urf · H9A5URF1 · 2021-12-01 00:00:00 — En utmaning i början var att ledamöterna helst ville verka på plats och ibland ”gjorde sig en del ärenden” i fast de inte var schema- lagda. Man ville gärna vara med och fatta beslut när man ändå var på plats. Det fanns en iver om att få vara med på egna ärenden. Det ställde till en del problem och skapade en ojämvikt mellan och inom partierna utifrån den överenskommelse om distansarbete och miniriksdag som nåtts. Vi har dock varit stränga, ja nästan brutala när vi har klargjort för våra led vad som gäller. Det skapade kanske viss frustration i början. Alla partier har kanske inte kunnat eller valt att vara lika tydliga. Vissa inom vårt parti var inte alls nöjda med den valda modellen, men knorrar man inte så mycket längre. En annan gruppledare formulerade sig på följande sätt: Ett viktigt överordnat mål för mig var att inte fick bli en genera- tor för smittspridning! Vi måste vara föregångare. Vi ställde tuffare krav på att man inte längre bara kunde ”drälla in” på möten när man var i . Stockholmsledamöter åkte gärna in till , särskilt om de hade en situation i hemmet som försvårade arbete därifrån. Ett annat synsätt framfördes av en av gruppledarna: ”Som en följd av de risker man såg med passiviteten lättade vi sedan ytterligare på möjligheterna för le- damöterna att vara i , vilket ledde till att ca 40–av partiets ledamöter numera är på plats under en riksdagsvecka. De bedömdes vara vik- tigt med fysisk närvaro av flera för att inte utskottsarbetet skulle bli lidande.” Det är kommitténs uppfattning att partiernas delvis olika syn på att deras ledamöter befinner sig i riskerade att urholka trovärdigheten i allmänna och riksdagsöverenskomna smittskyddsrestriktionerna och att skapa spänningar och irritation inom och mellan enskilda ledamöter och partier. Alla är i tjänst! Kommittén har noterat att det har funnits en viss frustration bland ledamöterna över att förståelsen bland medborgarna för att endast 55 ledamöter deltar i vo- teringarna till en del har varit bristfällig. Det har uppfattats att en del av allmänheten tolkar begrepp som ”miniriksdagen” eller ”55-riksdagen” som att knappt 300 av ledamöter inte längre arbetar trots att de uppbär full ersättning, vilket kan undergräva legitimitet som folkvald institu- tion och synen på de enskilda ledamöternas arbete. Kommittén vill understry- ka att alla ledamöter har varit i tjänst och att erfarenheten är att ledamöterna fullgjort viktiga delar av ledamotsuppdraget utanför kammaren. Arbetet i kammaren i övrigt I likhet med den ovan redovisade allmänna uppfattningen om hur har fungerat med ett begränsat antal ledamöter som deltar i voteringarna, ser huvuddelen av de som har besvarat kommitténs enkät positivt på hur olika moment i kammaren har fungerat. De moment som avses är ärendedebatter, DEL C – DE ENSKILDA LEDAMÖTERNA OCH DERAS UPPDRAG UNDER CORONAPANDEMIN interpellationsdebatter, frågestunder och skriftliga frågor. För vart och ett av momenten framförs spridda synpunkter på hur dessa har fungerat. Det handlar exempelvis om att vissa av ärendedebatterna kunde vara lite ”fattiga” som en följd av att de mest berörda ledamöterna av olika skäl (sjuk- dom, man tillhör en riskgrupp, man ingår inte bland de som ska votera den aktuella dagen, reserestriktioner etc.) inte har deltagit i debatten, utan den har i stället genomförts av någon ledamot med mer begränsade kunskaper i det aktuella ämnet. Läsande ur färdigskrivna manus och mer eller mindre uttalade överenskommelser att inte ta repliker på anföranden från ”reserver” bidrog till att ärendedebatterna uppfattades ha lägre kvalitet. Vissa synpunkter har också framförts kring de begränsningar som har fun- nits för deltagande i kammaren vid debatter. Att endast en ledamot per parti och utskott har uppmanats att närvara har vissa sett som en ur smittskyddssyn- punkt onödig begränsning, utifrån det faktum att plenisalen är stor och att det fanns goda förutsättningar att upprätthålla nödvändig fysisk distans. Arbetet i utskotten och Arbetet i utskotten kan delas in två perioder. var det inte möjligt att delta i utskottens beslutsfattande på distans. Efter en ändring i riksdagsordningen öppnades dock den möjligheten. tillämpades i stället en modell med vissa distansmöten i utskotten och ett ”all- mänt utskott” för beslutsfattandet på plats i . Arbetet i det allmänna utskottet tycks ha setts som ”nödlösning” där det fattades beslut enligt en löpandebandprincip av ledamöter som inte alltid hade någon närmare kännedom om de frågor som behandlades. Möjligheterna till beslutsfattande på distans uppfattades därför sannolikt som både nödvändiga och positiva. av de ledamöter som har besvarat kommitténs enkät anser dock sammantaget att utskottsarbetet (baserat på erfarenheterna från det egna utskottet) fungerade bra eller mycket bra och att begränsningarna i de fysiska mötena var nödvändiga av smittskyddsskäl. pekar flera respondenter på de nackdelar som följer av att inte träffa partikamrater och andra utskottsledamöter fysiskt under och i anslutning till utskottssammanträ- dena. De informella relationsskapande kontakter som uppkommer i samband med dessa möten uteblir, vilket uppfattas som negativt. Förutsättningarna att nå förhandlingslösningar begränsas, och det digitala formatet försvårar möj- ligheterna att ”läsa av” kroppsspråk och stämningar på ett sätt som annars be- döms vara värdefullt för utskottsarbetet. Kommittén kan konstatera att omställningen från fysiska utskottsmöten till möten på distans har genererat en betydande mängd kommentarer i enkätsva- ren. Det handlar inte minst om sådana som tar sikte på funktionen (eller snarare det man har upplevt som brist på funktion) hos den it- och medieteknik som har använts. DEL C – DE ENSKILDA LEDAMÖTERNA OCH DERAS UPPDRAG UNDER CORONAPANDEMIN Vissa ledamöter pekar på fördelarna med att slippa resa till för att delta i korta utskottssammanträden och ser erfarenheterna från utskottsar- betet under pandemin som en god grund för att göra detta mer distansbaserat även i ett ”nytt normalläge”. Det handlar då exempelvis om att tillämpa någon form av ”varannanveckassystem” där fysiska utskottsmöten varvas med digi- tala eller att man inom en riksdagsvecka varvar fysiska och digitala möten (t.ex. tisdag digitalt möte och torsdag fysiskt). Andra modeller som nämns är att öppna upp för att kunna hålla digifysiska utskottssammanträden (hybrid- möten) där vissa av utskottets ledamöter finns på plats i och andra deltar på distans. Kommittén konstaterar att utökade möjligheter för utskotten att samman- träda helt eller delvis på distans kräver ändringar i riksdagsordningen. bestämmelse i riksdagsordningen som beslutades om och som möj- liggör utskottssammanträden på distans kan endast tillämpas med hänvisning till synnerliga skäl och således inte ligga till grund för fortsatta distanssam- manträden under normala förhållanden. som bärare av demokratiska värden under pandemin Av de ledamöter som har besvarat kommitténs enkät anser drygt hälften att har lyckats möta medborgarnas förväntningar om hur har fungerat som bärare av demokratiska värden under pandemin på ett bra eller mycket bra sätt. Vissa pekar dock på att de allmänna smittskyddsrestriktionerna (t.ex. rese- restriktioner, krav på fysisk distansering etc.) och dess tillämpning i i form av exempelvis besöksförbud har hämmat möjligheterna till de fysiska möten med väljare, intresseorganisationer och andra som i normala fall präglar en riksdagsledamots vardag och som är en viktig del av ledamöters möjligheter att verka inom ramen för en representativ demokrati. Kommittén konstaterar att den snabba omställningen till och vanan vid digitala distansmöten både bland de folkvalda i och i många andra delar av samhället har öppnat betydande möjligheter för ledamöterna att ”möta” olika aktörer på ett annat sätt och dessutom utan att behöva tillbringa på resande fot. Hur och i vilken utsträckning färre fysiska möten har kunnat kompenseras av en ökad kvantitet digital interaktion bör enligt kommitténs uppfattning kunna vara av intresse att studera närmare. Kan 55 voterande ledamöter anses avspegla valresultatet på ett sätt som kan betraktas som godtagbart för en representativ demokrati? Finns det skäl att stanna upp vid följande uttalande från en av gruppledarna: Det har bildats ett A- och ett B-lag bland ledamöterna. De som kan ingå bland de 55 och de som av olika skäl (ålder, att man tillhör en riskgrupp, omöjliga resvägar etc.) inte tillhör denna skara. Hur länge är det godtagbart att bara representeras av 55 av de folk- valda? Det här är frågeställningar som väcks i anslutning till den ovannämnda enkätfrågan om som bärare av demokratiska värden under pandemin. DEL C – DE ENSKILDA LEDAMÖTERNA OCH DERAS UPPDRAG UNDER CORONAPANDEMIN Kommittén anser att det kan finnas skäl att – när åter verkar med full styrka i – närmare undersöka vilka eventuella representativa ”skevheter" som har uppkommit då antalet voterande leda- möter har varit begränsat. Är det exempelvis så att äldre ledamöter (t.ex. 70 plus) eller de med särskilt långa resvägar har haft svårare att utöva sitt man- dat genom att delta i voteringarna och vad har detta i så fall betytt för demo- kratin? Det är en förhållandevis liten andel () av de ledamöter som har besvarat kommitténs enkät som anser att olika delar av EU- arbete har fungerat dåligt eller mycket dåligt under pandemin. Mer än hälften av de som har besvarat frågan anser att det EU-relaterade riksdagsarbetet var- ken har förbättrats eller försämrats , dvs. Någon framhåller att kanske är den del av som har fungerat bäst under pandemin och någon annan pekar på att re- dan före pandemin hade en vana att sammanträda och att fatta beslut på di- stans. har vissa upplevt problem i att en del sekretessbelagda EU- relaterade underlag bara har kunnat granskas på plats i . Det är också vissa av de som har besvarat enkäten som pekar på att de över- läggningar som genomförs med statsråd i utskotten om vissa EU-frågor har försvårats av det digitala formatet. Dylika överläggningar kan innefatta ett visst förhandlingsinslag som fungerar bättre vid ett fysiskt möte. Information från statsråd om EU-frågor i utskotten tycks ha fungerat bättre på distans. Avslutningsvis bör det noteras att de pandemirelaterade utmaningarna för på EU-området inte i obetydlig utsträckning tycks hänga samman med att även EU:s institutioner tvingades att anpassa sina arbetssätt till följd av pandemin. Ledamöterna om sitt uppdrag under pandemin Trots att alla ledamöter formellt har behållit sina uppdrag under pandemin har olika smittskyddsrestriktioner, överenskommelsen att endast 55 ledamöter ska delta i kammarens voteringar m.m. gjort att förutsättningarna för att utöva upp- draget som riksdagsledamot har förändrats för så gott som samtliga ledamöter. För vissa har förändringarna varit större och för andra mindre påtagliga. Kon- sekvenserna av förändringarna för de enskilda ledamöterna har också varierat både i magnitud och i art. För vissa har de varit av godo, men för andra mest av ondo. Eller som en av gruppledarna uttryckte det: ”Hur de enskilda leda- möterna upplever den nya arbetssituationen är dock väldigt individuellt, och den hänger delvis ihop med ”teknikfrågan”. En annan gruppledare formule- rade sig på följande sätt: ”Vissa tycker det är skönt att slippa resa till DEL C – DE ENSKILDA LEDAMÖTERNA OCH DERAS UPPDRAG UNDER CORONAPANDEMIN och få mer tid över till annat. För andra har det varit en plåga. lidande och man saknar motivation.” Många upplever att arbetsbördan har varit än högre än normalt, dels på grund av många pandemirelaterade ärenden, dels som en följd av nya arbets- För andra har arbetsbelastningen plötsligt minskat avsevärt, vilket av vissa kan uppfattas som något negativt. Den digitala omställningens möjligheter och utmaningar Den snabba digitala mognaden och en bredare samhällelig acceptans för och förmåga att använda distansmöteslösningar har gjort riksdagsledamöterna mer Detta öppnar möjligheter för ledamöterna att delta i möten på flera platser och under /kväll (”Först ett distriktsmöte med partimedlem- mar i via Skype och sedan ett via Teams med en grupp pensionärer i .”) Den ökade tillgängligheten via distansmöten kan dock ha en baksida som innebär att det blir svårare att tacka nej till möten av logistiska skäl, vilket kan innebära en viss press. Eller som en gruppledare uttryckte det: ”Allt ställdes ju in i början av pandemin … Sedan svängde det till att många blev mer vana vid digitala möten och i stället bokade in för mycket. bli sittande framför datorn och även och kanske i samma rum som någon annan om man bor på liten yta.” Arbetet i den egna valkretsen – lättare och svårare? Även om ledamöterna arbetar mer hemifrån den egna valkretsen är det svårare än innan pandemin att interagera med de lokala väljarna. skrev detta på följande sätt: Ledamotsuppdraget utspelar sig ju mycket hos väljare i den egna valkret- sen på mån och fredag. Det här har inte alls fungerat på samma sätt som Visst kan man besöka flera lokala möten digitalt på en och samma kväll, men de spontana mötena och de direkta kontakterna över en kaffe- kopp uteblir liksom värdefulla studiebesök. Distansarbete på gott och ont Ledamöterna syn på distansarbete varierar. Av svaren på enkäten framgår det att nästan lika stora andelar anser att distansarbete har varit dåligt eller mycket dåligt (), varken bra eller dåligt () respektive bra eller mycket bra (). Skälen till hur man ser på distansarbetet Fördelar med distansupplägget som anges är bl.a. dessa: • lättare att kombinera uppdraget med familjelivet • mindre tid på resande fot frigör tid för annat, t.ex. fler digitala möten eller tid med familj. DEL C – DE ENSKILDA LEDAMÖTERNA OCH DERAS UPPDRAG UNDER CORONAPANDEMIN Exempel på nackdelar som omnämns: •Fysiska möten är nödvändiga för att kunna utöva uppdraget. -Det kreativa skapandet av ny politik kräver fysisk interaktion. -I mötessituationer som har inslag av förhandling är det ofta nödvändigt att mötas fysiskt. -Kunskapsinhämtning via studiebesök etc. hämmas. -Informella fysiska möten (exempelvis med andra ledamöter, partikans- lianställda eller anställda inom ) där enkla frå- gor lätt kan hanteras uteblir, vilket påverkar effektiviteten i arbetet. -Kontakten med ledamöter inom det egna partiet och med ledamöter i andra partier försämras. En gruppledare uttryckte sig på följande sätt: ”Svårare nu när man ska mötas digitalt i partigruppen. Man tappar ”dy- namiken i rummet”. Man har liksom ”bestämt sig i förväg”. Kan ju även behöva förhandlas i en partigrupp och det är svårare digitalt när man inte har den nödvändiga mötesdynamiken.” -Arbetet i den egna valkretsen försvåras. -Direktkontakten med väljare försämras. -Svårare att etablera nya kontakter i andra länder. •Isolering i hemmiljön. Distansarbete uppfattas som ensamt och tråkigt. •Brister i den fysiska hemarbetsmiljön •Svårt att komma in i riksdagsarbetet för nya ledamöter •Ökad digital tillgänglighet leder till en ökad efterfrågan på att ledamöter ska delta i fler möten, vilket resulterar i stress. •Digital stress på grund av bristfällig teknik eller otillräckliga it-kunskaper eller för att man sitter i digitala möten och flera kvällar . Studiebesök och interaktion med större grupper saknas… Det framgår tydligt av enkätsvaren att många av ledamöterna upplever det som negativt eller mycket negativt att de under pandemin inte har haft möjlighet att delta i studiebesök eller att delta i möten där det förekommer större folk- samlingar (t.ex. demonstrationer, partimöten etc.) …liksom möjligheterna att ta emot besökare i lokaler Även begränsningarna att ta emot besökare i är något som många av de som har besvarat enkäten har angett som något negativt. DEL C – DE ENSKILDA LEDAMÖTERNA OCH DERAS UPPDRAG UNDER CORONAPANDEMIN Internationella kontakter har både underlättats och försvårats ledamöter är i olika utsträckning involverade i interna- arbete. Det handlar bl.a. om att delta i utrikes resor med utskotten, ingå i de delegationer som utser för arbete i olika interparlamentariska samarbeten och att ta emot utländska besök i . Mycket av ledamöter- nas internationella arbete som har byggt på resor utomlands och på att ta emot inkommande utländska besök fick antingen ställas in eller om- vandlas till digitala alternativ. Kommittén kan konstatera att av de som har besvarat kom- mitténs enkät anser att det har gått dåligt eller mycket dåligt att upprätthålla de internationella kontakterna . anser att det gått bra eller mycket bra. På frågor om hur begränsningarna i möjligheterna att resa inom respektive utanför har påverkat ledamöternas möjlighet att utöva sitt uppdrag är det en tydlig majoritet av de som har besvarat enkäten som anser att dessa reserestriktioner har haft en negativ eller mycket negativ påverkan på ledamo- tens möjligheter att utöva sitt uppdrag. Några framhåller att det allmänt mer tillämpade digitala arbetssättet även internationellt har gjort det lättare att upprätthålla de internationella kontakter- na och att medverka vid eller ta del av fler internationella konferenser. Tid som tidigare gick åt för resor kan användas för andra ändamål, däribland att delta –om än då alltså digitalt – i fler internationella sammanhang . Vissa pekar dock på avsaknaden av fysiska verksamhetsbesök i andra länder och på att det är svårare att etablera nya internationella kontakter via digitala kanaler. Fysiska möten tycks i detta avseende ofta fungera som ett viktigt första steg vid etablerandet av internationella kontakter. Begränsningarna för internationella aktörer att resa till samt de be- söksrestriktioner som finns i anges också som faktorer som har påverkat förutsättningarna att upprätthålla olika internationella relationer. Ensamhet, isolering, otillräcklighet och tristess… Det visade sig tidigt under kommitténs arbete att det fanns ett önskemål bl.a. från gruppledarna om att kommittén inom ramen för den del av uppdraget som gäller ledamöternas förutsättningar att utöva sitt uppdrag under pandemin på individnivå även skulle belysa de psykosociala aspekter som kan förknippas med de förändrade förutsättningarna. Flera gruppledare vittnade också om att de hade mött många ledamöter som upplevde att det nya distansbaserade ar- betssättet har medfört utmaningar på det psykosociala planet. Ledamöter har upplevt ensamhet och isolering från arenor ”där det händer” i kombination med en känsla av otillräcklighet när det gäller att leva upp till väljarnas förväntningar eller att hinna med allt man har föresatt sig till följd av att 2020 av vissa upplevs som ett ”förlorat år”. Någon gruppledare pekar på att det kan ha varit svårt för nyinvalda ledamöter och ersättare att finna sin plats i ”riksdagsmaskineriet” och kunna bilda sig en uppfattning om hur DEL C – DE ENSKILDA LEDAMÖTERNA OCH DERAS UPPDRAG UNDER CORONAPANDEMIN , utskott, partigrupper etc. fungerar ”på riktigt”. En gruppledare sa att många kände en press över att ha blivit valda men har haft fått svårt att leva upp till vad väljarna förväntade sig till följd av pandemin (”tiden tickar på …”). Ord som ensamt och tråkigt i olika böjningsformer eller sammansättningar eller ord av synonym eller likartad betydelse dominerar det ordmoln som kom- mittén har baserat på frågan om hur ledamöterna vill beskriva sitt ”coronaår 2020”. Att dessa ord dominerar stämmer enligt kommittén till eftertanke och bör tillsammans med de övriga iakttagelserna kring olika psykosociala aspekter studeras närmare i särskild ordning. Här vore det exempelvis värde- fullt att belysa hur dessa aspekter har påverkat ledamöternas syn på att kandi- dera på nytt till . Vidare bör det övervägas hur de negativa effekterna och deras orsaker kan mildras. … eller äntligen ett fungerande familjeliv är det viktigt att framhålla att vissa ledamöter är tydliga med att sådan stress som har hängt samman med svårigheter att kunna kom- binera riksdagsuppdraget med ett fungerande familjeliv eller föräldraskap har mildrats av att man har kunnat vara mer närvarande i hemmet. Distansmötestekniken som hjälper och stjälper Tekniken för distansmöten har varit en utmaning, särskilt i utskotten. Bris- tande it-vana och/eller ovilja eller möjligheter att följa rekommendationer när det gäller val av hårdvara vid uppkoppling (mobil eller läsplatta i stället för riksdagsdator) har resulterat i it-störningar (handhavandefel). Otillräckliga bredbandsuppkopplingar och bristande it-support har sannolikt också bidragit till problem. Vissa ledamöter riktar också en stark misstro mot Riksdagsför- valtningens förmåga eller vilja att hantera dessa problem. Av enkätsvaren framgår det att vissa har upplevt problem med de fysiska ar- betsförhållandena på hemorten medan andra har varit mer nöjda med dessa. Studerar man de kommentarer som har lämnats är det föga förvånande de negativa invändningarna som dominerar. Det handlar om svårigheter att utöva sitt uppdrag på distans till följd av trångboddhet, dålig uppkoppling, otill- räckligt anpassat möblemang (stolar, skrivbord etc.), dålig belysning eller ven- tilation etc. Andra fysiska (och kanske även psykosociala) störningsmoment kan vara hemmavarande små barn, gymnasieelever som studerar hemifrån eller andra vuxna som också arbetar på distans från hemmet etc. Eller som en gruppledare uttryckte det: ”Det kan vara svårt att förklara för små barn att mamma är hemma, men att hon sitter inlåst i ett annat rum.” Distansarbete som till en betydande del bygger på digitala möten tycks i allmänhet också tendera att bli mer stillasittande, även om det också finns DEL C – DE ENSKILDA LEDAMÖTERNA OCH DERAS UPPDRAG UNDER CORONAPANDEMIN möjligheter att genomföra en del möten ”till fots” och vissa ledamöter anger att de har rört på sig mer . Kommittén konstaterar att den snabba omställningen till distansarbete och tillsammans med att ledamöternas hem blev den huvudsakliga arbetsplatsen reste en del frågetecken kring vem eller vilka som har ansvaret för att utrusta ledamöternas ”hemmakontor” och vem som ansvarar för den fysiska arbets- miljön på hemorten. Synen på stöd och service Kommittén kan inledningsvis konstatera att det övergripande intrycket är att ledamöterna – med vissa undantag som kommittén återkommer till nedan – är nöjda med det stöd och den service som tillhandahöll . av de ledamöter som har besvarat kommitténs enkät anger att de har ett högt eller mycket högt för- troende för hur skötte sitt arbete . Därtill är det av respondenterna som anger att deras förtroende inte har förändrats sedan tiden före pandemin. Vidare noterar kommittén att ledamöternas syn på arbete i större eller mindre utsträckning tycks präglas av vilken vikt de lägger vid hur förvaltningen har lyckats förhålla sig till de mycket speciella omstän- digheter som coronapandemin har inneburit. Detta synsätt skulle kunna sam- manfattas i uppfattningen ”att det har fungerat, men givet omständigheterna har det varit jättebra”. Det bör även framhållas att det påbjudna distansarbete som präglade leda- möternas vardag gjorde att många av dem inte på samma sätt som har kunnat ta del av den service och det stöd som normalt tillhandahåller ”på plats” i . It- och medietekniska frågor Det är utan tvekan så att det är de it- och medietekniska utmaningar som har följt i spåren av nödvändigheten att på ett abrupt sätt omorientera verksam- heten från fysiska möten på plats i till distansarbete som har medfört de största påfrestningarna i relationerna mellan ledamöterna och Riks- dagsförvaltningen. Mer konkret har det i stor utsträckning handlat om ett miss- nöje som har riktats mot den distansmötesplattform som Riksdagsförvaltning- en har tillhandahållit och förordat, men det har även framförts synpunkter på den hårdvara som erbjuds och på uppkopplingsmöjligheter i hemarbetsmiljön och i övernattningslägenheterna. En del mycket starka negativa uppfattningar har luftats i kommitténs enkät på dessa områden.