stora företag i högre grad möter konkurrens från den internationella bankmarknaden eller från företagens möjligheter att emittera egna obligationer. Om små och medelstora företag möter ökade finansieringskostnader kan det leda till att deras konkurrenssituation jämfört med stora företag försämras. Kreditinstitutens kostnader för att hantera riskskatten utgörs dels av den tid det tar att sätta sig in i de nya skattereglerna, dels av initiala kostnader i form av nya administrativa rutiner och löpande kostnader när rutinerna utförs. Nya skatteregler kräver kunskapsinhämtning och anpassning från företagens sida. De kreditinstitut som bedöms vara skattskyldiga för riskskatt bedriver en omfattande och komplex verksamhet och har flera regelverk att förhålla sig till. Det gäller t.ex. tillsynsregelverk ur såväl ett institutspecifikt perspektiv som ett systemperspektiv och regler för att hantera banker i kris och för insättningsgarantin. Det är därför rimligt att anta att kreditinstituten lägger betydande resurser på analys av och anpassning till olika regelverk, såväl avseende skatter som andra juridiska och ekonomiska frågor. Den del av kreditinstitutens kostnader som avser kunskapsinhämtning om nya skatteregler bedöms därför ske inom ramen för deras ordinarie omvärldsbevakning och arbete med de regelverk som berör dem. De uppgifter som krävs för att sammanställa beskattningsunderlaget för riskskatten finns i kreditinstitutens bokslut. Samma uppgifter används i årsredovisningen och som underlag till andra myndigheter i deras arbete med resolutionsplanering och tillsyn. Vad gäller riskskatten handlar det om att sammanställa informationen i en ny struktur. 2021/22:26 De kreditinstitut som ska betala riskskatt bedriver alla likartad verksamhet, har ungefär samma tillsynsregelverk att förhålla sig till och ingår i stora koncerner. Tidsåtgången hos hantera skatten bör därför vara relativt lika. Det är rimligt att anta att tidsåtgången är större när insamling och kvalitetskontroll tar mer tid i anspråk. Den genomsnittliga timkostnaden beräknas i enlighet med rekommendation (se , Ekonomiska effekter av nya regler – Så beräknar du företagens kostnader). Bedömningen är att en jurist eller kvalificerad ekonom utför den informationsinsamling och sammanställning som är nödvändig för deklarations- och förfarandeprocessen. Den genomsnittliga månadslönen för en affärs- och företagsjurist uppgår enligt SCB:s statistik över genomsnittlig månadslön 2018 till . Enligt ska den genomsnittliga månadslönen multipliceras med schablonvärdet 1,84 som inkluderar semesterersättning, arbetsgivaravgifter och en overheadkostnad. En tidsåtgång motsvarar kostnaden för 10/160 av en genomsnittlig månadslön. Kostnaden för ett kreditinstitut kan därmed beräknas till (57⋅1,84⋅10/160 ≈ 6 500). Det totala antalet företag som ska betala riskskatt bedöms vara 21 stycken. Den sammanlagda kostnaden för den tidsåtgång som krävs för att hantera skatten bedöms därför uppgå till ca . Åren därefter bedöms kostnaden uppgå till hälften, dvs. Några andra administrativa kostnader bedöms inte uppstå för företagen. Företagens verksamhet i övrigt bedöms inte påverkas av förslaget. skriver i sitt remissvar att de flesta skatter medför samhällsekonomiska kostnader, eftersom utbudet och efterfrågan på varor och tjänster kan påverkas av skatten på ett sätt som inte är önskvärt. Riskskatten påverkar framför allt efterfrågan och utbudet på låneförmedlingstjänster via kreditinstitut. Men, fortsätter myndigheten, eftersom priset på lån till stor del bestäms av via reporäntan så kan troligtvis de negativa effekterna av riskskatten på investeringsnivån till viss del neutraliseras av en sänkt reporänta. De samhällsekonomiska kostnaderna som kommer via riskskattens effekt på utbud och efterfrågan torde därför vara mindre än för många andra skatter. I generella termer bärs en företagsskatt av ägarna via vinsterna, de anställda via lönerna, och konsumenterna via priserna. Hur stor del av skatten respektive grupp kommer att bära är en empirisk fråga och beror bland annat på hur konkurrenssituationen ser ut på de olika marknaderna. I den offentligfinansiella beräkningen antas att skatten på kort sikt bärs av ägarna men på lång sikt förväntas en del av den föreslagna skatten i hög grad övervältras på anställda och konsumenterna. efterfrågar en mer detaljerad beräkning av de sysselsättningseffekter som ett ökat skattetryck på den finansiella sektorn ger. De menar att merparten av den ökade kostnaden kommer att övervältras på företagens lönekostnader. Eftersom den årliga löneöknings- takten inom de kreditinstitut som träffas av skatten ligger långt under den Prop. 2021/22:26 ökade skattekostnaden kvarstår bara uppsägningar. ökningen möts med uppsägningar menar att det kan påverka av alla finansanställda. Näringslivets skattedelegation (NSD) och Fastighetsägarna delar inte slutsatsen att skatten har försumbara effekter på tillväxt och varaktig sysselsättning. Som tidigare konstaterats kan en ökad kostnad för företag att lånefinansiera investeringar leda till lägre kapitaluppbyggnad och i sin tur till negativa effekter på den svenska produktivitetstillväxten. Detta medför i så fall långsammare framtida reallöneökningar, men bedöms inte ha några bestående sysselsättningseffekter. Teoretiskt kan produktivitetens tillväxttakt ha såväl positiva som negativa effekter på den varaktiga sysselsättningen beroende på vilka mekanismer som dominerar. Empiriskt finns dock inget robust samband mellan sysselsättning och produktivitetens tillväxttakt i olika länder, se t.ex. Cahuc, Carcillo och Zylberberg (2014), Labor Economics. I den utsträckning skattekostnaden kommer att övervältras på lönerna hos de anställda är det en långsiktig process som förväntas pågå över ett stort antal år. Möjligheten till löneövervältring är således inte begränsad av löneökningstakten ett enskilt år. Eftersom den föreslagna skatten inte är kopplad till antalet anställda, är det inte heller självklart att berörda finansinstitut väljer att säga upp personal. Därmed inte sagt att det inte kan förekomma vissa negativa effekter på sysselsättningen i finansbranschen, men i så fall som i ett led att effektivisera verksamheten och knappast i den storleksordning som hävdas av . Förslaget stärker också de offentliga finanserna för att på så sätt rusta ekonomin till att bli mer motståndskraftig vid finansiella kriser. En starkare ekonomi med ett väl fungerande finansiellt system medför generellt mindre osäkerhet och risk för företag och hushåll, vilket förväntas medföra ökade investeringar och tillväxt. En samlad bedömning är att förslaget har försumbara effekter på den ekonomiska tillväxten och den varaktiga sysselsättningen i ekonomin som helhet. 8.7Fördelningseffekter och effekter för den ekonomiska jämställdheten mellan kvinnor och män På kort sikt antas att den föreslagna riskskatten leder till lägre vinster i de De lägre vinsterna i berörda företag antas minska ägarnas kapitalinkomster om utdelningarna minskar i motsvarande Det är vanligare att personer högre upp i inkomstskalan har denna typ av kapitalinkomster än personer längre ned i inkomstskalan. kort sikt kan förslaget därför medföra minskade inkomstskillnader, om än i begränsad omfattning. Det är också vanligare att män har denna typ av kapitalinkomster än kvinnor. På kort sikt kan förslaget därför förväntas stärka den ekonomiska jämställdheten mellan kvinnor och män. På lång sikt förväntas en del av den föreslagna skatten övervältras dels på lönerna i finanssektorn, dels på de priser som hushåll får betala för 2021/22:26 kreditföretagens produkter t.ex. bolån och andra finansiella tjänster. I den mån skatten övervältras på lönerna kan löneökningstakten i finanssektorn dämpas. Detta bör ha en negativ effekt på vissa hushåll i mitten och i den övre delen av inkomstfördelningen. Även på lite kan förslaget därför väntas bidra till minskade inkomstskillnader. Könsfördelningen bland de anställda inom finans- och försäkringsverksamhet är förhållandevis jämn, vilket talar för att män och kvinnor skulle beröras i ungefär lika stor utsträckning i den mån riskskatten övervältras på lönerna. Ökade kostnader för t.ex. bolån och andra finansiella tjänster kan också huvudsakligen förväntas beröra hushåll i den övre halvan av inkomstfördelningen. Det är betydligt vanligare att hushåll äger sina bostäder i den övre halvan av inkomstfördelningen än i den nedre. Konsumtionen av olika finansiella tjänster är vanligare i den övre än i den nedre delen av inkomstfördelningen, eftersom innehavet av finansiella tillgångar är relativt starkt koncentrerat till hushåll i den övre delen av inkomstfördelningen. Ökade kostnader för bolån bedöms fördelas relativt jämnt mellan kvinnor och män. Ökade kostnader för olika finansiella tjänster bedöms påverka män i högre utsträckning än kvinnor. 8.8Effekter för kommuner och regioner Kommuner och Regioner (SKR) och , kommun, Region , De små kommunernas samverkan Småkom, kommun och kommun saknar en konsekvensanalys för kommunsektorn eller enskilda kommuner. SKR och Kommuninvest bedömer i sitt gemensamma yttrande att kostnaderna för kommunsektorn till följd av en riskskatt uppgår till ca 2022 och 2023 och framåt. Denna kostnad faller enligt remissyttrandet på samverkansorganet Kommuninvest, som endast kan ta ut en ökad kostnad genom en ökad marginal på utlåningen till kommunsektorn. Den direkta kostnaden för att finansiera en långsiktigt ökad kostnad på upp emot ligger enligt SKR och Kommuninvest på drygt 10 baspunkter, dvs. en ökad kostnad för kommuner och regioner på eller mer på sin upplåning. Småkom menar att det som kommer att hända om förslaget genomförs är att större kommuner och regioner i ökad utsträckning kommer att använda egen upplåning på finansmarknaden eftersom enskilda kommuners upplåning inte omfattas av riskskatten. En effekt av att större kommuner och regioner kommer att använda egen upplåning är att alla små kommuner får ökade kostnader för sin upplåning hos Kommuninvest. Småkom bedömer att kostnaderna för de små kommunernas lån skulle riskera att öka . Kommunsektorns (kommuner och regioner) totala låneskuld förväntas uppgå till 2020, enligt Kommuninvests årsredovisning . Svenska kommuner och regioner har tillgång till tre huvudsakliga källor för lånefinansiering: upplåning via Kommuninvest, upplåning via banksektorn eller annan bilateral part och upplåning på penning- och obligationsmarknaderna. finansierades den kommunala låneskulden till via Kommuninvest, via banker och genom att kommuner och regioner emitterar egna Prop. 2021/22:26 obligationer och certifikat. Det är stora skillnader i hur kommuner väljer att fördela sin upplåning mellan olika finansieringsalternativ. Enligt Kommuninvests rapport Den kommunala låneskulden finansierade sig kommun- och regionkoncerner med medlemskap i och en låneskuld via Kommuninvest. Större kommunkoncerner utan medlemskap i fick av sin finansiering direkt via kapitalmarknaden. Den resterande andelen fick de primärt via Europeiska investeringsbanken (EIB) och Nordiska investeringsbanken (NIB). Den del av låneskulden som finansieras via Kommuninvest eller banker sker via aktörer som kan komma att betala riskskatt. Skattekostnaden kan, som tidigare diskuterats, bäras av ägarna, de anställda eller kunderna. I vilken utsträckning aktörerna övervältrar skattekostnaden på kunderna genom högre priser på sina produkter beror bland annat på konkurrenssituationen på de olika marknaderna. Kommuninvest kan, som anförs av SKR och Kommuninvest, ta ut en ökad kostnad genom en ökad marginal på sin utlåning eller genom att Kommuninvests ägare får en lägre utdelning. Eftersom ägarna till Kommuninvest är kommuner och regioner kommer en högre kostnad i slutändan att belasta de kommuner och regioner som är medlemmar i , som i sin tur äger Kommuninvest i . Om högre kostnader övervältras via högre utlåningsmarginaler eller lägre utdelningar är upp till Kommuninvest och dess ägare. har 292 ägare: 277 kommuner och 15 regioner. Dessa kommer att möta högre kostnader eller lägre utdelningsinkomster från Kommuninvest. SKR och Kommuninvest bedömer i sitt remissvar att riskskatten kommer att öka kostnaderna för Kommuninvest med 2023 och framåt. Kommuninvests ränteintäkter från sin utlåning till medlemmarna uppgick till ca 2020. De samlade ränteutgifterna i kommunsektorn (kommuner och regioner) uppgick till ca . Möjligheterna att finansiera sig direkt på kapitalmarknaden genom att emittera egna obligationer är större för stora kommuner och regioner än för små. Stora kommuner kan därför i högre grad söka sig till andra finansieringskällor om kreditkostnaderna ökar. Det kan i förlängningen leda till att små kommuner och regioner i högre utsträckning än stora möter högre upplåningskostnader. 8.9Effekter för myndigheter och de allmänna förvaltningsdomstolarna Införandet av riskskatten medför en ökad administration för . Det uppkommer merkostnader för anpassning av it-system samt för utbildning och informationsinsatser. Vidare tillkommer kostnader för anpassning av befintliga formulär och blanketter samt framtagande av nya blanketter. beräknar att kostnaderna uppgår till . Dessa ska hanteras inom befintliga ekonomiska ramar. 2021/22:26 Förslaget innebär att det införs en ny skatt som kan bli föremål för domstolsprövning. För de allmänna förvaltningsdomstolarna bedöms förslaget inte påverka måltillströmningen annat än marginellt och eventuella kostnadsökningar ska därför hanteras inom befintliga ekonomiska ramar. antog riktlinjer för skattepolitiken (prop. 2014/15:100 avsnitt 5.5, bet. 2014/15:FiU20, rskr. 2014/15:254). Av riktlinjerna framgår att en viktig princip för skattepolitiken är att regelverket ska vara förenligt med . anser, i likhet med , att förslaget i promemorian strider mot etableringsfriheten om upplåning i ett svenskt kreditinstitut som vidareutlånas till ett utländskt koncernföretag ingår i skattebasen, till skillnad från upplåning i kreditinstitut som används i en utländsk filials verksamhet. anser att förslaget också strider mot den fria rörligheten för kapital. Även efterfrågar en närmare analys av dessa frågor. Som framgår av avsnitt 5.2 och 5.3 föreslås i propositionen att även sådana skulder i ett svenskt kreditinstitut som är hänförliga till verksamhet i en utländsk filial ska beaktas vid bedömningen av skattskyldighet respektive fastställandet av beskattningsunderlag. Detta innebär att skulder hänförliga till utlåning till utländska låntagare behandlas på samma sätt, oavsett om utlåningen sker direkt från den svenska verksamheten, från en utländsk filial eller genom vidareutlåning från ett utländskt koncernbolag. Förslaget bedöms därmed inte utgöra något hinder mot vare sig etableringsfriheten eller den fria rörligheten för kapital. anför att eftersom inlåning från utländsk allmänhet blir beskattad om verksamheten bedrivs i filial men inte i dotterbolag strider förslaget sannolikt mot etableringsfriheten. har en liknande synpunkt. Eftersom verksamhet i en utländsk filial respektive i ett utländskt dotterbolag inte kan anses utgöra jämförbara situationer, med hänsyn till syftet med riskskatten, gör regeringen dock bedömningen att förslaget inte heller i detta avseende utgör ett hinder mot etableringsfriheten. För att de föreslagna bestämmelserna i avsnitt 5.3 om att skulder till andra skattskyldiga kreditinstitut inte ska beaktas inte ska komma i konflikt med etableringsfriheten i EUF-fördraget, lämnas i avsnitt 5.4 förslag om avräkning av utländsk skatt. I avsnitt 5.4 redogörs också för frågan om EUF-fördraget och avräkning av utländsk motsvarighet till riskskatt. När det gäller frågan om hur förslaget om riskskatt för kreditinstitut förhåller sig till statsstödsreglerna görs i avsnitt 6 bedömningen att förslaget inte utgör statligt stöd. Som anges i avsnitt 3 har förslaget anmälts till kommissionen för att få rättslig säkerhet om den bedömningen. Förslaget bedöms även i övrigt vara förenligt med det EU-rättsliga regelverket. Förslaget bedöms inte ha några effekter för miljön. 9.1Förslaget till lag om riskskatt för kreditinstitut I paragrafen anges att riskskatt ska betalas till staten av kreditinstitut. Vilka kreditinstitut som avses framgår av 4 §, se kommentaren till den paragrafen. I paragrafen anges att ord och uttryck som används i denna lag har samma betydelse och tillämpningsområde som i inkomstskattelagen (1999:1229), förkortad IL, om inte annat anges. I paragrafen anges att med koncern avses vid tillämpningen av lagen en koncern av sådant slag som anges i 1 kap. 4 § årsredovisningslagen (1995:1554), förkortad ÅRL. Förenklat innebär årsredovisningslagens definition att om ett företag, moderföretaget, äger mer än hälften av rösterna i en annan juridisk person, dotterföretaget, så ingår företagen i samma koncern. Det finns även några andra i årsredovisningslagen beskrivna sätt att skapa ett koncernförhållande. Ett moderföretag kan utgöras av alla fysiska och juridiska personer som direkt eller indirekt omfattas av en årsredovisning, koncernredovisning eller delårsrapport. Att koncernen ska vara av ”sådant slag” som anges i 1 kap. 4 § ÅRL innebär att även utländska koncerner omfattas om företagen upprätthåller förbindelser mellan varandra motsvarande vad som anges i årsredovisningslagen. I paragrafen regleras vilka kreditinstitut som är skattskyldiga för riskskatt. har samma innebörd som i 2 kap. 4 a § IL. svenskt kreditinstitut avses således svensk bank och svenskt kreditmark- nadsföretag enligt lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse och med utländskt kreditinstitut utländskt bankföretag och utländskt kredit- företag enligt samma lag. Av första stycket framgår att ett svenskt kreditinstitut är skattskyldigt om summan av kreditinstitutets skulder vid beskattningsårets ingång Vad gränsvärdet uppgår till framgår av 5 §. Av andra stycket framgår villkoren för att ett utländskt kreditinstitut ska Det första villkoret för skattskyldighet är enligt första punkten att kreditinstitutet har skulder hänförliga till verksamhet som kreditinstitutet bedriver från filial i . Med skulder som är hänförliga till verksamhet i avses huvudsakligen in- och upplåning (inklusive emittering av värdepapper) som används för att finansiera kreditgivning i den svenska verksamheten, men även andra typer av skulder som är ett resultat av den svenska verksamheten omfattas. Om t.ex. ett utländskt bankföretag bedriver verksamhet från filial i , är bankföretaget skattskyldigt om de skulder som är hänförliga till den svenska verksamheten överstiger gränsvärdet. Om ett kreditinstitut vid beskattningsårets ingång saknar skulder hänförliga till en filial i är det inte skattskyldigt för riskskatt oavsett hur stora skulder det har eller, om det ingår i en koncern, hur stora de sammanlagda skulderna i koncernen är (jfr kommentaren till 6 §). Det andra villkoret för skattskyldighet för ett utländskt kreditinstitut är enligt andra punkten att summan av skulderna hänförliga till verksamhet som kreditinstitutet bedriver från filial i överstiger gränsvärdet. Vad gränsvärdet uppgår till framgår av 5 §. I tredje stycket anges att vid beräkningen av om ett kreditinstituts skulder överstiger gränsvärdet ska inte avsättningar eller obeskattade reserver Detta gäller såväl för ett svenskt som för ett utländskt Vid bedömningen av vad som utgör skulder, avsättningar och obeskattade reserver bör utgångspunkten vara hur sådana poster ska redovisas i kreditinstitutets räkenskaper enligt god redovisningssed. Övervägandena finns i avsnitt 5.2. I paragrafen regleras gränsvärdet. Gränsvärdet har betydelse för bedöm- ningen av skattskyldigheten (se 4 §). I första stycket anges gränsvärdet för beskattningsår som påbörjas under Av andra stycket framgår hur gränsvärdet för beskattningsår som på- börjas och senare år ska beräknas. genom att gränsvärdet för beskattningsår som påbörjas året före det år under vilket det aktuella beskattningsåret påbörjas multipliceras med jäm- förelsetalet enligt fjärde stycket uttryckt i procent med två decimaler avrundat nedåt plus . Det sålunda beräknade gräns- värdet avrundas nedåt till närmast hela antal miljarder kronor. Enligt tredje stycket ska regeringen före november månads utgång genom förordning fastställa gränsvärdet som ska gälla för beskattningsår som påbörjas under det påföljande året. Med jämförelsetal avses enligt fjärde stycket det värde som anger förhållandet mellan prisbasbeloppet under vilket det aktuella beskattningsåret påbörjas och prisbasbeloppet året före det år under vilket det aktuella beskattningsåret påbörjas. I samma stycke definieras prisbas- beloppet genom en hänvisning till 2 kap. 6 och 7 §§ socialförsäkrings- Prisbasbeloppet fastställs av regeringen före det år som prisbasbeloppet ska avse. Hur gränsvärdet förändras för beskattningsår som påbörjas 2023 och senare år kan illustreras med ett exempel. beloppen för fastställs till respektive Gränsvärdet för beskattningsår som påbörjas beräknas på följande sätt: Jämförelsetalet mellan prisbasbeloppet 2023 och 2022 uttryckt i procent med två decimaler avrundat nedåt är 101,24 pro- cent (kvoten mellan prisbasbeloppen är 1,0124, vilket uttryckt i procent är Jämförelsetalet ska ökas , vilket blir . Gränsvärdet för beskattningsår som påbörjas beräknas som multiplicerat , vilket blir (150⋅103,24/100). Gränsvärdet ska avrundas nedåt och uttryckas i hela miljarder kronor, vilket blir . Paragrafen utformas efter synpunkter från Lagrådet. Övervägandena finns i avsnitt 5.2. Paragrafen innehåller bestämmelser om hur skattskyldigheten ska bedömas om kreditinstitutet ingår i en koncern. Liksom vid tillämpningen av 4 § ska denna bedömning göras utifrån förhållandena vid beskattningsårets ingång. Vad som avses med koncern framgår av 3 §. Av första stycket framgår att om kreditinstitutet ingår i en koncern ska kreditinstituten i koncernens sammanlagda skulder vid ingången av kreditinstitutets beskattningsår beaktas vid bedömningen enligt 4 § första och andra styckena. För ett utländskt kreditinstitut som ingår i koncernen ska dock endast skulder hänförliga till verksamhet som kreditinstitutet bedriver från filial i beaktas vid beräkningen av de sammanlagda skulderna.