urf · H8A5URF3 · 2021-01-01 00:00:00 — Vi vill också påpeka att det kommer att krävas mycket arbete, och därmed också resurser, hos de aktuella myndigheterna för att ta fram kompletterande interna föreskrifter till de lagändringar vi föreslår. Våra förslag om granskning, anmälningsskyldighet och utkontraktering m.m. innebär också en ökad arbetsbörda för Säkerhetspolisen, vilket det måste tas höjd för vid planeringen av den myndighetens resurser. Sammanfattningsvis är det alltså vår bedömning att vissa av våra förslag kommer att leda till kostnadsökningar. Vi vill dock betona att säkerhet måste få kosta, inte minst i tider när säkerhetshoten mot ökar. 10.1.3Ekonomiska och organisatoriska konsekvenser för nämndmyndigheterna Vi har tidigare nämnt att vi under utredningens gång varit i kontakt med nämndmyndigheter, dvs. , , , statsråds och vissa andra befattningshavares övergångsrestriktioner, till ombudsmän och riksrevisorn, , och . Merparten av dem har uppgett att de inte har gjort någon säkerhetsskyddsanalys. De nämnder som har gjort en sådan analys har kommit fram till att de inte bedriver någon säkerhetskänslig verksamhet. Som vi har varit inne på i avsnitt 6.6.1 skulle det dock kunna inträffa ett en nämndmyndighet bedriver säkerhetskänslig verksamhet och därmed behöver tillämpa bestämmelserna i lagen om säkerhetsskydd i och dess myndigheter. Det som sägs i våra överväganden kan alltså i vissa fall komma att gälla även för nämnderna. Vi ser det dock som allt för osäkert att bedöma i vilken omfattning det kan komma att bli aktuellt och vi kan därför inte säga något om eventuella kostnadsökningar för dessa nämnder. Vi kan dock inte se att våra förslag medför några organisatoriska konsekvenser för nämndmyndigheterna. 11.1Förslag till lag om ändring i lagen (2011:745) med instruktion för 11 a § En bestämmelse om styrelsens rätt att neka Säkerhetspolisen att göra en sådan granskning som avses i 21 § första stycket lagen (2019:109) om säkerhetsskydd i och dess myndigheter samt att neka Säkerhetspolisen tillgång till uppgifter vid en sådan granskning finns i 21 § andra stycket nämnda lag. Paragrafen är ny. Den tydliggör det ansvar riksdagsstyrelsen har enligt den föreslagna 21 § lagen om säkerhetsskydd i och dess myndigheter. Enligt den bestämmelsen får riksdagsstyrelsen vid granskning utförd av Sä- kerhetspolisen, om det finns särskilda skäl, för , talmannens eller en enskild riksdagsledamots del, helt eller delvis, neka Säkerhetspolisen att utföra en granskning samt neka Säkerhetspolisen tillgång till uppgifter vid en granskning. Förslaget behandlas i avsnitt 6.7.11. 11.2Förslag till lag om ändring i säkerhetsskyddslagen (2018:585) 3 kap. Säkerhetsprövning Ansvar för säkerhetsprövningen 4 § Säkerhetsprövningen ska utgå från uppgifter som kommit fram när grundutredningen gjordes och den kännedom som i övrigt finns om den som ska prövas, uppgifter som har lämnats ut efter registerkontroll och särskild personutredning, arten av den verksamhet som prövningen gäller samt omständigheterna i övrigt. Bedömningen görs av den som beslutar om anställning eller annat deltagande i den säkerhetskänsliga verksamheten, om inte annat följer av tredje stycket, 4 a § eller 4 b §. Om en myndighet har det bestämmande inflytandet över den prövades lämplighet att delta i säkerhetskänslig verksamhet hos en enskild verksamhetsutövare, är det i stället myndigheten som gör den slutliga bedömningen. Om det finns anledning till det, ska en tidigare gjord bedömning av en persons lämplighet att delta i den säkerhetskänsliga verksamheten omprövas. Paragrafen reglerar bedömningen vid ställningstagande till anställning eller deltagande i den säkerhetskänsliga verksamheten och vem som ansvarar för den. I andra stycket görs ett tillägg som innebär att det som där anges om ansvar för bedömningen av säkerhetsprövningen inte gäller om något annat följer av 4 b §. Övervägandena finns i avsnitt 7.4 med underavsnitt. 4 b § Den slutliga bedömningen enligt 4 § görs av när det gäller anställda vid sådana kanslier som avses i 3 kap. 6 § lagen (2016:1109) om stöd till partigrupperna för riksdagsledamöternas arbete i som har placerats i säkerhetsklass för deltagande i eller verksamhet. Paragrafen är ny och utgör en kodifiering av den ordning som gäller enligt överenskommelser som respektive partikansli har tecknat med säkerhetschef. Paragrafen innebär att det är som har ansvar för den slutliga bedömningen av säkerhetsprövningen när det gäller anställda vid partikanslierna som har placerats i säkerhetsklass för deltagande i eller verksamhet. Med ”anställda vid sådana kanslier som avses i 3 kap. 6 § lagen (2016:1109) om stöd till partigrupperna för riksdagsledamöternas arbete i ” menas personer som har anställts antingen av ett partikansli direkt eller av ett parti för att biträda ledamöter. Övervägandena finns i avsnitt 7.4 med underavsnitt. 11.3Förslag till lag om ändring i lagen (2018:218) med kompletterande bestämmelser till EU:s dataskyddsförordning 4 § Artiklarna 33 och 34 i EU:s dataskyddsförordning tillämpas inte i fråga om personuppgiftsincidenter som ska rapporteras enligt säkerhetsskyddslagen (2018:585), anmälas enligt lagen (2019:109) om säkerhetsskydd i och dess myndigheter eller enligt föreskrifter som har meddelats i anslutning till de lagarna. Paragrafen innehåller undantag från 1 kap. 2 § lagen (2018:218) med kompletterande bestämmelser till EU:s dataskyddsförordning. Paragrafen har kompletterats så att det framgår att artiklarna 33 och 34 i EU:s dataskyddsförordning om anmälan av en personuppgiftsincident till tillsynsmyndigheten (för del ) respektive om information till den registrerade om en personuppgiftsincident inte tillämpas när det är fråga om personuppgiftsincidenter som ska anmälas enligt lagen (2019:109) om säkerhetsskydd i och dess myndigheter eller föreskrifter som har meddelats i anslutning till den lagen. Övervägandena finns i avsnitt 6.8.6. 11.4Förslag till lag om ändring i lagen (2019:109) om säkerhetsskydd i och dess myndigheter 3 § Den som bedriver säkerhetskänslig verksamhet ska utreda behovet av säkerhetsskydd (säkerhetsskyddsanalys). Säkerhetsskyddsanalysen ska dokumenteras. Med utgångspunkt i analysen ska verksamhetsutövaren planera och vidta de säkerhetsskyddsåtgärder som anges i 5–9 §§ och som behövs med hänsyn till verksamhetens art och omfattning, förekomst av säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter och övriga omständigheter. Verksamhetsutövaren ska kontrollera säkerhetsskyddet i den egna verksamheten och i övrigt vidta de åtgärder som krävs enligt denna lag och enligt säkerhetsskyddslagen (2018:585) i tillämpliga delar. Verksamhetsutövaren är skyldig att skyndsamt anmäla säkerhetshotande händelser och verksamhet i den egna verksamheten till Säkerhetspolisen. I paragrafen anges vilka skyldigheter den som bedriver säkerhetskänslig verksamhet har. Paragrafen har kompletterats med ett fjärde stycke som anger en skyldighet för verksamhetsutövaren att skyndsamt anmäla säkerhetshotande händelser och verksamhet i den egna verksamheten till Säkerhetspolisen. I och med att det står ”verksamhetsutövaren” omfattas även av skyldigheten. Vad som avses med säkerhetshotande händelser och verksamhet i den egna verksamheten, dvs. vad som i detalj ska anmälas, regleras inte i paragrafen. Det får i stället regleras i respektive institutions interna föreskrifter. De interna föreskrifterna bör i det sammanhanget ha samma innebörd som 2 kap. 10 § säkerhetsskyddsförordningen, dvs. och dess myndigheter i egenskap av verksamhetsutövare bör vara skyldiga att skyndsamt anmäla om en säkerhetsskyddsklassificerad uppgift kan ha röjts, om det har det inträffat en it-in- cident i ett informationssystem som verksamhetsutövaren är ansvarig för och som har betydelse för säkerhetskänslig verksamhet och där incidenten allvarligt kan påverka säkerheten i systemet och om verksamhetsutövaren får kännedom eller misstanke om någon annan för denne allvarlig säkerhetshotande verksamhet. Övervägandena finns i avsnitt 6.8.1–6.8.5. 3 a § Vid , , ombudsmän och ska det finnas en säkerhetsskyddschef. Säkerhetsskyddschefen ska leda och samordna säkerhetsskyddsarbetet samt granska att denna lag och de föreskrifter som har meddelats i anslutning till lagen samt säkerhetsskyddslagen (2018:585) i tillämpliga delar följs. Säkerhetsskyddschefen ska också granska föreskrifternas ändamålsenlighet. Detta ansvar får inte delegeras. Säkerhetsskyddschefen ska vara direkt underställd riksdagsdirektören, direktion, chefsjustitieombudsmannen respektive riksrevisorn. Paragrafen är ny och reglerar att det ska finnas en säkerhetsskyddschef vid , , ombudsmän () och , vilka uppgifter denna chef ska ha samt dennas placering i organisationen. Det framgår också att säkerhetsskyddschefens ansvar inte får delegeras. Vad säkerhetsskyddschefen i övrigt ska ha för uppgifter är upp till respektive myndighet att avgöra och reglera i sina interna föreskrifter. Övervägandena finns i avsnitt 6.10 med underavsnitt. 12 § En myndighet som anges i 1 § och som avser att genomföra en upphandling, ingå ett avtal eller inleda en samverkan eller ett samarbete med en annan aktör, ska ingå ett säkerhetsskyddsavtal med aktören, om aktören genom förfarandet kan få tillgång till 1.säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter i säkerhetsskyddsklassen konfidentiell eller högre, eller 2.annan säkerhetskänslig verksamhet av motsvarande betydelse för säkerhet. Myndigheten ska även ingå ett säkerhetsskyddsavtal med en underleverantör som anlitas för att fullgöra den andra aktörens förpliktelse, om underleverantören genom sitt uppdrag kan få en sådan tillgång till den säkerhetskänsliga verksamheten som anges i första stycket. Ett säkerhetsskyddsavtal ska ingås innan motparten kan få tillgång till den säkerhetskänsliga verksamheten. Paragrafen är delvis ny. Första stycket motsvarar delvis gällande 12 § första stycket. I förhållande till nuvarande 12 § utvidgas dock kravet på myndigheter att ingå säkerhetsskyddsavtal till att inte bara gälla upphandlingssituationer utan alla slags avtal, samarbeten och samverkan, med de undantag som framgår av den föreslagna 13 §. Det spelar alltså ingen roll om myndigheten i fråga är beställare eller leverantör i ett avtalsförhållande. Däremot omfattas inte sådana situationer där t.ex. JO eller i sina respektive granskande verksamheter får tillgång till säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter eller i övrigt säkerhetskänslig verksamhet. Det gäller både om uppgifterna hämtas in från granskningsobjektet och om de hämtas från annat håll. I andra stycket uppställs en skyldighet för myndigheterna att i vissa fall ingå säkerhetsskyddsavtal med underleverantörer. Tredje stycket innebär en skyldighet för myndigheten att ingå säkerhetsskyddsavtalet innan motparten i säkerhetsskyddsavtalet kan få tillgång till den säkerhetskänsliga verksamheten. Övervägandena finns i huvudsak i avsnitt 6.9.3 och avsnitt 6.9.4. 13 § Mellan myndigheter som anges i 1 § och mellan sådana myndigheter och andra statliga myndigheter gäller kravet på säkerhetsskyddsavtal enligt 12 § endast vid anskaffning av en vara, tjänst eller byggentreprenad. Kravet på säkerhetsskyddsavtal enligt 12 § gäller inte heller när inom ramen för 1 § andra stycket 1 lagen (2011:745) med instruktion för tillhandahåller resurser och service för riksdagsorganens verksamhet. Om det finns särskilda skäl får en myndighet som anges i 1 § i ett enskilt fall besluta om undantag från skyldigheten att ingå säkerhetsskyddsavtal. Paragrafen är ny. I första stycket anges en begränsning av skyldigheten för myndigheter att ingå säkerhetsskyddsavtal. Ledning vid tolkning av begreppet anskaffning kan hämtas i upphandlingslagstiftningen. Av andra stycket framgår ytterligare ett undantag från kravet på säkerhetsskyddsavtal, nämligen sådana situationer där inom ramen för 1 § andra stycket 1 lagen med instruktion för tillhandahåller resurser och service för riksdagsorganens verksamhet. Till riksdagsorgan räknas bl.a. myndigheterna under . Eftersom det kan finnas även andra situationer än de som täcks in av undantagen i första och andra stycket där det inte framstår som rimligt eller nödvändigt med ett krav på säkerhetsskyddsavtal ges myndigheterna genom tredje stycket en möjlighet att, om det finns särskilda skäl, i ett enskilt fall besluta om undantag från skyldigheten att ingå säkerhetsskyddsavtal. Frånvaro av ett krav på säkerhetsskyddsavtal innebär inte att en myndighet som är verksamhetsutövare kan bortse från säkerhetsskyddet under ett visst förfarande utan att detta får tillgodoses på andra sätt som t.ex. genom någon annan form av säkerhetsskyddsöverenskommelse. Förslaget behandlas i avsnitt 6.9.4. 14 § Ett säkerhetsskyddsavtal ska innehålla de krav på motparten som behövs för att kraven på säkerhetsskydd enligt 3 § ska kunna tillgodoses. Ett säkerhetsskyddsavtal ska även reglera hur en myndighet som anges i 1 § ska få kontrollera att motparten följer säkerhetsskyddsavtalet och att myndigheten har rätt att revidera avtalet om det krävs på grund av ändrade förhållanden. Paragrafen är ny och anger vad ett säkerhetsskyddsavtal ska innehålla. Dess första stycke motsvarar delvis vad som framgår av 12 §. Kravet utvidgas dock till att gälla inte enbart leverantörer utan alla aktörer som de aktuella myndigheterna kan ha ingått säkerhetsskyddsavtal med enligt den föreslagna Vidare framgår att myndigheterna inte bara har en skyldighet att reglera vilka motpartens åtaganden är utan även att se till att de krav som ställs på motparten gör att kraven på säkerhetsskydd kan tillgodoses under förfarandet. Enligt andra stycket ska myndigheten även se till att det i säkerhetsskyddsavtalet anges hur den ska få kontrollera att motparten följer säkerhetsskyddsavtalet och att verksamhetsutövaren har rätt att revidera säkerhetsskyddsavtalet om det krävs på grund av ändrade förhållanden. Det är viktigt att myndigheterna ser till att i sina avtal med respektive motpart ha tydligt reglerat att de har en möjlighet att ingripa och vidta åtgärder om det behövs. Övervägandena finns i avsnitt 6.9.4. 15 § Bestämmelserna i 3 kap. säkerhetsskyddslagen (2018:585) och föreskrifter som har meddelats i anslutning till de bestämmelserna får tillämpas för säkerhetsprövning enligt ett säkerhetsskyddsavtal. Paragrafen är ny och innehåller ett förtydligande av kopplingen mellan säkerhetsskyddsavtal och säkerhetsprövning. Enligt paragrafen får 3 kap. säkerhetsskyddslagen och föreskrifter som har meddelats i anslutning till bestämmelserna i det kapitlet tillämpas för säkerhetsprövning enligt ett säkerhetsskyddsavtal. Det innebär bl.a. att avtalet kan utgöra grund för krav på säkerhetsprövning av motpartens personal i enlighet med de bestämmelserna. Vidare innebär det att avtalet kan utgöra grund för beslut om att placera en anställning eller annat deltagande hos motparten i säkerhetsklass och följaktligen även för registerkontroll och särskild personutredning. Övervägandena finns i avsnitt 6.9.4. 16 § En myndighet som anges i 1 § ska kontrollera att motparten följer säkerhetsskyddsavtalet och revidera avtalet om det krävs på grund av ändrade förhållanden. Om motparten inte följer säkerhetsskyddsavtalet ska myndigheten vidta de åtgärder som behövs för att tillgodose kraven på säkerhetsskydd. Paragrafen är ny och reglerar kontroll och revidering av ett säkerhetsskyddsavtal. Kravet i första stycket på att kontrollera att säkerhetsskyddsavtalet följs motsvarar i allt väsentligt gällande 12 § andra stycket. Kravet utvidgas dock till att gälla inte enbart leverantörer utan alla aktörer som de aktuella myndigheterna kan ha ingått säkerhetsskyddsavtal med enligt den föreslagna 12 §. Kravet på myndigheten att se till att säkerhetsskyddsavtalet revideras om det krävs på grund av ändrade förhållanden är nytt. Enligt andra stycket har myndigheten en skyldighet att agera om motparten inte följer säkerhetsskyddsavtalet. Myndigheten ska i sådant fall vidta de åtgärder som behövs för att tillgodose kraven på säkerhetsskydd. Övervägandena finns i avsnitt 6.9.4. Skyldigheter inför förfaranden som kräver säkerhetsskyddsavtal 17 § En myndighet som anges i 1 § som avser att genomföra ett förfarande som innebär ett krav på säkerhetsskyddsavtal enligt 12 § första stycket ska göra en särskild säkerhetsskyddsbedömning och lämplighetsprövning enligt 18 §. Myndigheten ska också samråda med Säkerhetspolisen enligt 19 §. Paragrafen är ny och reglerar särskild säkerhetsskyddsbedömning, lämplighetsprövning och samråd inför förfaranden som kräver säkerhetsskyddsavtal. Den innebär att en myndighet som avser att genomföra ett förfarande som innebär krav på säkerhetsskyddsavtal ska göra en särskild säkerhetsskyddsbedömning och en lämplighetsprövning enligt den föreslagna 18 § samt samråda med Säkerhetspolisen enligt den föreslagna 19 §. Hänvisningen till 12 § första stycket innebär att skyldigheterna inte gäller inför ett sådant anlitande av en underleverantör som innebär krav på säkerhetsskyddsavtal enligt 12 § andra stycket. Övervägandena finns i avsnitt 6.9.5. 18 § Innan ett sådant förfarande som avses i 12 § första stycket inleds ska en myndighet som anges i 1 § genom en särskild säkerhetsskyddsbedömning identifiera vilka säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter eller vilken säkerhetskänslig verksamhet i övrigt som den andra aktören kan få tillgång till och som kräver säkerhetsskydd. Med utgångspunkt i den särskilda säkerhetsskyddsbedömningen och övriga omständigheter ska myndigheten pröva om det planerade förfarandet är lämpligt från säkerhetsskyddssynpunkt. Den särskilda säkerhetsskyddsbedömningen och lämplighetsprövningen ska dokumenteras. Om lämplighetsprövningen leder till bedömningen att det planerade förfarandet är olämpligt från säkerhetsskyddssynpunkt, får det inte inledas. Paragrafen är ny och reglerar särskild säkerhetsskyddsbedömning och lämplighetsprövning. Av första stycket framgår att en myndighet ska göra en särskild säkerhetsskyddsbedömning innan den inleder ett sådant förfarande som avses i 12 § första stycket. Det innebär att myndigheten ska identifiera vilka säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter eller vilken säkerhetskänslig verksamhet i övrigt som den andra aktören kan få tillgång till och som kräver säkerhetsskydd. Den särskilda säkerhetsskyddsbedömningen ska utgöra ett underlag för den lämplighetsprövning som ska göras och som regleras i andra stycket. Enligt andra stycket ska myndigheten, med utgångspunkt i den särskilda säkerhetsskyddsbedömningen och övriga omständigheter, pröva om det planerade förfarandet är lämpligt från säkerhetsskyddssynpunkt. Både den särskilda säkerhetsskyddsbedömningen och lämplighetsprövningen ska avse samtliga moment i det planerade förfarandet. Det kan finnas förfaranden som inte är lämpliga oavsett vilka säkerhetsskyddsåtgärder som vidtas. Av tredje stycket framgår att den särskilda säkerhetsskyddsbedömningen och lämplighetsprövningen ska dokumenteras. I fjärde stycket klargörs att myndigheten inte får inleda det planerade förfarandet om lämplighetsprövningen enligt andra stycket leder till bedömningen att det är olämpligt från säkerhetsskyddssynpunkt. Övervägandena finns i avsnitt 6.9.5. 19 § Om lämplighetsprövningen enligt 18 § leder till bedömningen att det planerade förfarandet inte är olämpligt från säkerhetsskyddssynpunkt, ska en myndighet som anges i 1 § innan den inleder förfarandet samråda med Säkerhetspolisen, om det planerade förfarandet innebär att den andra aktören kan få tillgång till 1.säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter i säkerhetsskyddsklassen hemlig eller högre, eller 2.annan säkerhetskänslig verksamhet av motsvarande betydelse för säkerhet. Paragrafen är ny och reglerar samråd med Säkerhetspolisen. Om lämplighetsprövningen enligt den föreslagna 18 § leder till bedömningen att det planerade förfarandet inte är olämpligt från säkerhetsskyddssynpunkt, är myndigheterna skyldiga att i vissa fall samråda med Säkerhetspolisen. Med ”den andra aktören” avses detsamma som ”annan aktör” i 12 §. För att punkt 2 ska vara tillämplig krävs att förfarandet kan ge den andra aktören tillgång till annan säkerhetskänslig verksamhet av motsvarande betydelse för säkerhet som de säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter som avses i första punkten. Det innebär att tillgången till verksamheten måste kunna medföra allvarlig skada för säkerhet. Paragrafen medför inga befogenheter för Säkerhetspolisen att på egen hand inleda ett samråd eller vidta några åtgärder med anledning av samrådet. Övervägandena finns i avsnitt 6.9.5. 20 § En anställd vid ett sådant kansli som avses i 3 kap. 6 § lagen (2016:1109) om stöd till partigrupperna för riksdagsledamöternas arbete i får inte obehörigen röja eller utnyttja säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter som han eller hon har fått del av vid deltagande i eller säkerhetskänsliga verksamhet. Paragrafen är ny och innebär att anställda vid ett sådant kansli som avses i 3 kap. 6 § lagen om stöd till partigrupperna för riksdagsledamöternas arbete i , dvs. personer som har anställts antingen av ett partikansli direkt eller av ett parti för att biträda ledamöter, i vissa fall åläggs en tystnadsplikt. Tystnadsplikten gäller sådana uppgifter som han eller hon har fått del av i sitt arbete med att biträda riksdagsledamöterna, dvs. vid deltagande i eller säkerhetskänsliga verksamhet. Regleringen innebär ingen utvidgning av möjligheterna för de partikanslianställda att få ta del av säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter. Utgångspunkten ska även fortsättningsvis vara att de inte ska ta del av sådana uppgifter. I vilka fall sådana uppgifter ändå kan få komma partikanslianställda till del finns reglerat i 3 kap. 1 § riksdagsstyrelsens föreskrift (RFS 2019:1) om säkerhet och säkerhetsskydd i , och partikanslierna. Brott mot tystnadsplikten är straffsanktionerat genom 20 kap. 3 § . Övervägandena finns i avsnitt 7.5 med underavsnitt. 21 § Säkerhetspolisen ska, med de undantag som anges i andra stycket, granska att denna lag och de föreskrifter som har meddelats i anslutning till lagen samt säkerhetsskyddslagen (2018:585) i tillämpliga delar följs. Säkerhetspolisen ska också granska föreskrifternas ändamålsenlighet. Säkerhetspolisen får inte besluta om några åtgärder med anledning av granskningen. Om det finns särskilda skäl får riksdagsstyrelsen, för , talmannens eller en enskild riksdagsledamots del, helt eller delvis, neka Säkerhetspolisen att utföra en granskning enligt första stycket samt neka Säkerhetspolisen tillgång till uppgifter vid en granskning. Samma rätt gäller för en justitieombudsman, riksrevisorn, riksrevisionsdirektören samt myndigheterna , , ombudsmän och . De myndigheter som anges i 1 § ska skriftligen redovisa vilka granskningsinsatser Säkerhetspolisen har gjort och hur förslag till åtgärder som Säkerhetspolisen har lämnat har tagits om hand. skrivelse ska innehålla även en redovisning av föreslagna åtgärder för . Redovisningen ska lämnas till myndighetens ledning samt, för del, till finansutskottet och för övriga myndigheters del till . Paragrafen är ny och reglerar den granskning Säkerhetspolisen ska göra. I första stycket anges vad granskningen ska innefatta, nämligen en granskning av att lagen om säkerhetsskydd i och dess myndigheter och de föreskrifter som har meddelats i anslutning till den lagen samt säkerhetsskyddslagen i tillämpliga delar följs. Eftersom och dess myndigheter är självreglerande utöver lagen om säkerhetsskydd i och dess myndigheter har Säkerhetspolisen också till uppgift att granska de interna föreskrifternas ändamålsenlighet. Med föreskrifter avses all sådan reglering som de olika myndigheterna har meddelat med stöd av 14 § lagen om säkerhetsskydd i och dess myndigheter. Granskningen ska inriktas mot faktisk kravuppfyllelse och inte bara formell kravuppfyllelse. Det är alltså inte tillräckligt att rutinmässigt kontrollera att den som granskas har agerat utifrån de skyldigheter som följer av regleringen.