mot · H9024217 · 2021-10-05 00:00:00 — De upplägg som behövs för att möjliggöra för fler småsparare att kunna investera i onoterade bolag stoppar dem alltså från att använda det avdrag som ska locka fler småsparare att investera i onoterade bolag. Sammantaget gör det att investeraravdraget inte används i den utsträckning som det skulle kunna göra, samt att det bara blir privata investerare med relativt mycket kapital som kan ta del av avdraget. Lagstiftningen bör därför anpassas på ett sätt som möjliggör för även mindre investerare att kunna ta del investeraravdraget. Investeraravdragets utformning bör förändras så att det går att använda även för de mindre investerarna som äger tillsammans med andra som juridisk person, och på så sätt bidra till svenska småbolags kapitalförsörjning. avsätter för ett förbättrat investeraravdrag.option vill införa en garanti att företag bara behöver lämna en uppgift en gång till myndigheterna och att uppgiften sedan slussas vidare till aktuell myndighet. Det skulle påtagligt minska tiden som företag behöver lägga på administration och öka tiden de kan lägga på sin kärnverksamhet – att skapa värde och jobb. Regelförenklingar var i fokus för den dåvarande alliansregeringen –2014, men efter regeringsskiftet har antalet regler som företagen behöver ta hänsyn till ökat markant. var drivande i alliansregeringen för att regelförenklingar skulle genomföras och den uppgiften har sedan regeringsskiftet tyvärr blivit ännu viktigare. Ju färre, enklare och mer kostnadseffektiva regler en företagare har att förhålla sig till, desto enklare att företagaren gör rätt samt att de administrativa kostnaderna minskar för det enskilda företaget. Det ska vara lätt att göra rätt. Vässat arbete mot företagens regelbördor I snitt tvingas företagare lägga på administration och sex av tio företagare upplever regler som ett tillväxthinder. Näringslivets Regelnämnds undersökningar visar att företagare upplevt att regelbördan till följd av att följa statliga regelverk ökat . Arbetet mot regelkrångel måste ges högre prioritet. anser att det behövs en sammanhållen handlingsplan med tydliga mätbara mål kring hur regelbelastningen ska minska. Planen ska innehålla delmål och beskriva insatser som ska vidtas för att nå dessa. För att säkerställa att planen följs ska regeringen återkommande redovisa för hur arbetet med planen fortlöper. Ett steg på vägen för att få en bättre översikt är att ge ett heltäckande uppdrag att beräkna kostnaderna som regelverk orsakar för näringslivet. Det florerar en del siffror men en heltäckande grund för fortsatt diskussion saknas och det är en brist. Det finns dock en hel del siffror att ta del av. Kostnadsökningarna för företagen till följd av nya och ändrade regler åren 2013–2020 var, enligt , för administrativa kostnader . För investeringskostnader (2016–2020) var det . För GDPR var det . Engångskostnader för genomförande av den nämnda uppmätta lagstiftningen var . Motsvarande engångskostnad för att genomföra GDPR var hela . Detta är summor som borde stämma till eftertanke. Modeller som skyddar företag mot ständigt växande pålagor ska användas. Här kan lära av andra länder. I använder man principen ”en regel in, en regel ut”. Den innebär att när nya regler införs ska regellättnader genomföras i minst samma omfattning. borde kunna ta denna regel och skala upp den till ”en regel in, två regler ut”. Den avslutade (Förenklingar för mikroföretag och modernisering av bokföringslagen SOU 2021:60) lägger fram ett antal viktiga slutsatser och förslag som förtjänar att få ett tydligt avtryck. Detta utvecklas närmare i en särskild följdmotion som skrivit som svar på regeringens skrivelse 2021/22:3 En förenklingspolitik för stärkt konkurrenskraft, tillväxt och innovationsförmåga. inrättades av den alliansledda regeringen med fokus på att arbeta med regelförenklingar för företag. Erfarenheter från andra länder visade att en oberoende granskning av tillkommande regler minskar onödigt regelkrångel. uppgift är att granska och yttra sig över kvaliteten på konsekvensutredningar till författningsförslag som kan få effekter av betydelse för företag. 2015 ändrade dock den rödgröna regeringen och sammansättning från att vara en statlig kommitté till ett beslutsorgan inom . yttrar sig endast över konsekvensutredningarnas kvalitet. I senaste årsrapport har man bedömt 147 remisser. Siffrorna visar att inte uppfyllde kraven på totalen. Bryter man ned dessa på olika grupper är nivå att de uppfyller kraven endast till . För kommittébetänkanden (SOU) är det ännu värre. Där är det som är godkända. De brister som man särskilt pekar ut är ”konkurrenspåverkan”, ”administrativa och andra kostnader” respektive ”särskild hänsyn till små företag”. Det samlade utfallet av granskning av konsekvensutredningar visar på brister i analysen av påverkan på företagens kostnader och konkurrensförhållanden för företag. har konstaterat att dessa aspekter är av stor betydelse för företagens förutsättningar att arbeta och växa. anser att uppgift och ställning ska stärkas. bör bli obligatoriskt remissorgan även för förslag, så nya lagar och regler såväl som förändringar i befintliga, blir så ändamålsenliga som möjligt. bör yttra sig över kompletterande nationella konsekvensutredningar av EU-förslag inför en svensk position i ministerrådet. Vid nationell regelgivning behöver komma in tidigare i processen för att motverka bristfälliga konsekvensutredningar, innan de når en bredare krets. ska fortsatt yttra sig över färdiga konsekvensutredningar men bör ha möjlighet att , på utkaststadiet, kräva kompletteringar av konsekvensutredningar innan processen fortskrider. Konsekvensutredningarna är centrala underlag för att i rätt skede motverka regler som annars belastar företagen och för att främja kostnadseffektiv regelgivning. Att höja konsekvensutredningarnas kvalitet är ett av regeringens uttalade förenklingsmål. Redovisningen av de senaste årens granskningar av ger emellertid vid handen att konsekvensutredningar fortfarande påfallande ofta har brister som gör att kraven inte uppfylls. Fler insatser för att konsekvensutredningarna ska fylla sitt syfte är således påkallade. Tidiga samrådsinsatser, och de resultat som framkommer av dem, är inte regel att redovisa vilket det bör vara. När synpunkter från näringslivet inte tillmötesgås ska skälen för det beskrivas. Stöd till regelgivare när det gäller metoder som för adekvata konsekvensutredningar måste säkerställas. Förordningen om konsekvensutredningar vid regelgivning bör vidare kompletteras med tydligare krav gällande hur uppföljning och utvärdering ska ske, detta för att kontrollera att konsekvenserna blir de avsedda, och om inte så är fallet ska justeringar genomföras. tillkännagav 2019 att regeringen bör verka för att EU-direktiv ska genomföras i nationell rätt på ett sätt som inte missgynnar företagens konkurrenskraft. Utgångspunkten bör vara att EU-direktiv ska införas på miniminivå i nationell lagstiftning. menar att regeringen ännu inte har gjort tillräckligt på området. ser utrymme för myndigheter att spela en mer aktiv roll där man kontinuerligt kartlägger sina respektive områden samt samlat synliggör, också för allmänheten, på vilket sätt överimplementerar EU-regler. En sådan transparens menar vi kan främja medvetenheten och bidra till diskussioner om nödvändiga lättnader. Som en del av processen bör myndigheterna även lämna eventuella förslag om lättnader. Vi vill att regeringen ger relevanta myndigheter ett sådant uppdrag. I inrättades ett särskilt implementeringsråd med uppgift att bidra i arbetet mot överimplementering av EU-direktiv i dansk lagstiftning. I rådet fanns representanter från näringsliv, arbetstagarorganisationer, brukarorganisationer och sakkunnig expertis och man gav förslag till regeringen kopplat till kommande EU-rättsakter och genomförandet av nya och förändrade direktiv. Existerande lagstiftning granskades också. Genom så kallade grannkontroller jämfördes regeltillämpning och implementering i med hur andra EU-länder hade gjort för att på så vis värna de egna företagens konkurrensvillkor. Rådet uppmärksammade även i ett tidigt skede kommande EU-initiativ där det fanns anledning för regeringen att göra en särskild insats för danska intressen. Arbetet bar frukt och ledde till att över 100 av rådets förslag kring konkurrenskraftigare regler genomfördes. Rådet bytte 2019 namn till Erhvervslivets EU- og regelforum och utöver uppgifterna som nämns ovan fick man ett bredare uppdrag. föreslår man även förenklingar av regler som följer av nationell rätt. menar att bör dra lärdom av arbete och inrätta en fast struktur med ett förenklingsforum likt det danska. Det är också vad framlägger och utvecklar i sin slutrapport efter näringsministerns så kallade förenklingsresa, publicerad . I uppdraget är det centralt att förenklingsforumet får mandat att lämna förslag som hanteras enligt principen ”följ eller förklara”, det vill säga att regeringen offentligt måste motivera de förslag som ej tillmötesgås. Förenklingsforumet ska ha en centralt placerad roll i regelprocessen och processen bör utvecklas i den anda som beskriver avseende ny regelprocess. Central plattform för regelgivning Regelgivning utförs av en rad offentliga aktörer och företag har svårt att få en överblick över pågående och planerade insatser. I stället för att samla relevant information på en nod tvingas företag söka på olika platser. Genom en central plattform kan det bli mer transparent för företagen när olika regelarbeten börjar och slutar och hur man kan gå tillväga för att lämna synpunkter. Vi tror att det kan stärka företagarperspektivet i regelgivningen och motverka problem som att företag får kort om tid på sig för anpassning till nya regler. En central plattform för regelgivning bör införas i enlighet med den rekommendation som gav i sin granskning av regelförbättringsarbetet . Vi avsätter för det i budgeten i ett nytt anslag. Smidig och förutsägbar myndighetsservice Myndigheternas service till företagen kan vara helt avgörande för företagens utveckling. Förutsägbarhet är en viktig faktor i kontakten med myndigheter. Det ska finnas tydligt definierade och tidsatta garantier, så kallade servicegarantier, kring vilken service man som företagare ska kunna förvänta sig. Vidare ska det också regleras hur företagen ska kompenseras om myndigheten inte lever upp till garantin och dess maxtider för handläggning. vill utreda servicegarantier för företagen i syfte att bidra till snabbare, mer kvalitativ och mer förutsägbar myndighetsservice. har 19 myndigheter tilldelats ett så kallat förenklingsuppdrag. Uppdraget syftar till att underlätta företags myndighetskontakter. Uppdraget rör handläggningstider, kundnöjdhet vid kontakter och myndigheternas samråd med företagen. presenterade sin slutrapport ”Uppdrag att följa upp mål för förenklingsarbetet på centrala myndigheter”. Den visar att utvecklingen beträffande handläggningstider och kundnöjdhet inte riktigt gått den väg som regeringen önskat. Man kan anta att detta är ett resultat av otillräcklig styrning och visar att arbetet måste fortsätta. anser även att fler myndigheter ska ges förenklingsuppdrag. har under undersökt om för företagen viktiga myndigheter haft någon form att uppdrag att minska företagens regelbörda. Resultatet för deras senaste granskning visar att av 26 undersökta myndigheter var det endast sex myndigheter som uppgav att de hade i uppdrag att förbättra regelverken för företag. Siffrorna har inte ändrats nämnvärt . Detta är ett område som måste förbättras. anser att systemet med personalliggare i dess nuvarande form behöver ses över. Det är angeläget att systemet med personalliggare inte innebär onödigt regelkrångel och en ständig oro för att små misstag ska leda till stora bötesbelopp, vilket många företagare upplever. behöver kontrollernas syfte och mål måste ses över för att de ska bli mer ändamålsenliga och svara mot de faktiska behoven. Mörkertalet vad gäller personer som uppehåller sig olovligt i är stort. Enligt vissa uppgifter beräknas mellan 30 000 och 50 000 personer uppehålla sig i utan tillstånd. Det egentliga antalet är med all säkerhet mycket större. Bristen på kontroll, inte minst med samordningsnummer, gör det lätt att leva i med en falsk identitet. Den sammantagna bedömningen är att antalet illegala invandrare har ökat . Det är oroande av många anledningar. Ett stort antal av dessa personer utnyttjas på den svenska arbetsmarknaden. Personer som lurats hit med löften om goda villkor och adekvat lön utnyttjas hänsynslöst. Det är detta problem som myndigheternas arbete och kontroller måste syfta till att stävja, inte att skapa onödigt regelkrångel för skötsamma företagare. Därför vill vi se över systemet med personalliggare i dess nuvarande form. Ett exempel på detta är realtidskontroller vid arbetsplatser och den dithörande granskningen av personalliggare. Information från realtidskontroller behöver kunna delas mellan myndigheter, vilket skulle bli möjligt med förslag att lätta på sekretessen mellan myndigheter. Det är enligt vår uppfattning av stor vikt att personalliggare enbart används i de branscher där det finns skäl att ha kvar systemet. Det gäller exempelvis byggbranschen. Att bekämpa kriminalitet, motverka osund konkurrens och svartarbete är fortsatt viktigt, och nya arbetssätt bör ständigt utvecklas för att stoppa dessa problem. Befintliga regelverk måste också ständigt prövas för att se om syftet med dem uppnås. Personalliggarna ger inte önskad effekt, då det är alldeles för enkelt att lura systemet som det skapar oro och regelkrångel. Därför behöver nuvarande system ses över, både för att underlätta för företagare och bättre bekämpa arbetslivskriminaliteten. Många svenska företag riskerar att behöva läggas ner, helt i onödan. företagare blir allt äldre och det blir mer och mer vanligt att deras barn inte vill ta över verksamheten. Den företagare som vill gå i pension riskerar därmed att behöva likvidera sitt livsverk, trots att det är livskraftigt. var det vanliga att familjeföretag togs över av barnen, men görs detta bara i av fallen, och trenden verkar fortsätta nedåt. kommer många företagare gå i pension. av företagarna är och är över 65. Problemet är som störst i glesbygdsområden – i övre har nästan hälften av företagarna passerat pensionsåldern. Fler än var femte företagare planerar att dra sig tillbaka och en tredjedel tror att deras företag kommer behöva läggas ner. Detta är slöseri med arbetstillfällen och företagande. I den KD/M-budget som antog säkerställde vi att generationsskiften kan ske utan att missgynnas skattemässigt. vill ta nästa steg och utreda möjligheten för personal som vill äga och driva vidare företag att kunna göra det. Det finns flera internationella exempel på hur detta kan genomföras, och en utredning bör se över hur ägarskiften av detta slag bäst kan främjas i en svensk kontext. Vi vill också öppna ett antal ägarskifteskontor utöver landet som kan ge råd och stöd i ägarskiftesprocesser – både inom familjer och för de företagare som vill lämna över verksamheten till sin personal. Vi avsätter i vårt budgetalternativ för att möjliggöra fem sådana kontor. Uppdrag och medel läggs på . Vid etablerandet av dessa kontor ser vi möjlighet till synergier med servicekontoren som vi föreslår ska få ytterligare . Förbättrat SGI-skydd för företagare är mycket positiva till att skyddet av den sjukpenninggrundande inkomsten har stärkts i uppbyggnadsskedet för alla typer av företagare. Mer behöver dock göras, exempelvis vad gäller att införa en för företagare mer rättvis beräkningsmodell av SGI:n baserad på historiska inkomstunderlag och att den aldrig understiger nivån för dagen då företaget startades. I takt med att kvinnor fått friheten att forma sina egna liv har jämställdheten inom arbetslivet ökat. innebär inte sann jämställdhet att kvinnor ska förväntas anpassa sig efter hur det manligt dominerade arbetslivet har sett ut. Förbättringar kring kvinnors inträde och möjligheter i arbetslivet samt förändringar i hur arbets- och socialförsäkringssystem ser ut är nödvändiga. För att kvinnor ska ha möjlighet eller vilja starta företag behöver flera åtgärder göras där villkoren för företagare i trygghetssystemen förbättras samt att föräldraförsäkringen blir mer flexibel. Pensionssystemet behöver bli mer jämställt och förutsättningar ges för att allt fler kvinnor ska uppmuntras till eget ägande, aktier och göra investeringar vilket skulle förbättra kvinnors ekonomi. Detta för att skapa förutsättningarna för en jämställd ekonomi och arbetsmarknad. Inom kvinnodominerade sektorer behöver arbetsvillkoren förbättras. Det behövs fler kollegor, en bättre arbetsmiljö, minskad administrativ börda och flera arbetsgivare att välja mellan. Färre kvinnor än män driver företag men många fler kvinnor startar företag inom välfärdssektorn. Diskussionen kring vinster i välfärden och förbud mot dessa är något vi inte kan acceptera. Det skulle avsevärt försämra kvinnors möjligheter att starta eget inom välfärdssektorn men även minska kvinnors valfrihet att välja mellan flera arbetsgivare och i större utsträckning påverka sina arbetsvillkor. Vi behöver säkerställa goda förutsättningar för att uppvärdera kvinnors arbetsliv, ekonomi och ägande. Andelen atypiska jobb och företag på den svenska arbetsmarknaden har ökat . Med detta begrepp avses visstidsanställningar, bemanningsanställningar och egenanställningsföretag. Enligt Entreprenörskapsforum bedöms av arbeten som inte täcks av kollektivavtal utgöras av sådana anställningar. har relativt få egenföretagare jämfört med andra europeiska länder. Soloföretag är få till antalet i och lägst andel återfinns bland unga 18–, trots att den gruppen har mer erfarenhet av gig- och delningsekonomin. För att soloföretagande ska vara möjligt för fler så måste enkelheten och flexibiliteten vara stor och den administrativa bördan liten. Regelbördan är relativt sett störst för de små företagen. Det finns visserligen egenanställningsföretag som kan administrera lön och skatt när enskilda personer tar tidsbegränsade uppdrag hos företag. Men dessa företags hjälp med administration kan vara kostsam. Möjligheten till en företagsform som schablonbeskattas för maximal enkelhet skulle kunna bidra till nyföretagande och stärka egenanställdas flexibilitet att kunna ha många uppdragsgivare, och i viss mån deras förhandlingsposition visavi dessa. En sådan möjlighet skulle inte minst kunna gynna de som har bristande språkkunskaper och därmed har svårt att sätta sig in i alla regler som gäller på skatteområdet – något som påpekade . Mot denna bakgrund vill vi därför överväga en ny typ av entreprenörskonto. Följande faktorer bör finnas med som ingångsvärden för ett sådan reform: • Inget krav på att upprätta årsredovisning och ingen momsplikt . • En uppdragsgivare får inte ha soloföretagaren anställd och en enskild uppdragsgivare får köpa tjänster av entreprenörskapsföretagaren för högst . • Uttag beskattas inkomstskatt och reguljära arbetsgivaravgifter. • De första som tas ut ska dock vara fria från inkomstskatt. Ett motsvarande grundavdrag på men som alltså måste nyttjas med en tolftedel . • Obegränsade uttag. • Socialförsäkringar bygger på historiska uttag. Den föreslagna modellen kan närmast beskrivas som en omsättningsskatt men med finessen att beskattning faller ut vid faktiskt uttag. Det skapar flexibilitet för sparande till semester eller mindre arbetsintensiva perioder. I förslaget uppgår inkomstskatten till . Det är en låg skatt men inte så mycket lägre än för en person som har reguljär anställning och tjänar . Därutöver har soloföretagaren ingen anställningstrygghet utan är helt beroende av att hitta jobb och kunder. En del av målgruppen är dessutom personer som skulle kvalificera sig för anställningsstöd. Bland arbetslösa kan både språksvårigheter och brist på utbildning utgöra hinder för reguljär anställning. Om dessa personer kan driva enmansföretag som i huvudsak kan sälja tjänster till olika kunder upphör den risk en arbetsgivare normalt sett tar genom en anställning. Det kan exempelvis handla om inhopp i serviceföretag när de har en arbetstopp och det kan handla om försäljning av tjänster direkt till hushåll. För hela samhällsekonomin, utöver minskade sociala kostnader, har systemet potential genom ökat arbetsutbud som kommer hushåll och företag till del. I modellen sänks inkomstskatten medan arbetsgivaravgifterna förblir desamma som för en vanlig anställning. Detta för att undvika att skapa dolda underskott i de socialförsäkringssystem som soloföretagaren får rätt till genom sina uttag från entreprenörskontot. Hela den offentligfinansiella kostnaden uppstår därmed genom minskade inkomstskatteintäkter. Kommunerna ska ersättas av staten för skattebortfallet genom att skatteuttaget avräknas mot reguljärt skatteuttag. Om systemet är framgångsrikt skulle såväl statens som kommunernas kostnader minska och skatteintäkter öka. Effekten är dock svårberäknad eftersom förslaget innebär en ny företeelse i det svenska skattesystemet. Det kan inte uteslutas att redan etablerade ensamföretagare kan välja entreprenörskonto, men gränser för moms- och redovisningsfrihet är satta för att tydliggöra syftet med reformen är att personer som av olika skäl inte har kommit in på arbetsmarknaden ska se en chans här. På grund av osäkerheter behöver det föreslagna systemet utredas närmare, inte minst vad gäller entreprenörskapskontots funktion i relation till anställningar och övrig beskattning. De arbetsintegrerade sociala företagen Den dåvarande alliansregeringen gav fyra myndigheter i uppdrag att ta fram förslag till regeringen på nya grepp för att bryta utanförskapet genom arbete i sociala företag. Det arbetet ledde fram till en gemensam definition mellan branschorganisationen , , , och dåvarande Kommuner och Landsting (SKL), och även en handlingsplan för att främja dessa företag. Arbetsintegrerade sociala företag (ASF) tar emot personer med den typ av arbetshinder som inte har som målgrupp, människor som står längst från arbetsmarknaden. Därför krävs en insats för att de arbetsintegrerade sociala företagen får ett särskilt stöd för kostnader som kan täcka lönen för verksamhetsledare och handledare. menar att ASF bör stödjas och byggas ut. Behovet av åtgärder för de med långtidsarbetslöshet eller låg utbildningsnivå ökar och många nyanlända skulle kunna få en start på arbetsmarknaden via en ASF. För att stödja utvecklingen på arbetsmarknaden för dem i störst behov av att få jobba av sin förmåga, krävs varaktiga lösningar för arbetsintegrerade sociala företag. målgrupp utgörs av personer med funktionsnedsättning som medför nedsatt arbetsförmåga och som har långa tider utan arbete. Det är dock endast anställningar med lönebidrag för utveckling som får erbjuda, utöver offentligt skyddat arbete – som ges till personer med så nedsatt arbetsförmåga att personen inte kan utföra något annat arbete, vars behov inte kan tillgodoses genom andra insatser, och som inte får användas inom en konkurrensutsatt verksamhet eller sektor. Det finns alltså ett glapp i verksamhet – mellan de som får lönebidrag för utveckling, och de som hamnar i skyddat arbete. Däremellan befinner sig grupperna som berättigar till lönebidrag för anställning respektive trygghet – vilka utgör inom lönebidragssystemet, och vilka står längre från arbetsmarknaden än de med lönebidrag för utveckling. Resultatet blir att bereder plats för personer med låg grad av funktionsnedsättning, vars problem snarare är att de står långt ifrån arbetsmarknaden av andra skäl, vilket riskerar att tränga undan möjligheter för personer med funktionsnedsättning som behöver mer varaktigt stöd (men inte i den grad som skyddat arbete innebär). Eftersom är helägt av staten och får tillskott i statsbudgeten, kan de också erbjuda priser som andra aktörer på marknaden har svårt att konkurrera med. Arbetsintegrerade sociala företag (ASF) tar ofta hand om de som faller mellan stolarna hos .