rfr · H80WRFR9 · 2021-03-24 00:00:00 — Möjligheterna finns inte till en sammanhållen journal men till samverkan; det är viktigt att understryka. har regeringens uppdrag att utreda just hur man ska kunna få en möjlighet att samverka när det handlar om sekretess mellan olika huvudmän. Han har lagt fram ett delbetänkande bara för någon vecka sedan och är färdig med sitt uppdrag . Delvis svarar han på frågan. Sedan får vi se vad som återstår och vad som ytterligare behöver göras. Men en hel del av uppdraget tar han om hand. , : Tack för frågan. Vi konstaterar helt enkelt att det än så länge är i hög grad osäkert vilken effekt som besöksförbudet hade. Vad vi däremot säger är att det var rimligt i det läget att anta att när smittan fanns i det omgivande samhället att ett besöksförbud skulle kunna motverka spridningen på äldreboendena. Därför menar vi att det inte var fel att använda det instrumentet då. Men som också påpekade skildrar vi att det kom att vara i kraft alldeles för . Det borde ha omprövats mer återkommande, bland annat med avseende på de negativa hälsoaspekter som besöksförbudet, som påpekar, förde med sig. Jag kan inte säga någonting om framtiden mer än att i den mån man alltjämt tror att besöksförbud är en viktig åtgärd måste man begränsa giltigheten av ett sådant förbud så att dess effekter och nytta ständigt kan vägas i varje skede mot de hälsoeffekter som ett sådant förbud har av annat slag. Jag är osäker på om kommer i sitt framtida arbete att kunna göra en ännu bättre utvärdering av besöksförbudens möjliga effekter. Det kommer en och annan ytterligare studie. Jag hoppas att vi möjligen mot slutet av vårt arbete kan ha en bättre uppfattning om besöksförbud över huvud taget är ett verksamt medel. (MP): Tack för att vi har den här viktiga hearingen . Jag vill rikta två frågor till ordförande . Vi befinner oss just nu i den största krisen sedan . Vi kan också förvänta oss att vi kommer att hamna i liknande situationer med pandemier som kommer framöver. Det är oerhört viktigt att vi vidtar åtgärder i detta nu men också att vi ser och den beredskap som man behöver för sådana här kriser. Man kan väl konstatera att vi inte var helt redo beredskapsmässigt och lagmässigt för att vi skulle hamna i en sådan här kris i . Det har också satt en blixtbelysning på de sprickor som finns i vårt samhälle i samarbetet på olika sätt både internationellt och nationellt. Vad jag skulle vilja fråga ordförande är om ni har tittat också internationellt. Ni har konstaterat att det är tio länder som har lyckats sämre än när det gäller hanteringen inom äldreomsorgen. Vad har ni tittat på? Vilka slutsatser kan ni dra utifrån de jämförelser som ni har gjort internationellt? Min andra fråga är också till . Om ni tittar på de åtgärder som gjordes och inte gjordes i början av coronahanteringen, vad skulle ni singla ut som de viktigaste åtgärder som borde ha vidtagits för äldreomsorgens skull? , : När det gäller den internationella jämförelsen är det vi har kunnat grunda oss på olika internationella studier, jämförelser och rapporter som har gjorts av WHO och . Vi har också fått uppgifter från ambassader i ett antal länder. Vad man kan säga sammanfattningsvis styrks av tesen om den allmänna samhällsspridningens betydelse. För de flesta länder gäller trots allt att andelen smittade och avlidna på äldreboenden på något vis har speglats av andelen smittade och avlidna i samhället i stort. Även de länder som har haft en begränsad samhällsspridning har i förhållande till samhällsspridningen i stort haft en relativt stor andel avlidna i just äldreboenden. Jag tror också att de flesta studierna och rapporterna visar en sak. Det finns naturligtvis undantag, och det har visats här , och det gäller inte minst situationen i . Det generella intrycket från internationella rapporter och studier är att äldreomsorgen i många länder är en underfinansierad och eftersatt verksamhet som har drabbats hårt av pandemin, och det gäller inte bara i . När det gäller vilka åtgärder som hade varit mest verksamma är det givet hur vi har beskrivit betydelsen av den allmänna samhällsspridningen. Utan att ta ställning till om den hade varit möjlig att hantera på annat sätt och i så fall hur är det klart att åtgärder mot allmän samhällsspridning kanske hade haft störst betydelse för effekterna i äldreomsorgen. Därnäst är det de strukturella bristerna som har påverkat mest. Det gäller svårigheter att anordna både kohortvård på grund av svårigheter med att tillämpa den gällande lagstiftningen och de bemanningsfrågor och medicinska frågor som vi har talat om . Förutom den allmänna smittspridningen hade nog åtgärder mot de strukturella bristerna varit den viktigaste faktorn som hade kunnat förebygga och ha äldreomsorgen bättre . Bland vidtagna åtgärder har vi sagt att vi ännu inte kan rangordna vilka av dem som har varit viktigast eller vilka åtgärder som har haft störst betydelse inbördes när det gäller spridningen inom äldreomsorgen. (SD): Min fråga går till socialministern. När coronan slog till dog väldigt många äldre. Flera brister uppdagades, och det är vad vi diskuterar här . har vi en andra våg, och oacceptabelt många har redan dött och inte minst många äldre. Det är inte utan att det är anmärkningsvärt att vi med den kunskap vi hade under första vågen inte har lyckats skydda våra äldre bättre i en andra våg. Med tanke på att det nya muterade viruset eventuellt kan ha högre smittorisk räcker inte de åtgärder som vi har vidtagit redan här och . Frågan blir: Varför klarade vi inte av att hantera den andra vågen bättre? Vad ska vi göra annorlunda inför en eventuell tredje våg för att undvika ytterligare haverier och tragedier? Det vi gör nu kommer att påverka vår framtid väldigt mycket. Min andra korta fråga går till ordförande . Kommissionen har bland annat tagit upp att det tog orimligt att kartlägga behovet av skyddsutrustning inom äldreomsorgen och att det saknats tydliga riktlinjer. Jag skulle vilja veta om ni anser att obligatoriskt krav på viss skyddsutrustning inom äldreomsorgen som till exempel ett munskydd hade varit en lämplig åtgärd i ett tidigt skede. Socialminister (S): Fru ordförande! Jag vill tacka för frågan, även om jag i och med den egentligen ombeds att redan nu utvärdera den andra vågen. första delbetänkande handlar i högsta grad om just inledningsskedet och den första vågen. Jag vill också vända mig lite mot uttrycket ”oacceptabelt många”. Det finns väl ingen acceptabel mängd när det gäller hur många människor som dör. Vi gör vårt allra yttersta för att hålla nere smittspridningen och för att, som jag tidigare beskrev, se till att rädda liv och hälsa men också ha ett fungerande samhälle. Jag vill däremot instämma i det som säger om att vi borde ha lärt mycket av den första vågen. Jag vill påstå att mycket har lärts av den första vågen. Det ser inte likadant ut i samhället i stort. Det ser inte heller likadant ut i äldreomsorgen. Jag kan inte låta bli att nämna att ett antal hundra tusen har gått igenom utbildning i basal hygienrutin, även om det kommer in nya personer som arbetar där. Det gäller även kunskapen om kohortvård, som inte på något sätt är olaglig. Det finns dessutom riktlinjer för hur man kan bedriva sådan. När det gäller skyddsutrustning vet man nu hur den ska användas, även om vi hörde av att det fortfarande finns vissa brister i delar av verksamheten. Det får arbetas vidare med. Oro för att skyddsutrustning ska vara slut, att man inte kan få den utrustning man behöver, borde inte heller vara vanligt förekommande med tanke på att har ett lager, vilket inte fanns tidigare. Det finns också en kunskap om viruset som man inte hade tidigare. Det finns mycket tydliga rutiner för hur säkra besök ska ske, om man tillåter besök. Annars finns det möjlighet att införa lokala besöksstopp. Mitt svar är väl egentligen att mycket har lärts sedan den första vågen. Men det är ett förrädiskt virus vi talar om. Det är inte bara en fråga om vilja. Då hade vi inte haft vare sig smittspridning eller några personer som avlider i co- vid-19. Vi försöker anpassa åtgärder för att hålla nere smittspridningen i samhället. Det är avgörande. De åtgärderna har jag inte uppehållit mig särskilt mycket vid . Men de ser annorlunda ut än . De går längre, just för att människor kanske upplever en ökad trötthet. Man behöver faktiskt på olika sätt ha skarpa restriktioner och mer förbud än vad som var nödvändigt under den första vågen för att nå motsvarande effekter. , : Jag kan i den frågan – jag är inte läkare – egentligen bara säga att mitt intryck är att frågan om skyddsutrustning är central i all patientnära infektionsvård. Det är oundvikligen på det sättet, som jag inledde med att säga, att såväl sjukvården som den kommunala hälso- och sjukvården och vården i både hemtjänst och på särskilda boenden innebär mycket nära möten mellan omsorgspersonal och omsorgstagare. Jag föreställer mig därmed att frågan om skyddsutrustning var central redan från början. Jag har också i efterhand hört flera som har vittnat om det. Huruvida det alls fanns förutsättningar för eller borde ha utfärdats anvisningar om obligatoriskt bärande av munskydd vid patientnära kontakt också inom äldreomsorgen har kommissionen ännu inte uttalat sig om. Och det har jag inte underlag för att bedöma. (C): Pandemin har som sagt satt fingret på ett antal brister inom äldreomsorgen. Det handlar, som vi har fått ta del av här , om både strukturella och personella brister. Om vi ska klara det här tror jag att vi måste ha många bollar i luften och fundera över både långsiktiga och kortsiktiga åtgärder. Vi i har pekat speciellt på vikten av att skärpa hälso- och sjukvårdslagen, på att se till att all vård ska utgå från individuell medicinsk bedömning och på att det behövs en ny lagstiftning som säkerställer att hemsjukvård likställs med övrig vård. Det är insatser av både lång och kort karaktär. Jag riktar därför min fråga till SKR, och Vårdföretagarna. Vilken är den enskilt viktigaste insats eller åtgärd som verksamheter, kommuner och regioner kan göra här och för att stärka kvaliteten och öka tryggheten för äldre som finns i äldreomsorgen ? , Kommuner och Regioner: Det är väldigt svårt att säga en enskild, enda, åtgärd. Vi ser många åtgärder som behöver vidtas. När det gäller den medicinska delen av det regionerna gör i relation till äldreomsorgen pekar man på att man behöver jobba mer med läkarmedverkan och få den att fungera. Just i fråga om att få saker att fungera här och har regionernas kunskapsstyrningsorganisation börjat jobba med stöd till den som ska jobba som läkare i äldreomsorgen, just för att säkerställa att det finns en individuell plan och att läkaren kan göra den typen av bedömningar på ett bra sätt. Vi ser kanske att de stora insatser som vi och som kommuner och regioner gör tillsammans är att stärka samverkan, att säkra god läkarmedverkan i äldreomsorgen och att se till att de som ska jobba i äldreomsorgen har det stöd de behöver för att kunna göra det på ett bra sätt. Det är saker som våra medlemmar kan gå in och göra . , Vårdföretagarna: för frågan! Jag säger precis som SKR att det finns en rad insatser som måste göras. Jag kan kanske inte peka på den enskilt viktigaste. Det är en rad åtgärder såsom kvalitetsstyrning och förstärkning av läkarmedverkan. Det behöver också bli attraktiva anställningar, och man behöver öka kompetensen bland de anställda. Det tror vi är viktiga åtgärder. (S): Jag ska bara ställa en fråga, eftersom vi nu går ned i antal frågor. Jag som är gammal kommunal- och regionpolitiker brinner för kommunalt självstyre. Men jag noterar att är oerhört kritisk mot statsmakten och menar att statsmakten måste styra upp de strukturella problemen i äldreomsorgen. Jag kommer bland annat att tänka på den nya finska bemanningslagen och sådana saker som har kommit på plats. Jag riktar min fråga till SKR. Om staten ska styra upp de strukturella bristerna i äldreomsorgen, vad bör staten då göra? Ska man införa en finsk bemanningsplan, eller ska man göra någonting annat? , Kommuner och Regioner: Självklart inte! Vi tycker att den samhällsordning som vi har tjänar äldreomsorgen väl. Statens uppgift är bland annat att säkra en långsiktig och stabil finansiering men också långsiktiga och stabila villkor. Med tanke på de demografiska utmaningarna och allt det som har lyfts fram när det gäller brister som behöver åtgärdas är det oerhört viktigt att staten visar vägen där. Man behöver ha en idé om hur man långsiktigt ska säkra finansieringen och hur organisationen ska se ut bland annat när det gäller spelregler mellan kommun och region. Det som vi kan oroa oss över, och som vi hör, är att det kommer krav och förslag på detaljstyrning och kortsiktiga stimulansbidrag av olika slag. Det gör att man inte långsiktigt kan planera för en god äldreomsorg. Men det enkla svaret till Dag är: Det är självklart att kommuner och regioner tar ansvar för äldreomsorgen. I det ligger naturligtvis bemanning och kompetens. (KD): tror att det är oerhört angeläget att det blir en politisk stabilitet i de här frågorna framöver. har betonat att ansvaret ligger hos nuvarande regering men även hos tidigare regeringar. Vi vet också att regeringar, inte bara inom den här frågan utan många frågor, tillsätter utredningar som sedan läggs ned för att man vill ha en annan politisk inriktning och så vidare. När det gäller äldreomsorgens organisation och struktur framgent undrar jag hur socialministern tänker verka för en parlamentarisk förankring hos samtliga partier i , så att vi får en stabilitet i de här viktiga frågorna och en stärkt äldreomsorg, oavsett vilken regering vi har framgent. Socialminister (S): Fru ordförande! Det som säger om en bred förankring är förstås önskvärt. Jag tror dock inte att vi ska blunda för att vi har lite olika uppfattningar när det gäller äldreomsorgens utformning och hur den ska styras. I mitt anförande nämnde jag kort sättet att se på marknadsstyrning och de äldre som kunder och huruvida man ska välja sin äldreomsorg för att få god kvalitet. Här kan vi naturligtvis befinna oss på lite olika ställen, även om jag i grund och botten tror att vi alla vill ha en god äldreomsorg. När det gäller äldreomsorgslagstiftning skulle jag bli mycket förvånad om inte samtliga partier fick vara delaktiga i det arbetet, även om det inte är en parlamentariskt sammansatt kommitté. Det är en god grund att utgå från. På det sättet ser jag den lagstiftningen framför mig. (V): Fru ordförande! Min fråga går till statsrådet . Jag ser framför mig en äldreomsorg som kommer att uppgraderas betydligt. Alla partier kommer förstås att ställa sig bakom de sifforna. Men jag undrar hur pengarna kommer att följas upp. Hur kommer det att följas upp att varenda krona går till välfärden och just äldreomsorgen, exempelvis via SKR? Det tycker vi är superviktigt. Hur ser statsrådet på den saken? Socialminister (S): Fru ordförande! Tack för frågan, ! Jag ser förstås också framför mig att de resurser som avsätts ska gå till äldreomsorgen. Det är en balans mellan de stora generella tillskotten till kommuner och till regioner och som inte alltid används likadant. Själva poängen med att de är generella är att de kan komma att användas lite olika beroende på hur behoven ser ut i respektive kommun och region. De 4 miljarder som är en nivåhöjning ska gå specifikt till äldreomsorgen. Det kommer att ske en uppföljning av hur de pengarna används. När det gäller resurserna, nästan 3 ½ miljard, till Äldreomsorgslyftet är det samma sak. De rekvireras för att användas till äldreomsorg. Jag har stort förtroende för att parterna som ska se till att rätt personer får del av medlen också ser till att pengarna används till det de är avsedda för. Det här är viktigt också framöver. Resurstillskotten till äldreomsorgen kommer inte att minska. (L): Fru ordförande! Jag har också en fråga till statsrådet . Det rör , och . Kommunerna har en medicinskt ansvarig sjuksköterska. Många kommuner – jag är glad att se att de blir allt fler –anställer också en medicinskt ansvarig för rehabilitering. Men min uppfattning är att det fortfarande finns alldeles för få arbetsterapeuter, fysioterapeuter och logopeder i kommunerna. Kommunerna har ett stort ansvar för rehabilitering, särskilt för de mer utsatta grupperna. Men när det gäller , medicinskt ansvarig läkare, finns det ett rent lagstiftningshinder. Det är förbjudet för kommunerna att anställa läkare, trots att mer än en fjärdedel av all sjukvård faktiskt utförs i kommunerna och med kommunerna som ansvariga. Därför är min fråga till statsrådet : Bedömer socialministern att det finns någon som helst nackdel med att inte hindra utan i stället ställa krav på att varje kommun ska ha en medicinskt ansvarig läkare? Socialminister (S): Fru ordförande! Tack, , för frågan! Jag tror att det är viktigt att säga något som de flesta i salen, men kanske inte alla som lyssnar, vet, nämligen att en medicinskt ansvarig läkare inte nödvändigtvis behöver vara en läkare som är ansvarig för att möta alla som har behov av en läkarkontakt utan snarare är en person som agerar rådgivande i själva strukturen. Detta tror jag är angeläget. I uppdraget för utredaren för äldreomsorgslagstiftningen ligger att titta på om det behövs både och , i likhet med att vi har . Alla förstår att kommuner är olika stora och att det inte räcker med en läkare, utan man måste ha kunskap på ledningsnivå. Frågan om vem som sedan anställer respektive kompetens överlåter vi till att titta på. Det finns stora kommuner som naturligtvis kan vara bra arbetsgivare, men det finns också väldigt små kommuner som har svårt att ens rekrytera en fast läkare till kommunens enda hälsocentral. Hur anställningsförhållandena ska se ut kan vi låta utredningen titta på. Det viktiga är att vi försäkrar oss om att tillgång till både läkare, sjuksköterska och annan medicinsk personal finns. Låt mig understryka: Vi säger läkare som att det vore en och samma profession, men det finns många specialiteter som man behöver tillgång till och som man inte kan få i en och samma individ. Hur den medicinska tillgången ska lösas är ett specifikt uppdrag till utredaren för äldreomsorgslagstiftningen. När det gäller är uppdraget att titta specifikt på det. Jag tror att det är klokt. (C): En annan del som har pekat ut som ett område som behöver förstärkas är ledarskapet inom äldreomsorgen. I vissa kommuner har vi fått rapporter om att verksamhetschefer har så många som 60 anställda under sig. Jag tycker att det säger sig självt att det inte går att bedriva ett bra ledarskap under sådana förhållanden. Till följd av detta har vi i tillsammans med Liberalerna och regeringen nu förstärkt Äldreomsorgslyftet så att det innefattar vidareutbildning inom just ledarskap. Detta tror jag är en viktig del. En fråga som inte har berörts eller som man inte har pratat så mycket om är just äldreomsorgen. finns pengarna på plats, och det är viktigt att de används så att vi får en effekt ute i verksamheterna och så att man verkligen kan arbeta med att få ned antalet medarbetare per chef där så behövs. Min fråga riktar jag därför till och , som är representanter för kommuner och regioner och som är ute i verksamheten: Vad behövs för att arbetet med ledarskap ska komma igång, och vad kommer man att göra för att prioritera att få ned antalet medarbetare? , Region : Jag kan bara instämma i att det är helt avgörande för hanteringen av denna händelse att det finns chefer som är nära de medarbetare som jobbar med patienterna. Vi är väl medvetna om att det är ett behov och att det är bästa sättet att hantera detta. Det är så man bygger upp en säker och trygg vård. Jag kan bara uttrycka att medvetenheten om detta finns och att vi gör vad vi kan i vår egen organisation och gärna stöttar kommunerna i den utvecklingen. En sak är väldigt viktig när det gäller närvarande chefer, och det är när en enskild sak ska hanteras. Vi har pratat om skyddsutrustning. Vi har utbildning i vård- och hygienrutiner, men tillämpningen av vårdhygien måste nötas och nötas. Det gör man i dialog mellan chef och medarbetare. Man måste mäta och följa upp . Just vårdhygienen måste sitta i ryggmärgen. Det är på det sättet vi kan möta det här. Jag kan bara instämma i att där ligger det viktigaste – att man är medveten om det som ska hanteras. , : Ledarskapet är viktigt. Det nära ledarskapet är en avgörande faktor för hur vi lyckas . Vi ser att det ställs stora krav på våra chefer och att de behöver kunna väldigt Vi ser att just hälso- och sjukvårdskunskapen och att vara för de förutsättningar som våra medarbetare behöver för att kunna utföra sitt arbete på ett bra sätt är en otroligt viktig kunskap. Vi behöver rusta våra chefer där, inte minst utifrån Utredningen om nära vård, där vi ser att kommunerna kommer att ha ett ännu större ansvar för dessa delar. Då behöver våra chefer verkligen kunna stå upp för dessa frågor och stötta våra medarbetare. Detta kommer att stärka både medarbetarna och verksamheten. Att rusta våra chefer med den kunskap som krävs för att klara av förutsättningarna är grunden. Ordföranden: är på väg till nästa presskonferens, så vi tackar ministern för hennes medverkan här . (SD): Ordförande! Min fråga är riktad till . Syrgas och vätska har visat sig vara avgörande faktorer för framgångsrik behandling av covid-19. Trots det har tillgången till syrgas varit bristfällig på landets äldreboenden under pandemin, och därför skulle jag vilja få svar på hur arbetar med att säkerställa att medicinsk behandling, såsom syrgasbehandling, ges likvärdigt efter behov även på landets äldreboenden. , : Det absolut viktigaste är att den som behöver en vårdinsats får det. Sedan kan det ske på olika sätt. har man möjlighet att göra det på boendet, och ibland får man organisera det på annat sätt. Det viktigaste är att varje person får den vårdinsats som är lämpligast och angelägen för den personen. (M): Fru ordförande! Jag välkomnar att många av dagens talare har varit självkritiska och erkänt fel och brister i den egna verksamheten. Detta tror jag är jätteviktigt för att vi ska kunna utveckla och stärka äldreomsorgen. Därför blir jag tyvärr lite bekymrad över att socialministern inte andades någon sådan självkritik och heller inte svarade på den fråga som ställde. Jag har förstått att ministern nu har lämnat oss, så jag kan inte upprepa frågan. Jag uppmanar dock socialministern att ta den till sig och vara självkritisk för att kunna utveckla äldreomsorgen. Jag har i stället en fråga till . lyfte i sitt delbetänkande fram att den höga smittspridningen sannolikt är den viktigaste förklaringen till att dödsfallen varit så många inom äldreomsorgen. Framöver är det nu jätteviktigt att vi hejdar smittspridningen och, inte minst, får stopp på spridningen av de mer smittsamma virusmutationer som har tagit sig in också i . Därför blev jag bekymrad när jag hörde på TV4-nyeterna i går tala om att kanske först kommer upp i den nivå för sekvensering av virusmutationer som EU:s smittskyddsmyndighet har rekommenderat. Jag vill därför fråga Folkhälso- myndigheten vad man gör för att skyndsamt kunna sekvensera och inte göra om de misstag och få de problem som fanns när det gäller bristfällig provtagning, bristfällig testning och bristfällig smittspårning. , : Tack så mycket för frågan! Detta är ett viktigt område. Precis som är det svenska systemet uppbyggt så att det är regionernas laboratoriekapacitet som måste vara basen i allt sådant. Vi vet att man i en del regioner har kommit igång med arbetet, bland annat i . Andra regioner är i full färd med att sätta upp sådan kapacitet. Vi har på myndigheten för statens del en viss kapacitet, men inte så stor. ligger ett ansvar på de smittskyddsansvariga regionerna. Vi stöder naturligtvis detta arbete. Vi handlar nu också upp kapacitet i för att stödja verksamheten och de regioner som inte har denna kunskap. Det är en ganska specialiserad verksamhet som i första hand kan utföras av regionlaboratorierna.