prop · H803222 · 2021-09-13 00:00:00 — Enligt förordningen om ändring av ([EU] nr 265/2010) ska bestämmelserna även tillämpas på viseringar för längre vistelse (artikel 1.3). Det finns dock ingen motsvarande nationell bestämmelse om återkallelse av nationell visering som det finns för uppehållstillstånd i 7 kap. 5 § UtlL. Som nämns ovan ska artikel 25 i utgå när det nya börjar tillämpas fullt ut. För att uppfylla kraven i gränsförordningen och återvändandeförordningen föreslås i promemorian att bestämmelsen i 7 kap. 5 § UtlL finns kvar men anpassas till regleringen Ingen remissinstans invänder mot detta. Inte heller regeringen har någon annan uppfattning. Bestämmelsen i 7 kap. 5 § UtlL bör alltså ändras så att den omhändertar kraven som ställs i gränsförordningen och återvändandeförordningen på att efter samråd kunna återkalla ett uppehållstillstånd eller en nationell visering. Asylrättscentrum och Svenska Röda Korset vill se en tydligare motivering av i vilka situationer det kan bli aktuellt att återkalla ett uppehållstillstånd eller en nationell visering. Bestämmelserna om att överväga att återkalla ett uppehållstillstånd och visering för längre vistelse ser olika ut i de olika artiklarna. Artikel 29 i gränsförordningen och artikel 11 i återvändandeförordningen reglerar samråd efter att en registrering har gjorts i SIS, vilket ligger i linje med hur 7 kap. 5 § UtlL är utformad. Artikel 28 i gränsförordningen och artikel 10 iåtervändandeförordningen reglerar däremot skedet före en registrering görs, vilket är nytt i förhållande till gällande rätt. Den förstnämnda artikeln reglerar situationen att en medlemsstat har fattat ett beslut enligt artikel 24.1 i gränsförordningen om nekad inresa och vistelse eller om återreseförbud och överväger att föra in en registrering om nekad inresa och vistelse i SIS men det visar sig att tredjelandsmedborgaren har 2020/21:222 uppehållstillstånd eller visering för längre vistelse i en annan medlemsstat. Artikel 10 i återvändandeförordningen reglerar, som nämnts, när en medlemsstat har fattat ett beslut om återvändande i enlighet med artikel 6.2 i återvändandedirektivet och överväger att föra in en registrering om återvändande i SIS. I detta fall rör det sig alltså om tredjelandsmedborgare som vistas olagligt på en medlemsstats territorium och som har ett giltigt uppehållstillstånd eller annan form av tillstånd som ger rätt till vistelse i 7 kap. 5 § UtlL ändras förhållande till vad som föreslås i promemorian bör det förtydligas i bestämmelsen att detta blir aktuellt i samband med samråd. En förutsättning för att få återkalla ett uppehållstillstånd enligt 7 kap. 5 § UtlL är att det finns tillräckliga skäl för det. Som föreslås i promemorian bör ett sådant rekvisit även finnas i den nya lydelsen av 7 kap. 5 § UtlL. förarbetena med anledning av anslutning till Schengen uttalade regeringen att en SIS-spärr kan ske såväl på grund av att utlänningen har gjort sig skyldig till allvarlig brottslighet som att han eller hon varit föremål för en åtgärd som inneburit avvisning eller liknande förfarande. Detta innebär att enbart den omständigheten att en registrering på spärrlista skett, inte i sig kan vara ett tillräckligt skäl för att återkallelse av ett svenskt 1999/2000:64 s. 179). Regeringen uttalade vidare att det krävs mycket starka skäl för att återkalla ett uppehållstillstånd som har beviljats i och att inte ska göra avkall på denna grundläggande princip eller på det skydd och den rätt till bosättning som utlänningslagstiftningen ger. innebär dock en skyldighet att beakta även övriga Schengenstaters Enligt regeringen måste det därför göras en lämplig avvägning mellan dessa båda intressen. detta i praktiken innebära att endast ett mycket starkt nationellt intresse i en annan Schengenstat i vissa fall kan anses utgöra ett tillräckligt starkt 1999/2000:64 s. 78). följdändringar i 7 kap. 5 § UtlL i form av ändrade hänvisningar, men några ändringar i sak var inte avsedda (prop. 2009/10:86 s. 68). sätt som i fråga om SIS-spärrar enligt SIS II-förordningen kan SIS-spärrar enligt artikel 24.1 i gränsförordningen ha sin grund i mer eller mindre Detta bör även kunna gälla i de fall som avses i återvändandeförordningen, särskilt när tredjelandsmedborgaren som har uppehållstillstånd eller nationell visering i avvisas eller utvisas av en annan medlemsstat med motiveringen att det krävs omedelbar avresa med hänsyn till allmän ordning eller nationell säkerhet (se artikel 6.2 i Enligt regeringen bör därför uttalandena i förarbetena i stor utsträckning fortfarande vara relevanta vid bedömningen av om återkallelse ska ske eller inte. Det bör dock beaktas att gränsförordningen och återvändandeförordningen, till skillnad mot , betonar att den beviljande medlemsstaten i enlighet med sin nationella rätt ska beakta de eventuella hot mot den Den tillämpande myndigheten ska fortfarande i varje enskilt fall avgöra om förutsättningarna för återkallelse är uppfyllda. Som framgår Prop. 2020/21:222 ovan innebär varken gränsförordningen eller återvändandeförordningen någon skyldighet för den beviljande medlemsstaten att återkalla uppehållstillståndet. Det är rimligt att det även vid återkallelse av en nationell visering krävs att det finns tillräckliga skäl för det. Även i detta fall ska såväl den andra medlemsstatens som Schengenstaternas gemensamma intressen beaktas. Det är också rimligt att skälet till att personen är registrerad i SIS vägs in i bedömningen av om den nationella viseringen bör återkallas. Liksom vid återkallelse av uppehållstillstånd bör dock även hänsyn tas till de intressen som en nationell visering tillgodoser. Enligt 3 kap. 4 § UtlL får en nationell visering beviljas om det finns särskilda skäl. Det kan t.ex. handla om att nära släktingar önskar vistas här i landet för släktbesök än eller affärsbesök (prop. 2004/05:170 s. 272 f. och prop. 2010/11:121 s. 36). Att en nationell visering i regel tillgodoser mindre angelägna intressen än ett uppehållstillstånd bör rimligen få genomslag i bedömningen av om den nationella viseringen bör återkallas. Det behöver alltså inte finnas lika starka skäl för att återkalla en nationell visering som ett uppehållstillstånd. Den föreslagna bestämmelsen i utlänningslagen om återkallelse av uppehållstillstånd och nationell visering hänvisar till gräns- och återvändandeförordningen. För att förenkla lagtexten bör det införas en definition av gränsförordningen respektive återvändandeförordningen i 1 kap. UtlL. Av de skäl som anförs i avsnitt 6.1 bör hänvisningarna till förordningarna vara dynamiska. Som anförs i promemorian kräver bestämmelserna om samråd i övrigt inte några nationella författningsändringar. 8Ändringar i offentlighets- och sekretesslagen 8.1Sekretess till skydd för allmänna intressen Regeringens förslag: Sekretessen till skydd för uppgifter från utländska brottsutredningar ska även omfatta uppgifter som avser en registrering i SIS om undersökningskontroller och om okända efterlysta personer som söks för identifiering. Bestämmelsen om sekretess till skydd för uppgifter som avser en registrering i SIS ska vara tillämplig även hos , , och utlandsmyndigheterna. Regeringens bedömning: Uppgifter som avser en registrering i SIS om sårbara personer som behöver hindras från att resa och om återvändande bör inte omfattas av sekretessen till skydd för utländska brottsutredningar. Promemorians förslag och bedömning överensstämmer delvis med regeringens. I promemorian föreslås att sekretess enligt 18 kap. 17 § andra 2020/21:222 stycket OSL endast ska gälla hos , Säkerhetspolisen, en åklagarmyndighet, och . Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna har inget att invända mot promemorians förslag och bedömning i denna del. anser att myndigheten ska ges rätt att få åtkomst till uppgifter i SIS i sin brottsbekämpande verksamhet. Enligt måste bestämmelsen i 18 kap. 17 § andra stycket OSL återspegla sådan åtkomsträtt. Skälen för regeringens förslag och bedömning: Bestämmelser till skydd för intresset av att förebygga eller beivra brott finns i 18 kap. OSL. Enligt 18 kap. 17 § första stycket gäller sekretess i verksamhet som avser rättsligt samarbete på begäran av en annan stat eller en mellanfolklig domstol, för uppgift som hänför sig till en utredning enligt bestämmelserna om förundersökning i brottmål eller en angelägenhet som angår tvångsmedel, om det kan antas att det varit en förutsättning för den andra statens eller den mellanfolkliga domstolens begäran att uppgiften inte skulle röjas. Bestämmelsen omfattar därmed uppgifter i utländska brottsutredningar, när sådana uppgifter på grund av rättsligt samarbete har lämnats över till en svensk myndighet. I 18 kap. 17 § andra stycket OSL anges att motsvarande sekretess (som enligt första stycket) gäller hos , Säkerhetspolisen, en åklagarmyndighet, och för uppgift i en angelägenhet som avses i 3 § första stycket 1 och 5 lagen om Schengens informationssystem, dvs. framställningar om omhändertagande av en person som har efterlysts för överlämnande eller utlämning (1) och om dold övervakning eller särskilda kontrollåtgärder (5). På samma sätt som enligt första stycket har utgångspunkten varit att skydda uppgifter som hänför sig till utländska brottsutredningar, när sådana uppgifter förekommer i SIS. Därför omfattar bestämmelsen registreringar om efterlysta personer och kontrollåtgärder, men däremot inte uppgifter om att en person ska nekas tillträde till eller uppehållstillstånd inom Schengenområdet (prop. 1999/2000:61 s. 166 f.). SIS-förordningarna innebär bl.a. att det blir möjligt att föra in fler kategorier av registreringar i SIS . Det är därför nödvändigt att ta ställning till om även någon eller några av dessa registreringskategorier kan innehålla uppgifter som förekommer i utländska brottsutredningar. De nya registreringskategorierna gäller •sårbara personer som behöver hindras från att resa (kapitel VII i polisförordningen), •undersökningskontroller (kapitel IX i polisförordningen), •okända efterlysta personer som söks för identifiering (kapitel XI i polisförordningen), och •beslut om återvändande (artikel 3 i återvändandeförordningen). I likhet med den bedömning som görs i promemorian anser regeringen att registreringar och kompletterande information i ärenden om undersökningskontroller och om okända efterlysta personer som söks för identifiering bedöms kunna innehålla uppgifter av samma slag som förekommer i och andra nationella myndigheters brottsbekämpande verksamhet. Däremot bedöms varken registreringar om sårbara personer som behöver hindras från att resa eller registreringar om återvändande innefatta sådana uppgifter. Av de skäl som angavs i prop. 1999/2000:61 bör därför även uppgifter i registreringar om undersökningskontroller och om okända efterlysta gärningspersoner omfattas av sekretess enligt 18 kap. 17 § OSL. Bestämmelsen bör ändras så att detta framgår. SIS-förordningarna innebär att fler myndigheter får direktåtkomst till systemet och att åtkomsträtten utökas till att gälla i fler situationer. I promemorian föreslås även att det pekas ut fler myndigheter än som ska kunna söka i uppgifter i SIS direkt eller i en kopia. Regeringen uppmärksammar vidare att anser att myndigheten behöver få åtkomst till uppgifter i SIS i sin brottsbekämpande verksamhet. Därmed uppstår frågan om det bör ske en utökning av kretsen av myndigheter hos vilka bestämmelsen om sekretess enligt 18 kap. 17 § andra stycket OSL ska vara tillämplig. När bestämmelserna om sekretess för uppgifter i SIS infördes var avsikten att de skulle omfatta de myndigheter som befattar sig med registreringar i systemet (se prop. 1999/2000:64 s. 178). Denna utgångspunkt bör gälla även . Regeringen avser att i förordning peka ut vilka svenska myndigheter som ska ha rätt att direkt eller i kopia söka i uppgifter i SIS. anför i sitt remissvar att inslagen av internationella kopplingar har ökat, både i de brott som skattebrottsenheten utreder och i den brottsliga verksamhet som enheten arbetar mot i sin underrättelseverksamhet. bedömer därför att det är nödvändigt för skattebrottsenheten att ha tillgång till korrekt och aktuell information som rör personer som agerar gränsöverskridande. Det saknas skäl att ifrågasätta vad anför om att åtkomst till uppgifter i SIS skulle innebära förbättrade möjligheter för myndigheten att bedriva sin brottsbekämpande verksamhet. bör därför ha rätt till åtkomst till uppgifter i systemet. Mot bakgrund av detta bör bestämmelsen i 18 kap. 17 § andra stycket OSL ändras så att det framgår att sekretessen för uppgifter som avser SIS-registreringar även ska gälla hos . Det kan vidare antas att myndigheter med åtkomst till systemet kommer att få tillgång till fler uppgiftskategorier än . Det bör i det sammanhanget uppmärksammas att SIS-förordningarna inte begränsar vilka uppgifter nationella myndigheterna ska ha åtkomst till vid t.ex. gränskontroll eller prövning av ansökningar om visering, uppehållstillstånd och medborgarskap. Uppgifter som förekommer i utländska brottsutredningar kan således bli tillgängliga i form av SIS- registreringar även vid sökningar som görs för att kontrollera om en tredjelandsmedborgare har en registrering om nekad inresa och vistelse enligt artikel 24 i gränsförordningen. Sådana sökningar kan aktualiseras hos , utlandsmyndigheter och när dessa myndigheter prövar ansökningar om visering samt hos och bl.a. i ärenden om uppehållstillstånd. Uppgifternas känslighet beror dock inte på i vilken verksamhet dessa förekommer. Regeringen anser därför, till skillnad från vad som föreslås i promemorian, att bestämmelsen i 18 kap. 17 § andra stycket OSL bör justeras så att sekretessen gäller även hos , och utlandsmyndigheterna. Utöver det ovan anförda behöver bestämmelsens utformning ses över, dels eftersom lagen om Schengens informationssystem bör upphävas (se 2020/21:222 avsnitt 5.2), dels för att bestämmelsens språkliga utformning bör ligga så nära SIS-förordningarna som möjligt för att det ska vara tydligt vilka registreringskategorier som omfattas. I 18 kap. 19 § tredje stycket OSL inskränks rätten att meddela och offentliggöra vissa uppgifter på grund av den tystnadsplikt som följer av 17 § samma kapitel. De justeringar som föreslås i 18 kap. 17 § OSL påverkar dock inte den bedömning i fråga om rätten att meddela eller offentliggöra uppgifter som har gjorts (prop. 1999/2000:61 s. 168, prop. 2011/12:55 s. 64 och 2019/20:64 s. 182 f.). Det finns därför inte något behov att ändra bestämmelsen i 18 kap. 19 § OSL. 8.2Sekretess till skydd för enskild Regeringens förslag: Sekretessen till skydd för enskilds personliga förhållanden avseende registreringar i SIS ska även omfatta uppgifter om undersökningskontroller, återvändande, sårbara personer som ska hindras från att resa och okända efterlysta personer som söks för identifiering. Bestämmelsen om sekretess till skydd för uppgifter som avser en registrering i SIS ska vara tillämplig även hos . Sekretessen avseende registreringar i SIS ska också gälla hos en myndighet som prövar ansökningar om visering, uppehållstillstånd eller medborgarskap. Regeringens bedömning: Bestämmelserna i kräver i övrigt inga författningsändringar rörande sekretess till skydd för enskilds personliga förhållanden. Promemorians förslag och bedömning överensstämmer delvis med regeringens. I promemorian föreslås att sekretess enligt 37 kap. 6 § första stycket OSL endast ska gälla hos , Säkerhetspolisen, en åklagarmyndighet, , och . Vidare föreslås att det i andra stycket i samma paragraf ska anges att sekretess ska gälla hos en myndighet som prövar ansökningar om visering, uppehållstillstånd och medborgarskap endast om uppgiften avser en registrering om nekad inresa och vistelse eller återvändande. Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna har inget att invända mot promemorians förslag och bedömning i denna del. anser att myndigheten ska ges rätt att få åtkomst till uppgifter i SIS i sin brottsbekämpande verksamhet. Enligt måste bestämmelsen i 37 kap. 6 § första stycket OSL återspegla denna åtkomsträtt. Skälen för regeringens förslag och bedömning: Enligt 37 kap. 6 § första stycket OSL gäller sekretess hos , Säkerhetspolisen, en åklagarmyndighet, , och för uppgift om en enskilds personliga förhållanden, om det inte står klart att uppgiften kan lämnas ut utan att den enskilde eller någon närstående till honom eller henne lider men och uppgiften förekommer i en angelägenhet som avser en framställning i SIS om 1.omhändertagande av en person som har efterlysts för överlämnande eller utlämning, 2.att en person ska nekas tillträde till eller uppehållstillstånd i Schengenstaterna, 3.tillfälligt omhändertagande av en person med hänsyn till dennes eller någon annans säkerhet, eller 4.dold övervakning eller särskilda kontrollåtgärder. Enligt paragrafens andra stycke gäller sekretess även hos en myndighet som prövar ansökningar om visering och uppehållstillstånd för uppgift om en enskilds personliga förhållanden i en angelägenhet som avser en framställning i SIS om att en person ska nekas tillträde till eller uppehållstillstånd i Schengenstaterna, under samma förutsättningar som enligt första stycket. Som nämnts i föregående avsnitt innebär SIS-förordningarna att det blir möjligt att föra in fler kategorier av registreringar i SIS . De nya registreringskategorierna gäller •sårbara personer som behöver hindras från att resa (kapitel VII i polisförordningen), •undersökningskontroller (kapitel IX i polisförordningen), •okända efterlysta personer som söks för identifiering (kapitel XI i polisförordningen), och •beslut om återvändande (artikel 3 i återvändandeförordningen). Samtliga nya registreringskategorier bedöms kunna innehålla uppgifter som omfattas av sekretess om de förekommer i andra sammanhang. Registreringar om undersökningskontroller och om okända efterlysta personer som söks för identifiering kan innehålla uppgifter av samma slag som kan förekomma i svenska polisregister och inom ramen för en förundersökning. Sådana uppgifter om en enskilds personliga förhållanden kan omfattas av sekretess enligt 35 kap. 1 § OSL. I definitionen av beslut om återvändande hänvisar återvändande- förordningen till återvändandedirektivet, vilket innebär att begreppet i svensk rätt motsvaras av beslut om avvisning eller utvisning (prop. 2011/12:60 s. 27). Uppgifter i avvisnings- eller utvisningsbeslut som ska registreras i SIS med stöd av återvändandeförordningen kan innehålla uppgifter av samma slag som förekommer i verksamhet för kontroll över utlänningar. Sådana uppgifter om en enskilds personliga förhållanden kan omfattas av sekretess enligt 37 kap. 1 § OSL. När det gäller registreringar om sårbara personer som behöver hindras från att resa är det i viss mån svårt att förutse vad sådana registreringar från framför allt andra länder kan komma att innehålla för uppgifter. Det bör dock kunna vara fråga om uppgifter som är att jämställa med sådana som förekommer hos i bl.a. ärenden om omhändertagande och handräckning enligt lagstiftningen om psykiatrisk tvångsvård eller vård av missbrukare utan samtycke, vård av unga utan samtycke enligt lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga och ärenden enligt 21 kap. . Sådana uppgifter om en enskilds personliga förhållanden kan omfattas av sekretess enligt 35 kap. 20 § OSL. För att säkerställa att uppgifter i samtliga nya registreringskategorier som SIS-förordningarna medger omfattas av sekretess bör 2020/21:222 sekretessbestämmelsen i 37 kap. 6 § första stycket OSL ändras så att även dessa läggs till. På motsvarande sätt som angetts i föregående avsnitt bör bestämmelserna om sekretess för uppgifter i SIS omfatta de myndigheter som har åtkomst till SIS, bl.a. för att göra vissa sökningar och kontroller. anser att myndigheten ska ges rätt att få åtkomst till uppgifter i SIS i sin brottsbekämpande verksamhet. Enligt måste bestämmelsen i 37 kap. 6 § första stycket OSL återspegla denna åtkomsträtt. Eftersom bestämmelserna om sekretess för uppgifter i SIS bör omfatta de myndigheter som befattar sig med registreringar i systemet anser regeringen, till skillnad från vad som föreslås i promemorian, att bestämmelsen bör justeras så att sekretessen gäller även hos . I promemorian föreslås att det i nationell förordning ska föras in en bestämmelse som ger direktåtkomst till SIS vid handläggning av ärenden rörande ansökan om svenskt medborgarskap. Regeringen instämmer i den bedömning som görs i promemorian att sekretessen även bör omfatta uppgifter som förekommer i en angelägenhet som avser en registrering i SIS i de fall de förekommer vid prövningen av ansökningar om medborgarskap. Enligt promemorian bör sekretess gälla hos en myndighet som prövar ansökningar om visering, uppehållstillstånd och medborgarskap, dock endast om uppgiften avser en registrering om nekad inresa och vistelse eller återvändande. SIS-förordningarna begränsar dock inte åtkomsträtten för sådana myndigheter till endast vissa specifika registreringar. Det kan därmed inte uteslutas att myndigheterna kommer att ha tillgång även till andra uppgifter i SIS. Regeringen anser att det är väsentligt att samtliga nya registreringskategorier som SIS-förordningarna medger omfattas av sekretess. Detta är även syftet med paragrafen, vilket framhålls i promemorian. Det saknas därför skäl att begränsa sekretessen i dessa situationer till att avse registreringar om nekad inresa och vistelse och registreringar om återvändande. Bestämmelsen i 37 kap. 6 § andra stycket bör därför ändras så att det framgår att motsvarande sekretess som i första stycket gäller hos en myndighet som prövar ansökningar om visering, uppehållstillstånd och medborgarskap. Det bör även göras vissa språkliga justeringar för att bestämmelsernas språkliga utformning ska ligga så nära SIS-förordningarna som möjligt. Regeringens förslag: De sekretessbrytande bestämmelserna om SIS ska ändras på så sätt att uppgifter får lämnas ut enligt vad som föreskrivs i den nya förordningen med kompletterande bestämmelser till EU:s förordningar om Schengens informationssystem. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen remissinstans har synpunkter på promemorians förslag i denna del. Skälen för regeringens förslag: I 18 kap. 18 § och 37 kap. 7 § OSL finns sekretessbrytande bestämmelser som möjliggör att uppgifter lämnas ut enligt vad som föreskrivs i lagen om Schengens informationssystem och Det finns fortfarande ett behov av Prop. 2020/21:222 sekretessbrytande bestämmelser i förhållande till sekretessen enligt 18 kap. 17 § andra stycket och 37 kap. 6 § OSL. Hänvisningen till polisens brottsdatalag gör det möjligt för det svenska Sirenekontoret att lämna uppgifter till andra Schengenstaters SIS-register och Sirenekontor och att lämna ut kompletterande uppgifter från andra Schengenstater till berörda svenska myndigheter. Vid utlämnande av uppgifter till en utländsk myndighet i de fall uppgifterna inte omfattas av polisens brottsdatalag kan i stället 8 kap. 3 § OSL tillämpas. Enligt paragrafen får sekretessbelagda uppgifter lämnas ut om utlämnandet sker i enlighet med en särskild föreskrift i lag eller förordning (punkt 1). Med lag likställs EU-förordningar (jfr prop. 1999/2000:126 s. 160 och 283). SIS-förordningarna innehåller i olika avseenden sådana föreskrifter, t.ex. samrådsbestämmelserna i gränsförordningen och återvändande- förordningen och bestämmelserna om träffar vid yttre gräns i återvändandeförordningen. Enligt 8 kap. 3 § OSL får en uppgift som omfattas av sekretess även lämnas ut till en utländsk myndighet eller mellanfolklig organisation om uppgiften i motsvarande fall skulle få lämnas ut till en svensk myndighet och det enligt den utlämnande myndighetens prövning står klart att det är förenligt med svenska intressen att uppgiften lämnas till den utländska myndigheten eller den mellanfolkliga organisationen (punkt 2).