prop · H803194 · 2021-05-25 00:00:00 — Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om särskild säkerhetsskyddsbedömning, lämplighetsprövning och samråd inför vissa överlåtelser. Den motsvarar gällande 2 kap. 7 § (prop. 2020/21:13 s. 39 f.). Övervägandena finns i avsnitt 13. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om särskild säkerhetsskyddsbedömning och lämplighetsprövning. Den motsvarar gällande 2 kap. 8 § (prop. 2020/21:13 s. 41). Övervägandena finns i avsnitt 13. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om samråd. Den motsvarar gällande 2 kap. 9 § (prop. 2020/21:13 s. 41 f.) med den ändringen att samråd ska ske med tillsynsmyndigheten, i stället för samrådsmyndigheten, och att tillsynsmyndigheten får besluta om åtgärdsförelägganden. Övervägandena finns i avsnitt 13. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om när tillsynsmyndigheten får inleda ett samråd. Den motsvarar gällande 2 kap. 10 § (prop. 2020/21:13 s. 42) med den ändringen att det är tillsynsmyndigheten, i stället för samrådsmyndigheten, som får inleda ett samråd. Övervägandena finns i avsnitt 13. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om när tillsynsmyndigheten får besluta att en överlåtelse inte får genomföras (förbud). Den motsvarar gällande 2 kap. 11 § (prop. 2020/21:13 s. 42 f.) med den ändringen att det är tillsynsmyndigheten, i stället för samrådsmyndigheten, som får fatta beslut om förbud. Övervägandena finns i avsnitt 13. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om ogiltighet och förbud i efterhand. Den motsvarar gällande 2 kap. 12 § (prop. 2020/21:13 s. 43 f.) med den ändringen att det är tillsynsmyndigheten, i stället för samrådsmyndigheten, som får fatta beslut om förbud i efterhand. Övervägandena finns i avsnitt 13. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om förelägganden i samband med en ogiltig överlåtelse. Den motsvarar gällande 2 kap. 13 § (prop. 2020/21:13 s. 44) med den ändringen att det är tillsynsmyndigheten, i stället för samrådsmyndigheten, som får besluta om förlägganden. Övervägandena finns i avsnitt 13. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om upplysningsskyldighet i samband med överlåtelse. Den motsvarar gällande 2 kap. 14 § (prop. 2020/21:13 s. 44). Övervägandena finns i avsnitt 13. Paragrafen, som är ny, innehåller bl.a. bestämmelser om vad tillsynsmyndighetens uppgift är och vilka aktörer som kan bli föremål för tillsyn. Den motsvarar delvis gällande 5 kap. 4 § (prop. 2017/18:89 s. 156). Övervägandena finns i avsnitt 8.1. Av första stycket framgår att regeringen bestämmer vilken eller vilka myndigheter som ska vara tillsynsmyndighet. I andra stycket förtydligas att tillsynsmyndighetens uppgift är att utöva tillsyn över att verksamhetsutövare följer lagen och de föreskrifter som har meddelats i anslutning till den. Det anges vidare att tillsynsmyndigheten får utöva tillsyn hos den som har ingått säkerhetsskyddsavtal med en verksamhetsutövare. Bestämmelsen motsvarar gällande 5 kap. 4 § andra stycket men anpassas till att omfatta alla de aktörer – inte enbart leverantörer – som verksamhetsutövare enligt 4 kap. 1 § kan ingå säkerhetsskyddsavtal med. I förhållande till den gällande regleringen innehåller bestämmelsen också ett förtydligande av vad syftet med tillsynen hos dessa aktörer ska vara, nämligen att kontrollera att verksamhetsutövare uppfyller sina skyldigheter enligt säkerhetsskyddslagstiftningen. Paragrafen, som är ny, reglerar tillsynsobjekts skyldighet att tillhandahålla tillsynsmyndigheten information. Övervägandena finns i avsnitt 8.3. Informationsskyldigheten gäller för den som står under tillsyn. Som framgår av 1 § kan både verksamhetsutövare och den som har ingått säkerhetsskyddsavtal med en verksamhetsutövare vara föremål för tillsyn. Skyldigheten gäller sådan information som behövs för tillsynen. Det kan t.ex. vara fråga om säkerhetsskyddsanalyser, särskilda säkerhetsskyddsbedömningar och lämplighetsprövningar, ingångna säkerhetsskyddsavtal och åtgärdsplaner. Det kan också handla om information som behövs för en bedömning av säkerheten i nätverk och informationssystem, inbegripet dokumenterade riktlinjer och rutiner, som används i den säkerhetskänsliga verksamheten. Paragrafen, som är ny, reglerar tillsynsmyndighetens rätt att få tillträde till områden, lokaler och andra utrymmen. Övervägandena finns i avsnitt 8.3. För att tillsynsmyndigheten ska ha rätt till tillträde krävs det att utrymmet används i verksamhet som omfattas av tillsyn enligt 1 § och att tillträdet behövs för tillsynen. Tillträdesrätten omfattar inte bostäder. Rätten motsvaras av en skyldighet för den som står under tillsyn att tillhandahålla det begärda tillträdet. Det intrång som tillträdet innebär måste stå i proportion till behovet av tillsynsåtgärden. Tillträdesrätten ger inte tillsynsmyndigheten rätt att bereda sig tillträde med tvång. Om den som står under tillsyn inte samarbetar kan dock tillsynsmyndigheten förelägga denne att ge tillträde vid äventyr av vite och i sista hand begära handräckning av , se 4 och 5 §§. Paragrafen, som är ny, reglerar tillsynsmyndighetens möjlighet att besluta förelägganden om information och tillträde. Övervägandena finns i avsnitt 8.3. Enligt paragrafen får tillsynsmyndigheten förelägga den som står under tillsyn att tillhandahålla information och ge tillträde enligt 2 och 3 §§. Som utgångspunkt ska dock tillsynsmyndigheten i första hand försöka få till 2020/21:194 stånd frivillig rättelse. Ett beslut om föreläggande får förenas med vite. När vite föreläggs är lagen om viten tillämplig. Paragrafen, som är ny, reglerar tillsynsmyndighetens möjlighet att begära handräckning av för att genomföra tillsynsåtgärder. Övervägandena finns i avsnitt 8.3. Av paragrafen följer att tillsynsmyndigheten får begära handräckning av för att genomföra de åtgärder som avses i 2 och 3 §§. Vid sådan handräckning gäller bestämmelserna i utsökningsbalken om verkställighet av förpliktelser som inte avser betalningsskyldighet, avhysning eller avlägsnande. Det innebär att bestämmelserna i 16 kap. 11– 12 a §§ utsökningsbalken ska tillämpas, men också fler bestämmelser i samma balk, som t.ex. 2 kap. 17 §, där det bl.a. anges vilka befogenheter en förrättningsman har. Paragrafen, som är ny, reglerar tillsynsmyndighetens möjlighet att besluta om åtgärdsförelägganden i samband med tillsyn. Övervägandena finns i avsnitt 9.2.1. Enligt paragrafen får tillsynsmyndigheten besluta de förelägganden mot verksamhetsutövare som behövs för att de ska uppfylla sina skyldigheter enligt lagen och föreskrifter som har meddelats i anslutning till den. Ett föreläggande får förenas med vite. När vite föreläggs är lagen om viten tillämplig. Paragrafen, som är ny, reglerar uttömmande vid vilka överträdelser en sanktionsavgift får tas ut av en verksamhetsutövare. Övervägandena finns i avsnitt 9.3.1. Det är inte obligatoriskt att ta ut sanktionsavgift när en överträdelse har konstaterats, utan det är tillsynsmyndigheten som avgör om en avgift ska tas ut i det enskilda fallet. De omständigheter som särskilt ska beaktas vid den bedömningen anges i 3 §. Även statliga myndigheter, kommuner och regioner kan påföras sanktionsavgift. Innan tillsynsmyndigheten tar ut en sanktionsavgift ska verksamhetsutövaren ges tillfälle att yttra sig. Detta följer av förvaltningslagen. Paragrafen, som är ny, reglerar uttömmande vid vilka överträdelser en sanktionsavgift får tas ut av aktie- eller andelsägare. Övervägandena finns i avsnitt 9.3.1. Det är inte obligatoriskt att ta ut sanktionsavgift när en överträdelse har konstaterats, utan det är tillsynsmyndigheten som avgör om avgift ska tas ut i det enskilda fallet. De omständigheter som särskilt ska beaktas vid den bedömningen anges i 3 §. Innan tillsynsmyndigheten tar ut en sanktionsavgift ska aktie- eller andelsägaren ges tillfälle att yttra sig. Detta följer av förvaltningslagen. Paragrafen, som är ny, reglerar vilka omständigheter som särskilt ska beaktas vid bedömningen av om någon sanktionsavgift ska tas ut. Övervägandena finns i avsnitt 9.3.4. Enligt punkt 1 ska tillsynsmyndigheten särskilt beakta vilken skada eller sårbarhet för säkerhet som uppstått till följd av överträdelsen. Det innebär att ju större skada eller sårbarhet som uppstått, desto mindre blir utrymmet att avstå från att ta ut avgift. Det kan vara lika allvarligt att det uppkommit en sårbarhet som kan få allvarliga konsekvenser som att det uppkommit en skada. Enligt punkt 2 ska det särskilt beaktas om överträdelsen varit uppsåtlig eller berott på oaktsamhet. Bedömningen bör inte bara inbegripa handlande av någon i ledande ställning hos verksamhetsutövaren som lett till överträdelsen, utan även av andra som kan konstateras handla på verksamhetsutövarens vägnar, såsom en arbetstagare eller uppdragstagare. Om en överträdelse varit avsiktlig bör det i princip vara uteslutet att avstå från att ta ut en sanktionsavgift. Tillvägagångssättet och om det varit fråga om systematiskt handlande har också betydelse. Det finns skäl att se särskilt allvarligt på överträdelser som har en tydlig karaktär av nonchalans mot regelverket eller som innebär att förfaranden som tidigare lett till påpekanden från tillsynsmyndigheten upprepas. Om en överträdelse berott på oaktsamhet är det graden av oaktsamhet som påverkar vilket utrymme som finns att avstå från att ta ut en sanktionsavgift. Ju ringare oaktsamheten är, desto starkare skäl kan det finnas att avstå från att ta ut avgift. Om en verksamhetsutövare har gjort rimliga ansträngningar för att agera korrekt men felbedömt rättsläget är utrymmet att avstå från att ta ut en sanktionsavgift också större. Det kan dock inte uteslutas att en sanktionsavgift i vissa fall bör tas ut även om omständigheterna är förmildrande. Det kan vara fallet t.ex. om överträdelsen fått eller riskerat att få allvarliga konsekvenser för säkerhet. Enligt punkt 3 ska tillsynsmyndigheten ta särskild hänsyn till vad verksamhetsutövaren eller aktie- eller andelsägaren har gjort för att överträdelsen ska upphöra och för att begränsa dess verkningar. Det innebär att den omständigheten att verksamhetsutövaren eller aktie- eller andelsägaren snabbt har gjort rättelse eller vidtagit åtgärder för att begränsa en eventuell skada kan tala för att en sanktionsavgift inte ska tas ut. Detsamma gäller om denne aktivt har samarbetat med tillsynsmyndigheten. I motsatt riktning talar att en aktör har vidtagit åtgärder först efter påtryckningar från tillsynsmyndigheten eller har vägrat samarbeta med tillsynsmyndigheten. Av punkt 4 framgår att den omständigheten att verksamhetsutövaren eller aktie- eller andelsägaren har begått en överträdelse kan anses vara försvårande. Det gäller särskilt om överträdelserna är likartade och ligger nära i tiden. Uppräkningen i paragrafen är inte uttömmande, utan det kan finnas andra relevanta omständigheter som bör beaktas. Utöver de i paragrafen angivna omständigheterna kan hänsyn t.ex. behöva tas till hur länge över- 2020/21:194 trädelsen har pågått. Det kan också vara relevant att beakta den överträdda bestämmelsens betydelse för tillsynsområdet. Paragrafen, som är ny, fastställer minimi- och maximibelopp för sanktionsavgift. Övervägandena finns i avsnitt 9.3.3. Av paragrafen framgår att det lägsta belopp som en sanktionsavgift ska bestämmas till är . Om det finns skäl att sätta ned avgiften med stöd av 6 § kan sanktionsavgiften dock bestämmas till ett ännu lägre belopp. Vidare framgår att det högsta belopp som en sanktionsavgift får bestämmas till skiljer sig åt beroende på vilken typ av aktör det är fråga om. Sanktionsavgiften för en statlig myndighet, kommun eller region får bestämmas till högst och för andra aktörer till högst . Hur avgiftens storlek närmare ska bestämmas regleras i 5 §. Paragrafen, som är ny, reglerar vilka omständigheter som särskilt ska beaktas när storleken på en sanktionsavgift bestäms. Övervägandena finns i avsnitt 9.3.4. Av paragrafen framgår inledningsvis att de omständigheter som tillsynsmyndigheten enligt 3 § ska ta särskild hänsyn till vid bedömningen av om en sanktionsavgift över huvud taget ska tas ut, även ska beaktas när storleken på avgiften bestäms. Det innebär bl.a. att om en överträdelse är avsiktlig talar det för en högre avgift än i andra fall. Om överträdelsen har sin grund i oaktsamhet talar det däremot för en lägre sanktionsavgift, såvida inte oaktsamheten är grov. Det innebär också att ju större skada eller sårbarhet för säkerhet som överträdelsen inneburit, desto mindre blir utrymmet att bestämma avgiften till ett lågt belopp. Vidare kan den omständigheten att den avgiftsskyldige snabbt har vidtagit rättelse eller samarbetat med tillsynsmyndigheten tala för en lägre avgift. Om den avgiftsskyldige har begått en överträdelse kan det motivera ett högre belopp, särskilt om överträdelserna är likartade och ligger nära i tiden. Av paragrafen framgår också att tillsynsmyndigheten, utöver de omständigheter som anges i 3 §, särskilt ska beakta den vinst som den avgiftsskyldige gjort till följd av överträdelsen. Med uttrycket ”vinst” avses den ekonomiska fördel som erhållits, dvs. såväl de intäkter minskat med kostnader som överträdelsen inneburit som de förluster som undvikits till följd av överträdelsen. Utöver de omständigheter som tillsynsmyndigheten ska ta särskild hänsyn till enligt paragrafen kan det finnas andra relevanta förhållanden som bör beaktas. Exempelvis kan det i vissa fall vara relevant att beakta hur länge en överträdelse pågått eller den avgiftsskyldiges finansiella ställning. Om tillsynsmyndigheten ska ta ut sanktionsavgift för flera överträdelser, bör det totala beloppet i sanktionsavgift bestämmas med utgångspunkt i de samlade överträdelsernas allvar. Paragrafen, som är ny, innehåller en bestämmelse om eftergift av Övervägandena finns i avsnitt 9.3.4. Enligt paragrafen får tillsynsmyndigheten sätta ned sanktionsavgiften, helt eller delvis, om överträdelsen är ringa eller ursäktlig eller om det annars med hänsyn till omständigheterna skulle vara oskäligt att ta ut Det kan exempelvis vara oskäligt att ta ut en avgift om den avgiftsskyldige redan har drabbats av en sanktionsavgift enligt något annat regelverk för i princip samma brist. Det är däremot inte oskäligt att ta ut en sanktionsavgift när överträdelsen berott på att verksamhets- utövaren inte känt till reglerna eller överträdelsen berott på dålig ekonomi, tidsbrist eller bristande rutiner. Att överträdelsen berott på omständigheter utanför den avgiftsskyldiges kontroll kan i undantagsfall göra över- trädelsen ursäktlig och därför utgöra grund för eftergift. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser som syftar till att förhindra att samma överträdelse blir föremål för dubbla prövningar och sanktioner. Övervägandena finns i avsnitt 9.3.5. Paragrafen innebär att en tillsynsmyndighet är förhindrad att besluta om sanktionsavgift om den har meddelat ett vitesföreläggande för samma överträdelse och en domstolsprocess har inletts om utdömande av vitet. Paragrafen, som är ny, reglerar bl.a. den bortre tidsgränsen för när en sanktionsavgift får beslutas. Övervägandena finns i avsnitt 9.3.6. Första stycket innebär att om kommunikation enligt förvaltningslagen med den som avgiften ska tas ut av inte har skett från över- trädelsen, får en sanktionsavgift inte tas ut. Bevisbördan för att kommun- ikation har skett ligger på tillsynsmyndigheten. Av andra stycket framgår att ett beslut om sanktionsavgift ska delges Det innebär att myndigheten ska använda sig av de metoder för delgivning som regleras i delgivningslagen (2010:1932) för att säkerställa att den som beslutet gäller får del av underrättelsen. 9 och 10 §§ Paragraferna, som är nya, innehåller bestämmelser om betalning och in- drivning av sanktionsavgifter. Övervägandena finns i avsnitt 9.3.6. Paragrafen innehåller en sekretessbrytande bestämmelse. Paragrafen motsvarar gällande 5 kap. 3 § (prop. 2017/18:89 s.155 f.). Övervägandena finns i avsnitt 13. Ändringarna är en följd av att 4 kap. betecknas om till 5 kap. och innebär inte någon ändring i sak. 2020/21:194 4 § Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om överklagande och motsvarar delvis gällande 2 kap. 16 § (prop. 2020/21:13 s. 44). Övervägandena finns i avsnitt 10. Av första stycket framgår att beslut om föreläggande under samråd eller vid tillsyn samt om sanktionsavgift får överklagas till Förvaltningsrätten i och att tillsynsmyndigheten är motpart när beslut överklagas. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Enligt andra stycket får tillsynsmyndighetens beslut om förbud och förelägganden som avser en ogiltig överlåtelse eller ett pågående förfarande överklagas till regeringen. Av tredje stycket framgår att andra beslut enligt lagen inte får överklagas. Övervägandena finns i avsnitt 14. Punkt 1 föreskriver att lagen träder i kraft . Enligt punkt 2 gäller äldre föreskrifter fortfarande för ärenden om samråd som har inletts före ikraftträdandet. Det innebär att ärenden om samråd i samband med överlåtelser och upphandlingar som har inletts före ikraftträdandet handläggs enligt äldre föreskrifter. Enligt punkt 3 gäller upphävda 2 kap. 6 § för säkerhetsskyddsavtal som har ingåtts före ikraftträdandet. Det innebär att kraven enligt den paragrafen på ett säkerhetsskyddsavtals innehåll och hur det ska följas upp gäller för sådana avtal som har ingåtts före ikraftträdandet. Enligt punkt 4 får en sanktionsavgift beslutas endast för överträdelser som har skett efter ikraftträdandet. 16.2Förslaget till lag om ändring i lagen (2014:514) om ansvar för vissa säkerhetsfrågor vid statsministerns tjänstebostäder Paragrafen innehåller bestämmelser om samråd inför upphandling till egendom som används som tjänstebostad för statsministern. Övervägandena finns i avsnitt 13. Ändringen är en följd av att bestämmelserna om krav på säkerhetsskyddsavtal flyttas från 2 kap. 6 § säkerhetsskyddslagen till 4 kap. 1 § samma lag och innebär inte någon ändring i sak. Förslaget till lag om ändring i lagen (2019:109) Prop. om säkerhetsskydd i och dess Paragrafen innehåller bestämmelser om befogenhet att utfärda säkerhetsintyg och besluta om registerkontroll för personer som deltar i verksamhet vid och myndigheter under . Övervägandena finns i avsnitt 13. Ändringarna är en följd av att 4 kap. säkerhetsskyddslagen betecknas om till 5 kap. och innebär inte någon ändring i sak. 2020/21:194 Bilaga 1 Sammanfattning av betänkandet Kompletteringar till den nya säkerhetsskyddslagen (SOU 2018:82) Enligt kommittédirektiven ska utredningen: –kartlägga behovet av att förebygga att säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter eller i övrigt säkerhetskänslig verksamhet utsätts för risker i samband med utkontraktering, upplåtelse och överlåtelse av sådan verksamhet, och föreslå olika förebyggande åtgärder, t.ex. tillståndsprövning, –föreslå ett system med sanktioner i säkerhetsskyddslagstiftningen, –föreslå hur en ändamålsenlig tillsyn enligt säkerhetsskyddslagstiftningen ska vara utformad, och –analysera och föreslå i vilken utsträckning verksamhetsutövare som bedriver säkerhetskänslig verksamhet ska vara skyldiga att ingå säkerhetsskyddsavtal vid överenskommelser med utomstående som berör den säkerhetskänsliga verksamheten. Utredningens huvudsakliga förslag framgår nedan. Skyldigheten att ingå säkerhetsskyddsavtal utvidgas Enligt 2 kap. 6 § säkerhetsskyddslagen ska statliga myndigheter, kommuner och landsting som avser att genomföra en upphandling och ingå ett avtal om varor, tjänster eller byggentreprenader i vissa fall vara skyldiga att ingå ett säkerhetsskyddsavtal med leverantören. I avtalet ska det anges hur kraven på säkerhetsskydd ska tillgodoses. Skyldigheten att ingå säkerhetsskyddsavtal gäller även för enskilda verksamhetsutövare i motsvarande situationer. Kravet på säkerhetsskyddsavtal omfattar inte alla relevanta situationer där säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter eller i övrigt säkerhetskänslig verksamhet kan exponeras för utomstående. Ett exempel på detta kan vara olika former av samarbeten och samverkan som inte handlar om anskaffning av varor, tjänster eller byggentreprenader. Ett annat exempel kan vara situationer där det är leverantörens och inte beställarens skyddsvärden som behöver skyddas. Det finns också situationer där det är oklart om det gäller krav på säkerhetsskyddsavtal. Avsaknaden av krav på säkerhetsskyddsavtal i dessa fall ökar sannolikheten för att motparten inte vidtar de säkerhetsskyddsåtgärder som behövs, med risk för skada på säkerhet. Skyldigheten att ingå säkerhetsskyddsavtal bör därför utvidgas på så sätt att den också ska gälla för andra förfaranden än upphandlingar och andra anskaffningar. Den utvidgade skyldigheten innebär att den som bedriver säkerhetskänslig verksamhet (verksamhetsutövaren) ska ingå ett säkerhetsskyddsavtal så snart verksamhetsutövaren avser att genomföra en upphandling, ingå ett avtal eller inleda någon annan form av samverkan eller samarbete med en utomstående part, om förfarandet 4. innebär att den utomstående parten kan få tillgång till säkerhets- skyddsklassificerade uppgifter i säkerhetsskyddsklassen konfidentiell eller högre, eller 5.i övrigt avser eller kan ge den utomstående parten tillgång till säkerhetskänslig verksamhet av motsvarande betydelse för säkerhet. Det finns däremot inte något påtagligt behov av att statliga myndigheter som samverkar eller samarbetar om något annat än en anskaffning ska vara skyldiga att ingå säkerhetsskyddsavtal och att en sådan skyldighet dessutom skulle ha nackdelar. Skyldigheten att ingå säkerhetsskyddsavtal föreslås därför inte gälla samarbeten och samverkan mellan två eller flera statliga myndigheter som avser något annat än en anskaffning av varor, tjänster och byggentreprenader. Det bör vidare införas ett bemyndigande som gör att regeringen kan föreskriva om undantag från skyldigheten att ingå säkerhetsskyddsavtal, t.ex. när det gäller anskaffning mellan vissa myndigheter, och besluta om undantag i enskilda fall. Förebyggande åtgärder i samband med utkontraktering, upplåtelse och vissa andra förfaranden Utredningens kartläggning visar att det finns flera brister i säkerhetsskyddsarbetet som bl.a. yttrar sig vid utkontraktering av säkerhetskänslig verksamhet men också vid vissa upplåtelser och andra förfaranden där utomstående involveras i den säkerhetskänsliga verksamheten. Vissa av bristerna gäller säkerhetsskyddet generellt, t.ex. att verksamhetsutövaren inte tillämpar säkerhetsskyddsreglerna eller har bristande kunskap om sina skyddsvärden. Andra brister handlar specifikt om olika förfaranden där utomstående involveras i den säkerhetskänsliga verksamheten, däribland utkontraktering och upplåtelse men också andra förfaranden. Bristerna handlar om att man inte alltid prövar om förfarandet är lämpligt eller att det är svårt att pröva lämpligheten, att säkerhetsskyddsavtal kan vara bristfälliga, att man inte följer upp förfarandet medan det pågår och att det saknas tillräckliga möjligheter för samhället att ingripa mot förfaranden som är olämpliga från säkerhetsskyddssynpunkt. Med utgångspunkt i kartläggningen av utvecklingsbehovet föreslår utredningen ett antal förebyggande åtgärder som inte enbart är inriktade på utkontraktering och upplåtelse, utan som kan aktualiseras även vid vissa andra förfaranden med utomstående parter. Utredningen delar upp åtgärderna i steg, som den kallar kontrollstationer. Kontrollstation 1 – Särskild säkerhetsbedömning och egen lämplighetsprövning Den första kontrollstationen gäller för den som bedriver säkerhetskänslig verksamhet och som avser att genomföra ett förfarande som kräver säker- 2020/21:194 Bilaga 1 Innan förfarandet inleds ska verksamhetsutövaren genom en särskild säkerhetsbedömning identifiera vilka säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter eller vilken säkerhetskänslig verksamhet i övrigt som den utomstående parten kan få tillgång till och som kräver säkerhetsskydd.