rfr · H80WRFR14 · 2021-08-31 00:00:00 — nader med delvis avbrutna logistikflöden. Detta ger andra förutsättningar och innebär att beredskapen inte kommer att se ut som den gjorde . Jag vill också understryka att jag ser lager som ett verktyg att använda för att få en robustare beredskap, men det är bara ett av många. Sammanfattningsvis: Planering och att förbereda sig är grunden för allt kris- och beredskapsarbete. Även om pandemin liksom tidigare kriser har visat UPPTECKNING FRÅN DEN ÖPPNA UTFRÅGNINGEN att det finns en kraftfull spontan förmåga i hela samhället kan vi inte förlita oss på det, utan vi måste förbereda oss. Ordföranden: Då hoppas jag att alla där hemma har laddat kaffekokaren, för nu kommer vi att ha en liten paus. Under pausen kan man också leta sig in på , där man kan hitta rapporten för nedladdning. Den heter Lantbrukets sårbarhet – en uppföljning. Den kan man också beställa på . Med detta ajournerar jag mötet . Ordföranden: Då återupptar vi dagens möte med miljö- och jordbruksutskottet! Under de timmar som är kvar ska vi lyssna på olika aktörer i livsmedelskedjan, som ger sin syn på den rapport vi diskuterar. Vi kommer också att ha en liten frågestund. Först ut har vi , som är programchef på . , : Tack för att SLU får vara här nu och diskutera detta enormt viktiga område som berör lantbrukets sårbarhet! Vi gjorde helt enkelt så att jag bad mina kollegor att läsa er rapport och reflektera utifrån sina expertområden. Sedan ska jag försöka kondensera detta under dessa . Med detta sagt finns det naturligtvis otroligt mycket mer information och kompetens att ta med sig. Det är otroligt positivt att den här rapporten är gjord. En stor eloge till det arbete som ni har gjort! Jag kanske kommer att upprepa en del som redan blivit sagt, men det är otroligt viktigt att ta upp sektorns sårbarhet utifrån flera olika dimensioner och att synliggöra detta på både kort och lång sikt. Man måste också synliggöra komplexiteten i frågan, jobba tvärsektoriellt och utifrån flera olika dimensioner och göra det tydligt kopplat till livsmedelsförsörjningen. Det är också viktigt att en sådan här rapport bottnar i gediget forskningsunderlag. Det finns ju oerhört mycket material att jobba med, och precis som man har gjort här behöver det kompletteras med intervjuer, erfarenheter, enkäter och så vidare. Då får man en helhetsbild och har möjlighet att generera ny kompetens och kunskap och kanske kan identifiera områden som behöver ytterligare utveckling. En liten reflektion som vi hade: Om man hade tänkt sig att rapporten skulle handla om sårbarheten i den inhemska matproduktionen kanske man hade kunnat bottna ännu mer i frågeställningar om till exempel bär och svamp, mer frukt och grönt och akvakultur. Akvakultur är ju en fråga som verkligen berör lantbruket, för det är ju flera lantbrukare som investerar i produktion på land. En fundering är alltså att om man tittar på helheten på matproduktionen och sårbarheten där, var skulle de frågeställningarna då hanteras? UPPTECKNING FRÅN DEN ÖPPNA UTFRÅGNINGEN detta med klimatförändringar och globalisering. Det kan ju föra med sig att det blir nya sjukdomar och större förekomst av sjukdomar hos både djur och grönt. Jag tror att det var från som nämnde detta att kli- matanpassningar faktiskt kan löna sig. Om man klimatanpassar har man ju möjlighet att stärka och verkligen säkra att man inte minskar i produktion. till exempel vädret ändrats kan det påverka blomningen hos fruktträd, så att vi Förändringar när det gäller nederbördsmängd och neder- bördsmönster påverkar också odlingsförhållandena i stort. Sedan är det alla dessa insatsvaror som gör att vi har en sårbarhet i lantbru- Jag tänkte ta upp en del som har att göra med växtförädling och med avels- arbetet när det gäller produktionsdjur. När det gäller växtförädling finns det en satsning på inhemskt byte. Vi har SLU Grogrund, som jobbar just med föräd- ling av växter utifrån svenska förhållanden. Annars sker mycket av förädlings- arbetet utanför gränser. Digitalisering och teknik är absolut möjligheter. Men det kan också skapa Jag tror att det nämndes tidigare att det finns både för- och nack- delar med detta. Det är samma sak med foderfrågan, framför allt när det gäller enkelmagade Där försöker vi jobba bort sojaberoendet, för vi vet att soja är något vi inte kan producera i . Man ersätter det med baljväxter. på många sätt, men det skapar kanske ett beroende av enzymer eller syntetiska aminosyror, och de produceras inte inom landets gränser. Låt mig illustrera komplexiteten i frågeställningen. Växtnäringen är en an- nan del som jag kommer tillbaka till, men en generell fråga när det gäller in- satsvarorna är sårbarheten. På kort sikt pratar man om att de ska finnas på tre månader, men hur bygger vi bort sårbarheten i det globala perspektivet på lång Växtnäringsfrågan är verkligen central. Det är väldigt många som måste köpa in mineralgödsel, och vad har vi egentligen för möjligheter där? ju resurser som skulle minska sårbarheten. Det handlar om stallgödsel och om användning av human växtnäring. Då skulle vi få mindre sårbarhet, och det skulle vara positivt utifrån ett miljö- och klimatperspektiv. Det finns också en möjlighet med kvävefixerande baljväxter, vilket också skulle minska beroendet av gödsel. Här sker oerhört mycket arbete både hos oss på universitet och även i företag och organisationer. Baljväxterna är en annan viktig del både med tanke på kvävefixering och importeras ju en hel del, och då får vi en större miljöpåverkan än om odlingen och förädlingen skulle ske i Skulle vi ha odlingen i får vi den positiva effekten av kväve- fixeringen direkt i våra egna marker. Det finns faktiskt en hel del möjligheter att producera baljväxter, både bönor, ärter och linser, i , lite beroende på var någonstans. Här finns också möjlighet till vidare förädlingsarbete. Funderingen blir alltså: Vad finns det för åtgärder, så att vi kan stötta den här produktionen ytterligare? Det handlar också om förädlingen och proces- sandet av baljväxterna för foder och för humankonsumtion. UPPTECKNING FRÅN DEN ÖPPNA UTFRÅGNINGEN När det gäller strukturell och nationell sårbarhet kan man fundera på att jobba för att jämna ut växtnäringsbalansen i hela landet och fördela det så att det inte blir vissa bitar som får mycket större tyngd än andra. Vi måste använda vårt långa land. Vattenanvändning och vattenhushållning har flera redan pratat om. Man måste verkligen differentiera detta och jobba med det på gårdsnivå, så att det blir flexibelt och så att det finns en beredskap. Men detta har också en kostnad, och hur täcker man den? Om man går ned på individnivå blir det krishanteringsplaner och så vidare. Hur skulle det kunna organiseras för att ge ännu mer styrka i detta? Differentieringen på företagsnivå har också visat sig blir mer hållbar. Livsmedelsanläggningar nämns ju i rapporten, och jag tror att det var någon här som också tog upp det. De är få , och vi måste se till att de finns kvar. Men vi kanske också måste öka antalet för att verkligen inte få ökad sårbarhet. Hur styrs då placeringen av dem i landet – kan man styra det på något sätt för att minska sårbarheten. Så har vi den sociala hållbarheten. Aktivism är en jätteviktig sak som våra lantbrukare har en utsatthet för, och detta nämns i rapporten. Men det finns även andra typer av intrång. Hur bygger man upp detta så att man inte behöver känna sådan utsatthet? I krissituationer behöver man veta vad man ska göra. Man behöver både blir sedd och hörd och få relevant stöd. Hur bygger man en sådan stödstruktur? Låt mig ta upp något om framtidssatsningen också. Det var härligt att höra tala om hur hon vill vara med och satsa och att hon tror att framtiden är ljus. Här är det viktigt för den sociala hållbarheten att vi ska kunna minska lantbrukets sårbarhet och få ungdomar och yngre personer att vara intresserade av att jobba inom lantbruksnäringen och i hela livsmedelssystemet. Förslaget om lag om avbytartjänster skulle kanske kunna vara en möjlighet att få yngre att våga satsa. Jag vill avsluta med att säga att vi vill attrahera ungdomar att läsa, så att vi får in kompetens i branschen. har faktiskt söktrycket ökat både på naturbruksgymnasienivå och på universitetsnivå hos oss. Det är otroligt positivt. Det finns alltså en möjlighet att vi kommer att kunna få ännu fler som faktiskt vill jobba med dessa intressanta frågeställningar. Det ska bli jätteintressant att fortsätta att följa ert arbete. Vi bidrar självklart på alla sätt vi kan. Tack så jättemycket för dessa minuter! Ordföranden: för denna föredragning! Vi ska nu lyssna på några representanter för primärproduktion och förädling. Vi börjar med det sistnämnda, nämligen Livsmedelsföretagen. Där har vi med oss , som är vd, och , som är ansvarig för krisberedskapsfrågor. , Livsmedelsföretagen: Tack för att vi får vara med! Vi går raskt vidare. Jag vill bara kort presentera svensk livsmedelsindustri. UPPTECKNING FRÅN DEN ÖPPNA UTFRÅGNINGEN 55 000 personer och omsätter . Vi exporterar vår fantastiska svenska mat och dryck för . Vi är tredje största industri. Svensk livsmedelsindustri bidrar liksom hela sektorn till att hålla hela levande. De 55 000 personer som arbetar i vår sektor finns inte bara i , och utan tvärtom främst i andra delar av landet. Vi sysselsätter 500 personer i , 300 personer i , 15 personer i , och 40 personer jobbar i på och producerar fantastiska raggmunkar, plättar och pannkakor. Vi är inte bara viktiga för försörjningsförmågan utan också för den svenska välfärden. har vi haft en pandemi. Jag är både stolt och imponerad över hur våra medlemsföretag har klarat av att hantera detta tillsammans med primärproduktionen och handelsledet. Som många har varit inne på tidigare: Hela kedjan måste fungera. Jag är imponerad och stolt över att vi har lyckats se till att det inte har gapat tomt på några butikshyllor under hela pandemin. Jag är också stolt över hur våra medlemsföretag har ställt om sin produktion. Man har ställt om från att tillverka riktig sprit till handsprit. Vi har bjudit på mat åt dem som kämpat otroligt hårt inom vården. Vi har också ställt upp och bidragit på alla sätt vi har kunnat för att stötta hela samhället. Vad är då den viktigaste frågan just nu för oss i livsmedelsindustrin? Jo, det handlar om att skapa ökad lönsamhet, vilket många har varit inne på här. En av de viktigaste frågorna just nu handlar om lagstiftningen om otillbörliga affärsmetoder, som är otroligt viktig för lönsamheten för oss i förädlingsledet och i primärproduktionen. En röst på detta förslag från regeringen är också en röst på att främja vår svenska primärproduktion och vår svenska livsmedelsindustri. När det gäller försörjningsförmågan har vi talat mycket om den svenska självförsörjningsgraden. För våra medlemmar handlar det såklart om de fantastiska råvaror som finns i . Vi har en djurhållning i världsklass. Men det är också viktigt att titta på den internationella handeln. Under hela pandemin har vi upptäckt att vi måste ha en handel som fungerar. Vi måste importera produkter som tobak, kakaobönor och kaffebönor, för hur skulle den svenska moralen se ut om vi inte hade snus, kaffe och choklad? Men i grunden handlar vimed våra fantastiska råvaror från svenska bönder, och det kommer vi att fortsätta med. ska berätta lite med när det gäller krisberedskap. , Livsmedelsföretagen: De här frågorna har ju diskuterats . Rapporten känns som ett bra fundament för att fortsätta diskussionen. När det gäller lagerhållning vill jag framhålla att det finns kommersiella lager. Det är inte så att hela skörden säljs på en gång eller blir livsmedel direkt. Vad är det alltså som behöver lagras? Där har vi väl alltmer kommit till uppfattningen att det är insatsvaror i primärproduktionen – kanske inte färdigmat. UPPTECKNING FRÅN DEN ÖPPNA UTFRÅGNINGEN En vacker dag är svenska konsumenter mer förtjusta i färskvaror och frysta varor än konserver. Som från konstaterade är det mat i magen som är själva poängen med åtgärder, inte att ha saker i lager. En fråga som är intressant och som jag vill lyfta handlar om att det finns ett nationellt intresse av livsmedelsförsörjningen som vi har kommunalt planmonopol och kommunala bestämmelser för markanvändning. Vem beslutar då om olika samhällsviktiga anläggningar? Det kan handla om jordbruksmark och om kvarnar, sockerbruk, jästfabriker eller silor. Vad som är viktigt och som från MSB var inne lite på är beslutsförmågan. Företag agerar på incitament. Om det finns pengar att tjäna på att lösa ett problem eller leverera en vara eller en tjänst gör man det. åsin sida är regelstyrda. Det är två olika kulturer och två olika sätt att fatta beslut. Jag tror att det behövs en bättre förståelse för hur andra typer av organisationer agerar i detta. Om mötet här – denna hearing – kan bidra till detta är jag nöjd. Från Svenskt Näringslivs sida finns det, när det gäller samarbetet i uppbyggnaden av Totalförsvaret, tre punkter som är enkla men betydligt svårare i praktiken – hur det faktiskt ska se ut i detalj. Den första är adekvat finansiering. Det måste inte vara pengar, utan det kan även vara tjänster och gentjänster. Den andra är smidig implementering – att det finns en enda kontaktpunkt för företagen och inte 20 olika länsstyrelser eller 290 kommuner. Den tredje är konkurrensneutralitet, så att svenska företag inte gynnas eller missgynnas i större utsträckning. När det gäller vägen framåt behöver behoven inventeras. Vad är det som behövs, och vad är det som finns tillgängligt? Att prioritera fördelning ser vi som ett alternativ till olika typer av statligt beslutade ransoneringar, alltså människor som förväntar sig att någon annan ska ordna maten åt dem . De behöver rimligen prioriteras. Det kan vara patienter, personer på äldreboenden, soldater inom Försvarsmakten, räddningstjänst och liknande. De ska få först, medan den vanliga befolkningen nog får räkna med att ordna sin egen livsmedelsförsörjning i högre utsträckning. Det är bra om budget och avtal finns på plats. Regeringen har avsatt pengar till Totalförsvaret. Den största bulken där ligger på kommunerna, dricksvattenförsörjning och offentlig upphandling. Vi tycker att det är en rimlig prioritering. Det är klart att medlemsföretagen gärna lägger anbud om det finns pengar att tjäna. Det är inget konstigt, och den prioriteringen är förmodligen korrekt. Som sa behövs lönsamhet och konkurrenskraft i hela kedjan. Där är förslagen för att stävja otillbörliga affärsmetoder viktiga. Vi behöver säkra tillgången på dricksvatten, el och transporter. Dricksvatten är både ett livsmedel och en insatsvara och något som behövs för hygienen. El behövs för att hålla igång produktionen. Transporter behövs för att maten ska hamna där den behövs. UPPTECKNING FRÅN DEN ÖPPNA UTFRÅGNINGEN Med detta kan vi konstatera att rapporten är välskriven. Den har störst fokus på primärproduktionen, men utan förädlingsledet förblir råvarorna just råvaror och inte mat. Därför är vi tacksamma över att ha fått delta under den här dagen. Per , Lantmännen: Inledningsvis är vi från Lantmännen väldigt glada över möjligheten att delta i denna utfrågning . att rapporten i sig är läsvärd och har bra slutsatser. Jag tycker verkligen att vi inom Lantmännen till fullo kan stå bakom den. Först vill jag säga lite grann om Lantmännen och mig själv. Jag är vd och koncernchef för , största lantbrukskooperation, som är Det är cirka 19 000 svenska lantbruksföretagare som är ägare och Lantmännen skapades via en fusion av ett antal regionala lantbrukskoope- rativ och har sin huvudsakliga verksamhet i vad vi kallar Den omfattar allt från växtförädling, odling av spannmål på gård hos våra medlemmar och vidareförädling av spannmål till en rad olika livsmedelsprodukter, exempelvis dryckessprit, ingredienser, livs- medel av olika slag, frukostprodukter och även hållbar bioenergi. Vi har verksamhet i mer än 20 länder och har en omsättning på ungefär 45 miljarder, varav hälften i . Av denna omsättning finns ungefär 5 mil- jarder inom livsmedelssektorn och ungefär 15–16 miljarder inom primärpro- Alla vinstmedel som skapas i Lantmännen går tillbaka till lantbru- kare, ska man notera. Det finns inga andra kapitalägare än svenska lantbrukare. har cirka 3 ½ miljard av våra vinstmedel betalats till våra med- har, som många har kommenterat, lantbruks- och livsme- delsmedelsbranschen genomlevt två större externa chocker: först den omfat- tande torkan 2018 och sedan den världsomspännande pandemin det senaste Man kan säga att lärdomarna från dessa har understrukit betydelsen av en robust livsmedelsförsörjning och behovet av att leverera på livsmedelsstrate- gin genom investeringar i långsiktigt hållbara förutsättningar för svenskt lant- bruk och livsmedelsproduktion. Det är Lantmännens syn att inom ramen för livsmedelsstrategin måste sträva efter både ökad självförsörjning och ökad export av hållbara och Vi måste jobba för att vara bättre förberedda nästa gång krisen kommer, oavsett vad det är. Den fortsatta coronapandemin har haft stor påverkan på hela samhället, vil- ket har kommenterats här tidigare, och krävt snabb anpassning och omställ- Också inom Lantmännens livsmedelsindustri har vi gjort en hel del om- ställningar för att se till att vi kan tillförsäkra leveranser av livsmedel och även handsprit, som ni säkert känner till. Lantbruket i sig har, måste man säga, klarat sig igenom pandemin med relativt liten påverkan, även om det har uppstått UPPTECKNING FRÅN DEN ÖPPNA UTFRÅGNINGEN utmanande situationer med vissa insatsvaror som importeras från andra länder. De har genomgående lösts, men det har varit knappt vissa gånger, kan jag säga. Till skillnad från under torkan 2018 har lantbruksföretagen kunnat fortsätta med sina respektive verksamheter i stort sett utan störning, åtminstone . Man kan också notera att under pandemins första månader var efterfrågan på basvaror som mjöl, gryn och pasta 50–högre än normalt. Både Lantmännen och andra livsmedelsaktörer löste detta på ett väldigt bra sätt med sortimentsbegränsningar och nära samarbete med dagligvaruaktörerna utan att någon egentlig bristsituation uppstod. Vad har vi då för lärdomar från den pågående coronakrisen? Den nationella hanteringen tycker jag till stor del har präglats av pragmatism och samarbetsvilja, genomgående. Det var speciellt tydligt mellan livsmedelskedjans aktörer. Genomgående förelåg också ett gott samarbete med både politiker, offentlig sektor och hela livsmedelskedjan, om än kanske ad hoc och med små marginaler i vissa fall. Det blev också tydligt, tycker jag att man kan säga, att krisberedskapen inte har varit etablerad på alla nivåer i samhället. Systematik, ansvar, organisation, vem man ska vända sig till och så vidare var inte helt tydligt och behöver definieras bättre. De brister i försörjningskedjorna som vi uppmärksammade i kunde ibland inte självklart lösas genom import. De kanske löstes på annat sätt. Det blev också uppenbart att det fanns en gräns för den internationella solidariteten, vilket märktes till exempel vid leveransförfrågningar om andningsmasker och senare vaccin, som vi känner till. Det är ingen tvekan om att lärdomarna understryker behovet av en robust nationell krisorganisation som underhålls löpande genom stärkt samarbete mellan livsmedelskedjans aktörer och offentlig sektor och dess olika myndigheter. Vad tycker vi då ska göras framgent för att komma lite längre vad gäller implementeringen av livsmedelsstrategin? Vi har jobbat en hel del med LRF, och vi har presenterat en rapport som sammanfattar 40 förslag för en robust livsmedelskedja. Vad är då slutsatserna från denna rapport? Jo, att har förutsättningar att skapa en robust egen försörjningsförmåga och öka den svenska livsmedelsproduktionen. Det är naturligtvis också sant att allt inte kan produceras i . Vi måste självfallet också se till att vi har en fungerande import av ett antal väldigt viktiga kategorier. Kortfattat måste vi fortsätta genomförandet av livsmedelsstrategin. En viktig förutsättning, som har kommenterats tidigare här, för att kunna göra de nödvändiga investeringarna och verkligen realisera livsmedelsstrategin är att vi stärker lönsamheten i primärproduktionen, det vill säga i svenskt lantbruk. Bra, hållbar och näringsrik mat måste få kosta. Vi behöver också minska känsligheten i varuflödena och göra dem kortare i vissa fall och mer regionala, vilket också har kommenterats tidigare, där så UPPTECKNING FRÅN DEN ÖPPNA UTFRÅGNINGEN är praktiskt möjligt. Jag tror absolut att vi behöver fokusera på att stärka den lokala svenska försörjningen och hållbara insatsvaror. Det kan vara utsäde, där Lantmännen själva satsar mer än 200 miljoner i den här delen. vi framför allt om växtförädling. Även gödning, växtskydd och hållbara biodrivmedel behöver stimuleras, och vi behöver se mer produktion i . En säker elförsörjning i hela landet är också en viktig beståndsdel i detta som vi anser behöver prioriteras ytterli- Någon var inne på infrastruktur. Till vänster i den bild jag nu visar ser ni Till skillnad från i sker väldigt lite lag- ring på gård i . Det är självklart att större spannmålsproducenter har lagring men inte i den omfattning som vi ser i . Där äger staten export- silor som man får hyra in sig i. Det är ett annat system, och det finns mer resiliens i det systemet. Jag säger inte att vi ska byta system, men vi behöver se till att vi skyddar den kvarvarande infrastrukturen. har det skett en ganska omfattande konsolidering av bland annat kvarnar, bagerier och socker, som togs upp här förut. ett annat exempel liksom annan livsmedelsindustri. Vi har få anläggningar, som är stora och som svarar för merparten av vår livsmedelsförsörjning. En enskild händelse, till exempel en brand som den vi såg hos , eller effekter av stadsplanering riskerar att få långtgående konse- kvenser för den totala livsmedelsförsörjningen, om viktiga anläggningar total- förstörs eller tvingas bort av andra skäl. byggas långsiktigt utifrån primärproduktionens, lantbruksproduktionens och marknadens behov, med ett säkert, hållbart och kostnadseffektivt varuflöde. För att möjliggöra en operationalisering av livsmedelsstrategin och verkli- gen jobba med dessa frågor på ett brett sätt har Lantmännen tillsammans med ett flertal parter, bland annat LRF, SLU och svenska rådgivningsorganisa- tioner, tagit ett antal initiativ för att skapa en stark tillväxt- och exportplattform för svensk livsmedelsproduktion. Ni ser vissa av initiativen på skärmen . Strävan är att få alla relevanta aktörer inom varje delområde att ta aktiv del i arbetet med att vidareutveckla och stärka svenskt lantbruk och svensk livs- medelsproduktion genom satsningar på växtförädling, som vi pratade om här tidigare, animalieforskning och digitalisering. Ett mycket viktigt delområde är utvecklandet av en svensk dataplattform för lantbruksdata som kommer att kunna utgöra en viktig bas för att möjliggöra effektiviseringar och tillväxtsatsningar inom lantbruket. ganska resurskrävande, och offentliga medel inom detta område är både önsk- värda och nödvändiga, något som vi har sett i bland annat . Ett annat viktigt område är fortsatt riskkapitalförsörjning för lantbruket. dan länge finns ett samarbete mellan Lantmännen och på detta område. Plattformen har utökats till att omfatta delägarskap och kapitaltillförsel från LRF och Växa. Diskussioner med Svensk Mjölk pågår. För att växla upp detta initiativ ytterligare vore det också här önskvärt med offentlig finansiering, ex- portsatsningar och samarbete med aktörer i både och , med UPPTECKNING FRÅN DEN ÖPPNA UTFRÅGNINGEN stark involvering från både och , med våra olika exportplattformar. Sammantaget: Vad krävs då för en stark och robust livsmedelsförsörjning?