mot · H9023997 · 2021-10-05 00:00:00 — En av de mest framgångsrika metoderna för att bekämpa utanförskap och skapa tryggare bostadsområden är genom lokal samverkan mellan fastighetsägare. En samverkan där dessa tillsammans med bland andra kommunen tar ett större ansvar för miljön runtomkring fastigheterna. Så kallade Business Improvement Districts (BID) har varit lyckade i stora delar av västvärlden. finns det BID-satsningar i delar av landet och antalet väntas öka men dessa är frivilliga och erhåller inget stöd från staten. Andra länder har infört lagstiftning som ger ett fungerande ramverk för BID:s som hindrar friåkarbeteenden, där vissa fastighetsägare vägrar att bidra till området som de drar nytta av de förbättringar som andra aktörer bidrar med. Liberalerna är därför förespråkare av att möjligheten att skapa ett BID:s även i och drev därför, inom det tidigare regeringssamarbetet, igenom att en utredning rörande hur detta system kan införas även i . Regeringen tillsatte denna utredning med uppdrag att presentera sina resultat . I väntan på att utredningen arbetar och lägger fram sina förslag avstår vi från att yrka och nöjer oss med att konstatera att det på det här finns goda chanser att avsevärt förbättra svensk integrations- och bostadspolitik. Liberalerna kommer därför fortsätta bevaka frågan. Kommunala handlingsplaner för bäst anpassning Problematiken i de utsatta områdena ser olika ut på olika platser. Därför behövs lokala handlingsplaner som utgår från nationell expertis och tar stöd från aktuell forskning – men som utformas efter lokala kunskaper om lokala behov och situationer. Det finns lagkrav på att kommuner ska ha handlingsplaner i ett stort antal områden, men det finns inget krav på någon samlad handlingsplan för kommuner när det kommer till arbetet för att vända på utvecklingen i utsatta områden. En sådan plan bör vara naturlig för en kommun som tar utsattheten på allvar. Dessa bör inkludera en systematisk identifiering av otrygga områden och insatser för att bygga bort otrygghet i utsatta områden. Handlingsplanerna ska utgå från en nationell mall som ska säkerställa att data samlas in på samma sätt och att det går att jämföra olika kommuner med varandra. I samband med dessa planer ska alla utsatta områden kontinuerligt trygghetskartläggas, på ett gemensamt sätt för alla kommuner, i samarbete med polisen. En handlingsplan är inte en garanti för att arbete blir gjort, men det tvingar varje kommun att aktivt arbeta med frågor som berör integration, utanförskap och utsatthet. Det ökar chanserna för att fler kommuner ska ge fler människor de förutsättningar som de behöver för att få rimliga livschanser. Inför en nationell investeringsfond för utsatta områden Arbetet med att långsiktigt lyfta de utsatta områdena behöver prioriteras högre. Relativt billiga investeringar, exempelvis i den fysiska miljön, kan bidra till en stor förbättring av situationen i ett område. Därför vill vi inrätta en nationell fond för att stödja arbetet med att lyfta utsatta områden genom långsiktiga investeringar som exempelvis bättre stadsmiljö, fler sopkärl, fler öppna lokaler på bottenvåningarna, mer grönyta och bättre belysning. Studier och pilotprojekt i har visat att projekt med någon form av återbetalning ofta är mer genomtänka och därför också mer effektivt väljer ut särskilt angelägna insatser. Därför lämpar sig lån bra för att ge kommuner, och andra aktörer som exempelvis fastighetsägare, möjlighet att utföra de långsiktiga investeringar som behövs för att skapa positiv förändring i utsatta områden. Statens huvudsakliga ansvar är fortsatt att säkerställa att social infrastruktur som rättsväsende, försäkringskassa och polis fungerar tillfredsställande i hela . Men det finns ett behov av stöd till investeringar som kan göra stor skillnad med små medel. Stöd som betalas ut ska bestå av lån som ska betalas tillbaka till fonden . Fonden ska finansiera lån till att sprida långsiktiga projekt och investeringar som visat sig framgångsrika på andra områden och som har starkt stöd i forskning. Det kan exempelvis handla om att flytta barriärer mellan stadsdelar, riva byggnader som hindrar förnyelse eller planera nya vägar och gångstråk för att öka tryggheten och rörligheten. För att kunna beviljas lån av fonden måste den aktuella kommunen ha upprättat en handlingsplan för att vända på utvecklingen i utsatta områden samt ha en integrationspakt med staten och med minst en lokal fastighetsägarförening. Genomförs inte åtgärderna som man har fått medel för ska summan återbetalas. Fler långsiktiga investeringar kommer att ge bättre förutsättningar att skapa en bestående förbättring i den fysiska miljö som finn i de utsatta områdena. Det behövs en bred politik för att öka sysselsättningen, stärka tryggheten och lyfta skolresultaten i de allra mest utsatta områdena. Men även själva bostadssegregationen måste ses som det samhällsproblem det är, och då måste dominansen av hyresrätter i vissa områden, och den totala dominansen av bostadsrätter i andra områden, förändras. Hyresrätter är en viktig boendeform, men vi vill också att det ska finnas bättre valmöjligheter mellan att äga och att hyra sin bostad – även i de utsatta områdena. Därför behövs en särskild strategi för omvandlingar i hyresrättsdominerade områden för att främja att personer som vill äga sin bostad stannar kvar där. Både hyresrätter, bostadsrätter och ägarlägenheter behövs, och bostadsområden med en blandning av upplåtelseformer skapar bäst möjligheter för de boende att välja en boendeform som passar. Därför bör målsättningen vara att andelen ägda bostäder ska öka till minst hälften de områden som är utsatta. Att ombilda i områden som är socioekonomiskt svaga har särskilda utmaningar. Ofta är det svårt för tillräckligt många i en fastighet att få lån för ombildning. Därför behöver vi se över de hinder som finns för ombildningar i utsatta områden och hitta lösningar som gör att fler får möjlighet att äga sitt boende. Det handlar dels om att förändra vilka som måste rösta för en ombildning. är det alla som är folkbokförda i en fastighet, vilket ofta är missvisande. Vi föreslår att villkoret ändras till alla som står på hyreskontraktet. De kommunala bostadsbolagen som ombildar behöver också vara ett större stöd. De kan exempelvis erbjuda interna, frivilliga, byteslister så att de som vill ombilda kan byta till samma fastighet. Det måste också vara möjligt att dela en fastighet om hyresgästerna i en huskropp vill ombilda, men inte i en annan. För att bidra till ett mer varierat bestånd bör även nya boendeformer prövas, som hyrköpslägenheter. Många av våra grannländer har väl fungerande system där den som hyr en hyrköpsbostad har möjlighet att spara ihop till att köpa ut lägenheten, som den hyr bostaden. Ett svenskt system för hyrköp skulle öka flexibiliteten på bostadsmarknaden och öka möjligheten för ombildningar i områden där få har tillräckligt med kapital för att betala insatsen vid ombildning. Hyrköp i utsatta områden skulle ge fler människor möjligheten att äga sitt boende och långsiktigt stärka sin ekonomiska ställning. Hyrköp ger även unga större möjlighet att efterfråga nyproducerade bostäder då insatsen och lånebehovet är lägre så att fler klarar bankernas krav vid utlåning. Liberalerna har länge haft frågan om hyrköp som en prioriterad fråga inom bostadspolitiken och tack vare vårt idoga arbete blir det nu verklighet. Att , efter tillkännagivande i civilutskottet (2020/21: CU7), riktat ett tillkännagivande till regeringen att utreda frågan om hur hyrköpsmodeller kan införas i är glädjande och en viktig liberal seger. Vi kommer därför fortsätta följa frågan noggrant och förväntar oss att regeringen tillsätter en utredning utan dröjsmål. Med anledning av ovanstående avstår vi från att lägga ett skarpt yrkande rörande hyrköp i årets motion. Vi vill också underlätta fler ägarlägenheter. Genom ägarlägenhetsreformen har bostadsmarknaden tillförts ytterligare en boendeform för flerbostadshus. Det bidrar till mångfald i boendet samt en ökad valfrihet för den som har möjlighet att finansiera ett förvärv av en ägarlägenhet. Än så länge har förhållandevis få ägarlägenheter bildats. Det kan delvis förklaras med en viss osäkerhet bland marknadens aktörer kring den nya fastighetsformen. Samma långsamma utveckling skedde när bostadsrätten infördes. Inom bostadsbranschen finns det emellertid en tilltro till ägarlägenheten som boendeform, och allt fler nybyggnationer planeras. En omständighet som har begränsat ägarlägenhetsreformens genomslag är att ägarlägenheter enbart får bildas i samband med nyproduktion. Detta har uppmärksammats av , som genom ett tillkännagivande 2015/16 uppmanat regeringen att återkomma med förslag som gör det möjligt att omvandla hyreslägenheter i flerbostadshus till ägarlägenheter. Det var ett viktigt beslut som skyndsamt behöver verkställas. Vi vill gå längre och öppna möjligheten att omvandla även bostadsrätter till ägarlägenheter. Även andra och kompletterande lagändringar behövs för att underlätta fler ägarlägenheter. Till exempel behöver anläggningslagen och lagen om förvaltning av samfälligheter (LFS) anpassas så att det skapas rättvisa och rimliga villkor även i en situation där exempelvis en gemensamhetsanläggning berör både ägarlägenheter och hyresfastigheter. Dagens huvudregel att varje röstberättigad medlem har en röst innebär i sådana lägen att ägarlägenhetsinnehavarna tillsammans ofta kommer att vara i majoritet trots att de har en minoritet av lägenheterna, något som kan avskräcka från skapande av ägarlägenheter eftersom förvaltningen av gemensamhetsanläggningar då inte blir ändamålsenlig. har också, rörande frågan om ombildning till ägarlägenheter, med anledningar av (2020/21: CU7) riktat ett tillkännagivande till regeringen att återkomma med förslag i frågan. Liberalerna kommer följa även denna fråga men avstår här från att lägga skarpa yrkanden i frågan. Välskötta områden bryter utanförskap ställs krav på underhåll i byggnader som exempelvis skydd mot buller och lämplig energihushållning. Utöver detta bör det även ställas krav på att byggnadens underhåll också ska anpassas för att motverka kriminalitet och brott. Det kan exempelvis handla om belysning, inbrottsskydd och hinder mot olovlig biltrafik. Liberalerna vill därför att fastighetsägare till fastigheter där brott upprepade gånger begås, och där fastighetsägare upprepade gånger inte följt de krav som kommunen ställt, ska kunna faktureras för det tillsynsarbete som kommunen lägger ned för att granska säkerheten vid och i fastigheten. Det finns problem med fastighetsägare som inte tar något samhällsansvar och som låter hyresgäster leva i undermåliga förhållanden som kan leda till allvarliga hälsokonsekvenser. Misskötsel måste stoppas tidigare och processerna mot fastighetsägare som missköter sig måste gå snabbare. Liberalerna vill därför se att miljölagstiftningen stärks och att kontrollerna vid misstanke om misskötta fastigheter utökas. I utsatta områden bör kommuner undersöka fastigheter som de misstänker är misskötta för att kartlägga om boendet kan vara skadligt för hälsan bland de som bor där. Vi menar därför att möjligheten att ge böter och viten till fastighetsägare som missköter miljön på ett sätt som kan innebära allvarliga hälsofaror för hyresgästerna bör stärkas och möjligheten att få ekonomisk kompensation, och rätt till ersättningsbostad för drabbade hyresgäster, behöver utökas. Det finns möjlighet att enligt bostadsförvaltningslagen tvångsförvalta, och enligt expropriationslagstiftningen expropriera, grovt vanvårdade byggnader. I praktiken är dock kraven på eftersatt underhåll så hårda att det istället är för vanligt, både i utanförskapsområden och på landsbygden, att slumförvaltade fastigheter förstärker en redan utbredd social problematik. Därför vill Liberalerna tillsätta en utredning som ska se över hur hanteringen av misskötta fastigheter ska göras enklare och billigare för kommuner. Det behövs också förutsättningar för att kunna hantera renhållning, skötsel och klottersanering när det finns många fastighetsägare i samma område. ställer såväl kommunallagen som upphandlingslagen till med hinder för kommunala bolag, kommunen, samfälligheter och privata fastighetsägare att gemensamt ta ansvar för ett områdes trivsel och hygien. är renhållningen, och arbetet med att upprätthålla en god miljö, avgörande för att vända utvecklingen i otrygga områden. Renhållningen måste förbättras både på individnivå och på samordnad nivå. Ofta är det några få personer som inte slänger sina sopor rätt, vilket får som konsekvens att det ofta är skräpigt i området så att råttor och andra skadedjur sprids. Dessa måsta få stöd och tillsägelse för att ändra sina beteendevanor om områdena ska kunna hållas rena. Liberalerna föreslår därför att regeringen tar fram förslag som gör det möjligt att bättre samordna parkering, regler för parkering och bevakning av parkering mellan privat tomtmark, tomtmark och gatumark i ett givet geografiskt område. Genom att tillåta privata aktörer att ansluta till kommunalt upphandlade avtal om skötsel, renhållning, sanering, förvaltning och bortforsling av obehöriga bilar kan vi skapa förutsättningar för samarbete och effektivare fastighetsförvaltning. Det förekommer att lägenheter, källare, gemensamhetslokaler och andra utrymmen används till organiserad brottslighet, till exempel prostitution, försäljning av stulna varor eller lagerhållning av narkotika. Det största problemet med kriminalitet i utsatta områden handlar ofta inte enbart om illegal spelverksamhet eller prostitution, utan om narkotikaförsäljning och innehav av vapen. Bostadslägenheter är grundläggande för kriminella nätverks möjlighet att organisera sin brottslighet. En fastighet går inte att flytta på och när brott begås med en fastighet som bas så påverkar det säkerheten i hela lokalsamhället. Det begränsar enskildas rörelsefrihet och trygghet i sina hemmiljöer. Vi anser därför att fastighetsägarens ansvar att anmäla misstänkta brott bör utökas för brottslighet som begås i ens fastighet, i de fall som det är skäligt att begära det av fastighetsägaren. Det finns regler för detta vad gäller prostitution i 6 kap, 12 § . är det bara brottsrubriceringen prostitution som utgör en specifik uppsägningsgrund, trots att många andra brott kan ha allvarliga effekter på grannar i närområdet. Vi vill se fler specifika uppsägningsgrunder. Fastighetsägaren måste bevisa kontinuerlig störande verksamhet, vilket kräver vittnen, som människor i utsatta områden ofta inte vill eller vågar vittna, något som måste åtgärdas genom rättspolitiska insatser. Om en hyresgäst förvarar olovliga vapen eller en mängd narkotika som utgör grova vapen- eller narkotikabrott ska fastighetsägaren ha rätt att säga upp hyresgästen, och ha en plikt att anmäla olaga beteende till Polisen. Förrådsutrymmen borde i dessa fall anses vara en del av lägenheten. För att öka säkerheten i de utsatta områdena behöver alla ta sitt ansvar att bidra till att de som begår brott också fälls. Underlåtelse att anmäla organiserad brottslighet som pågår i ens fastighet, eller underlåtenhet att medverka i polisutredningar för ärenden ska kunna föranleda viten eller böter. Skyldighet att vittna behöver införas samlat med rättspolitiska åtgärder för att skydda de som vittnar. Ingen ska behöva leva under hot på grund av att denne bidragit till en rättsprocess i . Det är oacceptabelt att det finns stadsdelar där kvinnor inte vågar gå ut vissa delar av dygnet och att den förankringsprocess som sker i samband med planarbetet ofta bara innefattar en högljudd minoritet. Stadsplaneringen ska genomsyras av ett feministiskt perspektiv som ska verka för att alla människors behov, oavsett könstillhörighet eller annan identitet, ska vägas lika tungt. Planeringsnormer ska ifrågasättas för att hitta mer effektiva och välplanerade sätt att planera städer, som inspiration ska tas från områden som fungerar bäst . Situationell prevention – fysisk planering som gör det svårare att begå brott - bör användas i utsatta områden för att skapa en levande offentlig miljö som är attraktiv för alla samhällsgrupper. Det kan exempelvis röra sig om att torg får bättre insyn, att fysiska aspekter som möjliggör för moralpoliser byggs bort, eller att väggar underhålls för att inte uppmuntra till vandalisering. När de fysiska rummen planeras ska därför ett av syftena alltid vara att skapa miljöer som främjar inkludering och motverkar härskande normer. Ofta är det en misslyckad stadsplanering som är en av grundorsakerna till att utsatta områden växer fram. Vi ska lära av gamla stadsplaneringsmisstag och se till att nya stadsdelar, och nybyggen i gamla stadsdelar, byggs stadsmässigt – likt de stadskärnor som är lyckade runt om i . Genom att bygga täta och blandade stadsdelar med olika boendeformer, levande bottenvåningar och plats för både kontor och samhällsfunktioner skapar vi förutsättningar för liv dygnet runt och möjlighet att både bo och arbeta i samma stadsdel. Där det är lämpligt bör även hus kunna rivas eller byggas om för att öka attraktiviteten i stadsdelen. Att bygga ihop utsatta områden med grannområden genom bättre förbindelser är prioriterat. Så skapar vi förutsättningar för en effektiv, långsiktig och feministisk stadsplanering som skapar fungerande områden där människor trivs och där byggaktörer vill bygga. Den fysiska avskiljningen mellan olika områden är ofta en av de grundläggande orsakerna till segregation. Vägar och andra hinder som omringar och skär av utsatta områden skapar osäkerhet för dem som bor där och försvårar för Polisens arbete. Broar som skulle skapa trafiksäkerhet när de byggdes ger få reträttvägar och är ofta tillhåll för ungdomar som kastar stenar på bilar. Genom att bygga fler bostäder, skolor, mötesplatser och förbindande infrastruktur så skapar vi långsiktiga förutsättningar för socialt hållbara bostadsområden. sociodukter är exempel på potentiella lösningar för att bygga över vägar som ringar in och bryter av utsatta områden. Medel från den nationella fonden för utsatta områden bör prioriteras till denna typ av långsiktiga investeringar. Många av våra utsatta områden ligger långt från stadskärnorna och har svaga förbindelser till andra stadsdelar. Genom att prioritera infrastrukturinvesteringar, till exempel: nya spår, fler in- och utfarter till vägnätet och utvecklade cykelpendlingsleder till och från utsatta områden gör vi livet lättare för dem som bor där, som områdena får en bättre sammankoppling med omkringliggande områden och bättre förutsättningar till att fungera bättre. Utvecklade förbindelser till utsatta områden ska prioriteras både i den nationella infrastrukturplanen, i kommunernas översiktsplaner och i regionernas trafikplanering. Genom kloka prioriteringar och nya investeringar kan vi bygga bort de misslyckade trafiksituationer som finns runt våra utsatta områden, som områden integreras med sina grannområden. Genom sina bostadsbolag ska kommuner aktivt arbeta för att få fram ägda boendeformer i utsatta områden. Byggandet av bostadstyper som är kraftigt underrepresenterade bör premieras där så är möjligt. Det bör särskilt gälla egna hem och radhus. Även möjligheten att bygga till bostadsrätter eller radhus på taken av befintliga hyreshus bör utredas där det är lämpligt. Kriminella har ingen plats i utsatta områden Efter påtryckningar från bland annat Liberalerna kommer regeringen att föreslå vistelseförbud för den som har dömts till skyddstillsyn, eller som villkorligt frigetts från ett fängelsestraff, i områden där de har sin kriminella bas. Då det måste ha ansetts visat att personen utgör ett hot mot tryggheten i området borde hyresvärden ha rätt att säga upp personen från hyreskontrakt i det området. Liberalerna anser även att vistelseförbud bör föranleda rätt till uppsägning för hyresgäster som inrymmer eller tar emot en person i lägenheten som har vistelseförbud. Det ska dock föregås av en varning. Den som behöver vräkas på detta vis måste erbjudas stöd av med att hitta ett nytt boende. I denna fråga för regeringen återkomma med förslag. Kommuner har för få möjligheter att hindra fastighetsägare som missköter sig. fanns det en generell förköpsrätt som gav kommuner rätt att vid försäljning av en fastighet inom kommunen träda in i köparens ställe. Liberalerna är inte för lämplighetsprövningar vid fastighetsköp. finns det ett stort behov av åtgärder för kommuner som vill vända på utvecklingen i sina utsatta områden. Kommuner agerar proaktivt mot kriminella grupperingar, exempelvis genom köp av fastigheter för att förhindra en viss kriminell grupps köp av en fastighet. Regeringen bör återkomma med förslag på regelförändringar som gör det möjligt att efter en skälighetsprövning hindra fastighetsägare, som har en historia av att inte leva upp till de krav om fastighetshållning som lagstiftningen ställer, från att införskaffa fler fastigheter. Detta ska givetvis kunna överklagas och kommuner som missbrukar lagstiftningen ska erläggas vite. Inga fler kapade bostadsrättsföreningar Flera fall har uppmärksammats där bostadsrättsföreningar i utsatta områden har blivit kapade av kriminella på ett sådant sätt att medlemmarna som bor i huset inte har någon kontroll över hur fastigheten sköts eller vart föreningarnas pengar tar vägen. Liberalernas arbete i den här frågan ledde 2020 till att riktade ett tillkännagivande till regeringen om att göra en översyn av bostadsrättslagen i sin helhet för att säkerställa ett ändamålsenligt ramverk för bostadsrättsföreningars skötsel och bostadsrättshavarnas juridiska trygghet gentemot föreningen. har också en utredning (SOU 2017:31) givit förslag på lagförslag. Liberalerna förväntar sig att regeringen återkommer med förslag som förbättrar situationen, både när det kommer till ovan beskrivna förslag som andra, mer långtgående, åtgärder. Trångboddheten måste minska om livssituationen i de utsatta områdena ska förbättras. Därför behöver vi uppdatera daterade trångboddhetsnormer och sätta nationella mål för att bekämpa den extrema trångboddheten. De flesta utsatta områdena är inte planerade för det stora antal individer som bor där. En förtätning med nya bostäder och butikslokaler är grundläggande för att fler ska kunna hitta en lämplig bostad och kunna flytta från trångboddhet. En hållbar och genomtänkt stadsutveckling är också viktig för att det lokala näringslivet ska kunna erbjuda bättre samhällsservice i form av allt från livsmedelsbutiker och apotek till fungerande tjänsteföretag och arbetsplatser. Att det finns vissa områden i där en stor andel av de som bor där lever i trånga förhållanden är en konsekvens av ett delat land där människor som bor i olika områden får olika stora chanser att leva sina liv efter sina . bör, i enlighet med rekommendation, få i uppgift att ta fram en ny trångboddhetsnorm som kan identifiera de som lever trångbott på ett sätt som har en kraftigt negativ påverkan på de deras livsmöjligheter. Dessa normer bör, utöver antal rum, exempelvis ta hänsyn till storleken på bostaden och andra faktorer som har stark påverkan på hälsan och deras livsmöjligheter. bör även få i uppdrag att ta fram riktlinjer till kommuner med mål om minskad trångboddhet i de utsatta områdena. Genom att kontinuerligt kartlägga den extrema trångboddheten och sätta press på de lokala makthavarna ser vi till att samhällets aktörer tar sitt ansvar när det kommer till att minska trångboddheten, och de sociala klyftorna mellan utsatta och icke utsatta områden. Därför bör regeringen tillse att ett nationellt arbete mot extrem trångboddhet i utsatta områden påbörjas. Det är ett utbrett problem att människor anger falska folkbokföringsuppgifter, till exempel för att bedriva bidragsbrott eller för att helt enkelt dölja sin identitet. Bristande kontroll har gjort att varken myndigheter eller fastighetsägare har haft vetskap om vilka som egentligen bott på en viss adress.