mot · H9023909 · 2021-10-05 00:00:00 — Det behövs också en samlad chefsfortbildning för aktiva chefer inom välfärdssektorn. Chefer har genom sin närvaro en stor betydelse för medarbetarnas arbetsmiljö och förutsättningar för att ge brukare och patienter bra vård och omsorg. Det förutsätter att medarbetare med arbetsledande uppgifter har rimliga förutsättningar. I hela välfärdssektorn finns ett grundläggande bekymmer med för många medarbetare per chef. Det finns tydliga forskningsresultat som visar på att högst 20 till 25 medarbetare per arbetsledande chef skapar förutsättningar för en bra arbetsmiljö. ligger många verksamheter istället på det dubbla antalet medarbetare per chef, vilket ger små möjligheter att vara närvarande, leda och stötta medarbetare. Det här är ett arbetsmiljöproblem som blir ett jämställdhetsproblem då vård- och omsorgen är en så kvinnodominerad sektor. Detta är i grunden en arbetsgivarfråga mellan regioner och kommuner och fackförbund. Dagens förhållande sätter dock fingret på att en äldreomsorg och hälso- och sjukvård som tar dessa kvalitetsfrågor på allvar kommer att behöva lägga mycket resurser på att rekrytera och anställa fler ledare kommande år. En stor del av den gemensamma välfärden utgörs av äldreomsorgen, och sker hundratusentals omsorgsmöten. Alla äldre ska kunna känna en trygghet i att detta möte håller hög kvalitet. Ingen skulle acceptera att en sjuksköterska eller läkare saknade utbildning. Men så ser det ut i äldreomsorgen, där medarbetare kan anställas utan relevant utbildningsbakgrund, trots att omsorgskunskap inte bara är något man kan lära sig på jobbet. vill att det sätts ett ambitiöst mål att ska alla anställda som arbetar med omvårdnad i äldreomsorgen minst ha en undersköterskeutbildning. Det behövs också höjda ambitioner för stöd till alla landets anhörigvårdare. Många omsorgsmöten sker inte med en sjuksköterska, utan med en äldre livspartner, förälder eller svärförälder. Nästan var femte person i vuxen ålder - oftast en kvinna - vårdar, hjälper eller stödjer en närstående. De allra flesta anhöriga tycker att det känns bra att ge omsorg. Att dessa anhörigvårdare får stöd spelar roll både för den äldres omsorg som deras egna hälsa. Kommunerna tillämpar socialtjänstlagens bestämmelse om stöd till anhörigvårdare på olika sätt och i olika utsträckning. vill se en ambitiös nationell strategi för anhöriga som vårdar närstående. Det underlag som tagit fram behöver snabbt utvecklas till en färdig strategi som beskriver konkreta insatser för ett förbättrat, jämställt och jämlikt anhörigstöd i hela landet. Det handlar om anhörigutbildningar, möjligheten till en fast kontaktperson hos kommunen, möjligheter för dagverksamhet och hjälp med avlastning för anhörigvårdaren. Det behövs en långsiktig överenskommelse mellan staten och SKR för att förverkliga strategin i hela landet. För att ge trygghet och kontinuitet bör personalen som den äldre möter i i största möjliga mån vara densamma från dag till dag. Det är inte ovanligt att äldre har motsvarande en skolklass av människor som kommer in i sitt hem en vanlig månad. Människor den äldre inte känner, eller inte ens känner igen. De anställda gör så gott de kan. Men målet måste vara att öka kontinuiteten, vilket är möjligt. Många kommuner runt om i landet lyckas med det. vill att det sätts ett mål om att det normala i all hemtjänst ska vara maximalt 10 medarbetare per äldres hem per tvåveckorsperiod. Målet är utmanande, men det går att uppnå genom ett medvetet arbete med bland annat medarbetarplanering och schemaläggning. Det är också mycket viktigt att alla äldre med hemtjänst garanteras en fast omsorgskontakt som de kan vända sig till för att koordinera vårdinsatser. En fast kontakt spelar stor roll för att känna igen och uppfatta förändringar i den äldres hälsotillstånd, se till att andra vårdprofessioner involveras vid behov, och inte minst för att avlasta och skapa trygghet för anhöriga. Rollen som fast omsorgskontakt innebär medicinska uppgifter och kräver vårdkompetens och omvårdnadskunskap. vill därför lagstifta om att den fasta omsorgskontakten alltid ska ha undersköterskekompetens senast . Bättre förebyggande hälsovård i hela landet När människor kommer till vården, oavsett om det rör sig om en kvart på vårdcentralen eller månadslång resa av operationer och rehabilitering, ska mötet vara bra. Men det bästa för människor, för vården och för hela samhället är om fler skulle kunna behålla sin hälsa och slippa undvikbara sjukdomar. vill ge fler människor möjligheten att kunna undvika sjukdom och ohälsa. Som individer har alla ett eget ansvar, men vi vet att vi människor också behöver hjälp, stöd och verktyg. Kraven ska därför höjas på alla regioner att bedriva ett systematiskt förebyggande hälsoarbete. vill att alla invånare ska kunna få högkvalitativt stöd, hjälp och råd från sin region för att kunna förhindra att de drabbas av undvikbara livsstilssjukdomar. Den omformulerade Hälso- och sjukvårdslagen skärper kraven på kommuner och regioner och säger att varje region ska inom ramen för primärvården tillhandahålla förebyggande insatser utifrån såväl befolkningens behov som patientens individuella behov och förutsättningar. uppskattar att hela två av tre dödsfall i världen beror på livsstilssjukdomar. Hit räknas sjukdomar som bland annat diabetes typ 2, hjärt- och kärlsjukdomar, vissa cancerformer, astma och stroke. som många svenskar upplever att de har bättre hälsa än sin föräldrageneration växer också förekomsten av dessa och andra kroniska livsstilssjukdomar. Många människor dras med olika smärttillstånd som har livsstilsrelaterade orsaker. I takt med att allt fler blir äldre lever dessutom allt fler med multisjukdom och förekomsten av så kallade lätta psykiatriska diagnoser har vuxit kraftigt . Många människor lider, har ont, och i sämsta fall dör, i sjukdomar som i själva verket skulle ha varit möjliga att undvika – bara de skulle ha haft rätt stöd, råd och verktyg. Att förebygga ohälsa skulle vara en vinst för den enskilde människan, för en pressad hälso- och sjukvård och för hela samhället. Bara samhällskostnaderna för psykisk ohälsa uppskattas ligga kring . Ska hälso- och sjukvårdens långsiktiga finansiering inte undergrävas är det helt nödvändigt att förbättra den förebyggande hälsovården i hela landet. Tyvärr är förebyggande hälsoarbete ett område där , med ett par regionala undantag, ligger långt efter vad som skulle vara nödvändigt, för människors hälsa och för den ekonomiska hållbarheten för hälso- och sjukvården. vill därför att det införs ett krav på alla regioner att ha ett systematiskt förebyggande hälsoarbete. Detta arbete ska inriktas på att förebygga undvikbar sjukdom och ohälsa. Krav ska ställas på alla regioner att utveckla sina förmågor att förebygga ohälsa i alla de vanligaste livsstilssjukdomarna. Region långsiktiga och framgångsrika arbete – både för människors hälsa och regionens ekonomi – med riktade hälsosamtal som invånare bjuds in till var tionde år med start bör vara en del i ett sådant system. Utöver detta måste regionernas egna erfarenheter och medborgarnas önskemål få stort genomslag i vilka stöd, verktyg och råd som erbjuds. För vissa kommer rökavvänjning eller hjälp att minska en hög alkoholkonsumtion att bli viktigt, för andra viktnedgång, träningsråd, och för andra den psykiska hälsan med stresshantering. Det program som varje region ska bygga upp för sina medborgare bör utvecklas i samverkan med kommunerna i regionen och det civila samhällets olika organisationer. En effektiv granskning och tillsyn gör skillnad Granskning och tillsyn är en förutsättning för en bra välfärd. Som samhälle och som medborgare ska vi kunna lita på att skattepengar ger mesta möjliga vård och omsorg och att kvalitetsbrister och exempel på vanvård framkommer och åtgärdas. Ytterst handlar granskning om rättssäkerhet, att varje person ska garanteras rätten till en god välfärd och att välfärdens medarbetare garanteras en god arbetsmiljö. Tyvärr finns det brister i hur granskning och tillsyn sker . Inspektionen för vård och omsorg () och andra myndigheter med granskningsuppdrag har små möjligheter att gå på djupet i alla organisationer. Ofta sker tillsyn på en övergripande nivå där det säkerställs att riktlinjer och styrdokument finns på plats snarare än vårdens utfall eller kvalitet. Effekterna av detta är att kostar granskning, tillsyn och revision , men ofta med oklar nytta för själva kärnverksamheterna. Därför behöver möjligheterna till effektiv granskning utvecklas. Genom framväxten av en mer digitaliserad hälso- och sjukvård skapas större möjligheter att till en effektivare granskning. Sekretesslagstiftningen måste anpassas så att snabbt kan få tillgång till digitaliserad information för att kunna upptäcka allvarliga brister som exempelvis otillbörlig utskrivning av narkotikaklassade läkemedel eller utskrivning av läkemedel olämpliga för barn eller äldre. och andra granskande myndigheter ska kunna vitesbelägga eller stänga ned verksamheter som har allvarliga brister, och de behöver få verktyg för att, när större brister uppdagas, kunna göra heltäckande och djuplodande granskningar av välfärdens olika utförare. Genom framväxten av en mer digitaliserad hälso- och sjukvård skapas större möjligheter att till lägre kostnader och hög systematik sammanställa relevant information. Det ger också förutsättningar att skapa kunskapsunderlag för utveckling och förbättringar. På så vis skapas ett starkt och ständigt tryck uppåt i kvalitet. behöver också kunna hjälpa dem som har kvalitetsbrister av mildare slag på ett bättre sätt. Forskningen visar att en tillsyn som bygger på dialog och interaktion leder till störst förbättringar. I detta arbetssätt involveras den granskande myndighetens experter i verksamheterna man har problem med och genom samarbete hittar problemen och hjälper till att lösa dem. och de andra granskningsmyndigheterna ska också få förutsättningar att kunna fungera som en resurs för kommuner och regioner att avropa hjälp från och kunna agera mer utifrån lokala och regionala önskemål om hjälp. Patientnära vård med likvärdig kvalitet Allt fler svenskar anser att de har en god hälsa. Medellivslängden ökar och äldre är oftast friskare än deras föräldrar var vid samma ålder. Men baksidan av denna positiva bild är att fortfarande har många oacceptabla hälsoklyftor - mellan män och kvinnor, stad och land, rikare och fattigare och infödd svensk och invandrad. Som människor påverkas vår hälsa av hela det omkringliggande samhället. Några av de viktigaste investeringarna som går att göra i att ge fler en bättre hälsa är utbildning, integration och jobb. En bra skola för alla barn, en bättre språk- och samhällsintroduktion och en ekonomisk politik som ger en tillväxt av jobb och en mer jämställd arbetsmarknad lägger grunden för att fler ska kunna få chansen att leva friskare liv. har på många sätt en sjukvård och äldreomsorg i världsklass. Men det finns också stora ojämlikheter i den vård och omsorg som ges. Sannolikheten är högre att en kvinna ska få sämre vård eller bemötande i hälso- och sjukvården än en man. Det finns omotiverade regionala skillnader i cancervården. Coronapandemien har blixtbelyst stora kvalitetsskillnader i äldreomsorgen, inte bara mellan kommuner utan också mellan äldreboenden i samma kommun. Strukturella, kulturella och kunskapsmässiga hinder står i vägen för en jämlik och jämställd vård och omsorg. Det är politikens ansvar att undanröja dessa hinder. lösningar är en kraftfull satsning på tillgänglighet, digitalisering och samverkan, tydliga kvalitets- och kompetenskrav, bättre kunskapsstöd och mer resurser för lokal verksamhets- och kompetensutveckling. vill skapa en primärvård utan köer, som finns nära och lättillgängligt för människor. Den pågående primärvårdsreformen, med som pådrivare, där primärvården får ett förebyggande och rehabiliterande uppdrag är ett steg på rätt väg. Rätten skärps att få lista sig på valfri vårdcentral var som helst i landet och få en fast läkarkontakt som känner patienten vid namn och vet vad hen behövt hjälp med tidigare. Alla vårdcentraler ska också få i uppdrag att kunna erbjuda både fysisk och digital mottagning. Men för att primärvården ska klara sitt nya uppdrag, att verkligen vara patientnära, måste mer göras. Det handlar om fler digitala kontaktvägar, tillgång till rätt kompetens och fysisk närvaro även i lands- och glesbygder och socioekonomiskt utsatta områden. Människors förväntningar på flexibla öppettider, korta väntetider och individuell uppföljning ser annorlunda ut än för bara ett årtionde sedan. Entreprenörer och vårdföretag, delvis hjälpt av pandemins konsekvenser, har på bara helt revolutionerat möjligheterna till fjärrmöten och fjärrdiagnostik. Det som vanligtvis kallas för nätläkare har ökat tillgängligheten och satt ett tryck på regioner att bli bättre. Nätläkartjänster behöver regleras på ett sådant sätt att de fungerar också när patient och läkare befinner sig i olika regioner, säkrar patienters rättigheter, nå alla invånare och gör denna typ av vård ekonomiskt hållbar. Nätläkare ska därför ingå i samma ersättningsystem som resten av vården. vill att var och en ska kunna lista sig hos vilken vårdgivare som helst. Det kan röra sig om en vårdgivare i samma kvarter, grannregionen en bilresa bort, eller en digital vårdgivare baserad i en helt annan del av landet. Om vårdgivaren har eller inte har en fysisk mottagning i patientens hemmaregion ska inte spela någon roll. För patienten ska vårdgarantin i primärvården gälla hos den utförare patienten är listad hos, oberoende av patientens hemmaregion. Från regionernas sida är det viktigt att formulera avtal och kontrakt som gör det attraktivt för digitala vårdgivare att etablera samarbeten med lokala vårdcentraler. Det är regionernas ansvar att med stöd av staten utforma ett hållbart ersättningssystem. Fysisk tillgänglighet i glesbygd och socioekonomiskt utsatta områden är fortfarande en stor utmaning, även om den digitala vården skapar nya möjligheter för både patienter och vårdgivare i många situationer. har länge drivit på för ett nationellt system för småskalig hälso- och sjukvårdsverksamhet som samfinansieras av staten och regionerna och helt ersätter den så kallade nationella taxan. Från en nationell ”verktygslåda” kan regionerna välja åtgärder och insatser att upphandla, även inom allmänmedicin. Ersättningsnivåerna behöver variera utifrån geografiska och socioekonomiska förutsättningar, men genom ett statligt delansvar säkerställs likvärdiga ekonomiska villkor över hela landet. En utveckling mot ett sådant system har påbörjats och behöver fortsätta. En kraftfull satsning på utbildning för fler medarbetare En förutsättning för god och nära vård är att det helt enkelt finns tillräckligt med kompetent och engagerad personal. För att det ska bli möjligt måste arbetsmiljön vara god. Under kommande årtionden kommer behovet av fler medarbetare inom vård och omsorg bara att öka. Inom vissa specialiteter finns det en akut personalbrist, såväl inom vården som äldreomsorgen. Personalbristen är en utmaning som kommer att kräva många olika lösningar. En viktig del är att genomföra en nationell satsning på utbildning av fler sjuksköterskor specialiserade inte minst inom geriatrik samt kompletterande fortbildning i geriatrik för annan personal inom primärvården för att möta det mest akuta behovet. Det behövs också en utvidgad och långsiktig statlig medfinansiering av undersköterskeutbildningar i alla regioner. behöver utbildningarna standardiseras och kvalitetssäkras. vill införa en undersköterskeexamen som är gemensam för omvårdnadsprogrammet i gymnasieskolan, yrkesvux och andra utbildningsvägar. Rätt information på rätt plats i rätt tid Nya digitala verktyg öppnar inte bara för att patienten kan träffa vårdpersonal på distans eller själv följa upp värden med stöd av digital teknik hemifrån. Förutsättningarna för vårdpersonal att läsa journaler, få tillgång till kunskapsstöd eller ta kontakt med en specialist kan numera vara lika bra hemma hos patienten som på vårdcentralen. Helt nya möjligheter till mobil vård och omsorg öppnas upp inte minst i glesare delar av . Detta förutsätter att det finns tillgång till snabbt bredband. har ambitiösa mål för bredbandstäckning. För är det en hjärtefråga, och vi har sett till att staten år har skjutit till miljarder för att gräva ned fiber som når fler. Att nå alla hem, i alla delar av landet, kommer att kräva en stor utbyggnad av snabbt mobilt bredband. Det är en förutsättning för att alla invånare ska kunna få tillgång till e-hälsotjänster. En bättre mobil vård och omsorg måste också kunna använda tillförlitliga digitala beslutsstöd som snabbt och utan avbrott kan koppla upp sig mot journalsystem, register och kollegor bort. vill införa ett krav på bredbandsoperatörerna att bygga ut nätverket till att nå av landets yta och av befolkningen. Detta mål för täckning har branschen själva antagit. Men för att få behålla sin licens bör tillståndet vara kopplat till tydliga etappmål för utbyggnaden. Detta är särskilt viktig för äldreomsorgen. Många äldre vill bo kvar hemma, och hemsjukvården och äldreomsorgen behöver kunna använda tillförlitliga beslutsstöd. vill genomföra en historisk digitalisering av svensk vård och omsorg. När all relevant information följer patienten mellan och över kommun- och regiongränser, från till kommunens äldreboende, eller från till skolhälsan finns helt nya möjligheter att göra vård och omsorg mer individanpassad. För de hundratusentals människor som har komplexa sjukdomsbilder och ofta är äldre, multisjuka eller kroniskt sjuka skulle vården bli säkrare. Alla de medarbetare som brinner för att hjälpa människor kan genom digitaliseringens möjligheter få bättre stöd som gör det möjligt att individanpassa vården och garantera jämlikhet och kvalitet för alla. Med hjälp av de digitala verktygen kan vårdens medarbetare snabbt få beslutsstöd som visar vilka metoder, arbetssätt och behandlingar som fungerar bäst. Det skapas också möjlighet att spara tid och resurser om det blir möjligt att i högre grad koordinera vården automatiskt för den enskilda patienten. Digitaliseringen gör det på så vis möjligt för vården och omsorgen att ta stora steg framåt till att alltmer bli lärande och snabbfotade organisationer. För att detta ska bli verklighet behövs tre viktiga reformer genomföras. För det första är det avgörande att etablerar principer och standarder för kommunikationer tillsammans med definitioner av vad som är medicinska data, hur den ska lagras och struktureras. har inte nått dit , men det måste vara målet. Staten behöver också få i uppgift att vara kravställare på att alla vård- och omsorgsgivares inköp av teknisk utrustning följer etablerade och så kallade ”öppna” standarder. Det ska inte vara möjligt för dem att hamna i situationen att deras medicinska utrustning, journalsystem och andra verktyg kommer från en leverantör som låser in dem i system som inte kan kommunicera med andras. På så vis skapas förutsättningarna för att kunna koppla samman medicinsk utrustning, register och journalsystem i nätverk över hela landet. För det andra måste alla offentliga vård och omsorgsgivare rent konkret kopplas samman i ett och samma nätverk. Det här är en utveckling som förutsätter att det finns en aktör som har överblick över hela landet och förmågan att leda arbetet som omfattar alla kommuner och regioner. Arbetet kräver ett statligt ledarskap. Staten ska få i ansvar att utveckla och driva detta nätverk – ett digitalt ekosystem – som alla skattefinansierade vård- och omsorgsgivare ska ansluta sig till. Staten, genom , ansvarar för säkerhet, tillsyn och utveckling av nätverket. För en användare, patient som läkare, är allt detta osynligt. Men resultatet är rätt information på rätt plats i rätt tid. För det tredje, med gemensamma standarder och ett nätverk på plats, kan staten börja bygga upp e-hälsokonton för alla invånare, som ger sitt medgivande till detta. Heltäckande e-hälsokonton som samlar journaler och annan relevant medicinsk information ger också varje människa en helt ny makt och inblick i sin egen vård eller omsorg. I e-hälsokontot ska det vara möjligt att föra in egen information som kan vara av värde i mötet med vården, men lika viktigt är att var och en ska ges makten att välja vilken information som ska vara tillgänglig för alla vårdgivare. Digitaliseringen av sjukvården är avgörande för att öka effektiviteten och förbättra kvaliteten, men lika viktigt är att förstärka den personliga integriteten, tillgängligheten och människors makt över den information som delas om dem. Reformer för en mer jämställd vård Digitaliseringen av vården och de möjligheter det ger till individanpassning, följa patienter genom olika vårdinrättningar och använda medicinsk information på ett annat sätt i det löpande förbättringsarbetet, är något av det enskilt viktigaste som kan göras för en mer jämställd vård. har stora register som innehåller data om bland annat läkemedelsanvändning, patientens kön och diagnoser och behandlingar. Vissa av registren har funnits . Med registren som grund har nya behandlingsformer och mediciner kunnat tas fram inom många olika områden. Det här är register som dessvärre är underutnyttjade och ofta saknas det kunskap inom vården om hur jämställdhetsproblemen faktiskt ser ut. Dessa register måste genomlysas och användas som en resurs och verktyg för att kunna göra vården mer jämställd. Ett av sex jämställdhetspolitiska mål är en jämställd hälsa. Det är en tydlig målsättning men med ett otydligt ansvar där arbetet präglas av brist på samordning och samarbete mellan myndigheter och onödigt dubbelarbete. rekommenderade Myndigheten för vård- och omsorgsanalys att det bör utvecklas en nationell modell för att mäta, följa upp och utvärdera hur effektiva olika metoder är för att förbättra kvinnors hälsa. vill att myndigheten ska få ett permanent gransknings- och analysuppdrag för hela området av kvinnors hälsa, som ska avrapporteras . Genom detta samlas uppdraget för jämställd hälsa hos en aktör med ett tydligt uppdrag, ett starkt mandat och stor kunskap om problemen. Detta behöver genomföras i samarbete med kommuner och regioner (SKR) för att utveckla, sprida och använda bästa möjliga kunskap inom hela hälso- och sjukvårdssektorn. Kunskapen om kvinnors hälsa är generellt lägre än för män. Forskningen om kvinnors hälsa och olika sjukdomar som särskilt eller enbart drabbar kvinnor har historiskt prioriterats ned och har ibland fortfarande lägre status, och i den medicinska forskningen är det ofta brist på ekonomiska resurser. Men det handlar också om att många sjukdomar som drabbar kvinnor inte har varit registrerade som officiella diagnoser. Levatorskador, skador på den muskel som håller upp hela bäckenbotten och som uppskattas drabba var tionde kvinna, blev en diagnos först . Förlossningsskador, och andra tillstånd som endometrios, vestibulit och PMDS är exempel på plågsamma tillstånd där det finns ett stort mörkertal av kvinnor som lider. Det eftersatta kunskapsläget, där de bakomliggande orsakerna fortfarande i många fall är okända hindrar utvecklingen av effektiva behandlingar och botemedel. vill därför inrätta ett nationellt forskningsprogram , med målet att förbättra kunskapsläget om sjukdomar som drabbar kvinnor och stärka förutsättningarna för en jämställd vård och omsorg. Inom kunskapsstyrningen, det system inom vården som drivs tillsammans av SKR och staten, med målet att utveckla, sprida och använda bästa möjliga kunskap, finns 26 så kallade nationella programområden. Ett av dessa programområden handlar om kvinnosjukdomar och förlossning (gynekologi och obstetrik). Det är bra och nödvändigt att programmet finns, men kvinnors hälsa är ett mycket bredare och komplext område än bara hälso- och sjukvård för reproduktion. vill därför införa ett genusmedicinskt perspektiv inom alla 26 programområden i vårdens kunskapsstyrning.