prop · H803173 · 2021-04-13 00:00:00 — införts i MiFID II bör genomföras i föreskrifter som meddelas med stöd av det bemyndigandet. Det blir därmed en förutsättning för att ett utländskt Prop. 2020/21:173 företag som hör hemma utanför EES ska få tillstånd att driva värde- pappersrörelse från filial i att det finns skäl att anta att även de rapporteringskraven fullgörs i enlighet med föreskrifterna. I lagen om värdepappersmarknaden finns en generell bestämmelse om Finans- inspektionens skyldighet att samarbeta och utbyta information med bl.a. andra behöriga myndigheter och (23 kap. 5 §). Några lagstiftnings- åtgärder för att genomföra de nu aktuella nya reglerna i MiFID II behövs därför inte. I MiFID II finns regler som innebär att om ett företag från tredjeland som tillhandahåller en investeringstjänst eller utför en investeringsverksamhet uteslutande på kundens initiativ, så ska detta inte anses vara en sådan situation som kräver tillstånd från den behöriga myndigheten i det land där kunden befinner sig (artikel 42.1). Genom värdepappersbolagsdirektivet (artikel 64.4) har de reglerna kompletterats med ett förtydligande om att om ett företag från tredjeland, ett annat företag som har nära förbindelser med detta företag eller andra som agerar för företagets räkning söker upp kun- der eller potentiella kunder i EU, ska detta inte anses som att tjänsterna tillhandahålls på kundens initiativ (artikel 42.1 andra stycket i MiFID II). Vid genomförandet i svensk rätt av MiFID II betraktades de nu aktuella reglerna i direktivet som en tolkningsregel för vad som avses med tillståndspliktig värdepappersrörelse inom ett lands territorium. Den situation som beskrivs i direktivet var redan enligt gällande svensk rätt en sådan situation i vilken det inte krävdes något tillstånd enligt lagen om värdepappersmarknaden (prop. 2016/17:162 s. 467). I svensk rätt betraktas det inte som tillhandahållande av tjänster i , om en person här i landet på eget initiativ vänder sig till ett företag utomlands för att få en tjänst utförd (jfr t.ex. prop. 2010/11:135 s. 135). Om företaget, eller någon som företräder eller kan anses företräda företaget, söker upp kunder i är det dock fråga om att företaget tillhandahåller tjänster i , varför tillstånd krävs. Detta följer redan av gällande rätt och det krävs därför inte någon lagändring för att genomföra det förtydligande tillägg som har gjorts i reglerna i MiFID II. Regeringens förslag: I bestämmelserna i lagen om värdepappers- marknaden om att en börs ska ha regler om minsta tillåtna prisändring (s.k. tick-size eller budsteg) ska det införas ett undantag som innebär att reglerna inte ska hindra en börs från att matcha order av stor omfattning på mittpunkten mellan aktuella köp- och säljbud. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot Skälen för regeringens förslag Bestämmelserna om minsta tillåtna prisändring ska kompletteras Enligt MiFID II ska en reglerad marknad ha regler om gränser för hur priset ändras (s.k. tick-size eller budsteg) för aktier, depåbevis, andelar i s.k. börshandlade fonder, certifikat och andra liknande finansiella instrument samt andra finansiella instrument för vilka kommissionen har antagit tekniska standarder (artikel 49.1). Samma regler ska tillämpas av den som driver en MTF- eller OTF-plattform (artikel 18.5). Genom värdepappersbolagsdirektivet (artikel 64.5) har reglerna i MiFID II ändrats så att det också anges att kravet inte ska ”hindra reglerade marknader från ordermatchning av stor omfattning på mittpunkten inom de aktuella köp- och säljbuden”. Med detta torde avses att kraven inte ska hindra att order av stor omfattning (eng. large in scale), för vilka det finns undantag från transparenskraven före handel (se t.ex. artikel 4.1 c i MiFIR i fråga om aktieinstrument) matchas på mittpunkten mellan två budsteg. De nu aktuella reglerna i MiFID II har i svensk rätt genomförts i mot- svarande bestämmelser i lagen om värdepappersmarknaden (13 kap. 1 i §). För att genomföra den ändring som har gjorts i direktivet, bör de bestäm- melserna kompletteras med att kravet inte hindrar att order av stor omfattning matchas på mittpunkten mellan aktuella köp- och säljbud. Befintliga bestämmelser kan tillämpas fram till dess att lagändringen träder i kraft Huvudregeln i värdepappersbolagsdirektivet är, liksom i många andra EU- direktiv, att medlemsstaterna ska anta och offentliggöra de bestämmelser som krävs för att genomföra direktivet 18 månader efter det att direktivet trätt i kraft (se artikel 67.1 första stycket). När det gäller de nya reglerna om tick-size som har införts i MiFID II ska anges dock att medlems- staterna ska tillämpa de bestämmelser som är nödvändiga för att följa dem efter att värdepappersbolagsdirektivet har trätt i kraft (artikel 67.1 andra stycket i värdepappersbolagsdirektivet). Som det är formulerat i direktivet torde det inte krävas att medlemsstaterna antar några nya bestämmelser inom den angivna tidsfristen, utan tillämpar befintliga bestämmelser så att de inte hindrar en börs från ordermatchning av stor omfattning på mittpunkten inom de aktuella köp- och säljbuden. Regeringen instämmer med utredningen att det tillägg som har gjorts i MiFID II bör betraktas som ett tydligt tolkningsunderlag vid en direktiv- konform tolkning av de befintliga bestämmelserna i nationell rätt och att detta måste anses leva upp till direktivets krav. Det är därför inte nöd- vändigt att de ändringar i bestämmelsen om tick-size i lagen om värde- pappersmarknaden som föreslås ovan träder i kraft vid ett tidigare datum än övriga lagändringar som föreslås i denna proposition, se avsnitt 15.2.1. 14.1.4 Informationsutbyte mellan behöriga myndigheter Prop. Regeringens bedömning: Ändringen i reglerna i MiFID II om informationsutbyte mellan behöriga myndigheter i EU i kräver inte några lagstiftningsåtgärder. Utredningens bedömning överensstämmer med regeringens bedöm- ning. Remissinstanserna tillstyrker bedömningen eller har inget att invända mot den. Skälen för regeringens bedömning: I MiFID II finns regler om informa- tionsutbyte mellan olika behöriga myndigheter inom EU (artikel 81). Det anges vad den information som utbyts får användas för, bl.a. för att kontrollera att förutsättningarna för att värdepappersföretag ska få starta verksamhet är uppfyllda och för att underlätta övervakningen av verksam- heten (artikel 81.3 a). Genom den ändring som har gjorts genom värde- pappersbolagsdirektivet (artikel 64.6) har den tidigare hänvisningen till kapitaltäckningsdirektivet tagits bort. I svensk rätt har reglerna i MiFID II om informationsutbyte mellan behöriga myndigheter genomförts genom en allmänt hållen bestämmelse i lagen om värdepappersmarknaden (23 kap. 5 §). Ändringen i de reglerna i direktivet kräver därför inte några lagstift- ningsåtgärder. Regeringens förslag: Definitionen av värdepappersbolag i lagen om resolution ska ändras så att den bara omfattar värdepappersbolag som har tillstånd för handel för egen räkning eller för garantigivning avseende finansiella instrument och placering av finansiella instrument med ett fast åtagande. Definitionen av kreditinstitut i samma lag ska utvidgas så att den även omfattar sådana värdepappersbolag som har tillstånd att ta emot kunders medel på konto. I lagen om resolution ska –det i definitionerna av gruppbaserad och kapitalbas tas in hänvis- ningar till värdepappersbolagsförordningen, –det i definitionen av tillsynskollegium tas in en hänvisning till värdepappersbolagsdirektivet, –kortformerna värdepappersbolagsförordningen och värdepappers- bolagsdirektivet införas, –hänvisningen till vissa slags värdepappersbolag tas bort ur bestäm- melsen om tillämpningen av bestämmelser om metod för riskjustering av resolutionsavgiften, och –bestämmelsen om avgiftsunderlaget för resolutionsavgiften komp- letteras med en hänvisning till bestämmelserna om kapitalbas i värde- pappersbolagsförordningen. I lagen om värdepappersmarknaden ska det i bestämmelserna om samråd med andra behöriga myndigheter och om 2020/21:173 inspektionens godkännande av koncerninternt finansiellt stöd införas hänvisningar till värdepappersbolagsdirektivet. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot Skälen för regeringens förslag Definitionen av värdepappersbolag i lagen om resolution Genom värdepappersbolagsdirektivet (artikel 63.1) har det gjorts en änd- ring i definitionen av värdepappersföretag i krishanteringsdirektivet (arti- kel 2.1.3). Krishanteringsdirektivet är i svensk rätt huvudsakligen genomfört genom lagen om resolution. Definitionen av värdepappers- bolag i den lagen behöver därför ändras (2 kap. 1 §). Med värdepappers- bolag avses i den lagen ett svenskt aktiebolag som har tillstånd att driva värdepappersrörelse enligt lagen om värdepappersmarknaden, om det har tillstånd a)för någon av de tjänster som anges i 2 kap. 1 § 3, 6, 7, 8 och 9 den lagen, b)att som sidotjänst förvara finansiella instrument för kunders räkning och ta emot medel med redovisningsskyldighet enligt 2 kap. 2 § första stycket 1 den lagen, eller c)att som sidotjänst ta emot kunders medel på konto för att underlätta värdepappersrörelsen enligt 2 kap. 2 § första stycket 8 den lagen. I den nya definitionen av värdepappersföretag i krishanteringsdirektivet anges att det är ett företag enligt definitionen av värdepappersföretag i artikel 4.1.22 i värdepappersbolagsförordningen (vilken i sin tur hänvisar till definitionen i artikel 4.1.1 i MiFID II) som omfattas av det krav på startkapital som föreskrivs i artikel 9.1 i värdepappersbolagsdirektivet. I avsnitt 8 föreslås att artikel 9.1 i värdepappersbolagsdirektivet ska genomföras genom ändringar i bestämmelserna om startkapital för värdepappersbolag i lagen om värdepappersmarknaden (3 kap. 6 §). Avgränsningen genom hänvisningen till kravet på startkapital innebär att det bara är sådana värdepappersbolag som har tillstånd för handel för egen räkning (2 kap. 1 § 3 lagen om värdepappersmarknaden) eller garanti- givning avseende finansiella instrument och placering av finansiella instrument med ett fast åtagande (2 kap. 1 § 6 samma lag), och för vilka gäller ett krav på startkapital som motsvarar , som ska anses utgöra värdepappersbolag enligt lagen om resolution. Definitionen av värdepappersbolag i lagen om resolution bör ändras i enlighet med det och bara omfatta värdepappersbolag för vilka detta krav på startkapital gäller. Utvidgning av definitionen av kreditinstitut i lagen om resolution Värdepappersbolag med tillstånd till att ta emot kunders medel på konto ska betraktas som kreditinstitut (se avsnitt 7.3) eftersom de omfattas av definitionen av kreditinstitut i tillsynsförordningen. Definitionen av kredit- institut i krishanteringsdirektivet bygger på motsvarande definition i tillsyns- förordningen. Sådana bolag bör därför omfattas av definitionen av kredit- institut även i lagen om resolution (2 kap. 1 §), som är den lag som i svensk Prop. 2020/21:173 rätt genomför krishanteringsdirektivet. Ändringar av vissa andra definitioner i lagen om resolution Definitionerna av gruppbaserad och kapitalbas i lagen om resolution hän- visar till vissa bestämmelser i tillsynsförordningen (2 kap. 1 §). Genom införandet av det nya kapitaltäckningsregelverket kommer denna hänvis- ning att vara relevant bara för kreditinstitut och för de värdepappersbolag som ska tillämpa tillsynsförordningen (se avsnitt 5.2.7). Övriga värde- pappersbolag ska i stället tillämpa bestämmelser i värdepappers- bolagsförordningen. Definitionerna av gruppbaserad och kapitalbas i lagen om resolution genomför motsvarande definitioner i krishanterings- direktivet (artikel 2). De definitionerna i det direktivet har inte ändrats genom värdepappersbolagsdirektivet. Enligt värdepappersbolagsförordningen (artikel 65) ska dock hänvisningar till tillsynsförordningen i andra unionsakter läsas som hänvisningar till värdepappersbolagsförordningen vid tillämpning av tillsynskrav för värdepappersföretag. Definitionerna av gruppbaserad och kapitalbas i lagen om resolution bör därför kompletteras med hänvisningar till relevanta bestämmelser i värdepappersbolagsförordningen. Definitionen av tillsynskollegium i lagen om resolution (2 kap. 1 §) hän- visar till regler om tillsynskollegier i kapitaltäckningsdirektivet. kapitaltäckningsregelverket innebär att denna hänvisning kommer att vara relevant bara för kreditinstitut och de värdepappersbolag som ska tillämpa Övriga värdepappersbolag ska i stället tillämpa bestämmelser som genomför värdepappersbolagsdirektivet. Definitionen av tillsynskollegium i lagen om resolution genomför mot- svarande definition i krishanteringsdirektivet. Inte heller denna definition i krishanteringsdirektivet har ändrats genom värdepappersbolagsdirektivet. I värdepappersbolagsdirektivet (artikel 65) anges dock att vid ”tillsyn över och resolution av värdepappersföretag ska hänvisningar till kapitaltäcknings- direktivet i andra unionsakter läsas som hänvisningar till värdepappers- Definitionen av tillsynskollegium i lagen om resolution bör därför kompletteras med en hänvisning till motsvarande regler om tillsynskollegier i värdepappersbolagsdirektivet. I lagen om resolution bör också kortformerna värdepappersbolags- förordningen och värdepappersbolagsdirektivet införas. Enligt lagen om resolution (27 kap. 13 §) ska vissa artiklar i kommis- sionens delegerade förordning (EU) 2015/63 av om komplettering av och rådets direktiv /59/EU avseende förhandsbidrag till finansieringsarrangemang för resolution som handlar om metoden för riskjustering av resolutionsavgift inte tillämpas på vissa slags värdepappersbolag. I bestämmelsen i lagen hänvisas även till Eftersom de ändringar som har gjorts i kapitaltäck- ningsregelverket innebär att sådana värdepapperspappersbolag som anges i bestämmelsen inte längre ska tillämpa tillsynsförordningen, bör hänvis- ningen till de värdepappersbolagen tas bort. I lagen om resolution finns det även bestämmelser om avgiftsunderlaget (27 kap. 14 §). I bestämmelserna finns en hänvisning till bestämmelserna 2020/21:173 om kapitalbas i tillsynsförordningen. Eftersom de flesta värdepappers- bolag i fortsättningen ska tillämpa värdepappersbolagsförordningen, bör det i bestämmelsen i lagen införas en hänvisning av till bestämmelserna om kapitalbas i värdepappersbolagsförordningen. Komplettering av hänvisningar i lagen om värdepappersmarknaden I lagen om värdepappersmarknaden finns det i några bestämmelser som hän- för sig till krishanteringsdirektivet hänvisningar till regler i kapitaltäck- ningsdirektivet. Det ena fallet är en bestämmelse i lagen om värdepappers- marknaden om att , i de fall inspektionen är den sam- ordnande tillsynsmyndigheten, ska se till att samråd sker med sådana behöriga myndigheter som avses i artikel 116 i kapitaltäckningsdirektivet och de myndigheter som ansvarar för betydande filialer (8 a kap. 9 §). Det andra fallet gäller en bestämmelse om avtal om koncerninternt finansiellt stöd (8 b kap. 4 §). Enligt den bestämmelsen krävs det för att Finansinspek- tionen ska godkänna ett sådant stöd att det stödgivande företaget uppfyller de krav som gäller i fråga om kapitalbas och likviditet i kapitaltäcknings- direktivet samt de övriga krav som gäller enligt artikel 104.2 i det direktivet för det finansiella stödet. Nämnda bestämmelser genomför artikel 8.1 respektive 23.1 i krishanteringsdirektivet. De artik- larna har inte ändrats genom värdepappersbolagsdirektivet, men på samma sätt som beskrivs ovan i fråga om definitionen av tillsynskollegium i lagen om resolution bör det som anges i värdepappersbolagsdirektivet (artikel 65) tolkas så att regler som rör värdepappersföretag, som tidigare fanns i kapitaltäckningsdirektivet, bör läsas som hänvisningar till mot- svarande regler i värdepappersbolagsdirektivet. I de ovan nämnda bestäm- melserna i lagen om värdepappersmarknaden bör det därför införas hän- visningar även till värdepappersbolagsdirektivet. Regeringens förslag: I lagen om kapitalbuffertar ska –bestämmelserna om att små och medelstora värdepappersbolag får undantas från kravet på kapitalkonserveringsbuffert och kravet på kontracyklisk buffert tas bort, –bemyndigandena för regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om kriterier för vilka värdepappers- bolag som får undantas tas bort, –definitionen av termen värdepappersbolag tas bort, och –definitionen av termen institut justeras på sådant sätt att de värde- pappersbolag som ska ingå där ska vara sådana som ska tillämpa till- synsförordningen. Utredningens förslag överensstämmer inte med regeringens förslag. Utredningen föreslår att definitionen av värdepappersbolag i lagen om kapitalbuffertar bara ska omfatta sådana värdepappersbolag som ska tillämpa tillsynsförordningen. Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot det. Skälen för regeringens förslag: I kapitaltäckningsdirektivet finns reg- Prop. 2020/21:173 ler om att en medlemsstat får undanta små och medelstora värdepappers- företag från kraven att upprätthålla en kapitaltäckningsbuffert och en kontracyklisk kapitalbuffert (artiklarna 129.2–129.4 och 130.2–130.4). Reglerna har i svensk rätt genomförts genom bestämmelser i buffertlagen och på lägre nivå (prop. 2013/14:228 s. 644 och prop. 2020/21:36 s. 594). Genom värdepappersbolagsdirektivet (artikel 62.22 och 62.23) har de ovannämnda reglerna i kapitaltäckningsdirektivet upphävts. Bestämmel- serna i buffertlagen om att små och medelstora värdepappersbolag får undantas från kravet på kapitalkonserveringsbuffert och kravet på kontra- cyklisk buffert bör därför tas bort. I samma lag bör även bemyndigandena för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om kriterier för vilka värdepappersbolag som får undantas också tas bort. När de ovan nämnda bestämmelserna tagits bort kommer det i buffert- lagen inte att finnas några bestämmelser som enbart rör värdepappers- bolag. Definitionen av termen värdepappersbolag i buffertlagen (2 kap. 1 §) bör därför tas bort. Genomförandet av värdepappersbolagsdirektivet innebär att flertalet värdepappersföretag inte längre ska tillämpa kapitaltäckningsdirektivet. Bland de regler som inte längre ska tillämpas finns reglerna om kapitalbuffer- tar som i svensk rätt har genomförts genom bestämmelser i buffertlagen. De värdepappersbolag som omfattas av artikel 1.2 eller 1.5 i värdepappers- bolagsförordningen (se avsnitt 7.2) och värdepappersbolag med tillstånd att lämna kunder kredit och ta emot kunders medel på konto (se avsnitt 7.3) ska dock tillämpa bl.a. avdelning VII i kapitaltäckningsdirektivet, där reglerna om kapitalbuffertar finns. Tillämpningsområdet för buffertlagen bör därför anpassas så att bara sådana värdepappersbolag omfattas av lagen. Definitionen av termen institut i buffertlagen (2 kap. 1 §), som bl.a. innefattar värdepappersbolag, bör därför justeras på sådant sätt att de värdepappersbolag som ska ingå där enbart ska vara sådana som ska tillämpa tillsynsförordningen. Utökad räckvidd av termen institut vid viss tillgångsberäkning för grupp från tredjeland Regeringens bedömning: Ändringen av kapitaltäckningsdirektivet som innebär att värdepappersföretag ska anses som institut vid beräkning av totala värdet av tillgångar i unionen för en grupp från tredjeland kräver inte några lagstiftningsåtgärder. Utredningens bedömning överensstämmer med regeringens bedöm- Remissinstanserna tillstyrker bedömningen eller har inget att invända Skälen för regeringens bedömning: I kapitaltäckningsdirektivet finns regler om beräkningen av det totala värdet av tillgångar i unionen för en grupp från tredjeland (artikel 21b.5). Beräkningen avgör när två eller flera 2020/21:173 institut i unionen som ingår i samma grupp från tredjeland ska ha ett enda intermediärt moderföretag inom EU som är etablerat i unionen. Kravet att inrätta intermediärt moderföretag gäller om det totala värdet av gruppens tillgångar i EU uppgår till motsvarande (artikel 21b.4). Dessa regler i kapitaltäckningsdirektivet har i svensk rätt genomförts genom en ny bestämmelse i tillsynslagen (7 kap. 4 §, se prop. 2020/21:36). Genom värdepappersbolagsdirektivet (artikel 62.9) har det gjorts en ändring i kapitaltäckningsdirektivet (artikel 21b.5) som innebär ett tillägg om att även värdepappersföretag ska omfattas av termen institut vid beräkningen av det totala värdet av tillgångarna. Det föranleder i sig inte någon ändring i den nämnda nya bestämmelsen i tillsynslagen, eftersom termen institut i den lagen redan omfattar värdepappersbolag. 14.4.2 Vissa andra ändringar i kapitaltäckningsdirektivet Regeringens bedömning: Vissa ändringar i kapitaltäckningsdirektivet som har gjorts genom värdepappersbolagsdirektivet kräver inte några särskilda lagstiftningsåtgärder. Utredningens bedömning överensstämmer med regeringens bedöm- Remissinstanserna tillstyrker bedömningen eller har inget att invända Skälen för regeringens bedömning: Genom värdepappersbolags- direktivet (artikel 62) har det gjorts flera ändringar i kapitaltäcknings- Vissa av dem bedöms inte kräva några särskilda lagstiftnings- Skälen för detta är följande. I den artikel som anger tillämpningsområdet för kapitaltäcknings- direktivet (artikel 2) har det gjorts ändringar genom värdepappersbolags- direktivet (artikel 62.3). Artikeln har inte genomförts som en motsvarande bestämmelse i lag och ändringen kräver därför inte någon lagstiftnings- I definitionskatalogen i kapitalteckningsdirektivet har termen lokalt företag (artikel 3.1.4) tagits bort genom värdepappersbolagsdirektivet (artikel 62.4). Någon definition av den termen har inte införts i svensk lag och ändringen kräver därför inte någon lagstiftningsåtgärd. I kapitaltäckningsdirektivet finns särskilda regler om samordning inom medlemsstater som har fler än en behörig myndighet med befogenhet att utöva tillsyn över kreditinstitut, värdepappersföretag och finansiella institut (artikel 5). I är det bara som utövar Den ändring av dessa regler som har gjorts genom värde- pappersbolagsdirektivet (artikel 62.5) kräver därför inte någon lagstift- Genom värdepappersbolagsdirektivet (artikel 62.10) har hela avdel- ning IV i kapitaltäckningsdirektivet, som innehåller regler om startkapital för värdepappersföretag, tagits bort. Det kräver inte någon särskild lagstift- ningsåtgärd utan tas om hand när motsvarande regler i värdepappers- bolagsdirektivet genomförs i svensk rätt (se avsnitt 8). I reglerna i kapitaltäckningsdirektivet (artikel 128) om definitioner för Prop. 2020/21:173 tillämpning av kapitlet om kapitalbuffertar (avdelning VII, kapitel 4) har ett undantag för vissa värdepappersföretag tagits bort genom värde- pappersbolagsdirektivet (artikel 62.21). Denna ändring kräver inte någon lagstiftningsåtgärd. 14.5.1Ändrad titel på tillsynsförordningen och kapitaltäckningsdirektivet Regeringens förslag: Hänvisningar i lag till tillsynsförordningen och kapitaltäckningsdirektivet ska ändras så att respektive rättsakts nya titel anges. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot Skälen för regeringens förslag: Genom värdepappersbolagsförord- ningen (artikel 62.1) har tillsynsförordningens titel ändrats till Europa- parlamentets och rådets förordning (EU) nr 575/2013 av om tillsynskrav för kreditinstitut och om ändring av förordning (EU) nr 648/2012. På motsvarande sätt har kapitaltäckningsdirektivets titel ändrats genom värdepappersbolagsdirektivet (artikel 62.1) till Europa- parlamentets och rådets direktiv /36/EU av om be- hörighet att utöva verksamhet i kreditinstitut och om tillsyn av kreditinstitut, om ändring av direktiv /87/EG och om upphävande av direk- tiven 2006/48/EG och 2006/49/EG.