urf · H8A5URF3 · 2021-01-01 00:00:00 — Det är den som ansöker om registerkontroll som ansvarar för att samtycke från den som säkerhetsprövningen gäller har inhämtats, se 3 kap. 18 § säkerhetsskyddslagen och 8 kap. 13 § riksdagsstyrelsens föreskrift (RFS 2019:1) om säkerhet och säkerhetsskydd i , och partikanslierna. Av 8 kap. 8 § föreskriften framgår att om beslutar om placering i säkerhetsklass eller ansöker om registerkontroll hos i fråga om någon som inte ska anlitas i eller verksamhet så ska samråda med 7NÅGRA FRÅGOR OM PARTIGRUPPERNAS KANSLIER arbetsgivaren om säkerhetsprövningsåtgärder. Samrådet ska genomföras löpande under hela den tid som personen deltar i den säkerhetskänsliga verksamheten pågår. I vissa fall ska det också göras en särskild personutredning, se 3 kap. 17 § säkerhetsskyddslagen. Inte heller där framgår det i säkerhetsskyddslagen eller i riksdagsstyrelsens föreskrift (RFS 2019:1) om säkerhet och säkerhetsskydd i , och partikanslierna vem som ska göra utredningen. I 5 kap. 18 § säkerhetsskyddsförordningen sägs dock att det är Säkerhetspolisens uppgift, och det bör enligt vår mening även gälla för och dess myndigheters del. Även det kan behöva regleras i riksdagsstyrelsens föreskrift. 7.4.7Det krävs en tydligare reglering om den nuvarande ordningen med en uppdelning av ansvaret för säkerhetsprövningen ska kunna bestå I den överenskommelse om säkerhetsprövning av partikanslianställda som finns delas ansvaret för säkerhetsprövningen upp så att partikansliet ska genomföra den del av säkerhetsprövningen som är grundad på personlig kännedom om den som prövningen gäller samt som är grundad på uppgifter som framgår av betyg, intyg och referenser, dvs. det som i den gällande säkerhetsskyddslagen kallas för grundutredning. Partikansliet ansvarar också för att besluta om en säkerhetsprövad (men inte registerkontrollerad) person ska godkännas. å sin sida ansvarar för att besluta om placering i säkerhetsklass och i ett sådant fall begära registerkontroll hos . ska också självständigt avgöra om en registerkontrollerad person ska få anlitas. Detta får läsas i ljuset av 20 § säkerhetsskyddslag där följande angavs: ”och dess myndigheter beslutar om placering i säkerhetsklass och om registerkontroll såvitt avser förvaltningsområde.” Riksdagsstyrelsens uttalade i sin framställning till om 2006 års lag om säkerhetsskydd i och dess myndigheter att uttrycket ”förvaltningsområde” måste anses innefatta även partikanslierna.93 Vidare stod i 27 § säkerhetsskyddslag: ”Den som bestämmer om registerkontroll avgör självständigt om den person som prövas skall få anlitas. Prövningen skall grundas på den kunskap som finns om den som prövas, de uppgifter som har kommit fram vid registerkontrollen och vid särskild personutredning, arten av den verksamhet för vilken prövningen görs samt omständigheterna i övrigt.” I den nu gällande säkerhetsskyddslagen sägs dock under rubriken ”Ansvar för säkerhetsprövningen” i 3 kap. 4 § andra stycket att bedömningen görs av den som beslutar om anställning eller annat deltagande i den säkerhetskänsliga verksamheten, om inte annat följer av (i den del som är av intresse här) tredje stycket. Det innebär att eftersom det är partikanslierna som beslutar om 2005/06:RS1 s. 29. 7 NÅGRA FRÅGOR OM PARTIGRUPPERNAS KANSLIER anställning av partikanslianställda och vilka uppgifter dessa har, och därmed också på vilket sätt de eventuellt kan komma att delta i och/eller säkerhetskänsliga verksamhet, är det partikanslierna som har ansvaret för säkerhetsprövningen. I och med att det handlar om just deltagande i och/eller säkerhetskänsliga verksamhet kan, enligt vår mening, undantaget i 3 kap. 4 § tredje stycket säkerhetsskyddslagen inte användas. För det krävs ju att en myndighet har det bestämmande inflytandet över den prövades lämplighet att delta i säkerhetskänslig verksamhet hos en enskild verksamhetsutövare. Vi ser inte heller att det bemyndigande som finns i 14 § lagen om säkerhetsskydd i och dess myndigheter skulle kunna användas för att utfärda en föreskrift som avhjälper problemet. Därmed anser vi att det krävs en tydligare reglering om den nuvarande ordningen med en uppdelning av ansvaret för säkerhetsprövningen mellan respektive partikansli och ska kunna bestå. 7.4.8Riksdagsförvaltningen bör självständigt göra den slutliga bedömningen i säkerhetsprövningen av registerkontrollerade partikanslianställda Enligt överenskommelsen mellan säkerhetschef och respektive partikansli ska ansvara för att ”självständigt avgöra om en registerkontrollerad person ska få anlitas.” Det ska dock inte förstås som att kan hindra ett partikansli från att anställa en person. Det kan göra är att neka personen placering i säkerhetsklass. Det innebär förvisso att personen inte kan delta i eller säkerhetskänsliga verksamhet, men personen kan ändå anställas för arbete vid partikansliet om partikansliet så vill. En ordning där det är som självständigt gör den slutliga bedömningen i säkerhetsprövningen i fråga om en registerkontrollerad partikanslianställd innebär ett avsteg från huvudregeln i 3 kap. 4 § säkerhetsskyddslagen som säger att det ansvaret ligger på den som beslutar om anställning eller annat deltagande i den säkerhetskänsliga verksamheten. Det finns därför anledning att fundera över ordningen som sådan. Vår uppfattning är dock att den är väl motiverad. har ingen beslutanderätt i fråga om vilka personer som ska anställas för arbete vid partikanslierna eller vilka arbetsuppgifter dessa ska ha. Inte desto mindre deltar de partikanslianställda, genom sin uppgift att hjälpa och stödja riksdagsledamöterna, i arbete. Beroende på vilka uppgifter de partikanslianställda har kan de komma att delta i och/eller säkerhetskänsliga verksamhet och i några fall då även få del av säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter. Redan mot den bakgrunden ter det sig självklart att även fortsättningsvis självständigt ska få göra den slutliga bedömningen vid säkerhetsprövningen av registerkontrollerade partikanslianställda. 7NÅGRA FRÅGOR OM PARTIGRUPPERNAS KANSLIER 7.4.9Säkerhetsskyddsavtal kan inte användas utan det behövs en lagändring Innan vi undersöker hur en lagändring skulle kunna se ut vill vi säga något om möjligheten att lösa frågan genom befintlig reglering. Vid säkerhetsskyddsavtal är det vanligt att det görs en uppdelning av säkerhetsprövningen så att leverantören ansvarar för säkerhetsprövningen men att ett godkännande efter registerkontroll krävs från den upphandlande myndigheten.94 Där sker med andra ord en uppdelning och det yttersta ansvaret ligger hos myndigheten. Kravet på säkerhetsskyddsavtal i 12 § lagen om säkerhetsskydd i och dess myndigheter samt i 2 kap. 6 § säkerhetsskyddslagen gäller i och för sig bara vid upphandlingar (och då inte ens alla upphandlingar). Enligt förarbetena till säkerhetsskyddslagen är dock en verksamhetsutövare inte förhindrad att ställa krav på en leverantör att ingå säkerhetsskyddsavtal även om det inte finns någon sådan skyldighet enligt lag. Ett sådant säkerhetsskyddsavtal som tillkommit utan att det finns någon skyldighet enligt 2 kap. 6 § säkerhetsskyddslagen brukar kallas för säkerhetsskyddsöverenskommelse. sägs i förarbetena att en enskild aktör som omfattas av lagstiftningen inte genom ett säkerhetsskyddsavtal får åläggas mindre omfattande säkerhetsskyddsåtgärder än de som redan gäller för verksamheten.95 Vi anser att det måste tolkas som att det inte går att avtala bort det som partikansliet är skyldigt att göra enligt 3 kap. 4 § andra stycket säkerhetsskyddslagen, dvs. att partikansliet har ansvaret för säkerhetsprövningen. Vi kan inte heller se att de nya regler som föreslås i lagrådsremissen Ett starkare skydd för säkerhet innebär någon möjlighet att teckna säkerhetsskyddssavtal i det här fallet. Då återstår att se hur en lagändring skulle kunna se ut för att uppnå det önskade resultatet. Ansvaret för säkerhetsprövningen regleras som bekant i 3 kap. 4 § säkerhetsskyddslagen. finns det undantag från huvudregeln att ansvaret ligger på den som beslutar om anställning eller annat deltagande i den säkerhetskänsliga verksamheten. Vi anser att det är lämpligt att, liksom vad gäller säkerhetsprövning av domare, införa undantaget i fråga om partikanslianställda i en ny bestämmelse i säkerhetsskyddslagen. Förslagsvis skulle denna bestämmelse säga att den slutliga bedömningen enligt 3 kap. 4 § säkerhetsskyddslagen görs av när det gäller anställda som arbetar vid partikanslierna och som har placerats i säkerhetsklass för sitt deltagande i eller verksamhet. Genom att ange att det är just den slutliga bedömningen som åvilar tydliggörs att en liknande ordning som den i 3 kap. 4 § tredje stycket säkerhetsskyddslagen är tänkt att gälla, dvs. att partikanslierna ansvarar för grundutredningen och utifrån den gör en första bedömning. Om den som grundutredningen avser dessutom ska placeras i säkerhetsklass och därmed måste 2017/18:89 s. 145. 2017/18:89 s. 105 och 141. För benämningen ”säkerhetsskyddsöverenskommelse”, se Säkerhetspolisens Vägledning i säkerhetsskydd – Säkerhetsskyddad upphandling, utgåva , s. 7. 7 NÅGRA FRÅGOR OM PARTIGRUPPERNAS KANSLIER registerkontrolleras är det som har att ansöka om registerkontroll och slutligen bestämma om den som kontrollen avser ska få anlitas. Vi kan inte se att den föreslagna bestämmelsen hindrar att det upprättas överenskommelser av det slag som finns för att beskriva det praktiska arbete kring säkerhetsprövningen. 7.5Överväganden rörande frågan om tillämpligheten av 5 kap. 2 § första stycket säkerhetsskyddslagen på anställda vid partigruppernas kanslier Partikanslianställda bör i sitt arbete med att biträda riksdagsledamöterna även fortsättningsvis få ta del av säkerhetsklassificerade uppgifter endast i undantagsfall. I vilka fall det kan bli aktuellt regleras i riksdagsstyrelsens föreskrift (RFS 2019:1) om säkerhet och säkerhetsskydd i , och partikanslierna. Eftersom partikanslianställda inte omfattas av vare sig tystnadsplikten enligt offentlighets- och sekretesslagen eller tystnadsplikten i 5 kap. 2 § första stycket säkerhetsskyddslagen ska det införas en ny bestämmelse i lagen om säkerhetsskydd i och dess myndigheter med innebörden att en anställd vid ett sådant kansli som avses i 3 kap. 6 § lagen om stöd till partigrupperna för riksdagsledamöternas arbete i inte obehörigen får röja eller utnyttja säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter som han eller hon har fått del av vid deltagande i eller säkerhetskänsliga verksamhet. 7.5.1 Uppdraget i denna del I 5 kap. 2 § säkerhetsskyddslagen finns en bestämmelse om tystnadsplikt. En- ligt dess första stycke får den som på grund av anställning eller på annat sätt deltar eller har deltagit i säkerhetskänslig verksamhet inte obehörigen röja eller utnyttja säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter. I andra stycket finns en upplysning om att i det i stället är bestämmelserna i offentlighets- och sekretesslagen som gäller i det allmännas verksamhet. Bestämmelsen har ingen motsvarighet säkerhetsskyddslag. Bestämmelsen om tystnadsplikt är inte tillämplig för och dess myndigheter, se 1 kap. 3 § första stycket säkerhetsskyddslagen. Den bedöms dock gälla t.ex. för de enskilda leverantörer som har ingått säkerhetsskyddsavtal med. Det framgår inte av förarbetena om bestämmelsen gäller för anställda vid partigruppernas kanslier och frågan har inte heller prövats rättsligt. Vi ska därför analysera om, och i vilken utsträckning, 7NÅGRA FRÅGOR OM PARTIGRUPPERNAS KANSLIER de anställda vid partigruppernas kanslier omfattas av 5 kap. 2 § första stycket säkerhetsskyddslagen. Vi ska också, med beaktande av de överväganden och slutsatser om bl.a. krigsdelegationen och om anställda vid riksdagspartiernas partikanslier som förs fram riksdagsöversyn, föreslå de ändringar som bedöms nödvändiga i lagen om säkerhetsskydd i och dess myndigheter eller i riksdagsstyrelsens föreskrift (RFS 2019:1) om säkerhet och säkerhetsskydd i , och partikanslierna för att säkerställa skyddet för säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter och säkerhetskänslig verksamhet. Vi uppfattar uppdraget som att det vi ska utreda är vad som gäller för partikanslianställda om de genom att delta i eller säkerhetskänsliga verksamhet, får del av säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter. Vi kommer således inte att behandla vad som gäller om partikanslianställda när de deltar i partikansliernas enskilda verksamhet får del av säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter eller vad som gäller om en partikanslianställd får del av en uppgift som det råder sekretess för, utan att uppgiften för den skull är att se som en säkerhetsskyddsklassificerad uppgift. Som vi kommer att se i avsnitten nedan omfattas anställda vid partikanslierna inte av den tystnadsplikt som regleras i offentlighets- och sekretesslagen och de omfattas inte heller av reglerna om tystnadsplikt i regeringsformen eller riksdagsordningen. Trots att reglerna i offentlighets- och sekretesslagen, regeringsformen och riksdagsordningen alltså inte gäller för anställda vid partikanslierna anser vi att det finns skäl att redogöra för vilken tystnadsplikt dessa bestämmelser medför för de personer som faktiskt omfattas av bestämmelserna, dvs. främst tjänstemän och riksdagsledamöter. Vi börjar därför med en sådan redogörelse och tar då även upp bestämmelsen om brott mot tystnadsplikt. Därefter går vi över till att titta närmare på bestämmelsen i 5 kap. 2 § säkerhetsskyddslagen och för ett resonemang om den gäller för anställda vid partikanslierna eller inte. 7.5.3 Tystnadsplikt enligt offentlighets- och sekretesslagen Offentlighets- och sekretesslagen (2009:400), förkortad OSL, innehåller bestämmelser om tystnadsplikt i det allmännas verksamhet och om förbud att lämna ut allmänna handlingar. Med begreppet sekretess avses enligt 3 kap. 1 § OSL ett förbud att röja en uppgift, vare sig det sker muntligen, genom utlämnande av en allmän handling eller på något annat sätt. Sekretess innebär alltså inte bara sekretess för uppgifter i allmänna handlingar utan också tystnadsplikt. Bestämmelserna i offentlighets- och sekretesslagen innebär begränsningar i yttrandefriheten enligt regeringsformen, begränsningar i den rätt att ta del av en allmän handling som följer av tryckfrihetsförordningen (TF) samt, i vissa särskilt angivna fall, även begränsningar i den rätt att meddela och 7 NÅGRA FRÅGOR OM PARTIGRUPPERNAS KANSLIER offentliggöra uppgifter som följer av tryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen (YGL). Av 2 kap. 1 § OSL följer att förbud att röja eller utnyttja en uppgift enligt offentlighets- och sekretesslagen eller enligt lag eller förordning som offentlighets- och sekretesslagen hänvisar till gäller för myndigheter. Ett sådant förbud gäller också för en person som fått kännedom om uppgiften genom att för det allmännas räkning delta i en myndighets verksamhet på grund av anställning eller uppdrag hos myndigheten, på grund av tjänsteplikt eller på annan liknande grund. Med begreppet myndighet avses organ som ingår i den offentligrättsliga statliga och kommunala organisationen, inklusive regeringen och domstolarna. Enligt 2 kap. 2 § OSL ska bl.a. vid tillämpningen av offentlighets- och sekretesslagen jämställas med myndigheter. En person som omfattas av förbudet i 2 kap. 1 § OSL är skyldig att iaktta sekretess även efter det att han eller hon har lämnat sin befattning. Det gäller oavsett om personen avgår med pension eller övergår till annan allmän eller enskild tjänst.96 De som arbetar i partikanslierna är anställda antingen direkt av ett partikansli eller av ett parti för att arbeta i ett visst partikansli. I båda fallen är personalen helt fristående från . De kan därmed inte sägas för det allmännas räkning delta i en myndighets verksamhet på grund av anställning eller uppdrag hos myndigheten, på grund av tjänsteplikt eller på annan liknande grund, se bestämmelse om det i 2 kap. 1 § andra stycket OSL. Därmed omfattas de inte heller av tystnadsplikten enligt offentlighets- och sekretesslagen. 7.5.4Särskilda bestämmelser om sekretess vid sammanträde med kammare, beslut och protokoll I 41 kap. 1 § OSL finns bestämmelser om vad som gäller för sekretess vid sammanträde med kammare, beslut och protokoll. För uppgift om vad som har förekommit vid sammanträde med kammare tillämpas sekretessbestämmelserna i offentlighets- och sekretesslagen endast om sammanträdet har hållits inom stängda dörrar. Det framgår av 41 kap. 1 § första stycket OSL. Föreskrifter om när kammare kan sammanträda inom stängda dörrar finns i 6 kap. 7 § RO, se mer om den bestämmelsen i avsnittet nedan. I 41 kap. 1 § andra stycket OSL sägs att för de uppgifter som förekommit vid ett sammanträde inom stängda dörrar och som har tagits in i kammarens protokoll gäller sekretess enligt offentlighets- och sekretesslagen endast om sekretess för uppgifterna följer av 15 kap. OSL (dvs. rikets säkerhet eller dess förhållande till andra stater eller mellanfolkliga organisationer). I fråga om uppgifter som har tagits in i andra protokoll hos än kammarprotokoll eller beslut gäller sekretess endast om sekretess för uppgifterna följer av 15 kap. eller 19 kap. 7 § OSL (dvs. fackliga stridsåtgärder inom den offentliga 96Se Lenberg m.fl., Offentlighets- och sekretesslagen (, Version 22, ), kommentaren till 2 kap. 1 §. 7NÅGRA FRÅGOR OM PARTIGRUPPERNAS KANSLIER Med beslut förstås betänkanden, yttranden, skrivelser och liknande handlingar från utskott och andra riksdagsorgan.97 Sekretess kan också gälla för uppgifter i nedtecknade yttranden från överläggningar med regeringen enligt tilläggsbestämmelse 7.15.5 RO även i fråga om uppgifter som avses i 16 kap. OSL (dvs. uppgifter som angår rikets centrala finanspolitik, penningpolitik eller valutapolitik). När det gäller andra uppgifter hos än de som nämns ovan gäller sekretessbestämmelserna i offentlighets- och sekretesslagen utan inskränkning, se dock de särskilda regler för ledamöter som vi redogör för i avsnittet nedan. I 41 kap. 3 och 4 §§ OSL finns bestämmelser om överföring av sekretess. Om får en sekretessreglerad uppgift från regeringen blir sekretessbestämmelsen tillämplig på uppgiften även hos . Det framgår vidare att om får en sekretessreglerad uppgift från en myndighet för prövning av om den ska lämnas ut, blir sekretessbestämmelsen tillämplig på uppgiften även hos . Av 10 kap. 8 § första stycket OSL framgår att , när det är fråga om uppgifter hos eller dess myndigheter, för ett särskilt fall får besluta om undantag från sekretess om det är motiverat av synnerliga skäl. I bestämmelsens andra stycke sägs att även i andra fall än som avses i första stycket får besluta om undantag från sekretess för uppgift hos . När det gäller uppgifter hos själv prövar det organ hos vilken uppgiften förekommer frågan om undantag från sekretess.98 Det innebär att ett utskott förordnar om undantag från sekretessen i fråga om uppgifter hos utskottet och talmannen när det gäller uppgifter hos kammarkansliet.99 Enligt 10 kap. 9 § första stycket OSL får förena sådana beslut som anges i 8 § första stycket med villkor att förbehåll som inskränker en enskild mottagares rätt att lämna uppgiften vidare eller utnyttja den ska göras när uppgiften lämnas ut. Ett förbehåll innebär att mottagaren av uppgifterna inte fritt får använda sig av dem och att det genom förbehållet uppstår en tystnadsplikt.100 Om den som förbehållet riktar sig mot inte följer villkoren i förbehållet kan ansvar för brott mot tystnadsplikt enligt 20 kap. 3 § komma i fråga. I 10 kap. 9 § andra stycket OSL påminns om att den tystnadsplikt som uppkommer genom ett förbehåll enligt första stycket inskränker den rätt att meddela och offentliggöra uppgifter som följer av tryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen. 97Se Lenberg m.fl., Offentlighets- och sekretesslagen (, Version 22, ), kommentaren till 41 kap. 1 §. 98Se Lenberg m.fl., Offentlighets- och sekretesslagen (, Version 22, ), kommentaren till 10 kap. 8 §. 1979/80:KU37 s. 38. 100Se Lenberg m.fl., Offentlighets- och sekretesslagen (, Version 22, ), kommentaren till 10 kap. 9 §. 7 NÅGRA FRÅGOR OM PARTIGRUPPERNAS KANSLIER 7.5.5 Särskilda regler för ledamöter Offentlighets- och sekretesslagens förbud mot att avslöja en uppgift som omfattas av sekretess gäller som redovisats tidigare även för del. För utlämnande av en allmän handling hos ett utskott eller gäller alltså bestämmelserna i offentlighets- och sekretesslagen. När det gäller ledamöter följer det av 41 kap. 2 § OSL att lagens bestämmelser om förbud mot att röja en uppgift eller i övrigt utnyttja den utanför den verksamhet för vilken den är sekretessreglerad inte gäller för ledamöter om det är fråga om uppgifter som de har tagit emot under utförandet av sina uppdrag. Vissa bestämmelser om tystnadsplikt för riksdagsledamöter finns dock i 10 kap. 12 § RF och i 6 kap. 8 § och 7 kap. 20 § RO. I 10 kap. 12 § RF regleras tystnadsplikt i . Ordföranden i nämnden kan besluta om tystnadsplikt för en ledamot av nämnden och den som i övrigt är knuten till nämnden, t.ex. som suppleant eller tjänsteman. En övergripande bestämmelse om sammanträden i kammaren finns i regeringsformen. Enligt 4 kap. 9 § RF ska sammanträden i kammaren vara offentliga. Av bestämmelsen framgår dock att ett sammanträde kan hållas inom stängda dörrar enligt bestämmelserna i riksdagsordningen. I 6 kap. 7 och 8 §§ RO finns närmare bestämmelser om offentlighet vid sammanträden i kammaren och tystnadsplikt. Av 6 kap. 7 § andra stycket RO följer att kammaren får besluta att ett sammanträde ska hållas inom stängda dörrar, om det krävs med hänsyn till rikets säkerhet eller i övrigt till förhållandet till en annan stat eller en mellanfolklig organisation. Om regeringen ska lämna information till vid ett sammanträde får även regeringen besluta om stängda dörrar på de grunder som anges i andra stycket, se 6 kap. 7 § tredje stycket RO. Beslut om att ett sammanträde ska vara slutet kan alltså fattas dels av kammaren, dels av regeringen, när denna avser att lämna ett muntligt meddelande till genom en minister vid sammanträdet. Ett förordnande om stängda dörrar kan avse en del av ett sammanträde. Av 6 kap. 8 § RO följer att en ledamot inte obehörigen får röja vad som har framkommit vid ett sammanträde i kammaren som hållits inom stängda dörrar. Kammaren får besluta att i ett särskilt fall helt eller delvis upphäva tystnadsplikten. Utskotten och ska enligt 7 kap. 16 § första stycket RO sammanträda inom stängda dörrar. Av bestämmelsens andra stycke följer att utskotten och får medge att även någon annan än en ledamot, en suppleant eller en tjänsteman i utskottet eller får närvara vid ett sammanträde inom stängda dörrar. och för överläggningar i utskott i EU-frågor enligt 7 kap. 12 § RO krävs inget beslut för att ett statsråd eller en tjänsteman som åtföljer statsrådet ska få närvara. Enligt 7 kap. 20 § RO får en ledamot eller en suppleant i ett utskott eller inte obehörigen röja vad som enligt beslut av regeringen, utskottet eller ska omfattas av sekretess till skydd för rikets säkerhet eller av annat synnerligen viktigt skäl som rör förhållandet till en främmande stat eller en mellanfolklig organisation. Det ska sägas att riksdags- 7NÅGRA FRÅGOR OM PARTIGRUPPERNAS KANSLIER översyn har föreslagit en ändring av tilläggsbestämmelse 13.11.2 RO så att det i den anges att 7 kap. 20 § RO ska tillämpas på krigsdelegationen när den inte är i ställe. Inskränkningar i rätten enligt tryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen att meddela och offentliggöra uppgifter när det gäller tystnadsplikterna för riksdagsledamöterna regleras i 44 kap. 1 § OSL. Enligt paragrafen har den tystnadsplikt som följer av ett beslut om ovillkorlig tystnadsplikt i företräde framför meddelarfriheten.