rfr · H80WRFR9 · 2021-03-24 00:00:00 — Digital offentlig utfrågning med anledning av delbetänkande om äldreomsorgen under pandemin anordnade en digital offentlig utfrågning i med anledning av delbetänkande om äldreomsorgen under pandemin. I det följande redovisas program, deltagare och uppteckningar från utfrågningen. Offentlig utfrågning i socialutskottet med anledning av delbetänkande om äldreomsorgen under pandemin kl. 9.00–12.00 andrakammarsal och digitalt deltagande , ledamot i socialutskottet Sineva Ribeiro, förbundsordförande , sektionschef hälso- och sjukvård , vård- och omsorgsdirektör , hälso- och sjukvårdsdirektör Acko Ankarberg , ordförande i socialutskottet Inbjudna åhörare beredda att svara på frågor Inspektionen för vård och omsorg Acko Ankarberg (KD), ordförande Per Ramhorn (SD) (S): God morgon, och välkomna till socialutskottets hearing om , om covidpandemin och i synnerhet om äldreomsorgen under covidpandemin! I samband med att om pandemin och äldreomsorgen kom tog , viceordförande i socialutskottet, initiativ till den hearing som vi ska ha . Tanken var också att hon själv skulle stå här och inleda denna hearing. Men alla kan direkt se att det inte är som står här i talarstolen, utan jag heter . har nämligen fått förhinder. Jag vet att hon följer hearingen hemifrån, och hela socialutskottet sänder hälsningar till henne. Hela socialutskottet tyckte också att det var en god idé att genomföra den här hearingen. Vi tycker alla att detta kanske är några av de mest angelägna frågorna som vi har haft att hantera under det år som har varit. För många av oss är det nog ganska självklart att detta är den största kris som har genomlidit sedan . har vi mer än 10 000 döda, och vi ser hur dödstalen fortsätter att öka. Man kan befara – jag hoppas att jag har fel – att det kan bli värre innan vi är förbi krisen. I socialutskottet har vi fortlöpande arbetat med pandemin, och vi har haft täta och många samtal med regeringsföreträdare och myndighetsföreträdare. Vi tycker nog samlat från utskottets sida att det har varit värdefullt. Både myndighetsföreträdare och regeringsföreträdare har varit angelägna om att komma och ge svar på de frågor som vi har haft. första rapport visar ganska tydligt att vi behöver lära oss mer. Vi behöver få ställa frågor och reflektera mer, både över vad som går att göra på kort sikt och vilka lärdomar som som nation kan dra av pandemikrisen på . visar tydligt att det brister i äldreomsorgen. Vi har strukturella brister i äldreomsorgen, och vi vill gärna diskutera dem här . Kommissionen visar också att en viktig faktor när det gäller de höga dödstalen bland äldre handlar om den allmänna samhällsspridningen i vårt samhälle. Där avvaktar vi fortfarande de kommande rapporterna från kommissionen för att se vilka slutsatser som ska dras. handlar det framför allt om situationen i äldreomsorgen. I samband med skakande rapport kom också av ett antal äldreboenden i vårt land. Jag vet att IVO:s rapport har fått mycket uppmärksamhet, och själv blev jag också oerhört berörd när jag läste IVO:s rapport. Det är uppenbart att äldreomsorgen och äldreboendena i håller för låg lägstanivå. Med detta sagt är det viktigt att komma ihåg att väldigt många äldreboenden håller hög kvalitet och att väldigt många välutbildade, kunniga och engagerade människor som arbetar i äldreomsorgen har gjort heroiska insatser för att skydda de äldre från att bli smittade och Men det finns uppenbarligen mycket att göra på många enheter här och var runt om i vårt land. Pandemin är inte en höger–vänsterfråga. Jag vågar påstå att det inte står i något partis politiska program hur man ska hantera en pandemi, utan pandemin är en samhällsfråga. På samma sätt som som samhälle mötte utmaningar tycker jag att de politiska partierna ska försöka möta den samhällsfara som pandemin utgör, genom samarbete, samverkan och diskussion. Det kommer säkert att dyka upp politiska stridsfrågor. Det är klart att det är misstag som har begåtts och som ska kritiseras med rätta. Det är klart att när vi resonerar om hur vi ska bygga ett starkare samhälle kommer de politiska partierna att visa på olika vägar. Det är en demokratisk skyldighet för oss att göra det. Men finns det också en gemensam ambition att hantera pandemin för att skydda medborgarna. Dagens ambition är inte partipolitiska strider. Dagens ambition är att skaffa oss mer kunskap, så att de politiska partierna får mer möjligheter till reflektion, tankegångar och förnyelse när det gäller hur vi arbetar framöver. tar Acko Ankarberg över. Ordföranden: , , för inledningen! börjar ett pass där vi ska lyssna till och dess ordförande . Vi kommer också att lyssna till många fler. Egentligen skulle vi ha behövt av offentlig utfrågning för att kunna lyssna till alla dem som har vittnesmål och berättelser som är viktiga för oss, men vi har fått göra en avgränsning, och det är ändå många som vi kommer att få ta del av . Med detta vill jag hälsa ordförande välkommen. , : Fru ordförande! Tack för möjligheten att inleda här . Låt mig bara först påminna om ett par begränsningar i vårt delbetänkande som gavs . Som påpekade ska vi fullgöra vårt uppdrag medan pandemin ännu pågår med full kraft, också på äldreboendena. Det finns därför skäl att vara återhållsam eller försiktig när det gäller att bedöma det långsiktiga utfallet av de åtgärder som har vidtagits och vidtas. Som det också påpekades är det mycket som återstår för att granska, till exempel åtgärder eller brist på åtgärder när det gäller den allmänna smittspridningen i landet, men också frågor om bakgrunden till den brist på provtagningskapacitet och skyddsutrustning som vi kunde iaktta i äldreomsorgen , liksom frågan om de här bristerna kunde ha hanterats annorlunda. Vi har inte heller än så länge lyckats få fram uppgifter om hur många som smittats eller avlidit på olika särskilda boenden för äldre i landet. Jag kan tycka att det är märkligt att centrala förvaltningsmyndigheter inte har sådan information. Hur ska de då kunna dra slutsatser om vad som fungerar väl och vad som inte fungerar? Allt detta kan förstås påverka den mer fullständiga analysen av hur smittan tagit sig in på de särskilda boendena, hur den spridits och hanterats där och vilka åtgärder som kan ha varit verksamma. Vi avser att återkomma till alla dessa aspekter i vårt fortsatta arbete. Men med detta sagt konstaterar kommissionen att när nio av tio som avlidit med covid-19 varit eller äldre och hälften av dem vistats på särskilda boenden kan vi inte komma till någon annan slutsats än att ambitionen att skydda de äldre har misslyckats. Vi anser oss också redan nu kunna säga att den enskilt viktigaste orsaken till smittspridningen i äldreomsorgen högst sannolikt är den allmänna smittspridningen i samhället. Vi kan se ett sådant samband i många länder och också i regioner i . Stor allmän smittspridning har inneburit ett stort antal avlidna i äldreomsorgen, och en lägre allmän smittspridning har inneburit färre döda. Men frågan är förstås om de äldre i vård och omsorg, trots den allmänna smittspridningen, kunde ha skyddats bättre. Vi anser att det mycket tidigt borde ha stått klart att äldreomsorgen, och inte minst de särskilda boendena, behövde skyddas. Redan mycket tidiga uppgifter från visade att äldre riskerade att drabbas särskilt hårt. Medianåldern för dem som flyttar till särskilt boende är för kvinnor och 85 för män. De flesta som flyttar dit har tidigare haft hemtjänst och bedöms inte längre kunna klara sig med bara den hjälpen. Till detta kommer att antalet vårddagar för äldre på sjukhus har minskat kraftigt . Vård som tidigare gavs på sjukhus ska nu i stället ges av den kommunala hälso- och sjukvården. Vårdbehovet och vårdtrycket i de särskilda boendena är därför stort. När pandemin bröt ut var fokus från de flesta håll dels rekommendationer riktade till allmänheten, inklusive de som kom att kallas 70-plussarna, dels sjukvårdens förmåga att ta hand om allvarliga fall. Och det var förstås rätt och riktigt, men med vetskap om hur allvarligt sjukdomen riskerar att drabba äldre borde äldreomsorgen ha uppmärksammats mer och tidigare. Som redan antydde anser att äldreomsorgens institutioner har strukturella brister som lämnade verksamheten oförberedd och illa för att möta pandemin. De anställda i äldreomsorgen lämnades i stor utsträckning ensamma att försöka hantera situationen så gott de kunde och med tillgängliga resurser. Vi menar också att en del av de beslut som fattades i början av utbrottet var sena och ibland otillräckliga. Låt mig nu bara nämna några av de strukturella bristerna. Vi har en fragmenterad och uppdelad organisation inom äldreomsorgen i vid mening och därmed ett fragmenterat och uppdelat ansvar. Var och en av 290 kommuner ansvarar för sin äldreomsorg och den sjukvård som bedrivs i äldreomsorgen som inte är läkarinsatser. För läkarinsatserna ansvarar de 21 regionerna. Till detta kommer förstås att flera kommuner – långt ifrån alla, men många – anlitar ett antal privata utförare för att sköta äldreomsorgen. En sådan organisation ställer stora krav på samverkan och utbyte av information mellan dem som har ansvar för de olika delarna. I en kris blir naturligtvis de kraven oändligt mycket större. Vård- och omsorgsarbete har också den egenheten att det kräver en nära kontakt mellan omsorgspersonalen och omsorgstagare. I en pandemi blir det då problem att den som har hemtjänst möter i genomsnitt 16 olika personer . En fjärdedel av omsorgspersonalen är timanställd och tjänstgör på olika avdelningar och olika boenden. Fyra av tio i omsorgspersonalen saknar undersköterskeutbildning med de medicinska insikter som en sådan utbildning ger. Och låg bemanning ger sämre personalkontinuitet i kontakten med vårdtagarna och kräver att varje anställd möter många omsorgstagare i sin dagliga gärning. En annan strukturell brist gäller, menar vi, förutsättningarna för ett gott ledarskap. har varje enhetschef i äldreomsorgen i genomsnitt ett sextiotal medarbetare. Det är mycket. Med ädelreformen lämnade vi på goda grunder den medicinskt inriktade vård som bedrevs i långvården, till förmån för särskilda boenden med en hemlik miljö och god social omvårdnad. Men detta har inneburit att de särskilda boendena vanligen saknar medicinsk utrustning som krävs för basala medicinska insatser som till exempel syrgas och dropp, och det saknas också tillräckligt med medicinsk personal som kan hantera sådan utrustning. Kommissionen anser att det på varje särskilt boende bör finnas sådan utrustning och, som huvudregel, en sjuksköterska på plats för att sköta den utrustningen och handleda personalen. Vi inser förstås att den ambitionshöjning för äldreomsorgen som vi förespråkar inte kan ske omgående och kan fordra ytterligare utredningar rörande flera av de aspekter som vi tar upp och, med all säkerhet, större anslag. Låt mig till slut också säga något om beslutade åtgärder. Det är vår uppfattning att det nationella besöksförbudet borde ha utfärdats tidigare, att det tog orimligt att kartlägga äldreomsorgens behov av skyddsutrustning och att även med begränsade resurser när det gäller provtagning borde de som flyttade in på särskilda boenden och de som återvände från sjukhus till sitt särskilda boende ha testats. Vi har ju i delbetänkandet begränsat vår granskning i huvudsak . Men i och med att pandemin fortfarande pågår och plågar äldreomsorgen hoppas vi att vårt fortsatta arbete ska kunna bringa ytterligare klarhet i vad som gjort dels att så många äldre har drabbats och avlidit, dels – i bästa fall – hur det kan förhindras. Ordföranden: , ! Vi går direkt vidare till regeringen. Jag hälsar socialminister välkommen. Socialminister (S): Fru ordförande! Vilket annorlunda sätt att ha en hearing! Men det är fint att den ordnas, och jag ser fram emot den här dagen. Statsminister konstaterade ju att under pandemin hade misslyckats med att hantera och skydda landets äldre. Det var skälet till att när den tillsattes fick i uppdrag att presentera en första delredovisning innan årsskiftet, en delredovisning om just äldreomsorgen. Regeringen tog emot delbetänkande – ett delbetänkande som väckte en bra och angelägen debatt om en viktig del av den svenska välfärden: vården och omsorgen om de äldre. Låt oss ha i åtanke att vi är mitt i coronapandemin och att vi fortfarande genomlider den största hälsokrisen i modern tid. är det exakt regeringen antog den förordning som klassade covid-19 som en allmänfarlig och samhällsfarlig sjukdom. Det beslutet innebar att de befogenheter som följer av smittskyddslagen aktiverades. Det fanns en bred politisk enighet om vikten av att vidta ytterligare åtgärder. En nära dialog fördes på veckovisa möten mellan samtliga partiledare. Den politiska enigheten innebar en tydlighet gentemot svenska folket och betydelsen av att följa råd och rekommendationer. Det breda politiska stödet för den svenska strategin blev på det sättet en viktig del i dess genomslag. har i sitt delbetänkande särskilt betonat de risker som den allmänna smittspridningen inneburit för äldreomsorgen. I debatten därefter har det ibland hävdats att regeringen skulle ha accepterat denna smittspridning. Det har till och med sagts att regeringen med berått mod skulle ha låtit människor i bli sjuka i syfte att skapa en så kallad flockimmunitet. Att på det sättet hävda att regeringen medvetet skulle ha låtit tusentals människor avlida är djupt oärligt. Målet med den svenska strategin är och har varit att minska smittspridningen för att skydda människors liv, hälsa och jobb. Det är en målsättning som i själva verket liknar de flesta andra länders målsättningar och som har varit väl känd och förankrad hos samtliga partier. För att nå målet med strategin har ett stort antal åtgärder vidtagits, både för att minska smittspridningen och för att minska pandemins konsekvenser för människor och företag. En viktig utgångspunkt för valet av åtgärder är den expertkunskap som de statliga myndigheterna bidrar med. Med detta som grund är det fortsatt regeringens avsikt att vidta rätt åtgärd . kommer vi sannolikt att få anledning att återkomma till valet av och processen kring de olika beslutade åtgärderna. I takt med ökad kunskap kommer säkert vissa beslut att visa sig ha varit bättre eller sämre, och i efterhand kommer det sannolikt att bli lättare att se vad som har haft mer eller mindre effekt. Men där är vi inte . En diskussion som vi däremot har just nu gäller vilken betydelse det har haft att inte valde att generellt förbjuda hela eller delar av näringslivet eller att införa utegångsförbud – åtgärder som genomförts i större eller mindre utsträckning i andra länder och samlat kommit att kallas ”lockdown”. Regeringen bedömde inte då att sådana åtgärder var ändamålsenliga. Dessa bedömningar hade ett stort stöd bland såväl partier som svenska folket. Men valet att inte förbjuda verksamheter och branscher eller att inte införa utegångsförbud ska inte beskrivas som att strategin bara har byggt på frivillighet. Tvärtom har restriktioner beslutats i lagar, förordningar, råd och rekommendationer. Som i de flesta demokratier har åtgärderna byggt på en kombination av människors eget ansvarstagande och olika former av statliga sanktioner. Det som har varit avgörande har varit åtgärdernas effekt och resultat. fungerade detta väl. Genom en omfattande kommunikation från regeringen och myndigheterna informerades människor om grunderna för hur covid-19 sprids och fick råd och rekommendationer om hur man borde agera. infördes distansundervisning inom gymnasieskolan, vuxenutbildningen, högskolor och universitet. Förbud infördes mot att besöka äldreboenden eller att samlas i större grupper. Nya regler i socialförsäkringarna sänkte tröskeln för enskilda att stanna hemma vid egen eller barns sjukdom. Detta var åtgärder som medförde förändrade beteenden. Människor höll avstånd, tvättade händerna och stannade hemma vid minsta symtom. Vi reste mindre. Vi hade färre fysiska möten och träffade över huvud taget inte många andra människor. Eventuellt umgänge skedde utomhus. De som kunde arbetade hemifrån, och många gör det än . Kollektivtrafiken gapade tom, och vigick mindre i butik och på restaurang. Utan att regeringen eller beslutade om lockdown stängde det svenska samhället i stora delar ned. Detta är viktigt att ha med sig när vi ser på slutsatser vad gäller situationen inom äldreomsorgen . Som Coronakommissionen konstaterar är äldreomsorgen en del av samhället. Skedde det en hög smittspridning i kommunen och det omgivande samhället löpte också äldre med äldreomsorg en naturligt högre risk att också smittas. Utöver detta är bedömning ju att det är välkända strukturella brister som har haft störst inverkan på antalet sjuka och avlidna. Kommissionen beskriver äldreomsorgen som en resursmässigt eftersatt del av samhället med en undervärderad yrkeskår. Det medför att äldreomsorgen stod oförberedd och illa att hantera pandemin. Vem bär då ansvar för det? Eftersom konstaterade strukturella brister har varit kända anser att det är regeringen och tidigare regeringar som bär ansvaret för bristerna. Jag ser mycket fram emot att få höra om övriga deltagare i dagens hearing delar den uppfattningen. Ett sådant synsätt innebär att det är statens ansvar att åtgärda brister hos kommuner och regioner när det gäller till exempel bemanning, kompetensutveckling, personalrekrytering och anställdas villkor. Det innebär ett stort steg från dagens ordning. Det utmanar den grundlagsfästa kommunala självstyrelsen. Vad säger och , Vårdföretagarna och berörda fackförbund om det? Redan före pandemin genomförde den här regeringen en kursändring för den nationella äldreomsorgspolitiken. I stället för ökad marknadsstyrning, där den äldre ska vara kund och ta ansvar för sin vård och omsorg, har vi fokuserat på likvärdighet och kompetenshöjande insatser. Låt mig ge några exempel: det omfattande lagstiftningsarbetet med att skydda yrkestiteln undersköterska, , som låter personal få en fast tjänst och utbilda sig på betald arbetstid, en fast omsorgskontakt i , vilket kommer att öka kontinuiteten och tryggheten för de äldre. Vi ska lära av pandemin, och vi ska ta tag i de strukturella brister som Co- ronakommissionen identifierar. Frågan blir var gränserna går för statens, regionens, kommunens och det enskilda företagets ansvar. som regeringen tog emot kommissionens betänkande tillsatte vi den utredning som ska ta fram en ny äldreomsorgslag. I det arbetet ser jag framför mig att de allra flesta av er som medverkar kommer att involveras. En viktig uppgift för utredningen är att lämna förslag som stärker den medicinska kompetensen men utan att ta tillbaka de vårdinstitutioner och den långvård som tidigare kännetecknade svensk äldreomsorg. Jag vill avsluta med att säga att det är viktigt att bevara och utveckla det fina med dagens äldreomsorg – vård och omsorg i kombination, social aktivitet och stimulans av befintliga förmågor. Det handlar om att få känna att det särskilda boendet är ens hem – för en person med demenssjukdom kan det vara så . Det är en äldreomsorg som utgår från att livet ska levas även om mycket stöd, hjälp och vård behövs. Frågan för oss alla att fundera på är hur mycket lagstiftning vi som land behöver för att bygga den äldreomsorg som äldre förtjänar. , : Stort tack för möjligheten att få delta i den här utfrågningen! Jag ser det verkligen som ett erkännande för medlemmarna i – för alla undersköterskor och vårdbiträden – och det är ju faktiskt tack vare deras enorma insats under pandemin och deras yrkesskicklighet som viändå står här med en äldreomsorg som fungerar, trots att pandemin inte är över. kan vi konstatera att misslyckades med uppdraget att skydda den äldre befolkningen. En avgörande orsak till det är ju just att äldreomsorgen har varit satt på undantag. Då måste jag inledningsvis ändå få säga något om . Det är med blandade känslor jag har läst den. Dels får jag lite sår i hjärtat när på punkt efter punkt pekar på de brister som finns i äldreomsorgen, dels får jag en känsla av att det äntligen är skönt att någon ser det som har sett så . Det var nästan som om vi kunde bocka för i kanten på alla de saker som vi har sett brister i äldreomsorgen. Jag vill tacka för ett gediget arbete. Det är ett arbete som är väldigt omfattande och bra. Jag ser fram emot att få följa de kommande rapporterna också. Jag tror att för största delen av allmänheten och för andra beslutsfattare än er i socialutskottet är det nog väldigt mycket nytt som har kommit fram. Jag tror att har sagt att ett vanligt svar var: Aha, det visste jag inte! Detta tror jag också speglar allmänheten. Jag tror inte att man riktigt vet hur svensk äldreomsorg ser ut , hur den fungerar och hur pass mycket sjukvård det är i äldreomsorgen. När man ser det tror jag också att man förstår hur viktigt det är med kompetens i äldreomsorgen. Det är inte enkla jobb. Jag tror att den medvetenhet som ni i politiken nu bidrar till genom att arrangera denna hearing och att debattera äldreomsorgen är så viktig om vi vill få till stånd en långsiktig förändring. Kommissionen sammanfattar det ungefär så här: Det är nödvändigt att höja ambitionsnivån på den svenska äldreomsorgen. Det är nödvändigt att höja statusen och attraktionskraften i omsorgsyrkena. Det tycker jag är en ganska bra sammanfattning av vad som behöver göras. Jag hoppas nu verkligen att den ökade medvetenheten verkligen ska leda till en positiv utveckling och en positiv långsiktig utveckling, men det är så viktigt att arbetet sätts igång . Jag ska strax återkomma till varför vi ska börja . Jag vill också passa på att slå ett slag för facket och svensk fackföreningsrörelse. Det gör jag egentligen inte av egenintresse, även om man jättegärna får bli medlem i . Men jag vet att alla fackföreningar i välfärden har gjort stor skillnad. Ta bara den kamp som skyddsombuden i har fört för rätt till skyddsutrustning. Jag tror att man hade 50 skyddsombudsstopp . Det har ju lett till att skyddsombuden och deras kollegor har fått bättre arbetsmiljö och bättre arbetsvillkor. Det har också lett till att kvaliteten i äldreomsorgen blev bättre, och man klarade smittspridningen på ett bättre sätt allteftersom pandemin utvecklade sig. Glöm alltså inte bort att svensk fackföreningsrörelse gör stor nytta, och då inte minst skyddsombuden tillsammans med cheferna på arbetsplatserna. Detta är viktigt att värdesätta. Åter till ärendet. Statsrådet sa att en utredning pågår om en äldreomsorgslag. Vad säger om det? Det är jättebra och välkommet! Den behövs, inte minst eftersom den utredning om socialtjänstlagen som genomfördes , som också har varit ute på remiss, inte blev riktigt vad vi hoppades på. Det är bra med en lag, inte minst i fråga om jämlikhet. Vi måste få upp lägstanivåerna. Vad kan vi vänta oss för en äldreomsorg i ? Det är bra med en äldreomsorgslag, och vi kommer att bidra allt vi kan. Men låt mig hålla upp ett varningens finger. Äldreomsorgslagen får inte bli en stoppkloss för det som måste göras här och . Det finns ingen tid att vänta. Vi måste börja åtgärda bristerna . De behöver inte vänta på en lag. Titta exempelvis på otrygga anställningar, precis som kommissionen lyfte fram. Var fjärde i svensk äldreomsorg har en timanställning. Det är fullständigt uppåt väggarna under en pandemi, men det är också så under vanliga förhållanden i äldreomsorgen där vi vet att just kontinuiteten är så avgörande för kvaliteten i verksamheten. Kommissionen lyfte också upp hur viktigt det är med utbildning. Vi vet att fyra av tio i äldreomsorgen saknar utbildning till undersköterska. Det måste finnas en högre ambition för äldreomsorgen än det. Vad mer krävs för en positiv utveckling, den som alla här verkligen vill se? Jag börjar med kontinuiteten. Förbättra anställningstryggheten och personalkontinuiteten. Vi måste kraftigt trycka tillbaka andelen timanställningar och tidsbegränsade anställningar. Vi måste höja grundnivån.