prop · H90348 · 2021-11-02 00:00:00 — Inom den delen kan ansökningsomgångar inledas för kombinerad finansiering inom ramen för Eruf, instrumentet för grannskapspolitik, utvecklingssamarbete och internationellt samarbete (NDICI), inrättat genom och rådets förordning (EU) 2021/947 (8) och ULT-beslutet, inrättat genom rådets beslut /755/EU (9), genom genomförandemetoder som deltagande medlemsstater, regioner och tredjeländer kommer överens om. (10)På grundval av erfarenheterna från de interregionala samarbetsprogrammen inom Interreg bör delen för interregionalt samarbete inriktas på att effektivisera sammanhållningspolitiken genom fyra särskilda program: ett program som möjliggör utbyte av erfarenheter, innovativa tillvägagångssätt och kapacitetsuppbyggnad med inriktning på politiska mål och det Interregspecifika målet Bättre samarbetsstyrning när det gäller identifiering, spridning och överföring av god praxis till regional utvecklingspolitik, inbegripet programmen Investering för sysselsättning och tillväxt. när det gäller att kartlägga, sprida och överföra god praxis till regional utvecklingspolitik, inbegripet programmen för målet Investering för sysselsättning och tillväxt, ett program för utbyte av erfarenheter och kapacitetsuppbyggnad när det gäller att kartlägga, överföra och utnyttja god praxis för en integrerad och hållbar stadsutveckling som man tar hänsyn till kopplingarna mellan stads- och landsbygdsområden, inbegripet stöd till de åtgärder som utvecklats inom ramen för artikel 11 i förordning (EU) 2021/1058, vilket sker som komplement och i samordning med det initiativ som presenteras i artikel 10 därav, ett program för utbyte av erfarenheter, innovativa tillvägagångssätt och kapacitetsuppbyggnad i syfte att harmonisera och förenkla genomförandet av Interregprogrammen, harmonisera och förenkla de samarbetsåtgärder som avses i artikel 22.3 d vi i förordning (EU) 2021/1060, och för att stödja inrättandet av, funktionen hos och användningen av europeiska grupperingar för territoriellt samarbete som redan har inrättats eller ska inrättas i enlighet med och rådets förordning (EG) nr 1082/2006 (10) och makroregionala strategier, och ett program som ska förbättra analysen av utvecklingstendenser. De fyra programmen inom delen för interregionalt samarbete bör omfatta hela unionen och bör också vara öppna för tredjeländers deltagande. (11)Det bör fastställas gemensamma objektiva kriterier för att utse stödberättigade regioner och områden. För detta ändamål bör fastställandet av stödberättigade regioner på unionsnivå grundas på det gemensamma system för klassificering av regioner som inrättades genom och rådets förordning (EG) nr 1059/2003 (11). (12)Det är nödvändigt att fortsätta att stödja eller, beroende på vad som är lämpligt, upprätta samarbete i alla dess aspekter med tredjeländer som gränsar till unionen, eftersom sådant samarbete är ett viktigt politiskt verktyg för regional utveckling och bör gynna de regioner i medlemsstaterna som gränsar till tredjeländer. För detta ändamål bör Eruf och unionens finansieringsinstrument för yttre åtgärder, instrumentet för stöd inför anslutningen (IPA III), inrättat genom en och rådets förordning om inrättande av instrumentet för stöd inför anslutningen (IPA III) (IPA III-förordningen), instrumentet för grannskapspolitik, utvecklingssamarbete och internationellt samarbete (NDICI) samt programmet för de utomeuropeiska länderna och territorierna (ULT- programmet) stödja program för gränsöverskridande samarbete, transnationellt samarbete, interregionalt samarbete och de yttersta randområdenas samarbete. Stödet från Eruf och unionens finansieringsinstrument för yttre åtgärder bör grundas på ömsesidighet och proportionalitet. När det gäller IPA III-medel som tilldelats gränsöverskridande samarbete (IPA III-anslag för gränsöverskridande samarbete) eller NDICI-medel som tilldelats gränsöverskridande samarbete för det geografiska område som omfattas av grannskapspolitiken (NDICI-anslag för gränsöverskridande samarbete) bör dock stödet från Eruf kompletteras med minst motsvarande belopp från IPA III-anslaget för gränsöver skridande samarbete och NDICI-anslaget för gränsöverskridande samarbete, med förbehåll för de högsta belopp som anges i respektive rättsakt. (8) och rådets förordning (EU) 2021/947 av om inrättande av instrumentet för grannskapspolitik, utvecklingssamarbete och internationellt samarbete - i världen och om ändring och upphävande av och rådets beslut nr 466/2014/EU och upphävande av och rådets förordning (EU) 2017/1601, och rådets förordning (EG, Euratom) nr 480/2009 (EUT L 209, , s. 1). (9) Rådets beslut /755/EU av om associering av de utomeuropeiska länderna och territorierna med Europeiska unionen (ULT-beslutet) (EUT L 344, 19.12.2013, s. 1). (10) och rådets förordning (EG) nr 1082/2006 av om en europeisk gruppering för territoriellt samarbete (EGTS) (EUT L 210, 31.7.2006, s. 19). (11) och rådets förordning (EG) nr 1059/2003 av om inrättande av en gemensam nomenklatur för statistiska territoriella enheter (Nuts) (EUT L 154, 21.6.2003, s. 1). Europeiska unionens officiella tidning L 231/97 (13)Stödet från IPA III ska i huvudsak inriktas på att hjälpa IPA III-bidragsmottagarna att stärka de demokratiska institutionerna och rättsstaten, reformera rättsväsendet och den offentliga förvaltningen, respektera de grundläggande rättigheterna och främja jämställdhet, tolerans, social inkludering och icke-diskriminering samt regional och lokal utveckling. Stödet från IPA III ska fortsätta att stödja IPA III-bidragsmottagarnas ansträngningar att främja regionalt, makroregionalt och gränsöverskridande samarbete samt territoriell utveckling, inklusive genom genomförande av unionens makroregionala strategier. Stödet från IPA III ska dessutom inriktas på frågor som rör säkerhet, migration och gränsförvaltning, säkerställande av tillgång till internationellt skydd, utbyte av relevant information, förbättring av gränskontroller samt fortsatta gemensamma ansträngningar att bekämpa irreguljär migration och smuggling av migranter. (14)När det gäller stöd från NDICI bör unionen utveckla särskilda förbindelser med närbelägna länder i syfte att skapa ett område med välstånd och god grannsämja som grundar sig på unionens värden och utmärks av nära och fredliga förbindelser som bygger på samarbete. Denna förordning bör därför stödja de interna och externa aspekterna av relevanta makroregionala strategier. Dessa initiativ är strategiskt viktiga som de ger meningsfulla politiska ramar för fördjupade förbindelser med och mellan partnerländer som grundas på principerna om ömsesidig ansvarighet, delat egenansvar och gemensamt ansvarstagande. (15)Det är viktigt att fortsätta att ta hänsyn till den roll som Europeiska utrikestjänsten, i enlighet med vad som fastställs i rådets beslut /427/EU (12), och kommissionen spelar vid utarbetandet av den strategiska programplaneringen och av de Interregprogram som får stöd genom Eruf och NDICI. (16)Med hänsyn till den särskilda situationen i unionens yttersta randområden är det nödvändigt att anta bestämmelser om förbättring av de villkor enligt vilka dessa områden kan få tillgång till strukturfonderna. Vissa bestämmelser i denna förordning bör därför anpassas till de särskilda förhållanden som råder i unionens yttersta randområden i syfte att förenkla och främja deras samarbete med och territorier och tredjeländer, med beaktande av kommissionens meddelande av med titeln och förnyat strategiskt partnerskap med EU:s yttersta randområden. Det bör därför vara möjligt för det samarbetet att ske i nära partnerskap med regionala integrations- och samarbetsorganisationer. (17)I denna förordning bör möjligheten för och territorier att delta i Interregprogrammen fastställas. De särskilda förhållandena och utmaningarna för och territorier bör beaktas för att underlätta deras faktiska tillträde och deltagande. (18)Det är nödvändigt att fastställa de medel som ska tilldelas var och en av de olika delarna av Interreg, inbegripet varje medlemsstats andel av de totala beloppen för gränsöverskridande samarbete, transnationellt samarbete, de yttersta randområdenas samarbete och medlemsstaternas möjligheter till flexibilitet mellan dessa delar. (19)För att stödet från Eruf och från unionens finansieringsinstrument för yttre åtgärder ska kunna utnyttjas så effektivt som möjligt bör det upprättas en mekanism för att organisera återbetalning av sådant stöd när program för externt samarbete inte kan antas eller måste avbrytas, inklusive med tredjeländer som inte får stöd från något av unionens finansieringsinstrument. Denna mekanism bör användas för att säkerställa att programmen fungerar så bra som möjligt och att maximal samordning mellan dessa instrument uppnås. (20)Eruf bör genom Interreg bidra till de specifika målen under målen för sammanhållningspolitiken. Förteckningen över specifika mål inom de olika politiska målen bör dock anpassas till de särskilda behoven inom Interreg i syfte att möjliggöra interventioner av ESF-typ, i enlighet med artikel 4.1 a–l i och rådets förordning (EU) 2021/1057 (13) genom gemensamma åtgärder inom Interregprogrammen. (12) Rådets beslut /427/EU av om hur den europeiska avdelningen för yttre åtgärder ska organiseras och arbeta (EUT L 201, , s. 30). (13) och rådets förordning (EU) 2021/1057 av om inrättande av Europeiska socialfonden+ (ESF+) och om upphävande av förordning (EU) nr 1296/2013 (se sidan 21 i detta nummer av EUT). L 231/98 Europeiska unionens officiella tidning (21)Mot bakgrund av de unika och särskilda förhållandena på och i syfte att stödja samarbetet mellan och enligt långfredagsavtalet bör ett gränsöverskridande Peace plus-program fortsätta att genomföras på grundval av tidigare samarbetsprogram mellan de irländska och nordirländska grevskap som gränsar till varandra. Med tanke på programmets praktiska betydelse är det nödvändigt att se till att Eruf, när det programmet verkar för att stödja fred och försoning, även bidrar till att främja social, ekonomisk och regional stabilitet och samarbete i de berörda regionerna, särskilt genom åtgärder som främjar sammanhållning mellan lokalsamhällen. Med hänsyn till det programmets särdrag bör det förvaltas på ett integrerat sätt där bidrag integreras i det programmet som externa inkomster avsatta för särskilda ändamål. Vidare bör vissa regler för urval av insatser i denna förordning inte tillämpas på det programmet när det gäller insatser till stöd för fred och försoning. (22)I denna förordning bör också två Interregspecifika mål läggas till; ett mål till stöd för att stärka den institutionella kapaciteten, förbättra det rättsliga och administrativa samarbetet, särskilt med koppling till genomförandet av meddelandet om gränsområden, intensifiera samarbetet mellan enskilda medborgare och institutioner samt utveckla och samordna makroregionala strategier och havsområdesstrategier, bygga upp ömsesidigt förtroende, särskilt genom projekt som främjar kontakter mellan människor; samt ett andra mål för samarbetsfrågor som rör säkerhet, trygghet, gränspassage och migration. (23)Den största delen av unionens stöd bör koncentreras till ett begränsat antal politiska mål i syfte att maximera genomslaget för Interreg. Synergieffekter och komplementaritet mellan Interregdelarna bör förstärkas. (24)Bestämmelserna om utarbetande, godkännande och ändring av Interregprogrammen samt bestämmelserna om territoriell utveckling, urval av insatser, övervakning och utvärdering, programmyndigheter, insatsrevision och om öppenhet och kommunikation bör anpassas till Interregprogrammens särdrag i förhållande till bestämmelserna i förordning (EU) 2021/1060. Dessa särskilda bestämmelser bör vara enkla och tydliga för att undvika överreglering och ytterligare administrativa bördor för medlemsstater och bidragsmottagare. (25)De bestämmelser om kriterier för att insatser ska anses vara genuint gemensamma och kooperativa, om partnerskap inom en Interreginsats och om den samordnande partnerns skyldigheter som fastställts –2020 bör fortsätta att gälla. Interregpartnerna bör samarbeta när det gäller såväl utveckling och genomförande som bemanning eller finansiering, eller båda, samt när det gäller de yttersta randområdenas samarbete, i två av fyra av dessa samarbetsaspekter, eftersom det bör vara enklare att kombinera stöd från Eruf med stöd genom unionens finansieringsinstrument för yttre åtgärder, både på program- och på insatsnivå. (26)Inom gränsöverskridande samarbetsprogram är projekt för kontakter mellan människor (people-to-people) och småskaliga projekt viktiga och framgångsrika verktyg, med stort europeiskt mervärde, som syftar till att övervinna gränsrelaterade och gränsöverskridande hinder och främja lokala kontakter mellan människor och föra gränsområden och deras invånare närmare varandra. stöds de genom småprojektsfonder eller liknande instrument, som emellertid aldrig har omfattats av några särskilda bestämmelser, varför det är nödvändigt att förtydliga reglerna för småprojektsfonder. I syfte att bevara det mervärde och de fördelar som projekt för kontakter mellan människor och småskaliga projekt har, även avseende lokal och regional utveckling, och förenkla den ekonomiska förvaltningen av småskaliga projekt för slutmottagarna, som ofta inte är vana vid att ansöka om unionsmedel, bör det bli obligatoriskt att använda förenklad kostnadsredovisning och enhetsbelopp under en viss gräns. (27)Eftersom flera medlemsstater deltar och de administrativa kostnaderna därför är högre, bland annat för regionala kontaktpunkter, även kallade antenner, som är viktiga kontaktpunkter för dem som ansöker om och genomför projekt och i och med detta fungerar som direktkanaler till det gemensamma sekretariatet och respektive behörig myndighet, men särskilt även för kontroller och översättning, bör utgiftstaket för tekniskt stöd vara högre än det för målet ”Investering för sysselsättning och tillväxt”. För att kompensera för de högre administrativa kostnaderna bör medlemsstaterna när så är möjligt uppmuntras att minska den administrativa bördan för genomförandet av gemensamma projekt. Dessutom bör Interregprogram med begränsat stöd från unionen eller externa gränsöver skridande Interregprogram få ett visst minimibelopp för tekniskt stöd i syfte att säkerställa tillräcklig finansiering för ett effektivt tekniskt stöd, inbegripet för regionala filialer till gemensamma sekretariat och kontaktpunkter som inrättats för att finnas närmare potentiella bidragsmottagare och partner. Europeiska unionens officiella tidning L 231/99 (28)Enligt punkterna 22 och 23 i det interinstitutionella avtalet av om bättre lagstiftning (14) (det interinstitutionella avtalet) bör denna förordning utvärderas på grundval av information som samlats in i enlighet med särskilda övervakningskrav, som en administrativ börda, särskilt för medlemsstaterna, och överreglering undviks. Dessa krav bör när så är lämpligt innefatta mätbara indikatorer som utgångspunkt för utvärdering av finansieringens s faktiska konsekvenser. (29)På grundval av de erfarenheter som gjorts –2020 bör det system genom vilket det infördes en tydlig hierarki i reglerna om utgifternas stödberättigande fortsätta att tillämpas som man bibehåller principen om att reglerna för utgifternas stödberättigande ska fastställas på unionsnivå och r för ett Interregprogram som helhet, i syfte att undvika eventuella motsägelser eller inkonsekvenser mellan olika föreskrifter och mellan unionsrätten och nationell rätt. Kompletterande regler som antas av en medlemsstat och som bara gäller bidragsmottagare i den medlemsstaten bör begränsas till ett absolut minimum. Närmare bestämt bör kommissionens delegerade förordning (EU) nr 481/2014 (15), som antogs för programperioden –2020, integreras i den här förordningen. (30)Medlemsstaterna bör uppmuntras att överlåta den förvaltande myndighetens uppgifter till en europeisk gruppering för territoriellt samarbete eller inrätta en sådan gruppering, liksom andra gränsöverskridande rättssubjekt som ansvarar för förvaltningen av ett delprogram, en integrerad territoriell investering eller en eller flera småprojektsfonder, eller att agera som en enda partner. I det sammanhanget bör ett gränsöverskridande rättssubjekt, inbegripet euroregioner, inrättas och ha ställning som juridisk person enligt ett av de deltagande ländernas rätt, och regionala och lokala myndigheter i alla deltagande länder bör få delta. (31)För att fortsätta med den betalningskedja som fastställdes för programperioden –2020, nämligen från kommissionen till den samordnande partnern via den attesterande myndigheten, bör den betalningskedjan fortsätta att tillämpas inom ramen för bokföringsfunktionen. Stödet från unionen bör utbetalas till den samordnande partnern, förutsatt att detta inte leder till dubbla avgifter vid omräkning till euro och tillbaka till en annan valuta eller vice versa mellan den samordnande partnern och övriga partner. Om inget annat anges bör den samordnande partnern säkerställa att de övriga partnerna får det totala stödbeloppet från respektive unionsfond i dess helhet och inom den tidsfrist som alla partner kommit överens om, enligt samma förfarande som tillämpats för den samordnande partnern. (32)I enlighet med artikel 63.9 i och rådets förordning (EU, Euratom) 2018/1046 (16) (budgetför getförordningen) ska sektorspecifika regler beakta behoven inom Interregprogrammen, särskilt när det gäller revisions funktionen. Bestämmelserna om det årliga revisionsuttalandet, den årliga kontrollrapporten och insatsrevision bör därför förenklas och anpassas till dessa program som inbegriper flera medlemsstater. (33)Det bör fastställas en tydlig kedja för betalningsansvaret för återbetalning vid oriktigheter från en enda partner eller andra partner via den samordnande partnern och den förvaltande myndigheten till kommissionen. Det bör fastställas bestämmelser om medlemsstaternas, tredjeländernas, partnerländernas eller de utomeuropeiska ländernas och territoriernas ansvar för de fall då återbetalning inte kan utverkas från den enda partnern, andra partner eller den samordnande partnern, som innebär att medlemsstaten ersätter den förvaltande myndigheten. Till följd av detta finns det inom Interregprogrammen inget utrymme för belopp som inte kan återkrävas på bidragsmottagarnivå. Det dock är nödvändigt att förtydliga reglerna för de fall då en medlemsstat eller ett tredjeland, partnerland eller utomeuropeiskt land eller territorium inte gör en återbetalning till den förvaltande myndigheten. Den samordnande partnerns skyldigheter för återkrav bör också förtydligas. EUT L 123, , s. 1. Kommissionens delegerade förordning (EU) nr 481/2014 av om komplettering av och rådets förordning (EU) nr 1299/2013 vad gäller särskilda regler om utgifters stödberättigande för samarbetsprogram (EUT L 138, , s. 45). och rådets förordning (EU, Euratom) 2018/1046 av om finansiella regler för unionens allmänna budget, om ändring av förordningarna (EU) nr 1296/2013, (EU) nr 1301/2013, (EU) nr 1303/2013, (EU) nr 1304/2013, (EU) nr 1309/2013, (EU) nr 1316/2013, (EU) nr 223/2014, (EU) nr 283/2014 och beslut nr 541/2014/EU samt om upphävande av förordning (EU, Euratom) nr 966/2012 (EUT L 193, 30.7.2018, s. 1). L 231/100 Europeiska unionens officiella tidning (34)För att så liknande regler som möjligt ska tillämpas både i de deltagande medlemsstaterna och i tredjeländerna, partnerländerna och de utomeuropeiska länderna och territorierna bör denna förordning också tillämpas på tredjeländernas, partnerländernas eller de utomeuropeiska ländernas och territoriernas deltagande, om inga särskilda regler anges i något specifikt kapitel i denna förordning. Interregprogrammens myndigheter bör avspeglas ijämförbara myndigheter i tredjeländerna, partnerländerna eller de utomeuropeiska länderna och territorierna. Startpunkten för utgifternas stödberättigande bör kopplas till det relevanta tredjelandets, partnerlandets eller utomeuropeiska landets eller territoriets undertecknande av finansieringsavtalet. itredjeländerna, partnerländerna eller de utomeuropeiska länderna och territorierna bör följa bestämmelserna om extern upphandling som fastställs i budgetförordningen. Det bör fastställas förfaranden för ingående av finansieringsavtal med varje tredjeland, partnerland eller utomeuropeiskt land eller territorium och av avtalen mellan den förvaltande myndigheten och varje tredjeland, partnerland eller utomeuropeiskt land eller territorium när det gäller stödet från något av unionens finansieringsinstrument för yttre åtgärder eller vid överföring av bidrag som komplement till den nationella medfinansieringen från ett tredjeland, partnerland eller utomeuropeiskt land eller territorium till Interregprogrammet. (35)Trots att Interregprogram med deltagande av tredjeländer, partnerländer eller och territorier bör genomföras med delad förvaltning bör det vara möjligt att genomföra de yttersta randområdenas samarbete med indirekt förvaltning. Det bör fastställas särskilda regler om hur dessa program helt eller delvis ska genomföras genom indirekt förvaltning. (36)På grundval av de erfarenheter som gjorts –2020 av stora infrastrukturprojekt inom programmen för gränsöverskridande samarbete inom det europeiska grannskapsinstrumentet, inrättat genom och rådets förordning (EU) nr 232/2014 (17), bör förfarandena förenklas. Kommissionen bör dock behålla vissa rättigheter när det gäller urval av sådana projekt. (37)För att säkerställa enhetliga villkor för genomförandet av denna förordning bör kommissionen tilldelas genomföran debefogenheter i syfte att anta och ändra förteckningarna över Interregprogramområden som ska få stöd och förteckningen över totalbeloppet på unionens stöd till varje Interregprogram. Kommissionen bör också tilldelas genomförandebefogenheter för att anta de fleråriga strategidokument för Interregprogram som får stöd genom ett av unionens finansieringsinstrument för yttre åtgärder. Dessa genombefogenheter bör utövas i enlighet med och rådets förordning (EU) nr 182/2011 (18). Trots att dessa akter är av allmän karaktär bör det rådgivande förfarandet tillämpas, eftersom de bara genomför bestämmelserna på ett tekniskt sätt. I tillämpliga fall bör de fleråriga strategidokument för Interregprogram som får stöd genom ett av unionens finansieringsinstrument för yttre åtgärder även iaktta det förfarande som anges i IPA III-förordningen och förordning (EU) 2021/947. (38)För att säkerställa enhetliga villkor för godkännande av Interregprogrammen och av ändringar av dessa bör kommissionen tilldelas genomförandebefogenheter. Externa gränsöverskridande Interregprogram bör i tillämpliga fall följa de kommittéförfaranden som fastställs genom IPA III-förordningen och förordning (EU) 2021/947 när det gäller det första beslutet om godkännande av dessa program. (39)I syfte att komplettera eller ändra vissa icke-väsentliga delar i denna förordning bör befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i EUF-fördraget delegeras till kommissionen med avseende på att ändra bilagan. Det är särskilt viktigt att kommissionen genomför lämpliga samråd under sitt förberedande arbete, inklusive på expertnivå, och att dessa samråd genomförs i enlighet med principerna i det interinstitutionella avtalet av om bättre lagstiftning. För att säkerställa lika stor delaktighet i förberedelsen av delegerade akter erhåller Europapar lamentet och rådet alla handlingar som medlemsstaternas experter, och deras experter ges systematiskt tillträde till möten i kommissionens expertgrupper som arbetar med förberedelse av delegerade akter. (17) och rådets förordning (EU) nr 232/2014 av om inrättande av ett europeiskt grannskapsin strument (EUT L 77, , s. 27). (18) och rådets förordning (EU) nr 182/2011 av om fastställande av allmänna regler och principer för medlemsstaternas kontroll av kommissionens utövande av sina genomförandebefogenheter (EUT L 55, 28.2.2011, s. 13).