prop · H803134 · 2021-03-16 00:00:00 — Regeringen, som delar Systembolagets uppfattning, menar att promemorians förslag inte i tillräcklig utsträckning genomför direktivet och att direktivets tidpunkter därför ska gälla. I vissa sektorer, däribland mjölksektorn, är det köparen som enligt handelspraxis fastställer det belopp som ska betalas. Detta sker ofta genom avräkning efter kvalitetsanalys. Enligt direktivet finns, som framgår ovan, särskilda bestämmelser för när betalningsperioderna ska löpa i dessa fall. Dessa ska även gälla enligt den nya lagen. Patent- och framför synpunkter på utformningen av lagbestämmelsen och anför att bestämmelsen i direktivet inte syftar till att beivra försenade betalningar, utan till att hindra avtal om långa betalningsfrister. Domstolen påpekar att detta framgår av kommissionens motivering till det bakomliggande förslaget. Domstolen menar också att det framstår som främmande att beivra försenade betalningar, vilka exempelvis kan bero på obestånd, med marknadsrättsliga sanktioner. Ordalydelsen i direktivet tar dock sikte på tidpunkten för själva betalningen. Regeringen finner därför att den föreslagna bestämmelsen ska utformas i nära anslutning till direktivets lydelse. När det gäller direktivets bestämmelse om att överenskomna leveransperioder ska anses omfatta högst en månad vid regelbundna leveranser anser dock regeringen att är en lämpligare tidsangivelse. Särskilda bestämmelser om förbudets förhållande till andra EU-rättsliga regler Enligt direktivets artikel 3.1 andra stycket andra strecksatsen ska förbudet mot sena betalningar inte påverka möjligheten för en köpare och en leverantör att komma överens om en värdefördelningsklausul i den mening som avses i artikel 172 a i förordning (EU) nr 1308/2013 (den s.k. marknadsordningsförordningen). Vidare finns bestämmelser i artikelns tredje stycke som innebär att förbudet mot sena betalningar inte ska tillämpas på betalningar som gjorts inom ramen för skolprogrammet i enlighet med artikel 23 i marknadsordningsförordningen eller av offentliga organ som tillhandahåller hälso- och sjukvård i den mening som avses i artikel 4.4 b i direktivet om bekämpande av sena betalningar. Enligt samma stycke ska förbudet inte heller gälla under vissa angivna förutsättningar för leveransavtal mellan leverantörer av druvor eller must för vinframställning och deras direkta köpare. Dessa undantagsbestämmelser bör enligt regeringen genomföras i den nya lagen. Bestämmelserna bör formuleras på ett sätt som nära följer direktivtexten. Enligt artikel 3.1 andra stycket första strecksatsen ska förbudet mot sena betalningar i första stycket led a inte påverka följderna av sena betalningar och de påföljder som fastställs i direktiv /7/EU, som med avvikelse från de betalningsperioder som anges i det direktivet ska gälla på grundval av de betalningsperioder som anges i direktivet om otillbörliga handelsmetoder. Direktiv /7/EU har i genomförts i räntelagen, lagen (1981:739) om ersättning för inkassokostnader m.m., lagen (1984:292) om avtalsvillkor mellan näringsidkare och lagen (1990:746) om betalningsföreläggande och handräckning. Enligt bestämmelsen i direktivet om otillbörliga handelsmetoder ska följder och påföljder enligt direktiv /7/EU alltså inte påverkas av direktivets regler. Detta kommer enligt regeringen att gälla enligt svensk rätt även utan att det regleras i den nya lagen. Den föreslagna generella tidsfristen 2020/21:134 om 30 dagars betaltid i den nya lagen överensstämmer även med den betaltid som finns i räntelagen. 6.5.2Förbud mot sena annulleringar Regeringens förslag: Det ska införas ett förbud mot att en köpare av jordbruks- och livsmedelsprodukter annullerar en order med kortare varsel än . Regeringen ska få meddela föreskrifter om att än ska gälla i särskilda sektorer. Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Promemorians förslag innehåller dock inget bemyndigande för regeringen att meddela föreskrifter om än . Remissinstanserna: En övervägande majoritet av remissinstanserna tillstyrker promemorians förslag om att samma regler för avbeställningar ska gälla för andra varor som för färskvaror. I huvudsak anförs samma argument mot en särreglering för färskvaror som när det gäller betaltider, se avsnitt 6.5.1. , Livsmedelshandlarna, , och Visita avstyrker promemorians förslag och förespråkar i stället ett genomförande enligt miniminivån i direktivet. Svensk Dagligvaruhandel och anför att den föreslagna bestämmelsen omfördelar risk i livsmedelskedjan från säljare till köpare. Detta kommer enligt dessa remissinstanser skapa incitament för köpare att pressa inköpspriserna i förhandling med leverantörer. För handelsföretagen är en stor andel av färskvaruinköpen varor från svenska producenter. Vid ett förbud att annullera order med mindre än 30 dagars varsel för alla typer av varor så riskerar i synnerhet mindre butiker att bli mer försiktiga i sina beställningar och för vissa typer av varor hellre stå tomhänta i butiken än att riskera att stå kostnaden för osålda produkter och generera matsvinn. Detta kan innebära att mångfalden på butikshyllor försämras. Vidare anför dessa remissinstanser att det enligt partihandelsföretagen inte är ovanligt att köparna ändrar delar av en beställning eller annullerar en order innan den ska skickas. Partihandelsföretagens och grossisternas inställning är dock enligt Svensk Dagligvaruhandel och att ett skydd av en stor partihandelsaktör/grossist gentemot en liten restaurang i detta fall blir orimligt. Svensk Dagligvaruhandel och anser även att den möjlighet som direktivet ger att föreskriva om kortare tider för annullering av order bör utnyttjas så att annulleringstiden följer hållbarhetstiden för de varor som köps in. Enligt Systembolagets uppfattning innebär förslaget flera svåra gränsdragnings- och tillämpningsproblem. Systembolaget anser därför att förbudet endast bör gälla för färskvaror. Systembolaget vill i sammanhanget peka på följande. Den situation som har stått modell för förslaget i denna del synes vara att köparen och leverantören har avtalat om leverans av viss volym , att leverantören anpassat sig till denna situation, och att köparen senare än före leveransen annullerat ordern. Det finns dock många andra situationer som eventuellt kan träffas av det utvidgade förbud som föreslås i promemorian, och där Prop. 2020/21:134 ett förbud knappast kan anses motiverat. avropar en stor mängd varor kan felbeställningar förekomma, varvid returfrakt sker på Systembolagets bekostnad. Eftersom det inte är fråga om färskvaror kan leverantören få avsättning för sådana varor genom andra försäljningskanaler alternativ vid senare avrop av Systembolaget. Systembolaget kan å andra sidan vara förhindrat att sälja varorna, eftersom det EU-rättsliga kravet på icke-diskriminering innebär att konsumentefterfrågan ska styra vilka varor som säljs i Systembolagets butiker. Det är för Systembolaget oklart om den bestämmelse som föreslås i promemorian träffar den ovan beskrivna situationen eller ej. Skälen för regeringens förslag Artikel 3.1 första stycket b innehåller ett förbud mot sena avbeställningar av färskvaror i jordbruks- och livsmedelskedjan. Enligt artikeln ska det vara förbjudet för en köpare att annullera sina order av jordbruks- och livsmedelsprodukter som är färskvaror med så kort varsel att leverantören inte rimligen kan förväntas hitta något annat sätt att få avsättning på marknaden eller användning av dessa varor. Ett varsel på ska alltid anses vara ett sådant kort varsel. Medlemsstaterna får enligt artikeln fastställa perioder kortare än för särskilda sektorer i vederbörligen motiverade fall. En annullering av en beställning av färskvaror med mindre än 30 dagars varsel anses alltså alltid otillbörlig eftersom leverantören då sannolikt inte kan hitta en alternativ avsättning för dessa produkter. Möjligheterna att hitta ny avsättning i det enskilda fallet saknar dock betydelse enligt artikeln. För produkter inom vissa sektorer kan kortare annulleringsperioder ge tillräckligt med tid för leverantörer att sälja produkterna på annat håll eller använda dem själva. Medlemsstaterna får därför föreskriva kortare annulleringsperioder för sådana sektorer i vederbörligen motiverade fall. En generell 30-dagarsregel för annullering vid köp av jordbruks- och livsmedelsprodukter Enligt direktivet gäller alltså förbudet mot annullering med kort varsel endast för färskvaror. Frågan är om ska införa samma skydd även för andra jordbruks- och livsmedelsprodukter. Svensk Dagligvaruhandel och anför att den föreslagna bestämmelsen omfördelar risk i livsmedelskedjan från säljare till köpare. Detta kommer enligt dessa remissinstanser skapa incitament för köpare att pressa inköpspriserna i förhandling med leverantörer. Det är enligt regeringen rimligt att en större del av risken förläggs hos dagligvaruhandeln, som styr över avsättningen av varorna genom utbud och pris. Vid en bedömning av parternas möjligheter att avgöra fluktuationer i utbud och efterfrågan framstår generellt som en rimlig avvägning mellan köparens och leverantörens intressen. Det framstår alltså i normalfallet som ett rimligt krav att inte avbeställa en order av jordbruks- eller livsmedelsprodukter med ett varsel på mindre än 2020/21:134 30 dagar. I promemorian anförs att det vid de samrådsmöten som utredningen haft har framkommit att problemen med att hitta alternativ avsättning vid avbeställning med kort framförhållning inte bara kommer i fråga när det gäller färskvaror. Exempelvis har de egna märkesvarorna (EMV) ingen annan omsättningsmarknad. minst 25–av dagligvarumarknaden. Inte minst mot denna bakgrund finns det ett behov av skydd mot sena avbeställningar för samtliga jordbruks- och livsmedelsprodukter. Liksom när det gäller betalningsfrister (se avsnitt 6.5.1) talar även starka förenklingsskäl för att inte särskilja färskvaror från andra jordbruks- och livsmedelsprodukter. Svensk Dagligvaruhandel och menar att ett förbud att annullera order med mindre än 30 dagars varsel för samtliga jordbruks- och livsmedelsprodukter kommer leda till att mindre köpare i högre utsträckning kommer att köpa varor med kortare framförhållning och att mångfalden på butikshyllor eller i sortiment riskerar att försämras. regeringen ser att en risk med att införa en 30-dagarsregel för alla jordbruks- och livsmedelsvaror är restriktivitet i inköp eller att order i stället läggs med kort framförhållning. promemorian beställningar med kort framförhållning från daglig- Svensk Dagligvaruhandel och anför även att det enligt partihandelsföretagen inte är ovanligt att kunderna, t.ex. restauranger, ändrar delar av en beställning eller annullerar en order innan den ska skickas och att denna typ av orderjusteringar ses som en naturlig del Liknande argument har framförts av Visita. regeringens förslag innebär att bara köpare med en årsomsättning över motsvarande ska omfattas av den nya lagen så kommer förbudet mot sena annulleringar inte att innebära några problem för den absoluta majoriteten av alla restauranger och andra små köpare. Det kan dock innebära problem för större restauranger och eventuellt även för köpare inom andra sektorer. Enligt artikel 3.1 b får medlemsstaterna fastställa perioder kortare än 30 dagar för särskilda sektorer i vederbörligen motiverade fall. lämnas inget förslag på att införa särskilda frister för vissa sektorer. skäl som anförs för att inte ha några sådana särskilda frister är att produkterna inom jordbruks- och livsmedelssektorn är så diversifierade att en mer detaljerad reglering riskerar att bli svårtillämpad. Dagligvaruhandel och anser att annulleringsförbudet bör följa hållbarhetstiden för de varor som köps in. Det vill säga, om en vara har kort hållbarhet bör annulleringsförbudet vara kort, har varan längre hållbarhetstid bör annulleringsförbudet vara längre. att en sådan ordning inte är lämplig eftersom den riskerar att bli mycket svårtillämpad för såväl tillsynsmyndigheten som för köpare och Frågan är också om den är förenlig med direktivtexten som hänvisar till särskilda sektorer. Däremot anser regeringen mot bakgrund av det som anförs ovan om bl.a. restaurangsektorn, att det i lagen bör införas ett bemyndigande som ger regeringen möjlighet att meddela föreskrifter om en sådan inom vissa särskilda sektorer. Systembolaget anför att eftersom deras butiker avropar en stor mängd varor kan felbeställningar förekomma, varför villkoren i avtalen anger att felbeställda varor kan returneras till leverantören, varvid returfrakt dock sker på Systembolagets bekostnad. Enligt regeringens Prop. 2020/21:134 mening är den nu föreslagna regeln inte avsedd att tillämpas på en sådan situation, så länge det inte är fråga om konstruktioner för att kunna kringgå annulleringsförbudet. Artikel 3.1 första stycket b kan inte ses isolerat utan fyller en funktion tillsammans med framförallt regeln om ensidiga villkorsändringar. Många branscher inom jordbruks- och livsmedelskedjan arbetar efter prognoser och löpande leveranser. Detta gäller inte minst för säsongsprodukter, vid högtider och helgdagar, då nästan alla inköp baseras på prognoser. Svårigheter att bedöma när en prognos övergår i en beställning kan uppstå. Mot denna bakgrund finns en risk att bestämmelsen kringgås genom att köparen lägger prognoser i form av en volymspecifikation, som inte kvalificerar som en avtalsrättsligt bindande beställning. Problematiken bör i första hand hanteras genom tydliga avtal. Sammanfattningsvis finner regeringen att det är rimligt och lämpligt att införa en 30-dagarsregel för annullering av order av jordbruks- och livsmedelsprodukter, med en möjlighet för regeringen att meddela föreskrifter om för särskilda sektorer. 6.5.3Förbud mot ensidigt ändrade villkor Regeringens förslag: Det ska införas ett förbud mot att en köpare av jordbruks- och livsmedelsprodukter ensidigt genomdriver en ändring av villkoren i ett avtal i fråga om intervall, metod, plats, tid eller volym för en leverans, kvalitetskrav, betalning eller pris. Förbudet ska också gälla ändring av villkoren i fråga om tillhandahållandet av vissa angivna tjänster. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: En övervägande majoritet av remissinstanserna tillstyrker eller har inte något att invända mot förslaget. anser att det behöver förtydligas i förarbetena att frågor gällande hur köparen agerar till följd av nya forskningsrön eller bäst svarar mot sina kunders önskemål gällande klimat, miljö och produktsäkerhetshänsyn är exempel på vad köparen ska kunna specificera som en särskild del av transaktionen i ett senare skede. Detsamma bör enligt gälla för marknadsföringstekniker och skillnader i volymåtaganden och faktisk volym. Systembolaget anför att promemorians resonemang om att förbudet ska kunna träffa även villkorsändringar som godtas av leverantören går längre än direktivet och kan leda till betydande gränsdragningsproblem. Bolaget lyfter därvid fram att enligt promemorian ska redan själva uppställandet av ett ensidigt krav på villkorsändring kunna omfattas av förbudet. Systembolaget anför även att bolaget måste tillämpa en viss ordning gentemot sina leverantörer för att kunna upprätthålla kraven på ickediskriminering och likabehandling på det sätt som förutsätts enligt EUF- fördragets bestämmelser om statliga handelsmonopol och konkurrens. Skälen för regeringens förslag: I artikel 3.1 första stycket c i direktivet finns ett förbud mot ensidiga ändringar av avtalsvillkor i leveransavtal för jordbruks- och livsmedelsprodukter. Enligt artikeln är det förbjudet för 2020/21:134 köparen att ensidigt ändra i ett avtal för jordbruks- och livsmedelsprodukter i fråga om intervall, metod, plats, tid eller volym för leveransen, kvalitetskrav, betalningsvillkor eller priser, eller vad gäller tillhandahållandet av tjänster i den mån de uttryckligen anges i punkten 2. Uppräkningen av vilket innehåll i avtalet som inte ensidigt får ändras får betraktas som uttömmande. När det gäller hänvisningen till tjänster avses endast de tjänster som räknas upp i artikel 3.2, se avsnitt 6.5.10. Till förtydligande av artikel 3.1 första stycket c anges följande i direktivets skäl (21). Starkare köpare bör inte ändra överenskomna villkor ensidigt, t.ex. genom att avlista produkter som omfattas av ett leveransavtal. Detta bör dock inte gälla i situationer då det finns ett avtal mellan en leverantör och en köpare som särskilt anger att köparen kan specificera en särskild del av transaktionen i ett senare skede med avseende på framtida order. Det kan exempelvis gälla de beställda kvantiteterna. Ett avtal är inte nödvändigtvis ingått för alla aspekter av transaktionen mellan leverantör och köpare. Systembolaget anför att promemorians resonemang om att förbudet ska kunna träffa även villkorsändringar som godtas av leverantören, om leverantören känner sig tvingad att gå med på dessa, går längre än direktivet och kan leda till betydande gränsdragningsproblem. Enligt Systembolaget är förbudet avsett att träffa fall av genuin ensidighet, där köparen ensidigt ändrar förutsättningarna för redan ingångna avtal. Regeringen instämmer i Systembolagets uppfattning. Det är själva genomdrivandet av den ensidiga ändringen som bör omfattas av förbudet. Att framställa ett krav på en ensidig villkorsändring som inte utmynnar i en ensidig ändring, eftersom leverantören accepterar den, omfattas enligt regeringens mening alltså inte av förbudet. När det gäller problemet med att leverantörer kan känna sig tvingade att gå med på ändringar menar regeringen att införandet av förbudet bör medföra att det bli lättare för en leverantör att säga nej till krav på ensidiga ändringar. Om köparen genomför ett sådant krav kommer leverantören ha möjlighet att vända sig till tillsynsmyndigheten med ett klagomål. En praktiskt betydelsefull fråga är om det vid succesiv avtalsbindning kan finnas ensidighet, genom att den ena parten förpliktar sig först och tyngdpunkten är olika i de successiva avtalen. Avtalssituationer där leverantörer, åtminstone , förbinder sig till ett visst pris eller en viss volym utan att det andra huvudvillkoret är fastställt är enligt promemorian relativt vanliga inom handeln med jordbruks- och livsmedelsprodukter. Det är regeringens uppfattning att det kommer att ställas krav på en bedömning av ensidigheten i sådana situationer. Kommersiella avtalsrelationer förändras ofta löpande och villkoren fastställs inte sällan efter hand. anser att det behöver förtydligas i förarbetena att frågor gällande hur köparen agerar till följd av nya forskningsrön eller bäst svarar mot sina kunders önskemål gällande klimat, miljö och produktsäkerhetshänsyn är exempel på vad köparen ska kunna specificera som en särskild del av transaktionen i ett senare skede. gälla för marknadsföringstekniker och skillnader i volymåtaganden och faktisk volym. Det är enligt regeringens mening inte Prop. 2020/21:134 möjligt att i förväg slå fast att vissa sorters ändringar alltid ska anses vara sådana som köparen kan specificera i ett senare skede om det anges i avtalet. Systembolaget anför att bolaget måste tillämpa en viss ordning gentemot sina leverantörer för att kunna upprätthålla kraven på icke-diskriminering och likabehandling på det sätt som förutsätts enligt EUF-fördragets bestämmelser om statliga handelsmonopol och konkurrens. I promemorian bedöms att den ordning som tillämpas av Systembolaget i normalfallet inte kan anses komma i konflikt med det aktuella förbudet mot ensidighet. Regeringen delar promemorians bedömning. För det fall att det i rättstillämpningen i något fall skulle anses finnas en konflikt mellan bestämmelserna i direktivet och EUF-fördragets bestämmelser om statliga handelsmonopol och konkurrens får fördragets bestämmelser anses ha företräde vid tillämpning av den nya lagen. 6.5.4Förbud mot krav på betalningar som inte är kopplade till leverantörens försäljning av jordbruks- och livsmedelsprodukter Regeringens förslag: Det ska införas ett förbud mot att en köpare av jordbruks- och livsmedelsprodukter kräver betalning av leverantören för sådant som inte är kopplat till leverantörens försäljning. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen remissinstans yttrar sig särskilt över Skälen för regeringens förslag: Enligt artikel 3.1 första stycket d i direktivet är det förbjudet att köparen kräver betalningar av leverantören som inte är kopplade till leverantörens försäljning av jordbruks- och livsmedelsprodukter. Den närmare innebörden av bestämmelsen kan utläsas ur direktivets skäl (22): Leverantörer och köpare av jordbruks- och livsmedelsprodukter bör ha möjlighet att fritt förhandla om en försäljningstransaktion, inklusive priset. Sådana förhandlingar omfattar även betalningar för tjänster som köparen tillhandahåller leverantören, såsom listning, marknadsföring och säljfrämjande åtgärder. När en köpare kräver en leverantör på betalningar som inte hänför sig till en specifik försäljningstransaktion bör detta dock anses vara otillbörligt och bör vara förbjudet enligt detta direktiv. Det handlar med andra ord om ett förbud mot krav på betalning för sådant som inte har koppling till försäljningen av leverantörens jordbruks- och livsmedelsprodukter. Ett förbud med det innehållet bör alltså införas i den nya lagen. I artikel 3.2 listas ett antal tjänster som det är tillåtet att kräva betalning för om det klart och tydligt avtalats i förväg, se avsnitt 6.5.10. 2020/21:134 6.5.5 Förbud mot krav på betalningar för försämring Regeringens förslag: Det ska införas ett förbud mot att en köpare av jordbruks- och livsmedelsprodukter begär att leverantören ska betala kostnaderna för försämring som sker, eller förlust som uppkommer, i köparens lokaler eller efter det att den köprättsliga risken har övergått till köparen, när sådan försämring eller förlust inte beror på leverantörens försumlighet eller fel. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Endast ett fåtal av remissinstanserna yttrar sig över och Svensk Dagligvaruhandel anser att skillnaden mellan å ena sidan förbudet mot att köpare kräver betalning för försämring eller förlust av jordbruks- och livsmedelsprodukter och å andra sidan bestämmelsen i artikel 3.2 första stycket a om retur av osålda varor behöver klargöras. Produktlanseringar behöver enligt dessa remissinstanser uttryckligen undantas från förbudsregeln och i stället omfattas av bestämmelsen om retur av osålda varor. Skälen för regeringens förslag: I artikel 3.1 första stycket e i direktivet finns det ett förbud mot att köparen kräver att leverantören ska betala för den försämring eller förlust, eller båda, av jordbruks- och livsmedelsprodukter som sker i köparens lokaler eller efter det att äganderätten har övergått till köparen, när sådan försämring eller förlust inte beror på leverantörens försumlighet eller fel. äganderätten har övergått till köparen bedöms motsvara den tidpunkt då den köprättsliga risken övergår till köparen enligt 13 § första stycket köplagen (1990:931), dvs. när varan avlämnas. Det kan konstateras att det finns en gränsdragningsfråga mellan förbudet i artikel 3.1 första stycket e och bestämmelsen i artikel 3.2 första stycket a om förbud mot att returnera osålda jordbruks- och livsmedelsprodukter till leverantören utan att betala Som framgår av direktivets ordalydelse reglerar förbudet i artikel 3.1 varor som har gått förlorade eller blivit försämrade hos köparen, medan bestämmelsen angående returer avser att reglera varor som förblivit osålda utan att försämras. Varor som inte försämrats kan säljas vidare av den leverantör som tar dem tillbaka. Direktivet ger leverantören ett starkare skydd om varorna har gått förlorade eller blivit försämrade (när försämringen eller förlusten inte beror på leverantörens försumlighet eller I den praktiska hanteringen uppstår bedömningsfrågor, t.ex. avseende varor som är osålda efter utgången av bäst före eller sista