mot · H9023248 · 2021-10-04 00:00:00 — ställer sig bakom det som anförs i motionen om arbetet för att göra till den mest integrerade och klimatsmarta regionen i världen och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om en utvärdering av hur gränshinder bättre kan motverkas och hur stängandet av gränser i kan förhindras och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att underlätta samplanering av infrastrukturprojekt samt behovet av ett ministerråd för transportfrågor och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att säkerställa de gränsregionala informationstjänsternas verksamhet och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om ökat nordiskt samarbete kring kollektivtrafik, fossilfritt flyg och gemensamma biljettsystem och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om ökat nordiskt samarbete för att hantera framtida kriser och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om en utvärdering av de nordiska ländernas hantering av covid-19-pandemin och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om gemensam medicinsk krisberedskap i och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att stärka det nordiska samarbetet kring energifrågor och forskning och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att belysa hur gränshindersproblematik drabbar jämställdheten, och detta tillkännager för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om bl.a. samarbete kring vård i gränsområden och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om som en stark röst i arktiska frågor och tillkännager detta för regeringen. Det nära och institutionaliserade samarbetet mellan de nordiska länderna inleddes formellt sett med bildandet av 1952. tydliggjordes samarbetsformerna genom antagandet av rådets ”grundlag” som fick sin nuvarande utformning vid en revidering 1995. Rådet är samarbetsorgan för parlamenten i medlemsländerna och de till samarbetet knutna självstyrelseområdena. 1971 bildades som utgör samarbetsorgan för de nordiska regeringarna. Det samarbete som bedrivs inom och är betydelsefullt för de nordiska länderna och som region. Samarbetet ger de nordiska länderna en starkare röst i världen. Det gör oss mer konkurrenskraftiga. Och det ger oss fler verktyg för att hantera utmaningar och kriser. Men samarbetet är också av central betydelse för de nordiska ländernas medborgare. Genom samarbetet har banden mellan de nordiska länderna blivit starka, och den fria rörlighet som är en av hörnstenarna i det nordiska samarbetet behöver värnas. behöver mer av samarbete, inte mindre. Opinionsmätningar har visat att de nordiska medborgarna har en stark tilltro och tillit till det nordiska samarbetet. Ska det förtroendet bestå och förtjänas, måste samarbetet utvecklas. och det kan inte nöja sig med att vara stolta över det som åstadkommits, eller med det samarbete vi har . Vi måste tillsammans aktivt arbeta för ett starkare, bättre och mer handlingskraftigt samarbete . har Covid-19-pandemin härjat i världen, i , och i . Pandemin har blottlagt enorma brister när det gäller de nordiska ländernas förmåga till handgripligt samarbete vid allvarliga händelser. finns ett mycket starkt behov av att vitalisera och utveckla det nordiska samarbetet. Den brist i det nordiska samarbetet som kanske blivit allra tydligast under pandemin handlar om oförmågan att värna rörligheten inom . Här krävs ett mycket tätare samarbete ifall målet om den fria rörligheten i ska överleva . För tusentals gränsarbetare har situationen under pandemin varit ohållbar. Men tyvärr var det inte första gången som gränser i stängts . Och just detta: att gränser mellan våra länder återkommande stängts är ett svaghetstecken och något som måste undvikas . Den nordiska integrationen måste fortgå för att ska stå starkare som region, och för att öka de nordiska ländernas konkurrenskraft. enades om visionen att ska vara den mest integrerade och klimatsmarta regionen 2030. Det är en vision som förpliktigar. Såväl som och de enskilda medlemsländerna måste aktivt bidra till att dessa målsättningar kan bli verklighet. Det finns en rad områden där de nordiska länderna skulle tjäna på ett bättre fungerande samarbete. Exempelvis på det civilrättsliga området där möjligheten att leva och verka i hela kan underlättas genom att länderna närmar sig varandra. Men frågor som rör trygghet, välfärd, kultur och utbildning är också viktiga delar i att knyta våra länder närmare varandra. På nästan varje politikområde finns frågor där det finns gemensam nordisk nytta med dialog och samarbete. Och i en rad frågor behöver samarbetet bli mer handgripligt än så. kanske största tillgång är den fria rörligheten och passfriheten. har vi sett hur denna utmanats gång på gång. har gränserna mellan de nordiska länderna och på flera håll varit så gott som stängda. Vi har också sett att nya gränshinder uppstått. senast under pandemin. På flera områden utmanas därmed kärnan i den nordiska grundlagen . Vi kan inte låta denna utveckling fortsätta om ska vara den framgångsrika, klimatsmarta integrerade region som vi bestämt oss för att bli. Därför bör en samnordisk utredning tillsättas som utvärderar hur gränshinder kan motverkas och hur stängandet av gränser i kan förhindras. Denna bör innefatta roll och om ytterligare krav bör ställas för att upprätthålla den fria rörligheten i . En diskussion behöver också inledas kring ställning och innebörd. Och om uppenbara brott mot bör kunna överprövas eller leda till konsekvenser. I grunden handlar det om de nordiska medborgarnas möjlighet att ta tillvara de rättigheter som samarbetet mellan länderna innebär. Vidare bör det arbete som genomförs för att stärka samarbetet på det säkerhetspolitiska området vägas in för att eventuellt leda till justeringar i som säkerställer möjligheter att agera gemensamt i krissituationer. Ett levande civilsamhälle och föreningsliv är grundläggande för såväl för våra demokratiska samhällen som för den nordiska integrationen. Därför är också insatser för civilsamhället av stor betydelse. Möjligheterna till utbyte och samverkan behöver värnas. För att människor fullt ut ska kunna dra nytta av den fria rörligheten inom är det centralt att transporter och kommunikationer fungerar på ett tillfredsställande sätt. Den moderna tekniken möjliggör en övergång mot gemensamma biljettsystem inom kollektivtrafiken, något som bör vara en strävan. Vi vill också se ett ökat samarbete kring utbyggnad av kollektivtrafik i olika former, liksom sammanhållna järnvägsstråk. I linje med detta bör de nordiska länderna sträva efter att underlätta samplanering av infrastrukturprojekt som är av betydelse för gränsregioner och som underlättar rörligheten inom . Det behövs former för ett tätare samarbete mellan nationella infrastrukturmyndigheter, liksom mellan kommuner och regioner över nationsgränserna. Allt detta understryker också behovet av att ett nordiskt ministerråd för transportfrågor inrättas, något som återkommande efterfrågat. Vidare bör vara ledande när det gäller fossilfritt flyg. Flera av de nordiska länderna har redan höga ambitioner när det gäller fossilfritt resande och detta bör tas tillvara och utvecklas även med gemensamma ansträngningar. Rörlighet förutsätter även transparens och förutsägbarhet. har pendlare gång på gång fått nya besked om deras skattetillhörighet och även varit i risk för dubbelbeskattning. Det har även inneburit skattechock på för vissa som inte har gjort annat än att jobba och betala skatt som man ska. Men som råkat bo och jobba på olika sidor av en gräns. kvarstår problemet att inbetalningar till socialförsäkringssystem i ett land överförs till utbetalningar i ett annat. Med ofta sämre ersättningar till följd än vad som inbetalningarna har varit baserat på. En översyn av avtal kring beskattning och socialförsäkring mellan och de övriga nordiska länderna behövs. De gränsregionala informationstjänsterna är av stor betydelse för att förmedla information och kunskap till invånare. Inte minst kopplat till rörlighet och den gemensamma arbetsmarknaden. Deras betydelse har tydliggjorts ytterligare och bör vara drivande för att säkerställa att dessa viktiga institutioner på bästa sätt kan tjäna medborgarna och därmed stärka det nordiska samarbetet. Ökat samarbete för att hantera framtida kriser Många av de områden där de nordiska länderna behöver stärka sitt samarbete skulle våra länder ha nytta av . Men de skulle också vara av mycket stor betydelse om vi ställs inför nya kriser och utmaningar. Det handlar såväl om klimatfrågan som säkerhetspolitiska kriser, hälsorisker och mycket annat. Erfarenheterna av Covid-19-pandemin visar tydligt att den gemensamma nordiska krisberedskapen behöver stärkas. När länder oberoende av varandra, på olika grunder, stängde gränser ledde det till förvirring, på vissa håll också till att krisen i bredare bemärkelse förvärrades. En rad exempel finns på hur enskilda medborgare i de nordiska länderna drabbats mycket konkret. Dels på grund av att arbetspendling omöjliggjorts, dels på grund av att det fått betydande konsekvenser för människors privatliv. Inom behövs operativa strategier för hur allvarliga samhällshändelser som drabbar som helhet kan mötas. När det gäller just förmågan att hantera kriser finns för få funktioner på plats inom ramen för det nordiska samarbetet. Därför är det viktigt att den utvärdering som görs efter coronakrisen inte enbart ägnar sig åt rena krisberedskapsfrågor eller hälsopolitik utan också analyserar hur bättre kan samarbeta på andra områden, exempelvis för att mota ekonomiska kriser och kraftigt stigande arbetslöshet till följd av omvälvande händelser. , liksom övriga länder, bör ta ansvar för att se till så att en grundlig utvärdering görs inte bara nationellt utan på nordisk nivå. Ett exempel på hur de nordiska länderna genom gemensam arbetsmarknadspolitik kan stärka sitt samarbete kan vara bygga upp gemensamma personalpooler inom samhällsviktiga områden. Detta kräver mer harmonisering av regelverk. I sammanhanget är det också viktigt att arbetet för att se till att nordiska medborgare har grundläggande kunskaper i nordiska språk säkerställs så att man har möjlighet att verka i grannländerna. Andra exempel på områden där samarbete kan minska sårbarheten inför framtida kriser är exempelvis energiområdet och frågor som gäller livsmedelsförsörjning. Sedan den så kallade Stoltenbergrapporten (Nordisk samarbeid om utenriks- og sikkerhetspolitikk) presenterades 2009 har försök gjorts att stärka samarbetet kring utrikespolitik, säkerhetspolitik och beredskapsfrågor. 2019 publicerades en utvärdering av detta arbete som visade att även om insatser gjorts har inget av de förslag som togs upp i Stoltenbergrapporten genomförts fullt ut genom de nordiska ländernas egna insatser. Därför har arbetet med en andra ”Stoltenbergrapport” inletts, och antog session en strategi för samhällssäkerhet. Båda dessa processer visar sig nu vara mycket angelägna för att tidigare misstag inte ska återupprepas. Det är av största vikt att regeringen tillsammans med regeringarna i de övriga nordiska länderna och självstyrelseområdena agerar och för detta arbete framåt. Covid-19-pandemin har påverkat alla delar av samhället. Trots att mått och steg har tagits för att stärka den nordiska krisberedskapen är det tydligt att långt fler insatser behövs. utgör den nationella lagstiftningen kring läkemedel och sjukvårdsmaterial ofta ett hinder för att de nordiska länderna ska kunna utbyta läkemedel eller material med varandra i en pågående kris. De nordiska socialministrarna beslutade att tillsätta en nordisk arbetsgrupp för informations- och erfarenhetsutbyte om pris och subventioner på läkemedelsområdet, men ett gemensamt beredskapslager har inte etablerats. Den bristande samordningen i de nordiska ländernas insatser för att hantera smittspridning och vårdens behov ställer krav på åtgärder. En utvärdering av de nordiska ländernas åtgärder på hälsoområdet kopplat till pandemin måste genomföras. anser också att initiativ måste tas till en tydlig nordisk strategi för en gemensam medicinsk krisberedskap. Inom ramen för en sådan strategi bör förslag tas fram kring hur samordning av läkemedel och sjukvårdsmaterial mellan nordiska länder vid kris kan möjliggöras. Det kan exempelvis handla om att underlätta utbyte av materiel eller läkemedel. Vi vill också undersöka möjligheten att samordna upphandlingar av vaccin eller andra viktiga läkemedel. Eftersom den nordiska marknaden är större än den svenska kan det finnas stora fördelar med ett sådant system. Visserligen har EU tagit ett betydande ansvar i dessa frågor, men genom en tydligare samverkan mellan de nordiska länderna kan vi tillsammans täcka upp för de brister som uppstår även om EU tar stort ansvar. Vidare finns skäl att lägga grunden för en digitaliserad realtidsinventering av förekomsten av kritiska/ovanliga medicinska produkter på sjukhus i apotek etcetera. Detta för att minska behoven av att bygga upp lager. För vissa produkter kan det dock finnas skäl att överväga gemensamma lager. Stärkt samarbete kring energi och forskning Det finns en lång rad områden där ökat samarbete mellan länder skulle kunna leda till gemensam nordisk nytta. Energifrågorna har pekats ut som ett område där det finns stora vinster med ett utökat nordiskt samarbete; både med avseende på förutsättningarna att hantera klimatomställningen och för att åstadkomma en tryggare energiförsörjning. En rad förslag på detta område presenterades i rapporten : Strong today – stronger tomorrow (2017). Huvuddragen i den rapporten bör genomföras i så snabb takt som möjligt. Ett ökat samarbete kring forskning och högre utbildning som också ligger i linje med ovan nämnda rapport kan också stärka den nordiska arbetsmarknaden och leda till att vår del i världen blir mer attraktiv för studenter. Det skulle vara ett led i att minska gränshindren och öka rörligheten. Som ett led i det bör också de forskningsinstitutioner som finns under det nordiska samarbetets paraply knytas samman och ges möjlighet att bli ett samnordiskt nätverksuniversitet. – en föregångare i jämställdhetsfrågor som helhet, och de nordiska länderna var för sig, har på flera områden länge varit drivande i jämställdhetsfrågor. arbetar de nordiska länderna tillsammans för att öka jämställdheteten på alla områden i samhället. Detta är dock inget skäl att luta sig tillbaka eller tro att arbetet är klart. Jämställdhet mellan könen är en av grunderna till att den nordiska modellen blivit så framgångsrik, och till att på många sätt står sig starkt i internationella jämförelser. Det arbete som bedrivits och de erfarenheter vi gemensamt har är något vi kan, bör och ska dela med oss till andra länder och samarbetsorganisationer. Så kan bidra till jämställdhet inte bara i vår region utan också i andra delar av världen. Till stöd för detta finns exempelvis samnordisk statistik som kan användas och förklara våra erfarenheter och den utveckling i jämställdhetsfrågorna som genomgått. Att fortsatt mäta och förklara jämställdhetspolitikens effekter och resultat är viktigt och ett arbete som bör fortsätta. ser vi hur den gränshindersproblematik som tagits upp i den här motionen också drabbar jämställdheten. Medan verksamheter i mansdominerade yrken ges undantag försvåras arbetspendling för kvinnodominerande yrken. Detta är allvarligt och behöver belysas. I gränsregioner, exempelvis mellan och , föreligger behov av akututryckningar med ambulans eller helikopter över landsgränserna. Det så kallade medikolegala gränshindret innebär att norsk ambulanspersonal i helikoptrar och vägambulanser avkrävs svensk yrkeslegitimation om de ska kunna utföra akuta vårduppdrag på svenskt territorium. Helikopterförarna är få och lyckas söka legitimation, men processen beskrivs som mycket tidskrävande och administrativt betungande. Norska ambulansförare utgör en mycket större yrkesgrupp där processen för en svensk yrkeslegitimation är ännu mer oöverstiglig. Ansvarig svensk myndighet i detta fall är . Ett annat exempel på där det gränsöverskridande samarbetet kan stärkas för att öka kvaliteten och tryggheten är inom mödravården. som en stark röst i arktiska frågor Kopplat till strategin för den arktiska regionen har tydligt pekat ut en lång rad prioriteringar. Den arktiska regionen är på sina håll en av världens få kvarvarande orörda områden. Effekterna av klimatförändringarna syns snabbare i än på många andra håll, främst genom successivt minskande istäcke . Regionen är hemvist för en omfattande artrikedom och en stor variation av känsliga ekosystem. Det är mening att och dess orörda, sårbara områden ska värnas genom bevarande samt åtgärder som håller tillbaka exploateringstakten. Arbetssättet med grön infrastruktur passar inte i dessa områden, särskilt med tanke på att det ännu inte finns tydliga och etablerade definitioner av vad det innebär eller ska leda till. Att experimentera med nya, ej etablerade sätt och metoder för ekosystemskydd är inte lämpligt i denna region. Det är viktigt att det nya ramverket inom FN:s konvention om biologisk mångfald (CBD) sätter ambitionsnivån högt och att den arktiska biodiversiteten tas i särskilt beaktande. De arktiska havsområdena är ytterst känsliga och riskerar att exploateras ytterligare när isarna smälter. För att skydda dessa vill att fler naturreservat bildas och att utvinning av olja, gas och mineraler från havsbotten begränsas. Det storskaliga industriella fisket utgör också ett hot, inte minst mot de arktiska ursprungsbefolkningarna och deras livnäring genom småskaligt fiske. Vi ser också gärna fler naturreservat i havsområden utanför nationell jurisdiktion. anser att regionens ekonomiska utveckling måste ske på ett så hållbart sätt som möjligt, givet mycket känsliga och sårbara miljöer. Det är av stor vikt att framtida exploatering och utveckling tar mycket stor hänsyn till konsekvenserna för miljön och de människor som lever och har sin livnäring i , inte minst regionens ursprungsbefolkning. Dock är det viktigt att göra skillnad på olika typer av exploatering och varje enskilt lands förutsättningar att göra det på ett hållbart och miljösäkert sätt. Det är mycket viktigt att är en stark röst i de frågor som rör den arktiska regionen. Men det är viktigt att de nordiska länderna, genom det nordiska samarbetet, förenar sina krafter för en hållbar utveckling i regionen. Därför bör också dessa frågor ges hög prioritet inom och dess minis