mot · H9024158 · 2021-10-05 00:00:00 — Storstadsområdena , och behöver förstärka befintlig verksamhet med psykiatriambulanser så att det svarar mot de behov som finns. För resten av landet finns behov av en funktion av psykiatriambulans och den behöver utformas efter lokala förutsättningar. Därutöver bör regeringen redovisa utvecklingen av psykiatriambulanser på lämpligt sätt och återkomma om eventuellt förstärka resurser. Detta finansieras genom en omriktning av regeringens ambulanssatsning 2022 respektive som del i psykiatrisatsning 2023-2024. Antalet genomförda rättspsykiatriska undersökningar (RPU) har fortsatt att öka och 2019 genomfördes det högsta antalet . Utvecklingen under pandemin har varit lägre och är svårbedömd. Enligt kan en av förklaringarna till ett högt antal RPU vara ett ökat antal häktade inom . Det var en 21‑procentig ökning av antalet häktade (mätt som antal inskrivna i häktet respektive år). Enligt verket utreds fler personer för allvarlig brottslighet som kan ge fängelsestraff, vilket ökar domstolarnas behov av att veta om den misstänkte har en allvarlig psykisk störning och ska dömas till rättspsykiatrisk vård eller om det istället ska utdömas fängelse. Antalet som undersökts vid gärningen och som haft allvarlig psykisk störning har ökat från 250 personer (2017) till 335 personer (2019). Forskning visar vidare att aktiviteter av olika slag kan förbättra livskvaliteten för personer med svår psykisk sjukdom som också får rättspsykiatrisk vård. Utöver aktiviteter är också kvaliteten på behandlingarna av stor vikt. anser att det är av stor vikt att alla som har en konstaterad psykisk sjukdom också kan få den vård de behöver , men också att det finns aktiviteter för att förbättra livskvaliteten för dem som får rättspsykiatrisk vård. Det är också viktigt att beakta hur personer med olika autismspektrumtillstånd bemöts inom rättspsykiatrin. Den tillsatta utredningen om rättspsykiatrin SoU 2021:36 kan bidra till att samhällets ansvar förtydligas och att kvaliteten i insatserna stärks. Dygnet runt, år ut och år in, görs vård- och omsorgsinsatser av anhöriga. Närståendes betydelse för att vården och omsorgen ska fungera får därför inte underskattas. För många är det naturligt och positivt att hjälpa en anhörig eller närstående som är i behov av hjälp och stöd. Men om den offentliga vården och omsorgen inte ser sitt ansvar kan uppgiften bli övermäktig för den anhöriga. Det positiva övergår till att bli ett krav och en belastning som påverkar den närståendes hälsa. Anhöriga till personer med svårare psykisk sjukdom som exempelvis schizofreni eller bipolär sjukdom lever ofta under stor press. Oron för sitt syskon, sin förälder eller annan nära anhörig är ofta eller alltid närvarande. Inte sällan finns det skuld- och skamkänslor inblandade. Kanske är sjukdomen en hemlighet inom familjen. Många får också ta ett stort ansvar för samordning av olika stöd- och behandlingsinsatser. kan det krävas aktiva beslut för att vården och omsorgen ska bli bra men saknar personen på grund av den psykiska sjukdomen förmågan att själv fatta beslut för sitt eget bästa. Som anhörig kan känslan av hjälplöshet då bli övermäktig. Anhöriga ska inte uppfatta det som ett tvång att exempelvis vårda en närstående eller att det är en följd av offentliga besparingar. Anhörigas bidrag är viktigt i sig och måste få formas efter de förutsättningar och önskemål som finns. De anhörigas insatser måste ges erkännande som vi behöver ge de anhöriga de verktyg och det stöd de behöver för att vilja och orka fortsätta i sin ovärderliga gärning. Vi anser att det är fortsatt viktigt att utveckla stöd för anhöriga för att säkerställa att den omsorg som de ger till närstående är frivillig. I detta arbete är Nationellt anhöriga (NKA) en viktig resurs. föreslår också att ett tydliggörande förs in i socialtjänstlagen som innebär att i samband med biståndsprövning och uppföljning av insatser till en person särskilt ska uppmärksamma anhörigas situation. Om behov finns ska anhöriga och närstående erbjudas lämpliga stöd. Hälso- och sjukvårdens ansvar för att även stödja anhöriga exempelvis genom att informera och vid behov utbilda anhöriga bör tydliggöras. Inte minst barn som anhöriga behöver uppmärksammas mer än vad som görs . Barn omfattas av den paragraf i socialtjänstlagen (5 kap. 10 §) som lyder: ”ska erbjuda stöd för att underlätta för de personer som vårdar en närstående som är långvarigt sjuk eller äldre eller som stödjer en närstående som har funktionshinder.” gäller också att hälso- och sjukvården har ansvar för att särskilt beakta barns behov av information, råd och stöd om barnets förälder eller någon annan vuxen som barnet varaktigt bor tillsammans med och som har en psykisk störning eller psykisk funktionsnedsättning, har en allvarlig fysisk sjukdom eller skada eller har ett missbruk av alkohol, annat beroendeframkallande medel eller spel om pengar, eller oväntat avlider. Även om det har blivit bättre så är det inte alltid barn erbjuds det stöd de kan behöva utifrån sin ålder. Att inkorporerades i svensk lagstiftning var ett viktigt led i att stärka konventionens rättsliga ställning. Men det kommer inte att räcka. Det behövs ett perspektivskifte i vård och omsorg i hur barns rättigheter tas tillvara. Inte minst är det viktigt när barnets intressen och rättigheter står emot de vuxnas. Den kommande nationella anhörigstrategin kommer vara mycket betydelsefull för att säkra ett bättre stöd till närstående i olika situationer. har lämnat sitt underlag till regeringen i slutet och regeringen bör intensifiera arbetet med att presentera en nationell anhörigstrategi. Inflytande och delaktighet är en självklarhet när man får sociala, medicinska eller andra slags insatser. Ändå är det återkommande så att många upplever att brukarinflytandet blir mer av en formell avstämning med få möjligheter till reellt inflytande. missas inflytandet helt. Det strider mot grunderna i såväl socialtjänstlagen som hälso- och sjukvårdslagen. Därför är det angeläget att kunskaperna kring brukarinflytande fördjupas i kommuner, regioner och andra myndigheter. Brukarinflytande måste finnas på tre olika nivåer . Individnivån handlar om hur den enskilde patienten, brukaren eller dennes anhöriga får möjlighet att vara delaktiga i mötet med vården eller omsorgen. Verksamhetsnivån handlar om hur vården och omsorgen lyssnar på – och tar intryck av – vad olika målgrupper upplever ger kvalitet i olika verksamheter. Slutligen systemnivån som handlar om patienternas, brukarnas och de anhörigas företrädare bereds möjlighet att framföra sina samlade erfarenheter i dialog med beslutsfattare och medverka i analysen av olika faktaunderlag för att skapa bättre förståelse för brukarnas behov och vårdens och omsorgens resultat. Man måste vara medveten om att frågan om brukarinflytande är kopplad till makt. Därför måste man också vara medveten om förhållningssätt och attityder som kan påverka om det i praktiken blir brukarinflytande eller ej. Många som behöver olika slags psykiatrisk vård känner ett stigma eller skam liksom ett självstigma som kan påverka möjligheterna till en god vård och behandling. Det behövs en systematisk användning av erfarenhetsbaserad kunskap för att åstadkomma en miljö där varje person som får del av vården har reellt inflytande och känner full delaktighet. Då ökar möjligheten till en framgångsrik vård och behandling. anser att kunskapen kring brukarinflytande måste öka och regeringen bör återkomma med förslag på hur detta kan ske i samverkan med det civila samhällets organisationer inom området. 8 Den nationella hjälplinjen har den nationella hjälplinjen funnits som ett viktigt stöd för människor som befunnit sig i kris eller som av annan anledning varit i behov av att prata med någon. Tjänsten har kunnat nås . Den nationella hjälplinjen avvecklades emellertid , efter ett beslut av bolaget som ägs av och kommuner och regioner. ifrågasatte, bland annat genom interpellationer och frågor i , nedläggningen och motivet till att den nationella hjälplinjens funktion skulle flyttas över till varje enskild region. menade att den nationella samordnade funktionen är viktig utifrån att den psykiska ohälsan ökar och att trycket redan var stort på ideellt drivna hjälplinjer. Enligt en artikel i () registrerade den nationella hjälplinjen 30 000 samtal , varav man kunde besvara endast hälften. Vidare nämns i artikeln att fyra av tio som kommer fram anser att råden och stödet räckt för stunden, och att i genomsnitt två samtal har kommit från personer som varit nära att avsluta sina liv. Människor har således ett uttalat behov av tjänsten. Särskilt med tanke på att det under coronapandemin har blivit ytterligare ett högre tryck på de ideellt drivna hjälplinjerna. Kostnaden för att driva den nationella hjälplinjen var endast , vilket gav en ekonomisk nytta motsvarande 17 gånger per investerad krona enligt en nyttovärdering . Detta mot bakgrund av de höga samhällsekonomiska kostnader som psykisk ohälsa och höga sjukhälsotal medför. En ny nationell hjälplinje kanske är på väg. har fått ett uppdrag av regeringen gällande en nationell stödlinje som riktar sig till personer med psykisk ohälsa eller suicidalitet samt anhöriga och närstående. välkomnar att regeringen äntligen gett detta uppdrag och ser fram emot redovisningen från (förväntad ) som förhoppningsvis kommer medverka till att en nationell hjälplinje återigen kommer finnas som stöd till människor i nöd. Förstärk arbetet med självmordsprevention tar cirka 1 500 personer sitt liv i . Självmord är omgärdat av myter, okunskap, stigma och skam. Enligt en rapport från Suicide Zero var antalet självmord (säkra och osäkra) 1 574, varav 171 unga människor upp till . Detta kan sättas i relation till antalet som avled i trafikolyckor 2018 som var 325 stycken. av de tillfrågade i en enkätstudie gjord av Suicide Zero svarade att de har haft någon i sin närhet som antingen tagit sitt liv eller gjort ett självmordsförsök. [13] Genom att få bättre kunskap om hur stort problemet är och vad vi alla kan bidra med kan vi förebygga tragedierna. Det förebyggande arbetet mot självskadebeteende, självmordsförsök och självmord måste intensifieras. Det är därför viktigt att kunskap och metoder utvecklas för att identifiera riskgrupper och på det sättet kunna rikta särskilda förebyggande insatser till personer i dessa riskgrupper. Regeringens arbete måste stärka sitt arbete i denna del. internationella studier har visat att bland dem som dör i suicid har många sökt någon form av sjukvård året före dödsfallet. Patienter som vårdats inneliggande inom psykiatrisk vård har också visats ha en särskilt hög suicidrisk. Enligt en granskning av så hade sammanlagt av undersökningsgruppen (2015) haft minst en kontakt med sjukvården före dödsfallet. menar att det behövs mer kunskap om den vård och behandling som unga och vuxna får före dödsfallet, då det är känt att en så stor del av dem som tagit sitt liv haft kontakt med sjukvården. 9.1 Handlingsplaner för självmordsprevention För att säkra ett effektivt förebyggande arbete är det avgörande att följa upp att det nationella handlingsprogrammet för suicidprevention anpassas och implementeras på såväl regional som nivå. Detta har motionerat om . Dessa handlingsplaner kan även omfatta arbetet med första linjens sjukvård i kommuner och landsting. Vikten av lokala handlingsplaner belystes av kartläggning (2017) som visar att endast 10 av 21 landsting/regioner har en handlingsplan med uttalade mål att förebygga självmord. En rapport från och identifierar 650 felhändelser när vården av 228 patienter granskades. Det handlade om vårdåtgärder inklusive suicidriskbedömningar som gjordes bristfälligt, fördröjdes eller uteblev. Rapporten visade också brister i samverkan mellan olika vårdaktörer med ansvar för patienten. Det finns ett stort behov av tydlig statlig styrning och en strategi som visar vägen till att minska den problematiska psykiska ohälsan och även förebygga självmord. Vi välkomnar därför att regeringen gav uppdraget till och att, i samarbete med berörda myndigheter, inkomma med underlag för att skapa en nationell strategi inom området psykisk hälsa och suicidprevention. Vi anser vidare att frågor som rör psykisk ohälsa och suicidprevention är helt centrala i arbetet med att ta fram och genomföra en nationell hälsofrämjande strategi. Det ska inom strategin finnas ett stort fokus på förebyggande åtgärder i syfte att förbättra den psykiska hälsan hos befolkningen och förhindra suicid. Hela vårdkedjan, från elevhälsan till primärvården och den specialiserade barn- och ungdomspsykiatrin bör ses över. Det finns också en rad praktiska sätt att förebygga suicid i bostads- och samhällsplanering, exempelvis i samverkan med och andra myndigheter. Det kan gälla hur fönster och balkongräcken är utformade i flervåningshus, instängslade bangårdar och strategiska järnvägssträckor nära bebyggelse, höga räcken på viadukter, stabila räcken längs bergväggar på landsvägar och liknande åtgärder. Det finns goda sådana exempel som medfört signifikant minskat antal suicid. 9.2 Anmälningsplikt för hälso- och sjukvården och socialtjänst vid självmord Fram till var det obligatoriskt att anmäla till för utomstående utredning enligt lex om någon begått självmord efter senaste gången den stod i kontakt med vården. Men när ändrade sina föreskrifter slopades anmälningsplikten då den enligt myndigheten saknade lagstöd. fick in i genomsnitt närmare 40 lex Maria-anmälda självmord januari–. –– efter regeländringen – rörde det sig om knappt 12 . För att på bästa sätt arbeta preventivt för att minska antalet självmord är det avgörande med nationell statistik som belyser situationen. Vi anser därför att det ska införas anmälningsplikt för hälso- och sjukvården samt vid självmord. 9.3 ”” när en person begått självmord Vi vill även, baserat på ett arbetssätt som finns i , att det tillsätts en ”” när en person har begått självmord. Socialtjänst, skola, polis, sjukvård och civilsamhället ska då tillsammans göra en utredning om vad som hänt och vad som har brustit så att vi kan bli bättre på att förhindra dessa tragedier. Det är inte för att leta syndabockar utan för att öka kunskapen om vad som hänt och ge lärdomar om vad som måste förbättras så att suicid kan förhindras. 9.4 Skolbaserat självmordspreventivt arbete Ett skolbaserat suicidpreventivt arbete som har varit framgångsrikt är ”The T.R.U.S.T. Program (To Reach Ultimate Success Together)” som initierades i . Syftet med programmet var att minska narkotikaanvändningen och den psykiska ohälsan bland unga i . En stor mängd kuratorer anställdes vid Miamis skolor med målet att ha en högutbildad kurator per 275–400 elever. Kuratorerna undervisar eleverna i livskunskap med syftet att ge ungdomarna verktyg att lösa en del av de livsproblem de ställs inför under sin uppväxt. Den höga kuratorstätheten skapar också en trygghet för eleverna genom att de vet att de alltid kan vända sig till kuratorn när de behöver hjälp. Därtill tränas lärarna i regelbundet i att känna igen varningstecken för när unga mår dåligt. har i en litteraturöversikt (Utblick folkhälsa) visat att skolbaserad prevention kan minska suicidförsök och suicidtankar, men belyser att få skolbaserade program är utvärderade med randomiserade kontrollerade studier (RCT), som ger det säkraste vetenskapliga underlaget vid utvärderingar av effekten av en insats. Baserat på de positiva effekterna av Trustprogrammet i bör effekten av ett liknande skolbaserat suicidpreventionsprogram på lämpligt sätt utvärderas i . 10 Missbruksproblematik och beroendesjukdom är det ett delat huvudmannaskap för missbruks- och beroendevården, och både kommunen och regionen har viktiga uppgifter. Men trots insatser för att förbättra samverkan mellan de båda huvudmännen är det dessvärre många människor som inom dagens organisation hamnar mellan stolarna och inte får den hjälp de behöver för att komma ur sin missbruksproblematik och beroendesjukdom. Det handlar dels om personer med lättare alkoholproblem som undviker att söka hjälp då de anser det för stigmatiserande att vända sig till . Problemet med det dubbla huvudmannaskapet blir särskilt tydligt vid så svår samsjuklighet att det krävs tvångsvård. Sjukvården behandlar då de akuta psykiska symptomen, men så fort de är under kontroll tar sjukvårdens ansvar slut. Trots att svåra problem kopplade till beroendesjukdomen kräver sjukvårdsbehandling slussas personen vidare till kommunens socialtjänst. Ingen tar ett övergripande helhetsansvar för personer med omfattande vårdbehov. gör ingen fel enligt gällande lag. anser utifrån de många negativa aspekterna med det dubbla huvudmannaskapet, och utifrån det faktum att beroendesjukdom de facto är en sjukdom, att ansvaret för missbruks- och beroendevården bör överföras på regionen som ensam huvudman. Detta var något som förespråkades redan av som presenterades 2011. har drivit huvudmannaskapsfrågan i och gläds åt att en enig riksdag 2019 ställde sig bakom ett tillkännagivande till regeringen angående att en huvudman ska ansvara för vården av personer som lider av beroendesjukdom i kombination med annan psykisk ohälsa. Det tog efter eniga beslut, men regeringen har tillsatt utifrån tillkännagivandet. Direktivet till utredningen är att skapa bättre förutsättningar för att barn och vuxna med allvarliga beroendeproblem och samtidig psykisk ohälsa ska kunna få en samordnad, behovsanpassad och patientcentrerad vård och omsorg som är av hög kvalitet och som kan erbjudas på lika villkor i hela landet. Utredningen omfattar såväl medicinska som farmakologiska, psykiatriska och sociala insatser. ser med tillförsikt fram emot att ta del av utredningens förslag som kommer presenteras . Genom att låta regionerna och hälso- och sjukvårdslagen bli styrande även inom beroendevården kan tillgängligheten till vård och behandling säkras för denna patientgrupp. är det viktigt att tillförsäkra att de personer med missbruks- eller beroendeproblematik som är i behov av sociala insatser garanteras det även när den regionala sjukvården är ensam huvudman för missbruks- och beroendevården. samlade politik inom området återfinns i kommittémotionen Alkohol, narkotika, dopning, tobak och spel om pengar. Acko Ankarberg (KD) [1] 2020: Psykiatrisk vård och behandling till barn och unga. [2] , Vi måste sluta prata om psykisk ohälsa, , 21/8-20. [3] , L., Agahi, N., , C. Lonelier than ever? Loneliness of older people over two decades, and Geriatrics, vol. 75, 2018, s. 96–103. [4] , , 2019. [5] Dödlighet i suicid (självmord), , besökt 16/9-20. [6] 2019. [8] Budgetproposition 2020/21:1 Utgiftsområde 13 Jämställdhet och nyanlända invandrares etablering [9] Psykiatrin i siffror 2019, Uppdrag psykisk hälsa. [10] Bakgrund om psykiska sjukdomar och tillstånd, Psykiatristöd, Region hemsida. Besök 17/9-20. [11] Rättspsykiatri, Statistik, , 2020. [12] Källa: NSPH [13] utan förbättring: krävs stora insatser för ungas psykiska hälsa (rapport), Suicide Zero, . [14] Vilken sjukvård har unga och unga vuxna som tagit sitt liv fått? Resultat från en studie baserad på retrospektiv granskning av sjukvårdsjournaler, , 2020.