mot · H9023642 · 2021-10-05 00:00:00 — Försörjningsberedskap för ett robust samhälle Frågan om försörjningsberedskap och upprättandet av beredskapslager kommer att vara en central utmaning i uppbyggnaden av den civila beredskapen. Det är uppenbart att det behövs en återtagning av beredskapslager, vilket inte minst covidpandemins effekter har visat. Finns det en bättre nationell beredskap finns också bättre förutsättningar för internationell solidaritet i händelse av allvarliga kriser. En viktig utgångspunkt är dock att det inte går att bortse ifrån det ömsesidiga internationella beroendet som existerar . En mycket stor del av de flesta, såväl civila som militära, produkter kräver komponenter från andra länder vilka kan vara mycket svåra att ersätta med nationella alternativ. Försvarsberedningen lade fram rapporten där beredningen pekar på ett antal områden där försörjningsberedskap måste stärkas. Det handlar om allt från el-, livs- och läkemedelsförsörjning till hur det finansiella systemet och befolkningsskyddet ska kunna fungera i kris och krig. har det kommit ett antal utredningar och rapporter som utvecklar resonemang kring hur detta konkret ska kunna förverkligas. Regeringen har till slut tillsatt en utredning om försörjningsberedskap. Utredningen ska dock vara klar först . Det kommer dessutom att dröja än längre innan kan ta ställning till en proposition med skarpa förslag från regeringen. Viss lagerhållning kommer att behöva återtas när det gäller strategiska områden. Ett tydligt exempel är den skriande bristen på sjukvårdsmateriel i början av covidkrisen och den bristfälliga koordineringen mellan länderna inom EU på området. ska ha intelligenta lösningar som kombinerar omsättningslager av vitala varor tillsammans med att teckna avtal med näringslivet för att kunna ställa om produktion vid behov. Detta plus en förstärkt samverkan med andra länder i och inom EU. Det finns ett antal olika områden där det finns behov av en ökad försörjningssäkerhet. Vi har valt att lyfta fram tre områden nedan som är i särskilt behov av reformer. Drivmedelslagringen sköts via privata aktörer, som oljebolag, vilka ska hålla beredskapslager som främst är avsedda för störningar i fredstid. Dessa lager finns i många fall inte ens i . Vidare finns heller ingen planering som tar höjd för den händelse det skulle bli krig och det är inte tydligt vilka krav som finns på samhällsviktiga aktörer att lagra drivmedel. vill därför se en översyn av försörjningssäkerheten när det gäller drivmedel, vilken även ska ta höjd för krig och ta ett helhetsgrepp på vilka samhällsaktörer som ska ha ansvar för att lagra drivmedel och i vilken utsträckning. När det gäller läkemedel och sjukvårdsutrustning bör staten ta ett tydligare ansvar än vad som är fallet . Det delade ansvaret mellan regionerna och staten som finns har skapat oklarheter kring ansvarsfördelningen. Det behövs en plan för att tydliggöra krav på lagerhållning av läkemedel och skyddsutrustning. Det behövs ett sammanhållet system som tydligt pekar ut vem som har ansvaret för vad, hur och när. Regeringen har alltid det övergripande politiska ansvaret för läkemedelsförsörjningen vid till exempel en pandemi, har regionerna enligt nuvarande lagstiftning ansvar för att det finns läkemedel och skyddsutrustning för den vård som bedrivs. anser att det naturliga vore att staten har det övergripande ansvaret för att säkerställa att det finns beredskapslager av nödvändiga läkemedel och skyddsutrustning i händelse av fredstida kriser och krig. självförsörjning av livsmedel är bland de lägsta inom hela . Detta är ett problem för den civila beredskapen och måste mötas med såväl nationella åtgärder som åtgärder på nordisk och europeisk nivå. Det handlar bland annat om att förbättra konkurrenskraften för svenskt jordbruk för att öka den inhemska produktionen, lagra strategiska varor i omsättningslager och då särskilt varor som inte kan produceras i landet, säkra elproduktionen genom till exempel småskalig vattenkraft och andra alternativa förmer för elförsörjning och slutligen införa tydliga mål och planer hur animalieproduktionen och växtodlingen ska kunna bedrivas vid höjd beredskap. Kraften i frivilligheten och den enskildes ansvar i krisberedskapen Den civila beredskapen måste fungera på alla nivåer. Staten har ett särskilt ansvar för att landets medborgare ska kunna klara sig i händelse av kris och krig. Vid flera kriser har det visat sig att frivilliga resurser kan spela en viktig roll. Även den enskilda medborgaren måste dra sitt strå till stacken för att öka samhällets samlade robusthet. skulle vilja belysa behovet av att se frivilligheten i ett bredare perspektiv och som en resurs för krisberedskapen. Den nya teknologin medger att det på ett enkelt sätt går att till exempel kontakta människor som anmält sig som frivilliga för att delta i eftersök eller som understödjande personal vid skogsbränder. Det bör göras en översyn kring hur det går att ta till vara på dessa frivilliga krafter. Möjligheten att fånga upp före detta försvarsanställda, som till exempel veteraner, bör särskilt beaktas. Försvarsberedningen föreslår att individen ska ha en beredskap för att klara sin egen försörjning och omsorg utan stöd från det offentliga. Det kräver kunskap och utbildning. Informationsmaterial som MSB:s broschyr ”Om krisen eller kriget kommer” är viktiga hjälpmedel, men det behövs också mer handfasta utbildningsinsatser. Det behövs en utökad information till ungdomar om att man omfattas av totalförsvarsplikten från och med att man fyller . Där behöver vi också introducera dem till ämnet och möjligheter bör finnas till studiebesök och föreläsningar på Försvarsmakten och Myndigheten för samhällsskydd och beredskap (MSB). Det bör även ske genom mer praktiska övningar i till exempel brandskydd och hjärt- och lungräddning. Vi behöver tidigt skapa kunskap kring och väcka intresse för att beredskap och försvar utgör en central förutsättning för och vårt sätt att leva. Därför bör införandet av totalförsvarsinformation som ett obligatoriskt inslag i skolan övervägas. För att stärka den civila beredskapen anser att det ska införs tydliga riktlinjer och information till medborgarna hur man stärker sin personliga beredskap samt att det genomförs en översyn av hur frivilliga kan meranvändas i krisberedskapen. Internationell samverkan – och EU Det behövs en förbättrad internationell samverkan kring frågor som rör civilt försvar och krisberedskap. Sårbarheten i det internationella systemet blev väldigt tydligt under inledningen av covidpandemin. Vissa varuflöden begränsades kraftigt och nationella hänsyn övertrumfade ingångna avtal mellan länder. Särskild hänsyn behöver tas till gränsregionerna vilka drabbas extra hårt om det uppstår störningar mellan olika länder eftersom gränsregionerna bildar egna ekosystem med ett omfattande utbyte på många plan. Under covidpandemin har vi sett störningar när det gäller saker som arbetspendling, gränshandel och resande vilket har påverkat gränsregioner mot , och på ett negativt sätt. Här behövs bättre nationell beredskap för att en fungerande flödessäkerhet generellt, men det behövs även göras grundliga analyser kring hur samverkan, i för centrala forum som, , EU och Nato kan förbättras. EU:s civilskyddsmekanism är en viktig del i detta. Den kom till konkret nytta vid de stora skogsbränderna då fick assistans med både personal och materiel. EU har också etablerat ett av sina större lager för sjukvårdsutrustning i . Civilskyddsmekanismen kommer att diskuteras mer i detalj under EU-avsnittet . vill att ska vara drivande inom , EU och tillsammans med Nato för att skapa bättre strukturer för civil beredskap. – balans mellan mål och medel är en myndighet som utför flera viktiga uppdrag på ett antal olika områden. Det gäller bland annat gränsskydd, miljöövervakning, sjöräddning, brottsbekämpning och även deltagande i internationella insatser som till exempel Frontex-insatsen i . 2019 utökades myndighetens uppdrag gällande den brottsbekämpande delen i samband med att antog en ny kustbevakningslag. finns det även tankar om att skulle kunna utöka det brottsbekämpande uppdraget genom att till exempel biträda kronofogden med beslag. kommer i ökad utsträckning behöva bidra till den europeiska gräns- och kustbevakningsbyrån (Frontex) och dess stående personalstyrka. Slutligen så kommer även att behöva bidra till det civila försvaret i ökad utsträckning. Myndigheten har tillsammans med , och Säkerhetspolisen fått i uppdrag att lämna en redovisning som beskriver myndigheternas behov av åtgärder och resursbehov för att möta kraven inom ramen för det civila försvaret . Sammantaget kommer detta att ställa stora krav på . skulle därför vilja se en översyn av roll och uppgifter med förslag till hur myndigheten bör resurssätta, personellt och materiellt, samt prioritera det breda uppdrag myndigheten kommer att ha framgent. Det finns ett flertal myndigheter som , , Tullen, Polisen och Försvarsmakten som har snarlika uppgifter när det gäller till exempel övervakning, brottsbekämpning och räddningsuppdrag. Dock så skiljer det sig åt när det gäller vilket mandat respektive myndighet har samt vilka personella och materiella resurser, som till exempel flygplan och fartyg, för att lösa sina uppgifter. Utredningen samverkan (SOU 2012:48) presenterade förslag på hur verksamheten hos myndigheterna skulle kunna samordnas bättre, men flertalet av de förslagen togs inte vidare. I ljuset av ett nytt säkerhetsläge och ett ökat tryck från organiserad bör frågan genomlysas igen. Därför behövs en uppdaterad översyn av hur samverkan mellan dessa myndigheter kan bli bättre. Det gäller dels att det finns en relevant lagstiftning som ger respektive myndighet mandat att agera och dels hur personella och materiella resurser kan synkroniseras för att uppnå optimal effekt. Utbildningen av räddningstjänstpersonal sker främst genom MSB:s utbildningar. Dessa ges på olika nivåer. Utbildningsverksamheten som bedrivs av MSB är dock underfinansierad och tillgodoser till följd av detta inte kommunernas behov av utbildning (SOU 2018:54). Det är viktigt för svensk krisberedskap att utbildningar inom räddningstjänsten ges i en utsträckning som motsvarar kommunernas behov av utbildad personal. Möjligheterna att utbilda mer räddningstjänstpersonal bör därför prioriteras. Deltidsbrandman är en speciell anställning som bedrivs som extra arbete med beredskap vid sidan av en ordinarie anställning. Personalförsörjningen av deltidsbrandmän har under utvecklats till ett av svensk räddningstjänsts största problem. För att förbättra villkoren för deltidsbrandmän vill vi därför att MSB ska få en särskild uppgift att stödja kommunerna i personalrekrytering av deltidsbrandmän. Vi vill också se över vissa regler som inte primärt är anpassade till en anställning som deltidsbrandman. Regeringen har lagt fram förslag som ger ett undantag i reglerna för beräkning av arbetslöshetsersättning. Med regeringens förslag riskerar dock en deltidsbrandman fortfarande oproportionellt stora avräkningar i arbetslöshetsersättningen vid händelse av utryckning. Det samma gäller vid utbildningar och materialvård som ofta är förlagda till kvällar och . Mot denna bakgrund anser vi att regeringen bör återkomma till med ett lagförslag som innebär att ytterligare arbetsuppgifter inom ramen för anställningen som deltidsbrandman undantas vid beräkning av arbetslöshetsersättning. Förslaget ska innebära att den enskilde inte riskerar ekonomisk förlust vid tjänstgöring som deltidsbrandman när han eller hon får arbetslöshetsersättning. Återinför möjlighet till statligt stöd för skogsbrandsbevakning Med regelbunden patrullering av skogsbrandsflyg finns möjligheter att upptäcka brandhärdar i ett tidigt skede. Det ökar förutsättningarna för att avvärja hotande skogsbränder snabbare, innan branden fått spridning. bidrog staten via dåvarande med medel för att upprätthålla en skogsbrandsbevakning från luften över hela landet. Det byggde bland annat på frivilliga krafter – lokala flygklubbar som fick en rimlig ersättning från staten. Detta var en lösning som både innebar förhållandevis låga kostnader för staten och medförde att piloter fick den flygtid de behövde. Stödet till skogsbrandsövervakningen avskaffades dock 2003. Vissa länsstyrelser kanaliserar stöd för skogsbrandsbevakning från MSB, men detta gäller långt ifrån alla. Vi vill se över möjligheten att staten fullt ut kan finansiera skogsbrandsbevakning som sköts av lokala flygklubbar. Behovet av fungerande skyddsrum Befolkningsskydd är en viktig del av det civila försvaret. Problemet är att dock att inspektionerna av att befintliga skyddsrum är i fungerande skick är eftersatt. Det är Myndigheten för samhällsskydd och beredskap (MSB) som enligt lagen (2006:545) om skyddsrum med tillhörande förordning ansvarar för kontroller av att inrättade skyddsrum har avsedd skyddsförmåga. I detta ligger att MSB ska bestämma när och i vilken omfattning kontrollverksamheten ska genomföras samt säkerställa förmåga och kompetens för utförandet av kontrolluppgifterna. Ägaren av en fastighet äger och underhåller skyddsrummet. Om MSB gör en skyddsrumskontroll och hittar brister måste skyddsrummets ägare åtgärda dem. Regeringen har tillsatt en utredning som ska se över frågan om civilbefolkningens skydd vid höjd beredskap, inklusive skyddsrummen. skulle med anledning av detta vilja peka på en åtgärd som skulle förenkla kontroll av skyddsrum. MSB har inga större resurser att lägga på att inventera befintliga skyddsrum varpå tillsynen blir lidande. För att få bättre och mer kostnadseffektiv kontroll på befintligt bestånd av våra skyddsrum bör därför egenkontroll av skyddsrummen av fastighetsägaren beaktas som en åtgärd för att förbättra kontrollverksamheten. MSB skulle i så fall ansvara för samordning och ta fram direktiv, utreda underlag samt ta emot och registrera egenkontrollerna. Nationell analys av dricksvattenförsörjningen Vi ser runt om i låga grundvattennivåer, på sina håll långt under det normala för årstiden. Vid vattenbrist kan vi med fördel införa bevattningsförbud och spara på vattnet på olika sätt men ibland kan vattenbrist orsaka stora skador inom många områden såsom jordbruk, skogsbruk, dricksvattenproduktion, vattenkraft och för industrier med vattenbehov. Vatten är en förutsättning för att få en bra livsmedelsförsörjning i . ansvarar för den nationella samordningen när det gäller beredskapsplanering avseende dricksvattenförsörjning. Kommunerna är ansvariga för dricksvattenförsörjningen och en del ligger långt fram i olika projekt såsom exempelvis avsaltningsanläggningen på . Andra har längre att gå, och en del har löst problemet med att ha avtal med annan kommun om dricksvattenförsörjningen. Ett problem vi ser med det är rent logistiskt. Det är en stor utmaning att tillhandahålla nödvatten till en kommuns alla invånare vad gäller transporter, personal med mera. I slutändan kan problem med dricksvattenförsörjningen leda till stora kriser och hamna på ett såväl regionalt som nationellt större ansvar. Dagens problematik med vattenbrist visar på behovet av både kortsiktiga/tillfälliga och långsiktiga vattenfördröjande åtgärder. För att kommunen ska kunna säkerställa tillgången till dricksvatten vid höjd beredskap och krig måste planeringen och logistiken kring dricksvattenförsörjningen stärkas hos kommunerna. Förutom att inventera och säkerställa möjligheter till reservvattentäkter och vattenkraftverk kan det också finnas behov av att utöka lagerhållning av kemikalier och reservdelar samt säkra tillgången på reservkraft för att säkerställa nödvattenförsörjningen. Olika metoder för att upprätthålla försörjning av dricksvatten i de fall transportmöjligheterna begränsas måste identifieras. Då grundvattennivåerna redan är låga på många håll i landet är detta också viktigt under fredstid. Kommunerna behöver planera för en prioritering av dricksvattenförsörjningen på den lokala nivån utifrån geografiska och faktiska förhållanden i den egna kommunen. geologiska undersökning (SGU) har fått förstärkta resurser för att bistå kommuner och län med fördjupade kartläggningar av grundvattenresurser i särskilt utsatta regioner. Problemet är att grundvattennivåerna är låga i nästan hela landet. Vi anser att det krävs en nationell analys av situationen och kommunernas planering . Runt om i har vi vattenverk, stora som små. är beroende av el och vid ett avbrott i elförsörjningen behöver det finnas reservkraft och tillgång till drivmedel. Många lantbrukare har småskaliga vattenkraftverk för att kunna hålla driften av gården igång vid strömavbrott. Vattenkraft har många fördelar. Den är förnybar, bidrar till liten klimatpåverkan i våra nordliga ekosystem och kan fungera som reservkraft för andra mindre reglerbara elproduktionsslag. Inte minst ur ett totalförsvarsperspektiv är det viktigt att kunna ha fler mindre vattenkraftverk för att säkra både elförsörjningen och livsmedelsförsörjningen. Flera småskaliga vattenkraftverk har fått stängas ner med hänvisning till EU:s ramdirektiv för vatten. Vattendirektivet innehåller inte något allmänt förbud för småskaliga vattenkraftverk eller vattenkraft. Däremot sägs det att en del småskaliga vattenkraftverk har en negativ inverkan på vattenkvalitén och den biologiska mångfalden i floderna. Direktivet kräver att denna påverkan undersöks. Om den negativa påverkan är betydande behöver inte kraftverket stängas, men anpassningsåtgärder måste vidtas för att kompensera för denna påverkan. Därför måste möjligheterna att få stöd till att driva mindre vattenkraftverk med reglerbar förmåga öka och inte förbjudas med hänvisning till EU:s ramdirektiv för vatten. Brandstationer är mycket mer än bara garage för brandbilarna och utbildningslokaler, omklädningsrum och fikarum för brandmännen och räddningstjänstens personal. Brandstationerna utgör en vital och stor del av vår samlade beredskap inom vårt totalförsvar. Detta gäller särskilt de stationer som fungerar som ledningscentraler för kris eller höjd beredskap. Därför behövs säkerheten kring dessa samhällsviktiga installationer stärkas. Ett sätt att åstadkomma detta vore att klassa dem som skyddsobjekt och därmed ge dem förstärkt skydd av byggnader och andra anläggningar, områden och andra objekt mot sabotage, terroristbrott enligt 2 § lagen (2003:148) om straff för terroristbrott, men också mot spioneri samt röjande i andra fall av hemliga uppgifter som rör totalförsvaret, och även mot stöld som klassas som grovt rån. Ett beslut om skyddsobjekt innebär att obehöriga inte har tillträde till skyddsobjektet. Tillträdesförbudet omfattar även tillträde med hjälp av en obemannad farkost vilket är välkommet av både integritetsskäl men särskilt av skydds- och säkerhetsskäl. vill därför att det görs en översyn av behovet att stärka skyddet av viktigare brandstationer och hur detta i så fall skulle kunna åstadkommas.