rfr · H80WRFR9 · 2021-03-24 00:00:00 — Vi vet att det bakom äldreomsorgens brister finns konstaterade brister som handlar om bemanning, kompetens, arbetsvillkor, gamla ledningsstrukturer och frånvarande ledningar, i vissa fall. I detta kaos, som beskrivs av kommissionen och andra, har personalen kunnat bedriva en bra verksamhet på flera håll vad gäller både äldreboenden och hemtjänst. Jag tänker nu beröra tre områden som SPF Seniorerna menar är avgörande för de utmaningar som vi står inför. Det gäller definitionen av äldreomsorg, ansvaret och synen på äldre och åldersdiskriminering. vet vi att det saknas en definition av äldreomsorg, och det finns ingen samlad beskrivning av vad som ska åstadkommas och heller inte på vilket sätt det ska göras och därför heller inte vilken kompetens som behövs för uppdraget. Därmed vet inte invånarna vad de kan förvänta sig och heller inte vad de har rätt att kräva. Samhällskontraktet är väldigt otydligt när det gäller äldreomsorgen. Eftersom äldreomsorg inte är klart definierad går det heller inte att beskriva vad god kvalitet är. Det finns inte ens en beskrivning av vad behov är. Lagstiftaren måste ta detta på allvar. Man har överlämnat till kommunerna att själva bestämma, var och en efter sitt tycke. Så blir det när staten varit passiv och inte har fastställt någon nivå eller definition. Definitioner måste följas av resurstillskott. Min fråga till politikerna är: Är man beredd på detta? kostar äldreomsorgen cirka 130 miljarder och en femtedel av kommunernas utgifter. Är det en rimlig nivå? Då ska man betänka att om bara kommer, med ökad livslängd, de som har fyllt att vara fler. Detta ökar naturligtvis resursbehoven, och de områden som har pekat på tillkommer: bemanning som behöver kompetens samt färre medarbetare per chef. Detta innebär också en stor ökad kostnad. tillsattes en utredning för att bland annat definiera vad äldreomsorg är. Vi vet att det har funnits flera tidigare sådana utredningar som man har bestämt sig för att lägga i byrålådan när regeringar – både socialdemokratiska och borgerliga – har bytts ut. Jag hoppas att denna utredning inte kommer att läggas i byrålådan. Sedan har vi ansvar. Ansvaret för hälso- och sjukvård är, som vi alla känner till, uppdelat på 21 regioner och 290 kommuner. På många håll är det ett stort antal privata aktörer. Dessutom är flera statliga myndigheter inblandade. Det är en mycket stor fragmentering, och detta kräver samverkan. Här finns det stora brister. Det har visat sig att kommuner och regioner har stora problem med att garantera en god vård och omsorg för alla äldre. SPF Seniorerna menar att det är dags för staten att kliva fram, ta tjuren vid hornen och se över ansvarsstrukturen, reglera tillgången till medicinsk kompetens på de särskilda boendena och och ge kommunerna rätt att anställa läkare. An- tingen måste regionerna ta över ansvaret för äldres vård och omsorg eller också får kommunerna ta över primärvården från regionerna. Ansvaret måste bli tydligt, och vi har ett gott exempel i våra grannländer. är ett sådant. Vi vill ha en äldreomsorg som är likvärdig över hela landet och mellan människor. Det ska inte ha någon betydelse var någonstans man bor när det gäller vad man får för omsorg i livets slutskede eller när man blir äldre. Vi vill också att det ska finnas kompetenta och professionella medarbetare som har bra arbetsförhållanden. Då är vår fråga: Hur många beslutsnivåer och utövare ska man behöva för det? Färre än , tycker vi från SPF Seniorernas sida. Slutligen har vi synen på äldre. Under äldreomsorgens tillkortakommanden finns det under ytan dåliga attityder gentemot äldre, fördomar och diskriminering. Vi har lite svårt att tala om detta, och därför nämns det sällan i debatten när man pratar om organisation och förändringar och att möta framtiden. Vi sammanfattar det i vår organisation, tillsammans med de andra pensionärsorganisationerna, som ålderism. Under pandemin fanns det seniorer på särskilda boenden som inte fick en individuell medicinsk bedömning. Tillgång till viss medicinsk behandling saknades eller gavs inte, och vård i livets slutskede gavs utan att den äldre eller anhöriga vidtalades. Man kan ställa sig frågan: Vore detta möjligt gentemot någon annan grupp i befolkningen? Åldersdiskrimineringen är ovärdig och måste bekämpas och finnas med i det framtida arbete som vi nu sätter igång. Politiker och andra beslutsfattare och makthavare måste fundera över hur man tilltalar och hur man talar om oss äldre. De flesta säger, precis som nämnde i sitt inlägg: våra äldre. I finns fler än 2 miljoner som har fyllt . var femte invånare. I valet utgör vi mer än var fjärde väljare. Det är myndiga medborgare med stor kompetens och lång erfarenhet. vivisserligen krämpor som kräver säker omsorg. Vi blir mer utsatta, men vi vill bestämma över vårt eget liv även om vi har blivit gamla. Oss äger ingen. Man klappar inte oss på huvudet, utan man visar oss respekt och omtanke, lyssnar och ger oss omsorg när vi behöver det. Vi i SPF Seniorerna anser att bristerna i äldreomsorgen måste få ett slut. Det kan inte vänta. De fel och brister som pekar på är oerhört allvarliga, och det får aldrig någonsin hända igen. , Kommuner och Regioner: Tack för möjligheten att få ge kommunernas och regionernas syn på äldreomsorgen och hur den påverkas av den pågående pandemin! När coronaviruset spreds i vårt samhälle spreds det också inom äldreomsorgen. Vi har, precis som , sett att den främsta anledningen till att smittan kommit in i äldreomsorgen är den omfattande samhällsspridningen. Kommissionen har gett bilder som vi i allt väsentligt delar. Där smittan har varit stor i samhället har den också i högre utsträckning drabbat personer som har äldreomsorg. Det är egentligen inte så konstigt, eftersom äldreomsorgen, som många tidigare också har sagt, är en del av samhället och inte en del av den slutna vården. Däremot har det blivit särskilt olyckliga konsekvenser för de mest sköra. Precis som det övriga samhället var äldreomsorgen inte tillräckligt förberedd på pandemin, men dag för dag, byggdes en allt större beredskap upp och lärdomar drogs, både av dem som arbetade i de verksamheter som drabbades hårt och av dem som hade lite på sig att förbereda sig innan smittan bredde ut sig. Det finns nu arbetssätt på plats. Äldreomsorgen liksom övrig socialtjänst var och är hårt pressad. Exempelvis har en omfattande sjukskrivning medfört att man inte har kunnat ge det stöd som man normalt sett ger. SKR har hemställt till regeringen om behovet av tillfälliga ändringar i lagstiftningen som skulle möjliggöra ett fokus på det allra viktigaste. Lagar ska följas, men i mycket extraordinära tider finns det saker som tillfälligt måste kunna stå tillbaka. Vi har bland annat pekat på rätten till hemtjänst och sommarboende i annan kommun och stängningar av dagverksamhet som exempel på stöd som kan stå tillbaka vid omfattande personalbrist eller för att skydda mot smittspridning. har regeringens uppdrag att utöva tillsyn just när det gäller beslut om hjälp som inte genomförs. Det hade varit rimligt att i stället underlätta för kommunerna i en ansträngd tid. SKR har också bett regeringen att göra tillfälliga förändringar för att minska och kanske hindra smittspridningen inom äldreomsorgen. Det har bland annat handlat om att kunna isolera personer med demenssjukdom, som ofta helt omedvetet gärna rör sig på våra boenden och därmed kan riskera både sin egen och andras hälsa. Självfallet skulle en sådan tillfällig begränsning av villkoren ske med en trygg och säker miljö för de äldre, men regeringen har valt att inte göra någon sådan förändring. SKR har under hela pandemin haft en tät dialog med landets alla socialchefer, äldreomsorgschefer och ansvariga i regionerna, och det är utifrån deras behov och vad de sett under pandemin som SKR har riktat krav mot myndigheter, riksdag och regering. Det är också utifrån deras erfarenheter och lärdomar som kommuner och regioner blir bättre och utvecklar sin verksamhet. Med detta lämnar jag ordet till , för att lägga mer fokus på den kommunala hälso- och sjukvården. , Kommuner och Regioner: Kommuner och regioner har arbetat mycket intensivt för att så långt som möjligt skydda de äldre, vårda de sjuka och, för de patienter vars kropp inte klarat en covid-19-infektion, göra i livet så bra som möjligt. Att kommuner införde besöksförbud trots att lagstöd saknades tydde på handlingskraft. Kommuner och regioner behöver ha varje medarbetare frisk och i arbete för att klara av situationen. Trygghet på arbetsplatserna är avgörande. Global brist på personlig skyddsutrustning till följd av kraftigt ökad användning, produktionsstopp och handelshinder var ett faktum . De små lager som fanns gick åt upp till tio gånger snabbare än i normalsituationen i början av pandemin. satte snabbt upp ett system för att stödja regionerna, men myndighetens stöd till kommunerna dröjde . pekar också på det som SKR tidigt pekade på: Flera lagstiftningar, regelverk och riktlinjer krockade, och det skapade en osäkerhet på arbetsplatserna, både bland chefer och medarbetare. Det här är en utmaning som kvarstår. Basala hygienrutiner har varit i fokus. satte snabbt upp en digital utbildning som har nått ett par hundra tusen anställda. I dialog med SKR har en utbildning specifikt riktad till också tillkommit. Det här är en mycket väl genomförd åtgärd i samverkan. I verksamheter där man har ett aktivt arbete med regelbundna uppföljningar och en pågående diskussion är förbättringen avsevärd också mellan våren och . Medvetenhet skapar skillnad. Hälso- och sjukvårdens ansvar för de äldres sjukvård är en viktig del av vår äldreomsorg. Tillgången till medicinska bedömningar under pandemin har fått kritik. IVO:s granskning välkomnas av oss. Den pekar ut problem inom äldreomsorgen under pandemin och viktiga brister som behöver åtgärdas. Regionerna är tydliga i sina svar till med att åtgärder har vidtagits eller kommer att vidtas. Dokumentation och journalföring behöver förstärkas och bli tydligare, men information måste också få delas mellan kommun och region. In- formation och delaktighet för patienter och nätverk behöver förbättras. Ytterligare användning av digital teknik kan här underlätta. Samverkan mellan kommunerna och de ansvariga i regionerna behöver förbättras ytterligare. Här har viktiga steg tagits under pandemiåret. Läkarkompetensen i äldreomsorgen behöver förstärkas, men snarare än att fokusera på vem som ska anställa läkare behöver vi ta vara på de regionala och lokala behoven och förutsättningarna genom att möjliggöra avtalssamverkan på området. SKR vill utifrån den diskussion som förs med anledning av IVO:s genomförda granskning varna för alltför stora generaliseringar. Det finns omkring 1 700 boenden för äldre i landet, och IVO:s granskning rör knappt 100 boenden. Det är brister som har uppfattats. Vi måste som vi fångar och åtgärdar brister säkra att alla får den vård och omsorg de ska ha. Det är ett arbete som görs av sjuksköterskor och alla andra yrkesgrupper inom äldreomsorgen och i sjukvården. När vi återigen fick en samhällsspridning fick vi åter smitta på våra äldreboenden. Vi ser samma mönster runt om i . Äldre har smittats, och alldeles för många har avlidit med covid-19. Men äldreomsorgen är bättre , och smittspridning kan kontrolleras och stävjas snabbare tack vare samarbete mellan regioner och kommuner, rutiner för testning och smittspårning och genom att nya arbetssätt och personlig skyddsutrustning finns. Stödet från de nationella myndigheterna är bättre och kommer snabbare. Det är när staten agerar i nära dialog med kommuner och regioner som vi når resultat. Det är en mycket viktig lärdom under den pågående pandemin. Jag vill också tillägga att de kommuner och regioner som har kommit långt i omställningen till en personcentrerad nära vård med primärvården som nav också har varit bättre rustade för pandemin. Vi behöver därför fortsätta på den inslagna vägen och fortsätta med omställningen till en nära vård. , Kommuner och Regioner: Jag ska säga några ord om kompetens och personal. Att se till att det finns tillräckligt många medarbetare med rätt kompetens i äldreomsorgen är den främsta utmaningen framöver. Staten behöver ta ansvar och genom politiska prioriteringar säkra en långsiktig och hållbar finansiering av äldreomsorgen och satsa på utbildningsinsatser. Arbetsgivarna behöver styra och leda verksamheten på ett sätt som gör att man också klarar av en pandemi. Jag vill lyfta fem konkreta åtgärder som ska bidra till och säkra bemanningen och höja kompetensen i äldreomsorgen. Heltidsarbete som norm är den första. En av de viktigaste åtgärderna för att klara kompetensförsörjningsutmaningen framöver är att ställa om från en deltidsorganisation till en heltidsorganisation. Genom att öka arbetstidsuttaget på redan anställda kan man höja grundbemanningen och dra nytta av den kompetens som redan finns ute i verksamheten. Det här ökar också medarbetarnas ekonomiska oberoende och jämställdheten. Omställningen är komplex, och man behöver rätt förutsättningar för att kunna genomföra detta. Det handlar om politiska prioriteringar av heltidsarbete som norm. Visstidsanställningar kommer alltid att behöva finnas i viss utsträckning, men de behöver minska. Utbildningsinsatser är också nyckeln till att visstidsanställningarna ska kunna minska. Många visstidsanställda i äldreomsorgen är visstidsanställda för att de saknar adekvat kompetens. Genom utbildning kan man tillsvidareanställa i större utsträckning, vilket är bra för verksamheten. Politiker, arbetsgivare och fack behöver fortsätta det viktiga arbetet för att heltid ska bli norm. Staten behöver säkerställa åtgärder som Äldreomsorgslyftet och att den typen av insatser blir långsiktiga och finansiellt hanterbara. Jag ska säga några ord om utbildningar och omställning. Äldreomsorgslyftet är en väldigt viktig åtgärd. Den typen av åtgärder behöver vara långsiktiga; det räcker inte med tillfälliga injektioner. Möjligheten att utbilda sig mitt i livet behöver bli bättre. Det innebär att utbildningar behöver erbjudas under mer flexibla former så att det blir möjligt att kombinera utbildningar med studier. Arbetsmiljön behöver bli bättre. Vi tror att den blir det med en tätare grundbemanning och en högre kompetens. Chefer och medarbetare behöver få tid och kunskap om arbetsmiljöarbete och hantering av risker. Det här blev uppenbart inte minst under den pågående pandemin. Staten behöver samordna lagstiftning, regelverk och myndigheternas olika rekommendationer för att undvika regelkrockar och intressekonflikter. Chefer och medarbetare behöver få bättre förutsättningar för att utföra sitt arbete. An- talet medarbetare per chef, ansvarsområde och tillgång till stödfunktioner påverkar deras belastning. Staten behöver säkerställa att högskolan tillgodoser deras behov av utbildning. Slutligen: När det gäller anställningsvillkoren behöver parterna och arbetsgivarna fortsätta arbetet med att utveckla och förbättra anställningsvillkoren inom äldreomsorgen i syfte att behålla personal men också att rekrytera fler. Ordföranden: Då har vi fått gott om besked från Kommuner och Re- gioner. Vi tackar , och för detta. Vi går vidare till . Vi ska få lyssna till , som är vård- och omsorgsdirektör i . , : Tack för inbjudan att delta i denna hearing! Jag är som sagt vård- och omsorgsdirektör i och representant för i för landets socialchefer. Jag har också fördelen att vara sjuksköterska, vilket i den här pandemin har varit en enorm styrka och tillgång både på det lokala planet här hos oss i och på länsnivå och i mitt medverkande i SKR. Pandemin kom utan förvarning till oss liksom för många andra. hade en pandemiplan sedan svininfluensan 2008, men erfarenheterna från den var långt ifrån de utmaningar som vi utsattes för . Initialt fanns inte heller insikten om att viruset skulle få den spridning och den omfattning som det fick, vilket gjorde att det fanns stora risker att hamna i ett avsevärt sämre läge med sämre förutsättningar än vad vi gjorde. fick vi information från regionens smittskydd att den kommunala verksamheten inte skulle behöva vårda patienter och brukare med konstaterad covid-19. Vid misstanke skulle vi hålla patienten isolerad, och infektionskliniken skulle ordna med provtagning. Beroende på patientens vårdbehov skulle patienten sedan läggas in på sjukhus. Följaktligen behövde vi inte skaffa skyddsutrustning. Som tur var följde vi inte de här riktlinjerna, utan vi såg skyndsamt till att fylla på våra förråd av skyddsutrustning. Det vi då möttes av när vi kontaktade leverantörerna var att de vänligen tog emot våra beställningar, men sjukvården prioriterades. Vi fick vänta på vår tur. Det här redde senare upp sig i samband med att fick sitt uppdrag att tillse att även kommunerna och hälso- och sjukvård fick skyddsutrustning. Men när vi väl fick det hade det gått en månad sedan vi fick vår första smitta. , i samband med att det fanns en brist på nitrilhandskar, uppstod den här problematiken igen. Då fick vi samma budskap från leverantörerna. I avvaktan på att sjukvården fick sitt behov tillgodosett fick vi vänta och stå tillbaka. Det här visar på en okunskap om att hälso- och sjukvård bedrivs även i regi, dels i de särskilda boendeformerna enligt SoL och LSS, dels inom hemsjukvården, som ju alla kommuner och alla regioner utom har växlat. Där är hälso- och sjukvården en stor verksamhet. Alla kommuner är tillsammans med regionerna sjukvårdshuvudmän. Kommunerna är också vårdgivare, med det ansvar som följer med ett vårdgivaransvar enligt hälso- och sjukvårdslagen. I hade vi fördelen att kunna ta del av erfarenheterna gällande pandemin från och , vilka drabbades av viruset före oss. Det gjorde att vi före beslutet nationellt, , kunde införa besöksförbud i våra verksamheter. Vi kunde även i ett tidigt skede öppna kohortavdelning och ha ett team inom hemtjänst som enbart arbetade med bekräftat covidsmittade patienter. Att smittan drabbade landet olika gjorde att förutsättningarna såg olika ut. Vi som hade turen att inte drabbas i det första skedet har lärt av varandra, och det har gjort att vi har hittat arbetssätt som har kunnat bromsa och hindra smittans spridning utifrån övrigas erfarenheter. I hade vi även en stor fördel i att vi har en väl uppbyggd och god samverkan mellan Region och länets 13 kommuner. Det har varit en enormt bra plattform för vårt samarbete under hela denna utmanande tid. Vi delar synen på det mesta som lyfter i sitt delbetänkande. En viktig del i detta är samhällets uppfattning och tro om vad äldreomsorg eller mer korrekt, vård och omsorg om äldre personer, är och vilka förutsättningar verksamheten bedrivs utifrån. Verksamheten bedrivs i hemlik miljö, och vården och omsorgen riktar sig oftast till mycket sköra och sjuka personer i hög ålder med stora omvårdnads- och sjukvårdsbehov. Om- sorgen och sjukvården upp till sjuksköterskekompetensnivå bemannas av kommunen, och läkarinsatsen bemannas av läkare, oftast från primärvården. Inom såväl kommunens vård och omsorg som primärvården är det svårt att rekrytera medarbetare. Båda dessa verksamheter har en lägre status än att arbeta inom akutsjukvården. De få ansökningarna till omvårdnadsprogrammet gör att andelen utbildade undersköterskor redan nu är få, och vi ser utifrån den demografiska utvecklingen ett ökande behov av nyrekrytering inom alla våra yrkesgrupper. Att höja attraktiviteten och statusen att arbeta inom dessa viktiga yrken är mycket prioriterat. Det närvarande ledarskapet är även viktigt. Vi fattade i långt före covid beslutet att sträva efter att ingen chef skulle ha fler än 35 underställda, och det har varit en enorm tillgång och framgångsfaktor under pandemin, där behovet av närvarande ledarskap har varit otroligt viktigt. Vi tror på och stöder en ökad läkarnärvaro med geriatrisk kunskap i våra verksamheter, men inte genom distanstyckande från andra delar av regionen eller kommunen. Om läkarinsatser ska göra skillnad i verksamheten behöver de, precis som övriga medarbetare i teamet, finnas där vården skapas, det vill säga i vår verksamhet. Vår verksamhet behöver inte fler personer som tycker på avstånd; vi behöver kunskap i den direkta patientkontakten. Utöver att vi är två huvudmän kan vi inom samtliga aktörer ha privata utförare både inom regionens verksamheter och inom de kommunala, vilket ger ännu fler inblandade med ännu mer samordningsbehov. Som boende i ett särskilt boende har du rätt att lista dig på en vårdcentral precis som vilken annan medborgare som helst. Det innebär att det inte är självklart att det endast är en läkare som är kopplad till boendet, utan det kan vara flera. Stockholmsperspektivet ligger ofta till grund för mycket i den allmänna debatten, men förutsättningarna för verksamheterna i landet skiljer sig oftast mycket från det, både mellan var i landet och utifrån vilken storlek det är på orten där verksamheten bedrivs. Vi ser ofta att det är de mindre orterna, där det är en kommun och en vårdcentral som samverkar med varandra, som lyckas lösa sina uppdrag på ett mycket bättre sätt än vi i de större kommunerna, där det är avsevärt många fler aktörer som ska samordna sig. Att lagstiftningen inom vård och omsorg inte är samordnad gör att vi parallellt bedriver verksamhet för den enskilde utifrån flera olika lagrum. Det ger olika spelregler, och inte sällan sätter lagstiftningen hinder för att hitta nödvändiga samordningsmöjligheter eller förhindrar våra medarbetare att utföra sitt jobb på bästa sätt. Slutligen: Även om pandemin långt ifrån är över måste vi dra lärdom av vad den här pandemin har lärt oss och se framåt när det gäller hur vi kan förbättra och utveckla förutsättningarna för vården och omsorgen om äldre personer i . Jag har haft förmånen att arbeta inom både landsting och kommun, och jag har arbetat både på ålderdomshem och inom långvård. Det ger mig möjligheten att se tillbaka på de som har passerat sedan ädelreformen genomfördes. Nuvarande vård och omsorg om äldre personer bedrivs utifrån fakta som låg till grund för ädelreformen, som trädde i kraft . har mycket förändrats avseende äldre personers livssituation. Be- handlingsmetoder har förbättrats, och mer kvalificerad och utvecklad kunskap om hälso- och sjukvård har lett till en ökad livslängd, vilket i sin tur har förändrat förutsättningarna för den kommunala vården och omsorgen, vilka beslutet fattades kring 1990, . En ny äldreomsorgslag, vilken har direktiven mer avseende vård och omsorg om äldre personer än äldreomsorg, blir ytterligare en faktor som ska samordnas med övriga lagar mellan aktörer och ekonomiska förutsättningar. Är inte grunden stabil hjälper det inte att bygga på ett nytt våningsplan. Vi måste tillse att grunden är så stabil att verksamheten vet vad som förväntas av den och att de verktyg, resurser och förutsättningar som krävs finns på plats. Det ger bättre förutsättningar för hög kvalitet på den kommunala vården och omsorgen om äldre personer. Ordföranden: så mycket, ! Vi går vidare till Re- gion , och vi ska få lyssna till , som är hälso- och sjukvårdsdirektör. , Region : Tack så mycket för att jag får vara med och berätta från våra regioner! I första hand kommer jag att berätta hur saker och ting hände sig här i , men mycket av det här gäller ju också för de flesta av våra regioner. Jag tänkte börja med att säga att när vi stod inför den här händelsen förstod vi mycket väl att regionernas äldre invånare är de som är utsatta för störst risk. Det är med stor sorg jag kan konstatera att det är så många som har fått sätta livet till till följd av det här. Det vi kan göra är givetvis att ta på oss ansvaret att dra så stor lärdom som möjligt av det som har hänt. Respekten för dem som har fått sätta livet till måste vi visa genom att verkligen lära oss vad som händer. Vi visste utifrån kunskap om säsongsinfluensan och vinterkräksjukan vad som skulle kunna hända. Vi visste att den här typen av infektioner är allvarliga.