prop · H803124 · 2021-03-11 00:00:00 — En rapporteringsskyldighet bör därför införas först om det bedöms att det intrång i den personliga integriteten som detta innebär uppvägs av behovet av att samla de aktuella personuppgifterna i databasen. Som framgår ovan är nyttan med de sjukvårdsrapporterade uppgifterna stor och det finns ett stort samhälleligt intresse av att sådana uppgifter rapporteras till databasen. Uppgifterna i Strada används inom en rad trafiksäkerhetsrelaterade områden. Uppgifterna används dock inte för att fatta beslut riktade mot den enskilde. I anslutning till att uppgifterna kommer in till Transportstyrelsen pseudonymiseras de. Detta innebär i sig ett starkt skydd för den personliga integriteten. som uppgifterna kommer att få hos mottagaren är av betydelse. Som redogörs för i avsnitt 6.12 omfattas uppgifterna i Strada av statistiksekretess enligt 24 kap. 8 § OSL. Sekretessregleringen innebär alltså att uppgifterna hos Transportstyrelsen omfattas av ett starkt sekretesskydd. I den mån uppgifter som är hänförliga till en enskild lämnas ut från Strada till andra myndigheter omfattas de av sekretess även hos mottagarna. Även andra skyddsmekanismer kommer att omgärda behandlingen av de aktuella uppgifterna (se bl.a. avsnitt 6.9 för en sammanfattning av dessa). Regeringen finner vid en samlad bedömning att allmänintresset av att säkerställa ett kunskapsunderlag med hög kvalitet ägnat att förbättra trafiksäkerheten väger tyngre än det intrång i den personliga integriteten som en obligatorisk rapportering innebär. En sekretessbrytande skyldighet för vårdgivare att lämna uppgifter till Strada bör därför införas i den föreslagna lagen. När det gäller vem som ska vara skyldig att lämna informationen är det enligt den nuvarande ordningen vissa offentliga och privata vårdinrättningar som rapporterar till Strada. I många författningar används uttrycket vårdgivare. Samma uttryck bör användas i den nu föreslagna lagen. Gemensamt för de vårdgivare som rapporterar till Strada är att de tar emot patienter akut och har ortopedi eller kirurgi i sin verksamhet. För att få till stånd ett än mer heltäckande underlag anför i sitt remissyttrande att även andra vårdgivare inom ortopedi eller kirurgi bör rapportera till Strada. Vidare anser , i likhet med Myndigheten för samhällsskydd och beredskap, att databasen bör kompletteras med uppgifter även från annat håll, t.ex. från den kommunala räddningstjänsten. Regeringen delar uppfattningen att flera aktörer kan behöva involveras för att lämna uppgifter till databasen. I detta lagstiftningsärende saknas emellertid beredningsunderlag för att utöka kretsen av uppgiftslämnare. Det kan finnas skäl att återkomma till denna fråga men är regeringens utgångspunkt att samma krets av aktörer som rapporterar ska omfattas av den uppgiftsskyldighet som föreslås i lagen. Det sagda innebär att uppgiftsskyldigheten bör omfatta de vårdgivare som ger akutsjukvård och som har ortopedi eller kirurgi i sin verksamhet. För den offentliga vården ska skyldigheten fullgöras av den region eller den kommun som ansvarar för att erbjuda hälso- och sjukvård. För den privata vården är det den enskilda vårdgivaren som blir uppgiftsskyldig. I fråga om vilka uppgifter som ska omfattas av uppgiftsskyldigheten kan det konstateras att vårdgivarna lämnar uppgifter om personer som söker vård till följd av en olycka som uppstått i vägtrafiken eller med ett terrängmotorfordon. Avsikten är att sjukvårdens rapportering alltjämt ska avse sådana olyckor. I avsnitt 6.4 gör regeringen bedömningen att databasen även bör innehålla uppgift om olyckor och skador som uppstått inom fritidssjöfarten. Vårdgivares uppgiftsskyldighet bör därmed även omfatta uppgifter om personer som söker vård till följd av en sådan olycka. Till skillnad från Transportstyrelsen anser regeringen inte att det finns skäl att införa en möjlighet för Transportstyrelsen att vid vite kunna förelägga uppgiftslämnarna att rapportera in uppgifter. Regler om ersättning från 2020/21:124 Transportstyrelsen till vårdgivarna för deras rapportering bör föreskrivas på lägre normgivningsnivå än lag. menar att det i lag eller förordning måste anges exakt vilka personuppgifter som får samlas in. I avsnitt 6.8 förslås att det i lagen införs en bestämmelse om vilka uppgifter databasen får innehålla, nämligen uppgifter med anknytning till de olyckor som avses i lagen och om personer som varit involverade i olyckan. Regeringen avser också att i förordning ange vilka närmare kategorier av uppgifter som får behandlas. En reglering i förordning av vilka kategorier av uppgifter som får behandlas i databasen utgör också en begränsning av vilka uppgifter som får samlas in. Någon ytterligare reglering i det avseendet är därför inte nödvändig. Det rättsliga stödet för vårdgivares insamling av personuppgifter ifrågasätter om en uppgiftsskyldighet skapar ett rättsligt stöd för vårdgivaren att behandla personuppgifter som ska rapporteras till Strada. När det gäller vårdgivares behandling av personuppgifter i allmänhet redogörs det i propositionen Dataskydd inom verksamhetsområde – en anpassning till EU:s dataskyddsförordning för de rättsliga grunder som kan finnas för personuppgiftsbehandlingen i berörda verksamheter (prop. 2017/18:171 s. 76 f.). Patientdatalagen (2008:355) gäller vid vårdgivares behandling av personuppgifter inom hälso- och sjukvården. Såväl offentliga som enskilda vårdgivares personuppgiftsbehandling omfattas av lagen. Lagen har anpassats till EU:s dataskyddsförordning och kompletterar den förordningen och dataskyddslagen. De uppgifter om skador som vårdgivare rapporterar till Strada baseras på patientjournalen. Vårdgivare har stöd för att samla in sådana uppgifter. Därutöver rapporteras vissa uppgifter om själva olyckan, vilka inhämtas direkt från den patient som söker vård. Det rör sig om uppgifter om bl.a. var och när olyckan inträffade, på vilken typ av väg eller plats olyckan skett, vilka vägomständigheter som rådde och vilken typ av trafikant patienten var vid olyckan. När det gäller sådana uppgifter ifrågasätter om det finns stöd för insamling av uppgifterna mot bakgrund av att dessa normalt sett inte behövs i vårdgivarnas egen verksamhet. Regeringen konstaterar att det av 2 kap. 4 § 3 patientdatalagen framgår att personuppgifter får behandlas inte bara för att fullfölja skyldigheten att föra patientjournal och för att upprätta annan dokumentation som behövs i och för vården av patienten utan också för att upprätta annan dokumentation som följer av lag, förordning eller annan författning. Av förarbetena till patientdatalagen framgår att bestämmelsen tar sikte på situationer där vårdgivaren behöver utforma dokumentationen utifrån hur en författningsreglerad uppgiftsskyldighet ska fullgöras och där man inte kan tala om en ren ”återanvändning” av för andra ändamål redan insamlade personuppgifter. Denna bestämmelse reglerar alltså andra situationer än sådana där det är fråga om utlämnande av uppgifter som primärt samlats in som vårddokumentation. Utlämnande av sådana uppgifter regleras nämligen i 2 kap. 5 § patientdatalagen (se prop. 2007/08:126 s. 57 och 228 f.). En författningsreglerad skyldighet för vårdgivare att rapportera uppgifter till databasen innebär därmed att det finns rättslig grund för den behandling som vårdgivare utför vid insam- lingen av sådana uppgifter, även om uppgifterna inte behövs i vård- Prop. 2020/21:124 givarens egen verksamhet. Någon ytterligare reglering i detta avseende bedöms därför inte som nödvändig. Det kan tilläggas att det saknas möjlighet att framtvinga uppgifter från patienten men att det enligt promemorian endast är ett fåtal patienter som inte medverkar till att lämna sådana uppgifter genom att fylla i en trafikskadejournal. Patienten kommer även i fortsättningen att frivilligt behöva medverka till att lämna de nu aktuella uppgifterna. Enligt Lagrådet bör vårdgivaren ha en skyldighet att upplysa patienten om att de uppgifter om olyckan som han eller hon lämnar till vårdgivaren, men som alltså inte behövs i vårdgivarens verksamhet, kommer att lämnas vidare till databasen. Regeringen instämmer i att det är rimligt att patienten upplyses om att de uppgifter som lämnas i trafikskadejournalen behövs för trafiksäkerhetsändamål och kommer att behandlas i en databas för detta syfte. får patienten upplysningar om detta bl.a. genom information i den trafikskadejournal som patienten fyller i. Materialet är utformat av Transportstyrelsen. Någon särskild reglering i detta avseende bedöms därför inte vara nödvändig. Vårdgivares rapportering av personuppgifter till Strada När det gäller den personuppgiftsbehandling som sker när vårdgivare rapporterar till databasen är en författningsreglerad rapporteringsskyldighet en sådan rättslig förpliktelse som enligt artikel 6.1 c och 6.3 i EU:s dataskyddsförordning är fastställd i rättsordningen. I fråga om känsliga personuppgifter gör regeringen i avsnitt 6.9 bedömningen att behandlingen av uppgifter om hälsa i Strada är nödvändig av hänsyn till ett viktigt allmänt intresse. Mot bakgrund av vad som anförs i avsnitt 6.10.1om behovet av att få sådana uppgifter från vårdgivarna för att databasen ska kunna utgöra ett sådant kunskapsunderlag som behövs för att öka trafiksäkerheten gör regeringen bedömningen att även den behandling av hälsouppgifter som ett uppgiftslämnande till databasen innebär får anses vara nödvändig av hänsyn till ett viktigt allmänt intresse enligt artikel i dataskyddsförordningen. För att behandlingen av känsliga personuppgifter ska stå i överensstämmelse med dataskyddsförordningen krävs även att regleringen står i proportion till det eftersträvade syftet och innehåller bestämmelser om skyddsåtgärder. Regeringen har i avsnitt 6.1 redogjort för sina överväganden när det gäller om den föreslagna regleringen är proportionerlig. Mot bakgrund av den nytta som Strada medför och med beaktande av de skyddsåtgärder som kommer att gälla är regeringens uppfattning att personuppgiftsbehandlingen i databasen sammantaget är proportionerlig. Detta gäller även den behandling som sker när vårdgivare till databasen lämnar uppgifter om de skador som har följt på en trafikolycka. Sammantaget bedöms att en bestämmelse om en skyldighet för vårdgivare att rapportera uppgifter om olyckor och trafikrelaterade skador till databasen uppfyller kraven i EU:s dataskyddsförordning. 2020/21:124 6.10.3 Regeringens förslag: ska till databasen lämna uppgifter om en sådan vägtrafikolycka, olycka med terrängmotorfordon och olycka med fritidsfartyg som myndigheten fått kännedom om och som medfört personskada eller dödsfall. Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. promemorian föreslås uppgiftsskyldigheten vara begränsad till olyckor som medfört svår kroppsskada eller dödsfall när det gäller olyckor med Remissinstanserna: Justitiekanslern anser att ytterligare analys krävs av bedömningen att polisdatalagen möjliggör den behandling av känsliga personuppgifter som rapportering till Strada innebär. uppgiftsskyldighet skapar rättsligt stöd för att behandla personuppgifter som ska rapporteras till Strada, då en uppgiftsskyldighet enbart innebär att uppgifter som redan behandlas i verksamheten ska lämnas ut. har synpunkter på de tidsfrister för rapportering som föreslås i promemorians lagförslag. , som getts tillfälle att yttra sig över ett utkast till lagrådsremiss, anser att 3 kap. 3 § dataskyddslagen inte är tillämplig på behandling av personuppgifter för Strada och menar att stödet för behöver klargöras. Skälen för regeringens förslag skyldighet att rapportera vägtrafikolyckor till Trans- portstyrelsen framgår av kungörelsen (1965:561) om statistiska uppgifter Även olyckor i terräng med terrängskoter rapporteras in om de involverat ett fordon i rörelse och medfört en personskada eller ett dödsfall. Denna rapportering sker enligt ett avtal mellan Transportstyrelsen och . När det gäller olyckor med fritidsfartyg finns en skyldighet att underrätta Transportstyrelsen om olyckan enligt 21 § andra stycket förordningen (1990:717) om under- sökning av olyckor. rapportering innefattar uppgifter om själva olyckan och dess förlopp och härrör från den information som samlats in av den polisman som kallats till olycksplatsen eller den information som kommit in genom en polisanmälan. nuvarande uppgiftsskyldigheter förs över till den nya skyldighet att rapportera uppgifter om olyckor bör i enlighet med den bedömning som görs i avsnitt 6.1 fortsättningsvis placeras i den föreslagna lagen. De uppgifter som rapporteras kan i vissa fall omfattas av sekretess hos De ovan nämnda befintliga bestämmelserna om skyldighet för att lämna uppgifter om vägtrafikolyckor respektive olyckor med fritidssjöfart utgör emellertid sådana bestäm- melser om uppgiftsskyldighet som enligt 10 kap. 28 § OSL bryter sekretess. Något hinder mot att dessa uppgifter lämnas ut finns därför inte. Detsamma kommer att gälla sedan förordningsbestämmelserna förts över till den nya lagen. En ny uppgiftsskyldighet avseende olyckor med terrängmotorfordon I promemorian föreslås även en skyldighet för att lämna uppgifter om olyckor med terrängmotorfordon. Detta går utöver den befintliga författningsreglerade uppgiftsskyldigheten. De uppgifter som samlas in av vid en olycka är i första hand en beskrivning av händelseförloppet och uppgifter om tid och plats för själva olyckan, vilka fordon och trafikanter som varit inblandade och om personskada eller dödsfall har inträffat. Flera sekretessbestämmelser kan bli tillämpliga på de aktuella uppgifterna. När det gäller uppgift som hänför sig till förundersökning i brottmål gäller sekretess enligt 18 kap. 1 § OSL, om det kan antas att syftet med beslutade eller förutsedda åtgärder motverkas eller den framtida verksamheten skadas om uppgiften röjs. När det gäller uppgift om enskilds personliga förhållanden gäller sekretess enligt 21 kap. 1 § OSL för uppgift som rör en enskilds hälsa om det måste antas att den enskilde eller någon närstående till denne kommer att lida betydande men om uppgiften röjs. Av 35 kap. 1 § framgår även att sekretess gäller för uppgift om en enskilds personliga och ekonomiska förhållanden och som förekommer bl.a. i förundersökning i brottmål, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon närstående till honom eller henne lider skada eller men. Den rapportering av uppgifter som sker till Strada bedöms inte innebära att sådan skada som avses i 18 kap. 1 § OSL kan uppkomma. Däremot omfattas uppgifter om hälsa av sekretesskyddet i 21 kap. 1 § OSL. Likaså bör uppgifterna som regel omfattas av sekretess enligt 35 kap. 1 § OSL. I likhet med vad som gäller för de uppgifter som hanteras av sjukvården är dessa sekretessbestämmelser ämnade att skydda den enskildes integritet. Frågan är då om den utvidgning av uppgiftsskyldighet som en rapportering av olyckor med terrängmotorfordon innebär är motiverad med hänsyn till den avvägning som ska göras mellan behovet av att utbyta uppgifter och den enskildes personliga integritet. Regeringen redogör i avsnitt 6.10.1 och 6.10.2 för sina överväganden i fråga om uppgiftsskyldigheten för vårdgivare. Motsvarande resonemang gör sig gällande i fråga om en utvidgning av uppgiftsskyldighet. Sammantaget finner regeringen att allmänintresset av att säkerställa ett kunskapsunderlag ägnat att förbättra trafiksäkerheten för trafik med terrängmotorfordon väger tyngre än det intrång i den personliga integriteten som en sådan underrättelseskyldighet innebär. En sekretessbrytande skyldighet för att lämna uppgifter även om sådana olyckor bör därför införas i den föreslagna lagen. I promemorian föreslås uppgiftsskyldighet regleras genom tre olika bestämmelser som – med tillägg för skyldigheten att även rapportera olyckor med terrängmotorfordon – i princip oförändrade har förts över från de befintliga förordningarna. 2020/21:124 är bestämmelserna som gäller rapportering utformade på olika sätt såväl sinsemellan som i förhållande till bestämmelsen om vårdgivarnas rapportering. Även anmärker att bestämmelsernas utformning bör justeras när det gäller de tidsgränser som anges för rapporteringen. De tidsfrister som ska gälla för rapporteringen kan anges på lägre föreskriftsnivå än lag. Regeringen instämmer i Justitiekanslerns synpunkt att de olika bestämmelserna bör utformas på ett så enhetligt sätt som möjligt. Det kan konstateras att uppgiftsskyldigheten i fråga om olyckor med fritidsfartyg i promemorians förslag begränsats till sådana olyckor som medfört svår kroppsskada eller dödsfall. När det gäller vägtrafikolyckor och olyckor med terrängmotorfordon föreslås dock att rapportering ska ske om olyckan medfört personskada eller dödsfall. Regeringen ser inte att det är motiverat med en sådan skillnad. Sammanfattningsvis bör det i lagen föras in en skyldighet för att till databasen lämna uppgifter om sådana vägtrafikolyckor, olyckor med terrängmotorfordon och olyckor med fritidsfartyg som myndigheten fått kännedom om och som medfört personskada eller dödsfall. av personuppgifter i samband med olyckor Några remissinstanser för fram betänkligheter kring hur rapportering förhåller sig till den dataskyddsreglering som gäller för myndigheten. EU:s dataskyddsreform omfattar förutom EU:s dataskyddsförordning även och rådets direktiv (EU) 2016/680 av om skydd för fysiska personer med avseende på behöriga myndigheters behandling av personuppgifter för att förebygga, förhindra, utreda, avslöja eller lagföra brott eller verkställa straffrättsliga påföljder, och det fria flödet av sådana uppgifter och om upphävande av rådets rambeslut /977/RIF (dataskyddsdirektivet). Dataskyddsförordningen ska inte tillämpas på personuppgiftsbehandling som utförs av behöriga myndigheter för att bl.a. utreda eller lagföra brott. På detta område gäller i stället det nämnda direktivet. Direktivet har genomförts i huvudsak genom brottsdatalagen (2018:1177). Avgörande för om brottsdatalagen är tillämplig på viss personuppgiftsbehandling är dels för vilket syfte behandlingen utförs, dels om det är en behörig myndighet som utför behandlingen. Om en behörig myndighet behandlar personuppgifter för de syften som anges i brottsdatalagen är lagen tillämplig, oavsett om behandlingen endast utförs i ringa omfattning eller . Om behandling av personuppgifter därefter utförs i ett annat syfte, dvs. ett syfte som inte omfattas av brottsdatalagens tillämpningsområde, ska lagen inte längre tillämpas (se prop. 2017/18:232 s. 92 och 113). Brottsdatalagen är subsidiär i förhållande till annan lag eller förordning som innehåller bestämmelser som avviker från brottsdatalagen. För flera av de myndigheter som ska tillämpa brottsdatalagen finns registerförfattningar som kompletterar brottsdatalagens bestämmelser. För gäller lagen (2018:1693) om polisens behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område (polisens brottsdatalag). Enligt 1 kap 1 § polisens brottsdatalag gäller lagen om personuppgifter behandlas i syfte att förebygga, förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet, utreda eller lagföra brott, verkställa uppbörd eller upprätthålla allmän ordning och säkerhet. Enligt 2 kap. 1 § samma lag får behandla personuppgifter om det är nödvändigt bl.a. för att myndigheten ska kunna utreda eller lagföra brott eller upprätthålla allmän ordning och säkerhet. När en trafikolycka inträffat samlar polisen in uppgifter om själva olyckan och om de personer som varit inblandade i olyckan. Även uppgifter om huruvida det finns misstanke om påverkan av alkohol eller annat ämne samt uppgift om huruvida någon avlidit eller drabbats av en allvarlig eller lindrig skada antecknas. Enligt 2 kap. 11 § första stycket brottsdatalagen får känsliga personuppgifter inte behandlas. Av paragrafens andra stycke framgår dock att om uppgifter om en person behandlas får de kompletteras med t.ex. uppgifter om hälsa om det är absolut nödvändigt för ändamålet med behandlingen. De uppgifter som samlas in i samband med en trafikolycka får anses vara absolut nödvändiga för ändamålet att utreda och lagföra brott, eftersom sådana uppgifter kan vara avgörande bl.a. för att bedöma ett brotts allvarlighetsgrad. Den insamling av personuppgifter som görs av polisen vid en olycka får ofta anses ske i syfte att förebygga, förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet, utreda eller lagföra brott eller upprätthålla allmän ordning och säkerhet. I dessa fall är brottsdatalagen och polisens brottsdatalag tillämpliga och insamlingen sker då med stöd av denna reglering. ifrågasätter om de uppgifter som samlar in och behandlar till följd av en trafikolycka alltid utförs i brottsutredande syfte. Det skulle möjligen kunna finnas tillfällen då närvaro vid en trafikolycksplats och insamling av personuppgifter inte har till syfte att bekämpa eller lagföra brott eller upprätthålla allmän ordning och säkerhet. Det skulle t.ex. kunna handla om vissa fall av rent hjälpande verksamhet, jfr 2 § 4 polislagen (1984:387). I sådana fall är inte brottsdatalagen eller polisens brottsdatalag tillämpliga, vilket innebär att den behandling av personuppgifter som då sker måste ha stöd i EU:s dataskyddsförordning. I den utsträckning i dessa fall samlar in personuppgifter bör stöd för behandlingen kunna sökas i artikel 6.1 e i EU:s dataskyddsförordning, dvs. att behandlingen är nödvändig för att fullgöra de uppgifter av allmänt intresse som följer av t.ex. 2 § 4 polislagen. När det gäller känsliga personuppgifter kan insamling ske om behandlingen är nödvändig av hänsyn till ett viktigt allmänt intresse enligt artikel i dataskyddsförordningen. I avsaknad av sektorsspecifik reglering avseende behandling av känsliga personuppgifter kan stöd för sådan behandling sökas i 3 kap. 3 § dataskyddslagen. Enligt den bestämmelsen får känsliga personuppgifter behandlas av en myndighet med stöd av artikel i dataskyddsförordningen bl.a. om behandlingen är nödvändig med hänsyn till ett viktigt allmänt intresse och inte innebär ett otillbörligt intrång i den registrerades personliga integritet. De uppgifter som rapporteras till Strada är sådana som samlar in för egna ändamål. Den föreslagna regleringen innebär ingen skyldighet för att inhämta uppgifter enbart för att rapportera dessa till Strada. I den utsträckning det behövs för arbete bör dock sådana allmänna uppgifter om huruvida en trafikant har skadats allvarligt eller lindrigt kunna behandlas med stöd av denna bestämmelse. 2020/21:124 Sammanfattningsvis anser regeringen, till skillnad från , att det inte behövs någon ytterligare reglering av av uppgifter. rapportering av personuppgifter till Strada När behandlar personuppgifter genom att lämna sådana uppgifter till Strada faller ändamålet med den behandlingen utanför brottsdatalagens tillämpningsområde. Behandling av personuppgifter för nya ändamål utanför brottsdatalagens tillämpningsområde regleras i 2 kap. 22 § brottsdatalagen. Enligt första stycket i paragrafen ska det innan personuppgifter som behandlas med stöd av brottsdatalagen behandlas för ett ändamål utanför lagens tillämpningsområde säkerställas att det är nödvändigt och proportionerligt att personuppgifterna behandlas för det nya ändamålet. Av andra stycket framgår dock att i den utsträckning skyldighet att lämna uppgifter följer av lag eller förordning ska någon prövning enligt första stycket inte göras. Enligt vad som beskrivs ovan har förordningsreglerade skyldigheter att rapportera uppgifter om vägtrafikolyckor och olyckor med fritidsfartyg. Enligt förslaget i promemorian ska dessa skyldigheter föras över till den nya lagen och kompletteras med en skyldighet att även rapportera olyckor med terrängmotorfordon. En sådan reglering innebär alltså att inte ska göra någon prövning av om den behandling som rapporteringen till Strada innebär är nödvändig och proportionerlig. Regeringen har i avsnitt 6.1 gjort bedömningen att personuppgiftsbehandlingen i databasen är nödvändig och proportionerlig.