rfr · H80WRFR10 · 2021-04-28 00:00:00 — Per , : När det gäller frågan om yield curve control för att motverka en uppgång i längre räntor – det är en bra fråga att fundera på. Det är trots det viktigt att betona, som jag var inne på i min presentation, att för svenskt vidkommande är denna långränteuppgång så att säga bara bra i någon mening. Det verkar vara så att den framför allt beror på en uppgång i inflationsförväntningarna som har haft en tendens att vara för låga, drivet av en återhämtning. Det är såklart en positiv sak för oss. Jag var också inne på att en sådan realränteuppgång finns lite grann i . Den är liten där också, men den finns inte alls i . På det sättet tycker jag ändå att det är viktigt att komma in rätt i frågan. Det är inget akut läge i på det viset. Skulle denna bild ändras med kraftigare uppgångar i långräntor som beror på att realräntan driver upp detta, ja, då får man börja vara lite mer vaksam. Man ska ju aldrig säga aldrig, har man fått lära sig i denna bransch, men för mig personligen är just yield curve control kanske inte det första som jag då skulle fundera på. Jag tror att man kan hamna i en snårig situation om man förbinder sig att så att säga hålla längre räntor på en viss nivå. Det kan nog bli ganska tufft att klara av det. Jag föreställer mig därför att man innan man överväger en sådan åtgärd funderar på lite mjukare åtgärder som förvisso också förhoppningsvis skulle ha effekter på längre räntor men som inte skulle ha samma commitment vid att styra just längre räntor till en viss specifik nivå. När det gäller fråga har jag inte mycket att lägga till, utan jag menar också att det är väldigt viktigt att vi hanterar de strukturella bekymmer och obalanser som vi har på bostadsmarknaden. Det är de som ligger bakom rätt mycket av skuldproblemet som vi har på hushållssidan när det gäller denna del. Vi kan bara hoppas på, som studier ändå tyder på, att man är väl för en viss ränteuppgång. Om vi jämför perioden nu med 90-talet hade vi då en förhållandevis låg skuldnivå men ganska hög ränta. är i stället räntan låg men skulderna stora. Men produkten av dessa två saker som då blir räntekostnaderna är på inte alltför olika nivåer ifall vi skulle komma upp till en reporänta som är nära det vi tror nu kan vara en normal nivå. (V): Tyvärr missade jag en del av inledning på grund av teknikstrul. Jag tackar för föredragningarna och svaren på frågorna så här långt. Jag tackar också för ett bra arbete. Jag har några frågor av lite olika karaktär. Först tänkte jag blicka lite framåt. Vi gick ju in i denna kris med strukturella problem inom finanssektorn i många länder i EU och euroområdet. Vi har också bland annat genom kapitalmarknadsunionen fått en andrahandsmarknad för nödlidande lån. Man har också lättat upp när det gäller olika former av UPPTECKNING FRÅN DEN ÖPPNA UTFRÅGNINGEN regleringar för att öka utlåningen till framför allt små och medelstora företag. Det kan vara nödvändigt i denna kris. har vi med anledning av centralbankers agerande också en uppblåst finansmarknad och aktiebörs. Det finns en oro för vad detta ska innebära för den finansiella stabiliteten Jag skulle vilja höra lite grann om hur ni förbereder och hur ni ser på denna problematik – alla lättnader som har gjorts, de pengar som har pumpats ut och de kvarvarande problem som har funnits samti- digt som andrahandsmarknaden har öppnats upp på ett mycket påtagligt sätt för nödlidande lån. Jag skulle vilja höra er resonera lite grann om vad ni ser framför er i fråga om eventuella olika åtgärder. Det är min ena fråga. Min andra fråga riktar jag till . Jag är lite intresserad av bilden med jämförelser mellan , euroområdet och . handlar det om jämförelsen mellan euroområdet, och med de Det är viss skillnad där i utfall. att det var svårt att beräkna och jämföra. Men jag skulle ändå vilja höra någon form av analys av varför det skiljer så pass mycket i fråga om de automatiska stabilisatorerna mellan euroområdet och . Min sista fråga handlar om konsumtionsmönster. När ni tittar på inflationen har ni en produktkorg. Det är en eftersläpning i den. Och vi vet alla att kon- sumtionsmönstren har ändrats under pandemin. Det har skett också i alla andra Jag misstänker därför att det kan vara mycket svårare att följa KPIF av Jag tänkte bara höra hur ni ser på det – jämförelsen med andra länder och hur ni kan följa KPIF med ändrade konsumtionsmönster. (KD): Ordförande! Jag tackar för mycket bra föredragningar om en mycket speciell tid och om vad vi kan förvänta oss framöver. Jag hade samma reflektion som om de automatiska stabili- Också jag är intresserad kunskapsmässigt av det. ditionellt säga att har mycket starka automatiska stabilisatorer i en Här ser det ut som att övriga har starkare och mer omfattande Frågan är: Är det deras mer generösa permitteringssystem som ligger bakom den rätt stora diskrepansen där, eller vad är det som ligger bakom? är jag intresserad av att få veta. Sedan går mina frågor i huvudsak till Per . Han hade en väldigt spännande föredragning om inflationen. Jag skulle gärna vilja höra lite mer Vad bedömer vice riksbankschefen att huvudskälen är till den rätt stora diskrepansen mellan prognos och utfall? det i dessa tider som vi befinner oss i är svårt att göra prognoser kring inflation. Det är ännu svårare än vanligt. Men vad är er huvudförklaring till den rätt stora diskrepansen mellan prognos och utfall? Min andra fråga gäller den oerhört intressanta framåtblicken att riskerna för vår del är högre, och lägre inflation är målet, eller bedöms vara lika stora men att då penningpolitiken ändå förblir hyggligt densamma. Om jag förstod Per rätt motiverade han det lite grann. Jag förstår att givet att utfallet UPPTECKNING FRÅN DEN ÖPPNA UTFRÅGNINGEN underträffar prognosen och att man så att säga behöver få upp inflationsförväntningarna, att man vill signalera att dessa expansiva åtgärder ligger kvar väldigt länge, är det då verkligen rimligt att ha denna mycket expansiva politik även om inflationen ligger ? Kan man inte tänka sig att i ett läge där vi inte har haft den typen av inflation på mycket länge också marknader och annat fungerar lite annorlunda än vad de gör såvitt vi kan bedöma, alltså när vi hamnar i ett läge där inflationen verkligen tar fart att också marknaden kommer att reagera lite annorlunda på det givet att det inte har varit så ? Ordföranden: Jag vill till Per säga att vi har haft problem med ljudet från dig. Om det fortsätter att hacka får vi nöja oss med svaren från . , : Den första frågan från handlade om finanssektorn. Detta är mångfasetterat på olika sätt, men det är tyvärr en grundläggande fråga i . pratar jag inte om de nordiska länderna, för här fungerar finanssektorn givet omständigheterna väl. har man undvikit att strukturera om den europeiska finanssektorn. Den är olönsam, inte särskilt effektiv och har höga kostnader, och man har stretat emot väldeliga när det gäller detta. När pandemin inträffar räknar man med att dåliga lån kommer att öka. Man har också genomfört en ganska lång rad ändringar i olika regelverk. Jag kan inte här gå igenom alla detaljer eftersom jag inte har med mig bakgrundsfakta. Men det innebär i alla fall att dåliga lån inte registreras på det sätt som görs under andra normala omständigheter. Detta skiljer sig åt en del i olika länder. I vissa länder har det helt enkelt inte funnits några konkurser, eftersom all konkurshantering är satt på undantag. Detta leder naturligtvis till frågeställningen: väg mot normalisering, vad kommer att hända då? har det sagts – och det finns goda skäl för det – att man ska använda de buffertar som man har i dåliga tider därför att det är detta de är till för. Men om detta betyder att det finns en period framöver där det dyker upp mängder av dåliga lån och där det dyker upp mängder av nya konkurser som ska hanteras, då kommer naturligtvis alla dessa strukturfrågor som man har haft i tillbaka. Det kommer att bromsa tillväxten i jämfört med om den finansiella sektorn hade fungerat. Från vårt perspektiv är det bästa som man kan göra i i övrigt att tillåta en strukturomvandling som borde ha skett för länge sedan. Så länge som man stretar emot på den kanten hämmar det tillväxten på annat håll i . Den andra delen i detta är att i den mån som man har använt upp sina buffertar är det oerhört angeläget att börja bygga upp dem igen när normaliseringen och de goda tiderna återkommer. UPPTECKNING FRÅN DEN ÖPPNA UTFRÅGNINGEN Om man pratar om detta från perspektivet en person i min ålder är det 10000-kronorsfrågan om man över huvud taget orkar börja bygga upp de buffertar igen som man har förbrukat. Gör man inte det får vi en finanssektor där det egna kapitalet bara sjunker, vilket med ganska stor sannolikhet innebär att man får återkommande problem längre fram. Det är ett evigt dilemma när man ska göra detta. Men när normaliseringen kommer är det centralt att bygga upp buffertar och att inte släppa på kapitaltäckningsreglerna och så att säga sakta driva ned kapitaltäckningsreglerna gång på gång. När det gäller den andra frågan om KPIF finns det självfallet frågor och svårigheter när det gäller hur man över huvud taget ska gå till väga när det gäller att beräkna inflationen . En sådan frågeställning är själva konsumtionskorgen. Hur ser den ut? Den är ju annorlunda . En annan fråga som vi har med oss i bagaget är att om konsumtionskorgen återgår till hur den var innan, hur länge ska vi då ha med oss pandemikonsumtionskorgen? Och hur ska vi då hantera det faktum att till exempel utrikes resor tidigare varit en fråga som ofta har lett till att inflationen fluktuerar ganska kraftigt. finns det inga utrikes resor. Då får man liksom ta med sig antaganden om utrikes resor eller någonting annat. Det är just av detta skäl som vi säger att det kommer att vara svårt att riktigt bedöma inflationen, eftersom dessa händelser finns här och måste hanteras på något sätt. Det hanterar efter bästa förmåga. Men det gör det inte mindre svårt att bedöma inflationen. Den sista frågan från om automatiska stabilisatorer har jag inte möjlighet att här vid sittande bord gå igenom i detalj. Men det ska vi återkomma till och gå igenom i detalj. Här är det data från en lång rad olika håll som vi efter bästa förmåga har försökt samla. Men vi återkommer när vi har plockat isär data så gott det nu går för att göra denna bedömning. Det som jag framför allt var ute efter när jag illustrerade detta var den mycket stora skillnaden mellan och , eftersom har helt andra skyddsnät och ett helt annat sätt att hantera denna typ av frågor. Men, som sagt, vi ska återkomma med ett ordentligt svar i detalj på denna fråga där man jämför euroområdet och . Per , : Jag har tyvärr också haft stora problem med både ljud och bild. Jag har inte hört alla frågor, utan jag får gissa mig till en del. fråga om finansiella stabilitetsaspekter är väldigt viktig. Här finns såklart en hel del att bevaka när penningpolitiken är så expansiv som den är. Ett skäl till att vi inte gärna ser en reporänta på mycket lägre nivåer än vihade tidigare är just att vi då anar att det skulle få betydligt större negativa sidoeffekter om man till exempel skulle gå på en reporänta på säg minus eller ännu lägre. Mer generellt skulle jag vilja säga att penningpolitiken dock inte är ett särskilt bra verktyg för att adressera många av dessa finansiella risker. Skälet till det är att de penningpolitiska verktygen är väldigt breda. Förvisso kan man få UPPTECKNING FRÅN DEN ÖPPNA UTFRÅGNINGEN effekter på dessa finansiella risker. Men man får också effekter på mycket annat i ekonomin, till exempel produktion, sysselsättning och inflation. Det är inte önskvärt att man så att säga får betala det priset för att hantera dessa finansiella risker – att behöva ta en betydligt sämre utveckling ekonomiskt. Det är ofta detta argument som leder till att folk tror att till exempel makrotillsynen är ett bättre verktyg som då mer riktat kan användas för vissa specifika risker. Jag tror och hoppas att detta var svar på fråga. Jag är lite osäker. fråga handlade om prognos och utfall. Då förstår jag det hela som att han syftade på den sista prognosmiss som vi fick i går. Vi har inte analyserat klart siffrorna helt och hållet. Men det ser ut som att det handlar om att energipriserna kommer in lite lägre än vad vi hade räknat med och att livsmedelspriserna har utvecklats svagare än vad vi hade trott, trots att livsmedelspriserna globalt har gått upp en hel del. Vi får titta lite närmare på exakt vad det är som händer där. Men jag tror att framför allt de låga utfall som vi hade i kombination med att vi har en del effekter som fortfarande kommer från energipriserna kommer att kunna göra att vi ändå får denna tillfälliga inflationsuppgång som jag var inne på. Frågan om det är rimligt att trots större uppåtrisker för inflationen inte så att säga binda bilden av penningpolitiken till detta bygger såklart på att vi inte får en inflationsbrasa här. Det handlar ändå om relativt måttliga uppåtrisker på inflationen. Det som jag tycker att man ska ha med sig här är att vi nu har gått igenom en mycket med en inflation under målet. Skulle det vara så att man på marknaden får för sig att så fort vi får en inflation som bara lite grann är kommer vi genast att reagera med en stramare penningpolitik, och det byggs in i folks förväntningar, kommer sannolikheten att vi klarar målet framöver att bli ännu mindre så att säga. Det gäller alltså ändå att förmedla att man ibland kan hamna lite under målet trots att man vill undvika det. Men man får också acceptera att man ibland kan hamna lite över målet. Det gäller att inte ha en asymmetri i synen där – att förväntningarna ska ställas in på fungerar. Men givetvis är det inte fråga om att vi ska tappa kontrollen över inflationen så att den blir hur hög som helst. Då blir situationen en annan. (L): Jag tackar för en väldigt bra presentation. Jag har en mycket rak och konkret fråga. Ni har ju drivit en väldigt expansiv politik under coronakrisen, inte minst när det gäller stödköp av värdepapper. Jag skulle vilja be er att lite grann utveckla olika scenarier framåt beträffande denna expansiva politik när det gäller stödköp av värdepapper och när det gäller företagsobligationer. Vilka scenarier framåt ser ni i olika lägen sett till den ekonomiska utvecklingen? Kommer detta att fortsätta? Kommer detta att minska drastiskt? Kommer det att finnas behov av att öka detta vid några tänkbara scenarier framåt? UPPTECKNING FRÅN DEN ÖPPNA UTFRÅGNINGEN (MP): Jag vill också börja med att tacka för väldigt bra före- Min fråga är en väldigt bra uppföljning av fråga. som har gjorts verkar ha varit högst adekvata i det läge som vi har varit i. exempel ingångarna när det gäller de delar som handlar om bostadsobliga- tioner har effekten att de ökar klyftorna. De stärker tillgångarna för dem som Då ökar skillnaderna för dem som inte har. Därför skulle jag vilja höra er resonera om hur ni tänker att man ska ta sig ur detta, eftersom jag uppfattar att tanken inte är att det ska vara ett permanent Hur backar man ur på ett ansvarsfullt sätt? Vad tänker ni om det? , : Först och främst vill det till att den allmänna eko- nomiska utvecklingen är sådan att det är lämpligt att ändra på penningpoliti- Vårt huvudscenario och det som vi arbetar efter är att köpa upp till 700 miljarder och köpa brett så att vi innehar alla de olika obligationsslag som jag har pratat om här tidigare. I ett dåligt scenario, om det blir allmänt sett – av vilket skäl det vara må – fortsättningsvis svåra ekonomiska tider, får man rimligtvis fortsätta att stödja utvecklingen i finanssektorn och se till att man vidmakthåller utbudet av kre- diter så att det inte blir ännu sämre tider. I en sådan värld är det rimligtvis måhända fråga om något slags kombination av värdepappersköp och sänkt Men som Per har redogjort för här är bedömningen att det inte heller är lämpligt att sänka räntan hur mycket som helst. mer balansräkningen att fortsätta att växa. Som jag visade tidigare är vår balansräkning inte särskilt stor i förhållande till storleken på svensk ekonomi, om man jämför med vad andra centralbanker I detta avseende har vi mycket utrymme kvar. Om det blir normalitet längre fram är det allra enklaste i dessa sammanhang att man köper upp till en viss nivå. Sedan håller man portföljen . rullar man den portfölj som man har ända tills den dag kommer då man drar slutsatsen att normaliseringen är grundmurad. Vid en sådan framtida tidpunkt kan man mycket väl tänka sig att portföljen helt enkelt avvecklar sig själv, därför att alla de värdepapper som vi har har en löptid som blir kortare och Det var ungefär så det gick till efter den stora globala fina- Och det var inte några som helst tekniska bekymmer att låta det ske. Ett extremt scenario är att vi skulle börja sälja tillbaka värdepapper in i Men jag har svårt att föreställa mig någonting sådant . Ett scenario som fungerade förra gången – det var bekymmersamt när vår balansräkning växte – var att vi helt enkelt slutade köpa och slutade låna ut. Sedan avvecklar sig dessa åtgärder mer eller mindre av sig själva. digt viktigt och angeläget när man kommer fram till en sådan tidpunkt att be- sluten då helst ska fattas och på ett sådant sätt att det betraktas som en icke-åtgärd av alla som tittar på utifrån, det UPPTECKNING FRÅN DEN ÖPPNA UTFRÅGNINGEN vill säga att det inte händer någonting över huvud taget utan att man tycker att det är självklart att vi fattar dessa beslut . undrade om klyftorna. Penningpolitiken är inte designad för att hantera klyftor i samhället. En av de frågeställningar som finns här gäller dysfunktionaliteten på den svenska bostadsmarknaden. Det är i allt väsentligt en fråga som ligger utanför . När vi tittar på vad som händer när realräntan faller och räntorna faller och är låga blir ändå vår bedömning att det netto är mer vinster än nackdelar med att ha det som vi har det . Alternativet vore mycket högre räntor än i resten av världen. Det skulle sannolikt leda till en kraftig appreciering av den svenska växelkursen, en inflationstakt långt under målet och en stigande arbetslöshet. Om de studier som vi har tittat på har någorlunda rätt, vilket jag tror att de har, är det i de allra flesta fall så att den allra viktigaste faktorn när det gäller klyftor i samhället är att se till att så många som möjligt över huvud taget har arbete och en inkomst. Det är vad som leder till att klyftorna är mindre än vad de annars skulle ha varit. De andra frågorna och frågeställningarna som finns om klyftor i samhället råder inte vi över. Det har framför allt att göra med, som Per påpekade tidigare, att penningpolitik i det här avseendet är ett mycket trubbigt verktyg. Per , : Jag kanske bara snabbt kan fylla på lite om hur planen ser ut för politiken framöver. Det vi har sagt är att vi tänker oss att vi fortsätter att nettoköpa värdepapper året ut och ska hålla balansräkningen ungefär på en nivå till en början. Det bygger på att vi får en ganska god återhämtning nu framöver. Vi har tillväxtprognoser och i intervallet 3–. Det bygger också på att inflationen långsamt men ändå gradvis stiger mot vårt mål på . Det är basprognosen. Skulle det bli annorlunda beror det på vad det är som händer. Skulle man råka ut för nya problem på den finansiella marknaden liknande de vi hade är det kanske mer sannolikt att man behöver göra någonting ytterligare åt tillgångsköpen. Det handlar om att specifikt gå in och stötta funktionaliteten på marknaden. Skulle det i stället bli så att vi får problem med trovärdigheten runt inflationsmålet, trots att smittspridningen lugnar ned sig, kanske det enligt min syn är mer aktuellt att använda reporäntevapnet. Det beror lite grann på. I grunden tänker jag mig att vad det handlar om är att man går ur detta försiktigt och successivt. Det gäller att man kommunicerar hur man ser på läget och hur det påverkar den penningpolitiska planen för att förbereda marknaden maximalt på vad som ska hända. Det tror jag är bästa sättet att undvika att det blir gupp och skutt när man sedan vidtar förändringarna. Det gäller naturligtvis allra mest att undvika att själv bli en källa till instabilitet, att vi gör någonting överraskande som skulle leda till att det i sig självt skapar problem. Det vill vi undvika till varje pris. UPPTECKNING FRÅN DEN ÖPPNA UTFRÅGNINGEN (S): Tack för mycket intressanta föredragningar. Jag hade tänkt att ställa en fråga till om exit från de stora obligationsköpen, men jag tycker att jag har fått svar på den frågan. Jag nöjer mig med en fråga till Per . Den kommer i hägnet av det som har hänt med de åtgärder som amerikanska FED har vidtagit med att tillåta Det kanske hade skett i varje fall. Men det pågår också en översyn av de penningpolitiska ramverken överlag på många håll. I det sammanhanget var det intressant att ta del av ditt anförande i decem- Det var ett tal du höll hos , om jag kommer ihåg rätt. flaggade du för att det kanske kunde vara aktuellt att höja inflationsmålet till här i och att signalera det tidigt för att få fart på inflations- I sammanhanget pratade du också om att i så fall kan behöva hjälp från både finanspolitiken och lönebildningen för att klara utmaningarna. Det vore intressant för finansutskottets ledamöter att höra dig säga något yt- terligare om hur du resonerar kring detta. Hur ska vi tolka det anförandet? (M): Jag ska också vända blicken lite utanför . ganska många EU-länder mår ganska dåligt och att en del av dem mår vet vi också att nu ska fatta beslut om att ska godkänna och deltagande Jag har egentligen två frågor. Den ena frågan är hur oroliga ni på Riksban- ken är för utvecklingen i de svaga EU-länderna. Tror ni att återhämtningsfon- den kommer att ha den effekt som man hoppas och lösa de mest akuta proble- men i de länderna? Min andra fråga är följande. Det är nu många länder som lånar upp pengar på själva marknaderna. Bara återhämtningsfonden motsvarar ungefär 8 000 miljarder svenska kronor, vilket ändå är ganska mycket pengar. sen för när den här typen av upplåning i sig börjar att påverka inflation och räntor inom euroområdet och EU-området? Det skulle det vara intressant att (C): Tack för väldigt bra föredragningar, och framför allt tack för ett väldigt bra agerande. I har vi ett fenomen att aldrig berömma när det går bra. Jag vill verkligen berömma det agerande som har gått bra. Min fråga är mer riktad framåt. Det här är den senaste krisen. Frågan rör reporäntan som ett av tre instrument. Vad kan man se framåt som ett normalspann för reporäntan? I den här krisen gick vi in nästan i botten av vad som är möjligt att göra – runt nollränta, och vi kan kanske gå ned till ½ procent. Vad ser ni för normalspann? Är normalspannen från plus ned till ½minus, eller vad är det? Framför allt: Hur kommer vi dit framåt så att vi inte kommer in i en ny kris med samma utgångsläge? UPPTECKNING FRÅN DEN ÖPPNA UTFRÅGNINGEN , : Det ställdes en fråga om . Ja, det fungerar i så måtto att om man behöver öka efterfrågan i har man genom att slussa pengar till de länder som har problem med det nytta av det i de enskilda länderna. Men man har också nytta av det i i sin helhet. En del av det vi exporterar från går också till de länderna, och det hjälper till att hålla igång efterfrågan i i vid mening. Visst fungerar det här i närtid. Den andra frågan, och den eviga frågeställningen, har mer med normalisering att göra. Det är också en svensk fråga, för den delen. Den är: Är man villig att genomföra de strukturförändringar i ekonomin som krävs för att vidmakthålla levnadsstandarden, eller är man inte villig att genomföra de strukturförändringarna? Det kan inte jag svara på. Ytterst är det ett värdeomdöme. Om värdeomdömet är sådant att man inte är villig att genomföra de strukturförändringarna får man systematiskt över årtiondena en lägre levnadsstandard än vad man annars skulle ha haft. Det kan man inte ändra på. Om det är så människorna vill ha det blir det på det sättet. Men detta fungerar på kort sikt.