mot · H9024338 · 2021-12-01 00:00:00 — är positiva till att skogspropositionen pekar ut att naturvårdsinsatser måste göras både i form av frivilligt och formellt skydd, men också genom ökade insatser om hur naturvård kan stärkas i det aktiva skogsbruket, både vad gäller effektivare skyddsåtgärder och hållbart brukande. Det nya rättsläget kring avverkning i fjällnära skog, som klarlagts genom domar i Mark- och . Propositionen konstaterar att områdesskydd ovan gränsen för fjällnära skog kan möjliggöra ett enklare förfarande för markägare att få ersättning, som utifrån rådande förutsättningar i regel får sin ersättning efter nekat avverkningstillstånd. En privat skogsägare ska kunna få ersättning eller ersättningsmark. Det som är av särskilt stor vikt är att det anges att skogsägarna i fjällområdet ska kunna få intrångsersättning, behålla ägandet för sin skog och dessutom kunna bruka skogen till husbehov för ved och för att kunna ta virke för husbehov. För att det inte ska bli byråkratiskt krångel i onödan föreslår regeringen att skogsägaren inte ska behöva avverkningsanmäla sin mark med allt vad det innebär, utan kommer att enklare kunna meddela att skogsägaren vill skydda sin skog och få ersättning. För att administrera denna rättsutveckling behöver ökade anslag, och dessutom behövs medel för utbetalning av ersättning. Både arbetet med rättsutvecklingen vid samt tillräckliga medel för ersättningar förhindras nu av C, M, KD och SD. Förtydligande av regelverket om rätt till ersättning anser att det är mycket angeläget att regeringen återkommer till med en proposition om fjällskogen som gör att en markägare inte kan få betalt för samma markområde av staten. Kunskap om skogen och dess naturvärden nyckelbiotopsregistrering upphör (men staten ska utveckla inventeringsmetoder) Att förslaget om att bör upphöra med registrering av nyckelbiotoper, betyder inte att begreppet nyckelbiotoper inte kommer att finnas eller att skogsägare inte kommer att behöva skydda nyckelbiotoper för att kunna sälja sina produkter med miljöcertifiering, t.ex. FSC. hade föredragit att staten hade bekostat nyckelbiotopsinventeringarna fortsatt, eftersom det annars kan belasta enskilda markägare. Det har också varit positivt att staten som oberoende aktör gjort svåra bedömningar. Vi förstår dock att roll som å ena sidan tillsynsmyndighet och å andra sidan granskare av en regel som bygger på certifiering och frivilliga regler som hjälper markägare att leva upp till krav har blivit krånglig. förslag var att både sluta inventera nyckelbiotoper och radera registret. ser dock positivt på att får utveckla inventeringsmetoder och bidra till kunskapsunderlag till markägare. Befintliga uppgifter om skogen bör inte gallras anser att det är en självklarhet att statligt finansierad kunskapsinhämtning som dessutom kan vara till gagn för forskning och av intresse för allmänheten, miljöorganisationer och andra aktörer, fortsatt ska vara offentligt tillgänglig. Det skulle dessutom vara lagstridigt att gallra uppgifter i nyckelbiotopsregistret då detta ej skulle vara förenligt med ändamålen i arkivlagen (1990:782). anser att nyckelbiotopsregistret i sin helhet ska vara fortsatt tillgängligt så att nyckelbiotoper kan skyddas och certifieringen kan fortsätta att fungera. Kunskapsunderlag och stöd till markägare Det är helt centralt med ett fortsatt och stärkt arbete med inventeringen och kartläggning av var de ”prioriterade naturtyperna” finns i landet, hur dessa områdens naturvärden ser ut. Fjärranalys är ett viktigt verktyg, men vi vill understryka vikten av ett systematiskt och omfattande arbete med fältinventeringar. Dels för att fjärranalys och digitala system kopplat till satellitdata inte har möjligheten att kartlägga värdefulla naturmiljöer i detalj, men också för att redan gjorda fältinventeringar, såsom nyckelbiotopsinventeringar, kan användas för att kalibrera t.ex. fjärranalysmetodik. Kunskapen om naturvärden måste stärkas hos markägare och myndigheter. visar att kunskapskravet i även gäller skogsbruket. Utredningen presenterade även ett förslag för en tydliggjord implementering av kunskapskravet inom skogsbruket. Propositionen konstaterar på detta område att markägare har ”god kunskap om sin skog”. Vi upplever att markägaren har god kunskap om sin skog i fråga om dess geografiska beskaffenhet, vilka produktiva skogsmarker och vilka impediment som finns, om det förekommer skogsskador, och allmänt var det exempelvis finns goda bär- och jaktmarker. Men det står klart att det är oerhört sällsynt att skogsägare är kunniga om det exempelvis finns sällsynta lavar eller mossor, var det finns höga naturvärden och sällsynta insekter, kärlväxter, lavar eller mossor m.fl. organismgrupper. För att arbetet med bevarande av livsmiljöer, skydd och naturhänsyn ska fungera är det nödvändigt att kunskaperna om naturvärden ökar hos både markägare och myndigheter. Propositionen slår fast att geografisk information om naturvärden är till nytta för exempelvis skogsägare, skogsbolag, förutsättning för skogsbrukets planering, bl.a. för planering av skogsbruksåtgärder, miljöhänsyn och frivilliga avsättningar, men också för att underlätta för markägare att anmäla intresse för formellt skydd. Det är även en förutsättning för myndigheters arbete med formellt skydd och olika typer av ärendehandläggning. Propositionen går inte fram med utredningens förslag om en tydliggjord implementering av kunskapskrav i skogsvårdslagen. syn på detta är att kunskapskravet redan är tydliggjort i och att denna lagstiftning gäller. Det som framför allt är viktigt framöver är ett tydligare genomförande samt efterlevnad, genom bl.a. att markägarna får information om vilka krav lagen ställer. Här behöver uppdragen till myndigheterna förtydligas. Markägarna behöver också ges mycket bättre, konkreta förutsättningar att möta dessa krav. Vid föryngringsavverkning måste det finnas tydliga krav på markägaren att kartlägga natur- och kulturvärden som berörs, samt förse myndigheterna med denna information. Det är nödvändigt att skogsägare får den hjälp och det stöd de behöver för att förstå och kartlägga naturvärden i sin skog. Detta krävs för att skogsägaren ska ha möjlighet att vidta de åtgärder eller fatta de beslut som krävs för att möta lagkrav, och kan vara av stor hjälp för att förstå vad certifieringsorganen kräver. vill påpeka att det som behövs i många fall är en skärpning av praxis med utgångspunkt i gällande lagstiftning, inte i första hand en regelförenkling, exempelvis gällande innehållet i avverkningsanmälningar. En revidering av skogsvårdslagens regler vad gäller plantering bör göras så att man undantar bryn, för den biologiska mångfaldens skull. Reglerna om planterad granskog på bör ses över anser att det är mycket angeläget att granplantager på gammal avvecklas till förmån för blandskogar och agroforestry, skogsjordbruk. Skogsprogrammets fortsatta existens kräver säkrade medel i budgeten, som C, M, KD och SD förhindrat. Nationellt mål för ökad hållbar tillväxt i skogen Framtidens skogsproduktion både påverkas och måste ta hänsyn till en rad olika aspekter och ska bidra till en rad olika mål. Ökad tillväxt är inte ett mål som ska ha företräde framför andra viktiga mål, men en hållbar tillväxt i skogen är grundläggande både för ekosystemens resiliens, artmångfald å ena sidan och skogsbruket å andra sidan. Långsiktig rådgivningskampanj för ökad hållbar tillväxt och hållbart brukande i skogen Ett hållbart brukande är förutsättningen för en hållbar tillväxt i skogen och vad som kan produceras. Det är angeläget att den skogliga rådgivningen inkluderar hållbart brukande och att denna rådgivning ökar. Hållbart brukande beaktar ingångna internationella avtal om biologisk mångfald. Det är centralt att dokumenterad kunskap om vilka mekanismer som skapar ett utökat viltbete utgör utgångspunkt för en ökad rådgivning, för att insatser ska träffa rätt. Som propositionen konstaterar betas exempelvis många lövträdslag så hårt att föryngringsmöjligheten ofta är starkt begränsad eller obefintlig. Det får konsekvenser för den biologiska mångfalden knuten till lövträd, som drabbas hårt, och kan få effekter på ekosystemnivå. Omfattningen av skogsskador har ökat stort . Men en mycket stor del av skogsskadorna uppkommer på annat sätt än av vilt. Det behövs ett skifte i synen på skogsskador och hanteringen av dessa. Det krävs bl.a. bättre ståndortsanpassning och kantzoner. En vital skog har bättre förutsättningar att kunna motstå framtida skadegörare och leverera avkastning, och om man satsar på en större diversitet i skogsbruket ger det alternativ i skogsbrukandet, som konstaterar i årets Skogsskaderapport. I norra är skadeläget från törskatesvamp och andra svampar på planterad tall alarmerande. De praktiska skötselråden går minst sagt tvärs emot gängse rådgivning. senaste skaderapport visar tillståndet för skogsskador i hela landet och är lika alarmerande. Slutsatsen är att rådgivning och brukningsmetoder i produktionsskogen måste förändras. Stora kala markytor som det traditionella trakthyggesbruket ger upphov till är i ljuset av skadeläget riskabla för en säker föryngring. Klimatförändringen är en drivande faktor bakom utvecklingen, och slutsatsen blir att klimatanpassning av skogsbruket är än mer angeläget än vad som framkommit i debatten och som återspeglas i skogsbrukets dominerande brukningsmetoder. En adaptiv förvaltning, att lära sig nytt när förutsättningarna förändras, måste på allvar implementeras i det praktiska arbetet. Annars kommer samhällets kostnader att fortsätta öka för felaktigt genomförd skötsel. Åtgärder för att stärka skogsbruket genom ökade möjligheter till klimatanpassning Klimatförändringarna kommer att innebära en ökad risk för ras och erosion i samband med att skogsbruksåtgärder utförs, och detta kan påverka samhällets infrastruktur. Detta framkommer bl.a. i en ny rapport från , , och . Även stormar och bränder väntas öka i takt med att klimatförändringarna tilltar, och även här krävs kunskapsuppbyggnad och anpassning inom skogsbruket. Myndigheterna konstaterar att i princip alla åtgärder inom skogsbruket påverkar risken för erosion, ras och översvämningar inom branta och instabila områden, vilket kan skada järnvägar, blockera vägar och förstöra elledningar och fibernät. Det finns omkring en halv miljon hektar sådana områden i landet och kunskapen om riskerna är generellt för dålig. Det finns ett stort behov av kunskapsuppbyggnad inom skogsbruket, förändrade skötselmetoder och förbättrad tillämpning av och skogsvårdslagens hänsynsparagraf. och förordar därför en översyn av och skogsvårdslagen utifrån behovet av klimatanpassning av skogsförvaltningen och skogsbruksåtgärder. menar att det omgående bör tillsättas en utredning för att genomföra en sådan översyn av och skogsvårdslagen. finns inget i dessa lagar som har bäring på exempelvis förhindrande och förebyggande av erosion, ras, översvämning eller brandskydd. anser att klimatanpassning måste ske med utgångspunkt i att stärka de skogliga ekosystemens funktionalitet och den biologiska mångfalden. Detta förslag kräver dock säkrade medel i budgeten, som C, M, KD och SD förhindrat. Staten som föregångare i hållbart skogsbruk Det är oerhört viktigt att staten agerar föregångare i hållbara brukningsmetoder, enligt propositionens förslag för uppdrag till myndigheterna för att se över hur de kan verka som föregångare i hållbart skogsbruk. Vi anser att samtliga statliga aktörer och offentliga ägda aktör med skogsinnehav ska vara föregångare för ett hållbart skogsbruk. Propositionen pekar ut samt , vilket är bra. Per (MP) Axel (MP)