mot · H9023978 · 2021-10-05 00:00:00 — ställer sig bakom det som anförs i motionen om att bredda den s.k. straffskärpningsparagrafen i vad gäller brott riktade mot personer med funktionsnedsättning och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att utvidga möjligheterna till och skärpa kraven på samordnade individuella planer (SIP) och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om riktade kompetensnivå rörande och riktade hälsoundersökningar av personer med funktionsvariation och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att underlätta myndighetssamverkan för att upptäcka oseriösa assistansanordnare och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om portaluppdrag och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om ett vardagsstöd och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att inrätta en LSS-inspektion och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om statligt huvudmannaskap för den personliga assistansen och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om den personliga assistansen och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att förtydliga skollagen vad gäller fysisk tillgänglighet i skollokaler och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att lärare ska ha grundläggande kunskaper om elever med funktionsnedsättning och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om språk och kommunikation för funktionsvarierande och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att rektorsutbildningen ska innehålla krav på kunskaper om elever med funktionsnedsättning och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om idrott för personer med funktionsnedsättning och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att förtydliga hälso- och sjukvårdslagen vad gäller fritidshjälpmedel och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om ansvaret för hjälpmedelsfrågor och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om etiska aspekter på robotar och automatisk övervakning inom omsorg och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att samla ansvaret för att slussa ut unga med funktionsnedsättning på arbetsmarknaden, inklusive ansvaret för aktivitetsersättningen, hos Arbetsförmedlingen, och detta tillkännager för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att de arbetsmarknadspolitiska stöden för personer med funktionsnedsättning bör bli färre men mer flexibla och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om en översyn av kommunernas tillämpning av merkostnadsprincipen och regelverken för förbehållsbelopp och tillkännager detta för regeringen. För liberaler är det en självklarhet att människor är olika. Vi har olika kön, könsidentitet, sexuell läggning, ålder, härkomst och livsåskådning men också skiftande funktionalitet. Samhället måste byggas med insikten om att alla människor är lika mycket värda, har samma grundläggande behov och ska behandlas med samma respekt, att mångfald berikar, att varje människa med sin kunskap och erfarenhet är en tillgång för samhället. Denna respekt för den enskilda människans frihet och värdighet är utgångspunkten för all liberal politik inom alla politikområden. Det är särskilt viktigt när det handlar om människor som mött hinder i livet – för vilka friheten inte är självklar. Det handlar om människor som finns överallt, här och , med olika ambitioner och olika livsdrömmar. Människor med förutsättningar som i vissa avseenden kan skilja sig från majoritetens, men som är en viktig del av samhällsgemenskapen och har lika rätt till delaktighet i den. Funktionshinderspolitik handlar om att ge möjlighet att förverkliga den rätten och om självständighet och självbestämmande. En liberal politik innebär att skapa förutsättningar för att alla ska kunna bli sitt bästa jag, oavsett funktionsvariationer. Hos alla finns en stor variation av olika funktionalitet och förmågor. Funktionaliteten varierar inte bara mellan individer utan också hos varje individ. Alla individer är bättre på vissa saker än på andra. Vi har också olika funktionalitet i olika skeden av livet. En stor del av befolkningen har olika former av funktionsnedsättningar. De kan vara medfödda, utvecklade med åldern eller förvärvade genom sjukdom eller skada. Vilken påverkan en funktionsvariation har på vardagen avgörs av hur samhället utformas och vilket stöd den enskilde får. Utgångspunkten för Liberalernas funktionsrättspolitik är FN:s allmänna deklaration om mänskliga rättigheter som stadfästes 1948 och som lade grunden för en rad konventioner inom området och FN:s konvention om rättigheter för personer med funktionsnedsättning (CRPD), som ratificerade 2008. Konventionen syftar till att undanröja hinder för personer med funktionsnedsättning att ta del av de mänskliga rättigheter som tillkommer alla. Konventionen utgår från grundläggande principer om individuellt självbestämmande, icke-diskriminering, fullständigt och faktiskt deltagande och inkludering i samhället, lika möjligheter, tillgänglighet, jämställdhet samt rätten för barn med funktionsnedsättning att utveckla sina förmågor och bevara sin identitet. Artikel 16 i CRPD innebär att konventionsstaterna ska införa effektiv lagstiftning för att säkerställa att våld och övergrepp mot personer med funktionsnedsättning identifieras, utreds och lagförs. Att personer med funktionsnedsättning är måltavlor för ideologiskt motiverade brott är ett faktum. Den så kallade straffskärpningsparagrafen i innebär bland annat att straffvärdet blir högre för brott som begås för att kränka offret på grund av hens tillhörighet till en viss grupp. Denna paragraf behöver breddas så att den uttryckligen omfattar brott som begås för att kränka personer med funktionsnedsättning. behöver kunskapen om utbredningen av hatbrott mot personer med funktionsnedsättning öka. I detta sammanhang måste också påpekas att en översyn och skärpning av diskrimineringslagen behövs för att undanröja de hinder och det motstånd som finns i fysisk och mental tillgänglighet och bemötande som drabbar väldigt många . Tillgänglighet innebär att samhället utformas för att så många som möjligt ska kunna använda och ta del av det och en förutsättning för att många personer med funktionsnedsättning ska kunna vara delaktiga i samhället är fysisk och kognitiv tillgänglighet. Det handlar om att kunna ta del av den fysiska miljön och kunna ta sig runt i samhället. Det innebär också att få tillgång till information och kommunikation och att kunna använda produkter, miljöer, program och tjänster. För att vi ska nå ett mer tillgängligt samhälle krävs att nya miljöer, produkter och tjänster utformas tillgängliga från början. Majoriteten av de produkter, miljöer, program och tjänster som finns i vårt samhälle är redan framtagna. En central del är därför att åtgärda befintliga brister i tillgängligheten. Det är en relevant Liberal uppgift att arbeta för ökad tillgänglighet med inom områden som exempelvis arbetsmarknad, samhällsplanering och digitalisering. Det är även viktigt inom områden som hälso- och sjukvård, rättssystem, transport och utbildning. För att öka tillgängligheten måste arbetet börja med att strategiskt och systematiskt och tänka in tillgänglighetsarbetet i större processer. Individens handlingsmöjligheter begränsas såväl av hur omgivningen är utformad som av kapaciteten i den egna funktionaliteten. Handlingsfriheten kan vidgas genom förändringar i miljön och genom åtgärder som ökar individens funktionalitet För att kunna ta del av samhället och påverka sitt dagliga liv krävs delaktighet på lika villkor. Det är därmed av avgörande betydelse att de gemensamma rättigheterna finns för alla. Om funktionsnedsättningen också blir ett funktionshinder är alltså i högsta grad en politisk fråga. Formellt är funktionshinderpolitiken ett tvärsektoriellt politikområde som till stora delar ska genomföras inom de flesta politikområden utifrån att behov och rättigheter genomsyrar en människas hela liv och samhällets alla delar. Väl medvetna om detta lägger Liberalerna en samlad motion inom funktionsrättsområdet men som riktar sig till samtliga samhällssektorer. Corona-pandemins effekter har varit än mer påtagliga för personer med funktionsnedsättning. De stöd och andra samhällsstruktur som finns har satts i blixtbelysning. När det är dags att utvärdera hur vi som samhälle klarade av att hantera viruset, krävs en noggrann analys av just de stöd som är livsavgörande för medborgare som lever med en funktionsnedsättning. Under Corona-pandemin har många – både personer med och utan funktionsnedsättning – tvingats till ofrivillig isolering med ökad ångest och försämrad hälsa som följd. Personer med funktionsnedsättning i allmänhet hör till de allra mest utsatta i denna situation. Särskilt drabbade har personer med intellektuella funktionsvariationer sannolikt blivit. Dessa grupper som har betydligt sämre möjligheter att använda sig av olika digitala kanaler för att hålla kontakt med omvärlden har också drabbats av stängningar av skolor, daglig verksamhet, indragning av besök och personalbrist på boenden och i verksamheter. Utebliven habilitering/rehabilitering, inklusive träning av tekniska hjälpmedel, samt det uppföljande stödet i hemkommunen har inte fungerat som det ska. Många personer med funktionsnedsättning är dessutom ofta beroende av att närstående kan komma på besök och hjälpa till med praktiska saker eller av en ledsagare för att kunna handla, besöka vården, motionera och ta sig till fritidsaktiviteter. I många fall har pandemin helt berövat den enskilde detta stöd. För den som ändå träffar närstående eller personal, så har det inneburit uppenbara hälsorisker. Vi vet att rätten till ledsagning, kontaktperson, personligt ombud och synstöd behöver förtydligas genom stärkt lagstiftning, att svensk rehabilitering/habilitering behöver ses över och förstärkas och att kommunerna och regionerna behöver stimuleras att behålla/inrätta detta. Corona-krisen har inte bara bekräftat utan i högsta grad också förstärkt behovet av insatser på dessa och många andra områden. Lagen om stöd och service för vissa funktionshindrade, LSS, är satt under stark ekonomisk press inom samtliga insatser och över hela landet. Lagstiftningens robusthet ifrågasättas också från allt fler håll oftast i syfte att ifrågasätta hela rättighetslagen. Liberalerna är besjälade av att funktionshinderpolitiken i allmänhet och LSS i synnerhet måste få kosta. Alternativkostnaderna i pengar och alternativen i inskränkningar i människors rättigheter är i samtliga fall betydligt högre. Många får avslag på ansökan om olika insatser inom LSS hos kommunerna. Rekordmånga får dessutom avslag på ansökan om personlig assistans hos . Avslag och neddragningar av assistanstimmar sker också i hög takt vid omprövningar och vid förändringar. Detta innebär en fortsatt övervältringseffekt av kostnader och verksamhet från stat till kommunerna. ökar avslagsfrekvensen hos landets kommuner när det gäller ansökningar om personlig assistans via LSS eller andra insatser inom LSS. Dessa båda bidrar till antalet överklagade beslut ligger på rekordnivåer. Detta sammantaget är ett reellt problem framförallt för den enskilde assistansberättigade men också för landets kommuner och för rättsväsendet. Alla ska kunna känna sig trygga vid sjukdom och/eller funktionsnedsättning. Därför ska sjukförsäkringssystemet se till att alla människor har en försörjning ifall de blir sjuka. Dessutom ska sjukförsäkringen vara aktiv och anpassade efter den sjukskrivne så att fler kommer tillbaka till arbetslivet eller sin hälsa så snabbt som möjligt. Ett löpande reformarbete krävs för att socialförsäkringssystemet i varje tid ska kunna leverera trygghet och lyhördhet mot den enskilde, som skattebetalarnas pengar används rättssäkert och effektivt i linje med den arbetslinje och de trygghetssystem som har tjänat väl. Mot bakgrund av detta måste arbetssätt bli föremål för ett större reformarbete . Myndigheten brottas återkommande med ett lågt förtroende från allmänheten. Detta är inte hållbart. Under myndighetens paraply ryms en stor mängd för samhället viktiga försäkringar och bidrag såsom bedömningen av sjukpenning, boendetillägg, närståendepenning, bilstöd, assistansersättning, barnbidrag, etableringsersättning och föräldrapenning. Den administrationströtthet som både brukare och förmånstagare såväl som läkare beskriver efter kontakt med måste tas på största allvar. Därför vill Liberalerna att myndigheten i dess instruktion ges ett portaluppdrag att stötta och lotsa. Funktionshinderspolitikens olika delar är kommunicerande kärl, men de hanteras alltför ofta i stuprör. Om regioner till exempel snålar med rehabilitering/habilitering och hjälpmedel kan det leda till att människor blir mindre självständiga än de annars skulle kunna ha varit. Någon som hade kunnat arbeta och betala skatt blir i stället beroende av sjukersättning, en annan blir beroende av mer personlig assistans och en tredje kan inte vara aktiv och vårda sin hälsa utan behöver mer sjukvård. Om nekar personlig assistans kastas personen inte helt sällan ut i en karusell av instanser och ett pussel av olika annat stöd som kraftigt försämrar livskvalité och möjligheterna att leva sitt normala liv. Personer med funktionsnedsättning behöver inte sällan stöd från flera olika myndigheter och förvaltningar – till exempel från , , hälso- och sjukvården och Arbetsförmedlingen – och ibland från flera olika avdelningar inom samma myndighet. Då blir det särskilt tydligt när regelverk krockar och samordningen brister. är det lag på att hälso- och sjukvården och kommunernas socialtjänst ska upprätta en så kallad SIP, en samordnad individuell plan, när en person behöver insatser från båda och önskar en sådan plan. socialutskott konstaterade i en utvärdering (2017/18: RFR5) att när SIP fungerar blir den ett viktigt verktyg för brukaren och hans eller hennes anhöriga, och de får då en bättre överblick över insatser och över vem som gör vad. För individen innebär SIP att adekvata insatser påskyndas och att dessa följs upp . har arbetet med SIP kommit mycket olika långt i olika delar av landet. Trots att lagen kräver att landsting och kommuner ska upprätta överenskommelser om hur samarbetet ska fungera saknas sådana på många håll. Vi menar därför att det bör införas en möjlighet till sanktioner för de kommuner och landsting som trots lagens krav inte har övergripande överenskommelser om samordning. Det är tydligt angivet i många regelverk att myndigheter ska samarbeta så att stödet till personer med funktionsnedsättning blir optimalt och så att inget hamnar mellan stolarna. I praktiken är det alltför vanligt att myndigheter istället skyfflar ansvaret mellan sig. Det finns en betydande risk att det inte bara blir sämre lösningar för dem som har en funktionsnedsättning utan också dyrare för skattebetalarna när effektiva, sammanhållna och förebyggande insatser byts mot ineffektiva och fragmentiserade. När den ena instansen tror sig spara blir skattebetalarens slutnota betydligt högre. Kraven och förväntningarna på myndigheter att samverka för att ge bästa möjliga stöd till personer med funktionsnedsättning måste skärpas. De myndigheter som i allmänhet och i huvudsak påverkar en person med funktionsvariation som är i behov av samhällets stöd är , Arbetsförmedlingen och kommunen. Det gemensamma för dessa är att de i sin myndighetsutövning genom beslut har mycket stark påverkan på en enskilds möjlighet att leva sitt liv efter sina egna förutsättningar. Då myndigheterna gör egna rättsuttolkningar utifrån praxissättande domar och andra myndigheters agerande eller regeringssignaler så kan rättssäkerheten och begripligheten i beslut i vissa fall komma att ifrågasättas. När lagstiftaren, rättighetsbäraren eller allmänheten inte känner igen sig och sviktar i förtroendet är välfärdssamhället i risk. Myndigheter som i ett och samma står för förslag till regeringen, utformande av praxis utifrån lagstiftning, beslutsfattande, uppföljning, granskning av sitt eget förfarande, återkrav av felaktiga stöd och beivrande av antagen brottslighet samt straffande i kommande ärenden är inte kompatibelt med en rättsstat. Delning av befogenheter, makt och utförande är viktigt för förtroendet för välfärden. Beslut som fattas och som rör enskilda måste vara transparenta, begripliga och rättssäkra. Det måste också vara olika instanser som fattar gynnande respektive missgynnande beslut inom det sociala välfärdsområdet. Den Liberala inriktningen är därför att återställa förtroende, höja rättssäkerheten och återskapa stabiliteten genom politiska reformer på myndighetsområdet. Om detta lägger vi ett skarpt yrkande i separat motion. Särskilt rörande IVO:s avgifter Inspektionen för vård och omsorg – utfärdar tillstånd och tillståndsändringar för bland annat aktörer som tillhandahåller assistans, ledsagning och stöd inom ramen för LSS. Det är av godo att det finns en initial tillståndsprövning för den som vill starta en verksamhet av den här karaktären och också av godo att en kontroll genomförs när sådan tillståndsbelagd verksamhet står i begrepp att ändras väsentligen. Prövningar avskräcker oseriösa aktörer och garanterar att den enskilde får bästa tänkbara service. Att dessa tillstånd är förenade med avgifter kan till viss del förbättra den avskräckande effekten men den får inte för den sakens skull verka betungande för enskilda, ofta små, aktörer inom sektorn. Tillståndsavgifter för även enklare ändringar kan uppgå till – en förödande summa för en liten aktör. infördes avgifter för tillstånd och tillståndsändringar från för hemtjänst, assistans, avlösarservice, ledsagning eller annat stöd. Inför införandet hade regeringen lovat att avgifterna skulle kunna differentieras, så att de blev lägre för mindre omfattande verksamheter. Uppdraget från regeringen blev det motsatta: varje ändring ska kosta . Samma avgifter gäller både stora och små verksamheter och för stora och små ändringar, oavsett hur obetydliga och lättkontrollerade, till exempel en ny chef när någon går i pension eller blir långtidssjukskriven. har dock nu själva i en rapport föreslagit att avgifterna för just tillståndsändringar ska avskaffas, något Liberalerna ser positivt på. Vi förväntar oss att regeringen respekterar myndighetens bedömning, står fast vid vad de sagt och inte blandar sig i denna nödvändiga regelförenkling Omprövningar och tidsbegränsade beslut Den som har beslut om stöd från någon av insatserna i LSS har i de allra flesta fallen tidsbegränsade beslut (oftast kommunala insatser) eller beslut innehållande återkommande omprövningar (ofta beslut från men även kommunala beslut). har vid ett flertal tillfällen skarpt kritiserat detta som stridande mot lag. Trots detta fortsätter dessa beslut att fattas på liknande sätt. Regeringen införde ett tillfälligt omprövningsstopp 2018 som till viss del har fått effekt. Omprövningar sker nu istället när myndigheten eller den enskilde anger ändrade förhållande av något slag och då prövas hela behovet varvid kraftiga neddragningar är det vanligaste utfallet. Detta sätt att hantera rättighetslagstiftningen strider mot lagstiftarens intentioner och mot de konventioner som ratificerat. Den Liberala inriktningen är att ett heltäckande lagstiftat omprövningsstopp skall införas. Det innebär att avstämningstillfällen införs istället så att behovsuppfyllnaden kan följas upp. Vid ändrade förhållanden skall enbart ändringen behovsprövas, inte hela behovet. Ändrad lagstiftning eller praxisförskjutningar skall inte kunna åberopas retroaktivt. Förfarandet med tidsbegränsade beslut skall i möjligaste mån avskaffas genom att sådana beslut enbart skall fattas om man kan styrka att behoven är av övergående art. I dessa typer av beslut kan det även här vara lämpligt med avstämningstillfällen för att utröna om behoven uppfylls på bästa sätt. Assistansberättigade personer inom LSS har minskat med cirka 1 650 med en statlig besparing på . av de som sökt sjuk- eller aktivitetsersättning för att de på grund av varaktig sjukdom eller funktionsnedsättning inte kan arbeta har blivit av med den. Dessa siffror är egen statistik. Det är tydligt att och ett antal kommuner hamnat långt ifrån lagstiftningens intentioner och lagens bokstav. Detta är ett stort tapp i förtroendet för tryggheten i välfärden och måste upprättas. LSS är en rättighetslagstiftning med höga intentioner som skall bibehållas. kommer ständigt rapporter om bidragsbedrägerier, kriminellt fusk och oseriösa aktörer inom välfärdsområdet. Mycket är sant men det finns också många skrönor. Fusket inom assistansen antas vara omfattande, enligt regeringens utredningar och myndigheternas uppföljningar. Det förekommer att migranter med funktionsnedsättning tas till för att ansöka om LSS-stöd. Regeringens åtstramning av asylpolitiken har lett till en ökad efterfrågan på arbetstillstånd, liksom svarthandel med påhittade anställningar. Att funktionsnedsatta människor i behov av stöd har möjlighet att komma till och få hjälp kanske verkar humant. Men socialpolitik är inte biståndspolitik. Dessutom utnyttjas dessa människor ofta, då assistansen uteblir trots utbetalningar från . Fuskarna drivs inte av en vilja att hjälpa utsatta människor – de vill mjölka den svenska välfärdsstaten på pengar. Gemensamt för allt detta är att de sänker tilltron och förtroendet för välfärdens skyddsnät. Den Liberala inriktningen är att det behövs en LSS-inspektion, precis som vi har en Skolinspektion. Det handlar om människors möjligheter till att leva sina liv och det handlar om ett sort svinn av våra värdefulla skattepengar. Kort sagt – Det handlar om människors rättigheter, rättssäkerhet, respekt för skattepengar, dvs ordning och reda inom LSS. LSS-inspektionens verksamhet skall bestå av flera olika delar. Det övergripande målet skall vara att bidra till att personer med funktionsnedsättning ska ha goda levnadsvillkor och kunna leva som andra. LSS-inspektionen skall ha två huvuduppdrag: Inspektionen skall ta tillvara den enskilde insatsberättigades rättigheter gentemot myndigheterna i enlighet med rättighetslagstiftningens intentioner, de nationella målen för funktionshinderpolitiken och CRPD. Detta sker genom kvalitetstillsyn och kvalitetsuppföljning av verksamheterna oavsett driftsform. Det sker också genom en allmän rättshjälp för råd och stöd samt juridiskt bistånd vid överklagningar och liknande. Inspektionen skall stoppa kriminalitet och fusk genom att tillse att den enskildes trygghet säkerhet upprätthålls samt att välfärdsystemens integritet upprätthålls genom att oseriösa och kriminella utförare stängs av och ev. lagförs. Inspektionen skall beivra alla former av fusk och oegentligheter med fokus på utförare och inte rättighetsbärare. Det är huvudmännen för LSS, det vill säga staten för huvuddelen av assistansen och kommunen för de andra nio insatserna, som har ansvar för kvalitet och rätt utförande. LSS-inspektionens roll är att granska, kontrollera och följa upp att lagens intentioner följs och den enskildes rättigheter uppfylls. Inspektionen skall också få uppdraget att leda en allmän rättshjälp för stödberättigade som drabbats av myndigheters avslag och neddragningar. I samband med tillsyn och kvalitetsgranskning skall LSS-inspektionen råd och vägledning om vad eller kommunen behöver rätta till utifrån de krav som finns i lagstiftningen. Man skall också ge råd och stöd till LSS-berättigade inom ramen för rättshjälpen.