mot · H9023195 · 2021-10-04 00:00:00 — Noterbart är också att andra länder systematiskt har skärpt miljökraven för bilkontroller. har exempelvis ytterligare sänkt gränsvärdena för vissa bilmodeller och landet väntas dessutom införa nya sätt att mäta partikelutsläpp där man frångår den tidigare opacitetsmätningen (där tätheten partiklar mäts) till en mer exakt partikelräkningsmodell. Man skärper också metoderna för att mäta utsläpp av kväveoxider. Det här är något skulle kunna inspireras av. ska sträva efter att vara bäst i klassen, inte sämst. Regeringen bör ge Transportstyrelsen i uppdrag att höja ambitionsnivån vid kontrollbesiktning genom åtgärder som inkluderar den tyska metoden att räkna partiklar samt metoder för att mäta kväveoxider. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. Avregleringen av bilbesiktningen har gett blandade resultat. Tillgången till tid för besiktning har på många ställen ökat. Priserna har på sina ställen sjunkit, speciellt för dem som kan boka långt i förväg . Men de nya aktörerna har främst etablerat sig i stadsområden och återigen drabbas landsbygder hårdast av avreglering och statsmaktens frånträdande av ansvar för samhällsviktiga tjänster. Det finns i ställen där man kan behöva ta ledigt för att åka och besiktiga bilen. Ska man besiktiga ett tyngre fordon kan man få åka ännu längre. På många ställen har det också blivit dyrare och tillgängligheten, i form av öppettider, sämre. Antalet fordonstekniker har minskat. Det är också problematiskt att vinstdrivande företag utövar något som kan liknas vid myndighetsutövning. Det kan finnas incitament både att godkänna bilar trots fel och att underkänna dem trots att de uppfyller kraven. Marknadens logik fungerar inte när det gäller en verksamhet som den som äger ett fordon måste vända sig till. Återigen måste en dyr organisation bildas för att kontrollera verksamheterna så att de levererar det de ska. anser inte att detta är en bra ordning. Sådan verksamhet som invånarna enligt lag måste använda sig av ska vara statligt ägd och styrd och bilbesiktningen bör återreglera. Regeringen bör utreda konsekvenserna av avregleringen av bilbesiktningen och hur den kan återtas i statlig regi. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. 5.4.2 Bättre styrning för tryggare och miljömässigare A-traktorer A-traktorer kan för många ungdomar vara ett viktigt transportmedel för att kunna ta sig till och från fritidsintressen och kompisar, inte minst i landsbygder där kollektivtrafiken ofta lämnar en del att önska och dessutom på många ställen dras ner på. A-traktorerna har dock på många ställen börjat bli ett problem i trafiken. Antalet fordon har ökat markant, inte minst efter att Transportstyrelsen ändrade i föreskrifterna för vad som räknas som och hur en bil omvandlas till en. Fordonen kan vissa sträckor stoppa upp trafiken på ett sätt som leder till farliga omkörningar. Ändringarna i föreskrifterna har också gjort att det är ännu lättare än tidigare att manipulera så att den kan köras i samma hastigheter som en vanlig bil, något som leder till trafikfarliga situationer och olyckor. Situationen behöver ses över och åtgärdas. Åtgärderna ska inbegripa reglerna för omvandling av bil till , men även åtgärder som begränsning av var och när A-traktorer får framföras, plikt att köra undan för att släppa förbi övrig trafik och sanktioner bör utredas. Regeringen bör ge Transportstyrelsen i uppdrag att se över reglerna för A-traktorer. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. A-traktorer ska genomgå regelbunden besiktning. Denna besiktning kontrollerar inte fordonets utsläpp och det finns inga regler eller gränsvärden för A-traktorers utsläpp. Detta är enligt orimligt, inte minst under brinnande klimatkris. Regeringen bör ge Transportstyrelsen i uppdrag att tillse att även A-traktorers utsläpp ska regleras och ingå i besiktningen av dessa. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. Sjöfarten är en mycket viktig del i det svenska infrastruktursystemet, speciellt för godstransporter. av all import och export i transporteras till någon del till sjöss. En fungerande sjöfart är helt avgörande för exempelvis vår basindustris konkurrenskraft, men också för import av livsviktiga varor. Den nationella godstransportstrategin innebär bl.a. att ska arbeta för att flytta över godstransporter från väg till sjöfart. Medan vägar och järnvägar lider av allvarliga kapacitetsbrister och stort slitage har vi stor överkapacitet i hamnar och farleder, ett transportslag vars underhåll och drift dessutom har relativt låga kostnader. Varken sjöfartens roll eller ambitionen att flytta över godstransporter till sjöfarten avspeglas i regeringens infrastrukturpolitik. För att nå klimat- och effektivitetsmål behöver satsningar på inrikes sjöfart göras och behöver ges möjlighet att ta del av underhållsmedel från planen, inte minst för att öka konkurrensneutraliteten mellan trafikslagen, överbrygga de strukturella hinder som finns för ett effektivt transportsystem och underlätta en överflyttning av transporter från väg till sjö. måste vi vara försiktiga, sjöfarten har en stor miljö- och klimatpåverkan och det måste tas hänsyn till och större incitament för miljö- och klimatarbete måste till. är ett affärsverk och har haft ekonomiska problem, något man försöker åtgärda genom höjda farledsavgifter och kraftigt höjda lotsavgifter, samt genom ett kraftigt besparingsprogram. Detta drabbar sjöfarten negativt och motverkar ambitionen att flytta över godstransporter från väg till sjöfart. Dessutom fungerar inte miljö- och klimatstyrningen i avgiftskonstruktionen med effekter som ett rederi som satsade på elfärjor men fick en dubblering av farledsavgiften när de togs i trafik. Avgifterna är också negativa för inlandssjöfarten som blir mycket dyr, speciellt jämfört med att transportera gods på väg. En stor del av problemen är att de få och låga statliga anslag får inte har räknats upp . läggs allt fler statliga uppgifter på verket utan kompensation och verket förväntas byta ut sin flotta till klimat- och miljövänligare fartyg men utan att få statligt stöd för det. Det blir till slut en ohållbar situation. Det behövs årliga uppräkningar av anslagen som verket kan räkna med. Regeringen är fullt medveten om problemen och pratar en del men gör inget. har förståelse för att regeringen måste göra utredningar, ta fram faktaunderlag, fundera och bereda beslut och att detta kan ta , men situationen börjar bli ohållbar och har pågått alldeles för . Vi har i de senaste budgetarna föreslagit tillskott till , fått igenom en motion om genomsyn och förändring av farledsavgifterna och en utredning och begäran om förslag om hur ska organiseras och finansieras . Inget av det har föranlett något agerande från regeringen. För mer om sjöfartspolitik, se vår motion Hållbar sjöfart (2021/22:V448). budgetsatsning på finns i vår motion på Utgiftsområde 22 Kommunikationer (2021/22:V452) . Regeringen bör inkludera anslagen till bland de anslag som räknas upp i regeringens budget. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. Hamninfrastrukturen är viktig och med små medel kan den göras effektivare och bättre. Det finns mycket kapacitet i våra hamnar, som järnvägar och vägar har kapacitetsbrist. Hamnarna ägs oftast av kommuner (allmänna hamnar), eller i vissa fall av privata intressen (industrihamnar). Det betyder att olika hamnar har olika regler, att de ofta konkurrerar med varandra i stället för att infrastrukturen utnyttjas optimalt och att de har mycket olika förutsättningar när det gäller t.ex. möjligheterna till kapitaltillskott och att utvidga och förbättra verksamheten. Det kan gälla sådant som att dra spår mellan ett befintligt järnvägsspår och hamnen, bygga en omlastningsterminal eller se till att infrastrukturen kring hamnen fungerar på bästa sätt. Det är viktigt att hamnarna ingår i en eventuell översyn och optimering av all infrastruktur i landet och att utredningen också tar hänsyn till hur hamnarna bäst kan samordnas och användas som ett nät snarare än enstaka noder. Kollektivtrafiken är en för landet gemensam angelägenhet som ska ingå i den översyn av transportsystemet som bör göras. Regeringen bör utreda och se över hur kollektivtrafiken i hela landet fungerar, prissättning och dess konsekvenser, hur staten kan tillse att kollektivtrafiken fungerar på bästa sätt och till lägre priser i landet. För förslag om utveckling av kollektivtrafiken, se vår motion Ökad och förbättrad kollektivtrafik 2021/22:V443) och för våra förslag för statligt stöd till kollektivtrafiken, se vår motion på Utgiftsområde 22 Kommunikationer (2021/22:V452). Om järnväg och väg är avreglerat, uppstyckat, upphandlat och staten inte tar fullt ansvar, så är det ännu värre när det gäller kommunikationer som telefoni, IT och bredband och post. har inte funnits och det efterträdande ägs inte längre fullt ut av staten. Posten är ett aktiebolag som till ägs av danska staten och som är utsatt för en konkurrens där konkurrenterna kan plocka russinen ur kakan som Postnord ska utföra ett samhällsuppdrag som urholkas allt mer. Bredbandsutbyggnaden har avstannat och många hushåll i landsbygder är utan. Situationen blir inte bättre av att kopparkabeln ibland tas bort innan ett alternativ finns. har varken hand om drift, underhåll eller utbyggnad av något. Staten har väldigt lite kontroll över delar av vår infrastruktur som är mycket viktiga för landet. Detta får konsekvenser, inte minst gällande lika tillgång till kommunikationer för alla invånare. Läs mer om politik i dessa delar i vår motion It och bredband (2021/22:V445) och i vår motion Ett fungerande postväsen i hela landet (2021/22:V446). 10 En infrastruktur för alla i hela anser att infrastrukturen och hur den används för det allmännas bästa i ett land är en av statens grundläggande uppgifter. Alla invånare ska ha tillgång till transporter efter behov och det effektivaste och mest klimatvänliga transportmedlet ska användas. Detta måste vara målsättningen men infrastrukturpolitiken och den målsättningen kan enbart uppnås om staten har full kontroll över infrastrukturen, både gällande underhåll och utbyggnad, och en övergripande kunskap och plan på systemnivå. Det är också en demokratifråga och det handlar om hur vi använder våra skattemedel. Staten ska ha kontroll på vart pengarna går. Det är inte möjligt i det system av upphandlingar, entreprenörer och underentreprenörer som vi har . Det är dags att staten tar tillbaka ansvaret vår gemensamma infrastruktur.