prop · H803207 · 2021-06-07 00:00:00 — användas det första beskattningsåret, skulle ett sådant fastställelse- förfarande t.ex. göra det tydligt i vilken utsträckning det finns ett åter- Utgångspunkten vid inkomstbeskattningen är dock att belopp ska bestämmas om de har betydelse för att bestämma inkomst- skatten för det aktuella beskattningsåret. En ordning som innebär att det återstående underlaget ska bestämmas trots att beloppet saknar betydelse för det aktuella beskattningsåret är vidare inte förenligt med hur bestämmelserna om skattetillägg är utformade. Som Srf konsulterna framför finns visserligen undantag från utgångs- punkten att belopp ska bestämmas om de har betydelse för att bestämma skatter och avgifter för det aktuella beskattningsåret. näringsverksamheten ska t.ex. fastställas till sin storlek redan för under- Bestämmelserna om skattetillägg har dock anpassats utifrån denna ordning, på så sätt att skattetillägg vid t.ex. oriktig uppgift även kan tas ut på minskningen av ett underskott av en näringsverksamhet. Mot denna bakgrund föreslår regeringen inget fastställelseförfarande. Det innebär att underlagets storlek ska bestämmas det beskattningsår som skattereduktionen tillgodoräknas och till den del underlaget innebär en avräkning mot skatten. Förslaget medför att det införs 14 § lagen om skattereduktion för investeringar i inventarier som anskaffas . Skattereduktionen ska innebära en avräkning mot inkomstskatt, fastighetsavgift och Regeringens förslag: Skattereduktionen ska räknas av mot och statlig inkomstskatt, fastighetsavgift och statlig Skattereduktionen ska anges i hela krontal så att öretal faller bort. Vid beräkning av det s.k. spärrbeloppet enligt lagen om avräkning av utländsk skatt, avräkningslagen, ska skattereduktionen anses ha skett från och statlig inkomstskatt, statlig fastighetsskatt respek- tive fastighetsavgift med så stor del av reduktionen som respektive skatt eller avgift utgör av det sammanlagda beloppet av nämnda skatter och avgift före sådan reduktion och skattereduktioner som enligt avräkningslagen och lagen om tillfällig skattereduktion för arbetsinkomster ska fördelas på samma sätt som den tillfälliga Vid beräkning av spärrbeloppet ska tillfällig skattereduktion för arbetsinkomster även fördelas tillsammans med reduktion enligt lagen om tillfällig skattereduktion för investeringar i inventarier som anskaffas . Promemorians förslag överensstämmer i allt väsentligt med regeringens förslag. I promemorian föreslogs inte någon bestämmelse som anger att skattereduktionen ska anges i hela krontal. I promemorian föreslogs inte heller någon ändring i lagen om tillfällig skattereduktion för arbetsinkomster. Remissinstanserna: Ingen remissinstans har några synpunkter på förslaget att skattereduktionen ska innebära en avräkning mot och statlig inkomstskatt, fastighetsavgift och statlig fastighetsskatt. LRF tolkar förslaget som att avräkningen även kan ske mot expansionsfondsskatt. FAR anser att avräkningen även borde få göras mot särskild inkomstskatt på pensionskostnader och avkastningsskatt på pensionsmedel. Kammarrätten i noterar att det inte föreslås att skattereduktionen ska anges i hela krontal. föreslår att bestämmelsen om spärrbeloppsberäkning flyttas till lagen (1986:468) om avräkning av utländsk skatt alternativt att det klargörs hur bestämmelsen förhåller sig till motsvarande bestämmelser i avräkningslagen avseende andra skattereduktioner. Skälen för regeringens förslag Vilka skatter ska avräkningen göras mot? Av 67 kap. 2 § andra stycket IL framgår mot vilka skatter som skattereduktionerna i samma kapitel räknas av. Jobbskatteavdraget och skattereduktionen för sjukersättning och aktivitetsersättning räknas endast av mot inkomstskatt. Samma ordning gäller för skattereduktionen för förvärvsinkomster som trädde i kraft (prop. 2020/21:37, bet. 2020/21:SkU14, rskr. 2020/21:96). Övriga skattereduktioner i 67 kap. IL räknas av mot och statlig inkomstskatt som beräknats enligt 65 kap. IL, mot statlig fastighetsskatt enligt lagen (1984:1052) om statlig fastighetsskatt samt mot fastighetsavgift enligt lagen (2007:1398) om fastighetsavgift. Samma ordning gäller för skattereduktionen för installation av grön teknik som trädde i kraft (prop. 2020/21:1, bet. 2020/21:FiU1, rskr. 2020/21:63). Även skattereduktionen för fastighetsavgift räknas av mot dessa skatter (7 § andra stycket lagen om skattereduktion för fastighetsavgift). I promemorian föreslogs att skattereduktionen ska innebära en avräkning mot bl.a. inkomstskatten, dvs. mot och statlig inkomstskatt som beräknats enligt 65 kap. IL. Som LRF framför innebär det att avräkningen även kan göras mot expansionsfondsskatten. Med hänsyn till att skattereduktionen föreslås ligga sist i avräkningsordningen (se avsnitt 5.6 nedan) uppkommer dock frågan om skattereduktion borde göras även mot statlig fastighetsskatt och fastighetsavgift, förutom mot och statlig inkomstskatt. Det skulle motsvara vad som bl.a. gäller för de flesta av de befintliga skatte- Skäl som kan anses tala för att skattereduktionen även ska Prop. 2020/21:207 räknas av mot statlig fastighetsskatt och fastighetsavgift, är att för fysiska personer som har rätt till skattereduktionen skulle en sådan ordning kunna göra det lättare att på egen hand förstå och räkna ut sin skatt. En sådan ordning underlättar även praktiska hantering av skattereduktionen. Med hänsyn till detta föreslår regeringen, i likhet med promemorian, att skattereduktionen för investeringar i inventarier ska innebära en avräkning mot och statlig inkomstskatt, fastighetsavgift och statlig fastighetsskatt. Regeringen anser, till skillnad från FAR, att avräkningen inte bör få göras mot ytterligare skatter. En sådan ordning skulle innebära en avvikelse från såväl de nu gällande som andra föreslagna skattereduktioner. Som Kammarrätten i påpekar så gäller enligt inkomstskattelagen att skattereduktioner ska anges i hela krontal (67 kap. 1 § andra stycket IL). Regeringen anser att samma ordning bör gälla i detta sammanhang och föreslår därför att skattereduktionen ska anges i hela krontal så att öretal faller bort. Avräkning av utländsk skatt I2 kap. 10 § lagen (1986:468) om avräkning av utländsk skatt, kallad avräkningslagen, behandlas fall då den skattskyldige fått skattereduktion enligt 67 kap. IL. Regeringen anser att motsvarande bestämmelser bör införas i fråga om skattereduktionen för investeringar. Dessa bestämmelser bör korrespondera med motsvarande bestämmelse i 13 § andra stycket i den föreslagna lagen om skattereduktion för investeringar där det föreslås att den nya skattereduktionen ska räknas av mot och statlig inkomstskatt, statlig fastighetsskatt och fastighetsavgift. När det gäller synpunkter gör regeringen bedömningen att den föreslagna bestämmelsen, med hänsyn till skattereduktionens tillfälliga karaktär, inte bör placeras i avräkningslagen. Som pekar på behöver förhållandet mellan den föreslagna bestämmelsen och motsvarande bestämmelser i avräkningslagen klargöras. Enligt regeringen bör det därmed i lagen om skattereduktion för investeringar i inventarier som anskaffas införas bestämmelser om att skattereduktion för investeringar, vid den s.k. spärrbeloppsberäkningen enligt avräkningslagen, ska anses ha skett från och statlig inkomstskatt, statlig fastighetsskatt respektive fastighetsavgift med så stor del av reduktionen som respektive skatt eller avgift utgör av det sammanlagda beloppet av nämnda skatter och avgift före sådan reduktion och skattereduktion som enligt 2 kap. 10 § andra stycket avräkningslagen och 8 § lagen (2021:000) om tillfällig skattereduktion för arbetsinkomster ska fördelas på samma sätt som reduktionen enligt den föreslagna lagen. Regeringen följer därmed den synpunkt som framförs av Lagrådet om att även tillfällig skattereduktion för arbetsinkomster ska anges i bestämmelsen. Det innebär att fördelningen av skattereduktionerna görs tillsammans. Följdändring i lagen om tillfällig skattereduktion för arbetsinkomster Enligt förslaget till 8 § i lagen om tillfällig skattereduktion för arbetsinkomster (prop. 2020/21:200) ska vid beräkning av spärrbeloppet enligt avräkningslagen skattereduktion enligt den föreslagna lagen anses ha skett från och statlig inkomstskatt, statlig fastighetsskatt respektive fastighetsavgift med så stor del av reduktionen som respektive skatt eller avgift utgör av det sammanlagda beloppet av nämnda skatter och avgift före sådan reduktion och skattereduktioner som enligt avräkningslagen ska fördelas på samma sätt som den tillfälliga reduktionen. På samma sätt som tillfällig skattereduktion för arbetsinkomster ska beaktas vid tillämpning av 15 § lagen om tillfällig skattereduktion för investeringar i inventarier som anskaffas ska den tillfälliga skattereduktionen enligt lagen om tillfällig skattereduktion för investeringar i inventarier som anskaffas beaktas vid tillämpning av 8 § lagen om tillfällig skattereduktion för arbetsinkomster. Regeringen följer därmed den synpunkt som framförs av Lagrådet om att en hänvisning till 15 § lagen om tillfällig skattereduktion för investeringar i inventarier som anskaffas bör göras i 8 § lagen om tillfällig skattereduktion för arbetsinkomster. Förslaget medför att det införs 13 § andra och tredje styckena och 15 § lagen om skattereduktion för investeringar i inventarier som anskaffas samt att 8 § lagen (2021:000) om tillfällig skattereduktion för arbetsinkomster ändras. 5.6Skattereduktionen ska ligga sist i avräkningsordningen Regeringens förslag: Skattereduktionen för investeringar i inventarier som anskaffas ska göras efter dels de skattereduktioner som anges i inkomstskattelagen och lagen om skattereduktion för fastighetsavgift, dels den tillfälliga skattereduktionen för arbetsinkomster. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen remissinstans har några synpunkter på förslaget att skattereduktionen ska göras efter de befintliga eller andra föreslagna skattereduktioner, men framför synpunkter på den lagtekniska utformningen. föreslår i stället att en bestämd avräkningsordning införs i 56 kap. 7 § skatteförfarandelagen (2011:1244), förkortad SFL, på samma sätt som gjordes i 11 kap. 9 § andra stycket skattebetalningslagen (1997:483). Hur en viss skattereduktion ska avräknas kan inte alltid utläsas direkt av lagtexten och det kan krävas jämförelse mellan två eller flera lagstiftningar för att kunna dra slutsatser om avräkningsordningen. Om det tillkommer flera tillfälliga skattereduktioner kommer det sannolikt krävas ytterligare separata regleringar av avräkningsordningen. Att de tillfälliga lagarna kan ha olika giltighetstider, medför en ytterligare otydlighet i tillämpningen. Skälen för regeringens förslag Skattereduktionen ska ligga sist i avräkningsordningen I 67 kap. 2 § första stycket IL anges att de skattereduktioner som framgår av samma kapitel i förhållande till varandra ska göras i en viss ordning. Skattereduktionerna räknas alltså av mot skatten i en i lagen bestämd ordning, dvs. vad som kan kallas för avräkningsordningen. Det finns flera omständigheter som talar för att skattereduktionen för investeringar i inventarier bör ligga sist i avräkningsordningen. Inledningsvis så är det i linje med övervägandena i avsnitt 5.2.1 om att utgifter som ger rätt till någon annan skattereduktion, inte ska få läggas till underlaget för denna skattereduktion. Vidare gäller för de befintliga skattereduktionerna att om de inte kan utnyttjas, så får de inte sparas till kommande år. Så föreslås inte bli fallet med den nu aktuella skattereduktionen, utan det underlag som inte kan utnyttjas det första beskattningsåret ska kunna sparas till det efterföljande beskattningsåret (se avsnitt 5.4). Det är därför en fördel för den som kan få skattereduktionen om de skattereduktioner som enbart kan tillgodoräknas för det aktuella beskattningsåret räknas av först, och att denna skattereduktion räknas av därefter. Mot denna bakgrund föreslår regeringen att den nu föreslagna skattereduktionen ska ligga sist i avräkningsordningsordningen, dvs. göras efter de skattereduktioner som anges i inkomstskattelagen och lagen om skattereduktion för fastighetsavgift. Även i förhållande till den föreslagna tillfälliga skattereduktionen för arbetsinkomster i propositionen Tillfällig skattereduktion för arbetsinkomster för att hantera ökade arbetskostnader till följd av pandemin (prop. 2020/21:200) föreslås det att skattereduktionen för investeringar i inventarier som anskaffas ska göras efter skattereduktionen för arbetsinkomster. föreslår att 56 kap. 7 § SFL ändras så att ordningen mellan samtliga skattereduktioner framgår direkt av bestämmelsen. I denna del kan följande framhållas. Skattereduktioner som regleras utanför inkomstskattelagen, såsom den tillfälliga skattereduktionen för investeringar i inventarier, brukar vara temporära. Fördelarna med en generell bestämmelse är att den inte behöver ändras när skattereduktioner införs eller upphör. Med en sådan bestämmelse finns det ett färdigt förfarande för framtida skattereduktioner. Bestämmelsen i 56 kap. 7 § SFL anger tydligt att i beslut om slutlig skatt, utöver de skattereduktioner som ska göras enligt inkomstskattelagen, även ska göra de skattereduktioner som enligt andra lagar gäller för beskattningsåret. Denna bestämmelse, kompletterad med bestämmelsen i förslag till lag om skattereduktion för investeringar i inventarier som anskaffas , medför därför att avräkningsordningen blir tydlig för såväl som de skattskyldiga. Enligt regeringens bedömning är det inte lämpligt att, på sätt som var fallet i 11 kap. 9 § skattebetalningslagen, ha en bestämmelse som behöver ändras när en temporär skattereduktion tillkommer eller upphör. De överväganden som gjordes vid införandet av 56 kap. 7 § SFL har ännu giltighet i detta avseende (se prop. 2010/11:165 s. 990). 2020/21:207 Lagförslag Förslaget medför att det införs 16 § andra stycket lagen om skattereduktion för investeringar i inventarier som anskaffas . 5.7Delägares rätt till skattereduktion Regeringens förslag: Om ett svenskt handelsbolag har ett underlag för skattereduktion ska rätten till skattereduktion tillfalla delägarna. Detsamma ska gälla för en obegränsat skattskyldig delägare i en i utlandet delägarbeskattad juridisk person till den del den juridiska personen inte är skattskyldig för sina inkomster. Om delägare har rätt till skattereduktion för ett underlag i ett svenskt handelsbolag eller i en i utlandet delägarbeskattad juridisk person, ska underlaget fördelas till varje delägare med belopp som motsvarar delägarens andel av handelsbolagets eller den juridiska personens inkomst för det räkenskapsår som avslutas eller, om räkenskapsåret inte avslutas , det första räkenskapsåret som avslutas efter detta datum. Om ett kommissionärsföretag har ett underlag för skattereduktion, ska rätten till skattereduktion i stället tillfalla kommittentföretaget. Promemorians förslag överensstämmer i allt väsentligt med regeringens förslag. I promemorian föreslogs inte hur kommissionärsförhållanden ska hanteras. Remissinstanserna: Ingen remissinstans har några synpunkter på förslaget att det är delägarna i ett svenskt handelsbolag och, i vissa fall, delägarna i en i utlandet delägarbeskattad juridisk person som ska ha rätt till skattereduktion. efterfrågar dock förtydliganden om en delägares rätt till skattereduktion för underlag i en i utlandet delägarbeskattad juridisk person. Vidare anser att det behövs förtydliganden för situationer där en delägare fördelas ett överskott som annan delägare fördelas ett underskott. Det förs även fram att vid kommissionärsförhållanden så bör kommittentföretaget, i stället för kommissionärsföretaget, ha rätt till skattereduktion. Skälen för regeringens förslag Delägare ska ha rätt till skattereduktion för underlag i handelsbolag I avsnitt 5.5 ovan föreslås att skattereduktionen ska innebära en avräkning mot och statlig inkomstskatt, fastighetsavgift och statlig fastighetsskatt. Svenska handelsbolag är dock inte skattskyldiga till inkomstskatt (5 kap. 1 § IL), utan inkomsterna beskattas i stället hos delägarna. Frågan är därmed om svenska handelsbolag, om de har ett underlag för skattereduktion, bör ha rätt till skattereduktionen eller om delägarna i stället ska ha sådan rätt för detta underlag. Om svenska handelsbolag skulle ha sådan rätt, skulle avräkningen alltså enbart kunna ske mot eventuell fastighetsavgift eller fastighetsskatt. Mot denna bakgrund anser regeringen, i likhet med bedömningen i promemorian, att det är lämpligt att delägarna i stället ska få rätt till skattereduktion. Därför föreslår regeringen att om ett svenskt handelsbolag har ett underlag för skattereduktion så ska rätten till skattereduktion tillfalla delägarna. På motsvarande sätt som för fysiska och juridiska personer ska det, för rätt till skattereduktion för delägarna i ett svenskt handelsbolag, inte krävas att handelsbolaget innehar inventarierna än som framgår av kravet på viss innehavstid (se avsnitt 5.2.3). Regeringen följer därför Lagrådets synpunkt om att det i bestämmelsen om rätt till skattereduktion för underlag i ett svenskt handelsbolag ska anges att handelsbolaget innehar eller har innehaft inventarierna. Obegränsat skattskyldiga delägare i en i utlandet delägarbeskattad juridisk person Med en i utlandet delägarbeskattad juridisk person avses en utländsk juridisk person vars inkomster beskattas hos delägare i den utländska stat där personen hör hemma. Det framgår av 5 kap. 2 a § andra stycket IL. I utlandet delägarbeskattade juridiska personer som bedriver verksamhet från ett fast driftställe i är skattskyldiga för sina inkomster. Om en delägare i en sådan delägarbeskattad juridisk person är obegränsat skattskyldig, är dock denna delägare skattskyldig för den delägarbeskattade juridiska personens inkomster. Det framgår av 5 kap. 2 a § IL. Av 6 kap. 12 § IL framgår vidare att utländska juridiska personer inte är skattskyldiga för den del av inkomsterna som delägarna är skattskyldiga för enligt 5 kap. 2 a § IL. Det innebär att om samtliga delägare är obegränsat skattskyldiga så är den delägarbeskattade juridiska personen inte alls skattskyldig för sina inkomster från det fasta driftstället i . Om den delägarbeskattade juridiska personen gjort inventarieförvärv som är hänförliga till det fasta driftstället och som den delägarbeskattade juridiska personen därför får lägga till ett underlag för skattereduktion, så skulle denna skattereduktion alltså enbart kunna medföra en avräkning mot eventuell fastighetsavgift och fastighetsskatt. På motsvarande sätt som för svenska handelsbolag anser regeringen att det därför är lämpligt att delägarna i stället bör få rätt till skattereduktionen för inventarieförvärv som är hänförliga till ett fast driftställe i . Det bedöms dock inte finnas någon skyldighet att utsträcka rätten till skattereduktion för delägarna i en i utlandet delägarbeskattad juridisk person till sådana inventarieförvärv som den delägarbeskattade juridiska personen själv inte skulle kunna lägga till ett underlag för skattereduktion. Till den del den i utlandet delägarbeskattade juridiska personen är skattskyldig för sina inkomster från det fasta driftstället, bör dock den delägarbeskattade juridiska personen ha rätt till skattereduktion. Det innebär exempelvis att om den i utlandet delägarbeskattade juridiska personen beskattas för hälften av inkomsterna från ett fast driftställe i och en av delägarna beskattas för den andra hälften så ska underlaget för skattereduktionen – dvs. de inventarieförvärv som är hänförliga till det fasta driftstället – delas i två lika delar mellan dessa två personer. Regeringen föreslår mot denna bakgrund att till den del en i utlandet delägarbeskattad juridisk person inte är skattskyldig för sina inkomster på grund av att inkomsterna beskattas hos delägare som är obegränsat skattskyldiga, så ska dessa delägare ha rätt till skattereduktionen. Fördelningen av underlaget mellan delägarna Mot bakgrund av bedömningarna om att det är delägarna, i stället för handelsbolaget och i vissa fall i stället för den i utlandet delägarbeskattade juridiska personen, som ska ha rätt till skattereduktion uppstår frågan hur underlaget i handelsbolaget eller i den juridiska personen ska fördelas mellan delägarna. Regeringen föreslår att fördelningen av underlaget ska följa resultatfördelningen vid inkomstbeskattningen (5 kap. 3 § IL). Det vill säga att varje delägare ska tilldelas ett belopp som motsvarar delägarens andel av handelsbolagets eller den juridiska personens inkomst. På så sätt kommer underlagsfördelningen att utgå från redan gällande regler vid inkomstbeskattningen. Bestämmelsen ska även kunna tillämpas om ett underskott fördelas mellan delägarna. I så fall fördelas underlaget utifrån varje delägares andel av underskottet. Om resultatfördelningen leder till att en eller flera delägare fördelas ett överskott som en eller flera delägare fördelas ett underskott, ska underlaget fördelas till den eller de delägare som fördelas överskott. Som framför kan den situationen exempelvis uppstå om resultatfördelningen innefattar tillgodogörande av arvode och ränta. I normalfallet ska det civilrättsliga avtalet om resultatfördelning som delägarna har träffat även ligga till grund för den skattemässiga bedömningen. Enligt praxis kan en sådan civilrättslig fördelning dock frångås vid beskattningen, t.ex. om fördelningen innebär en obehörig inkomstöverföring. Om den civilrättsliga fördelningen av resultatet på ett sådant sätt frångås vid beskattningen, ska underlagsfördelningen alltså följa den resultatfördelning som gäller vid beskattningen. Det bör även tydliggöras vilket års resultatfördelning som fördelningen ska avse. Regeringen föreslår därför att fördelningen av underlaget ska följa resultatfördelningen avseende det räkenskapsår som avslutas eller, om räkenskapsåret inte avslutas , det första räkenskapsåret som avslutas efter detta datum. Regeringen delar den synpunkt som framförs av Lagrådet om att en sådan utformning gör det tydligare vilket räkenskapsår som avses i bestämmelsen, jämfört med promemorians förslag som angav att fördelningen skulle utgå från det första räkenskapsår som avslutas eller . Regeringen följer därför Lagrådets förslag. Justeringen av den föreslagna lagtexten innebär ingen förändring i sak. Eftersom skattereduktionen första gången kan begäras det beskattningsår som avslutas eller, om beskattningsåret inte avslutas , det första beskattningsåret som avslutas efter detta datum (se avsnitt 5.4), kommer delägare vars beskattningsår sammanfaller med handelsbolagets räkenskapsår att kunna begära skattereduktionen som underlaget fördelas (1 kap. 14 § första meningen IL). Om delägarens beskattningsår inte överensstämmer med handelsbolagets räkenskapsår, ska inkomsterna i det svenska handelsbolaget tas upp det beskattningsår som går ut närmast efter handelsbolagets räkenskapsår (1 kap. 14 § andra meningen IL). I och med att fördelningen av underlaget ska följa resultatfördelningen, kommer motsvarande att gälla även för underlagsfördelningen till en sådan Prop. 2020/21:207 delägare. Att fördelningen av underlaget ska följa resultatfördelningen avseende det räkenskapsår som avslutas eller, om räkenskapsåret inte avslutas , det första räkenskapsåret som avslutas efter detta datum, innebär att om det sker en ägarförändring avseende en andel i handelsbolaget under detta räkenskapsår så kommer huvudregeln att vara att det är den som är delägare vid detta räkenskapsårs utgång, och inte säljaren av andelen, som har rätt till skattereduktionen. Anledningen till det är att vid inkomstbeskattningen är huvudregeln att det är den som är delägare vid räkenskapsårets utgång som också ska beskattas för den delen av resultatet som hänförs till andelen.