mot · H9022 · 2021-09-14 00:00:00 — avvägningar i samband med utredningarna av död ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen bör utse en arbetsgrupp som källkritiskt granskar tillgängligt material för att klarlägga de avvägningar de svenska regeringarna gjorde i samband med omständigheterna kring död och tillkännager detta för regeringen. Det är generalsekreterare omkom i en flygkrasch i Ndola i Nordrhodesia, numera , under ett uppdrag att mäkla fred i den blodiga , där den mineralrika provinsen brutit sig ur det självständiga . Konflikten hade många komponenter. Den tidigare kolonialmakten och belgisk industri befarade att gå miste om tillgången till värdefulla mineraler och stödde utbrytarrepubliken. Det pågick och såg med oro på hur inflytande ökade i det nya, självständiga . befarade en liknande utveckling i sina kolonier i södra , däribland Nordrhodesia, och försökte hålla de afrikanska frihetsrörelserna inom sina territorier under kontroll. Omständigheterna kring flygkraschen var dunkla. Det är anmärkningsvärt att räddningsinsatserna inte vidtog direkt, när det stod klart att planet , SE-BDY, vars besättning meddelat att de förberedde sig för landning, inte dök upp. Istället dröjde man till långt fram innan en spaningsledare officiellt utsågs. Spaningsflyg hade till dess sänts upp i en annan riktning än FN-planets förväntade inflygningsbana. Den påstådda radiokommunikationen mellan flygledaren i Ndola och planet skrevs ned efter olyckan. De utredningar som tillsattes försvårades på grund av starka spänningar i området, inte minst britternas ifrågasättande av afrikanska ögonvittnesskildringar. Särskilt besynnerligt är motsägelsefulla agerande. Svenska experter från och kom mycket snabbt till platsen och ingick i den nordrhodesiska (brittiska kolonialmaktens) . Svenskarna framförde allvarlig kritik gentemot hur utredningarna bedrevs och den inriktning som nordrhodesierna redan från början intagit, att kraschen berodde på misstag av den svenska piloten. Svenskarna mötte förhalande, rent motstånd och mer eller mindre öppen fientlighet. De svenska representanterna hade också starka invändningar mot hur afrikanska ögonvittnens trovärdighet förringades och vittnesmål negligerades, gällande hur man noterat fler plan i luften och starka ljussken, som kunde tyda på explosioner i luften och från marken. Svenskarnas krav på analyser av vraket, för att undersöka förekomst av eventuellt spår av sprängämnen eller ammunition, avslogs. förmedlade denna kritik och tillsatte en särskild arbetsgrupp under ledning av justitiekansler . Den skulle, enligt statsminister formulering i , ”kritiskt granska” allt som kom fram i undersökningarna. FN gjorde en egen undersökning, vilken arbetade efter fyra hypoteser: i) Materialfel på flygplanet. ii) Misstag hos besättningen. iii) Extern påverkan genom sabotage av flygplanet. iv) Extern påverkan genom beskjutning. FN:s hörde flera av de afrikanska ögonvittnen som ignorerats av de nordrhodesiska utredningarna och bemötte ögonvittnena på ett mer respektfullt sätt. slutsats var en ”open verdict”; man kunde inte bekräfta någon av hypoteserna, men inte heller utesluta någon. Det var därför synnerligen förvånande att den rudholmska arbetsgruppens slutsats, som presenterades för regeringen , blev närmast liktydig med den nordrhodesiska . Ambassadör , som 2018 fick UD:s uppdrag att gå igenom dokument för att tillställa FN:s utredare, sammanfattar i sin rapport den rudholmska arbetsgruppens slutats: ”Den minst troliga av möjliga och rimliga orsaker till kraschen var en attack eller störning från ett annat flygplan, nedskjutning eller … eld ombord.” (s. 16). De kritiska rapporter som under utredningarnas gång hade framförts av de utsända representanterna för Kungliga Luftfartsstyrelsen och Kriminalpolisen gentemot de nordrhodesiska utredningarna hemligstämplades. De innehöll noterade vittnesmål och den svenska kriminaltekniska expertisens bedömning från , att det inte gick att kategoriskt utesluta beskjutning eller sabotage som tekniskt möjliga primärorsaker till haveriet. Det ansågs av UD inte lämpligt att lämna rapporten vidare till . Varför lade man locket på? När misstankarna om externa orsaker till flygkraschen kom upp på nytt , gav ambassadör i uppdrag att göra en ny utredning –1993. Trots misstankarna mynnade utredningen ut i vad som var en skärpning av den ursprungliga svenska slutsatsen; den mest sannolika orsaken till haveriet ansågs vara en felbedömning av piloten. Tyvärr kan man , med hjälp av både nytt källmaterial och kontroll av tidigare känt sådant, notera stora brister i Rösiös rapport. Efter publiceringen av historikern bok ”Who Killed ?” (2011), bildades i den internationella oberoende gruppen Inquiry Trust. Den utsåg en grupp med erfarna domare, den så kallade The , som 2012–2013 på nytt prövade material kring katastrofen. tycks därvid ha insett att tidigare utredningar inte var tillfyllest och medverkade genom UD aktivt till FN:s 2016 återupptagna och förlängda utredning, med den före detta domaren som oberoende utredare. UD utsåg i sin tur 2018 ambassadör för att gå igenom vad de svenska arkiven kunde innehålla för ledtrådar och tillsända material till domare . I sin rapport till UD 2019 pekar på oklarheter i agerande (s. 37): Ovan har vissa aspekter av svenska myndigheters handhavande av frågan belysts. Därvid har frågor uppkommit om bakgrunden till de svenska ställningstagandena . Dessa frågor förtjänar att ytterligare diskuteras. Men uppdraget här är inte att göra en fullständig utvärdering av den svenska hanteringen av frågan utan enbart att belysa viktigare aspekter härav. Det har inom denna utrednings ram inte varit möjligt att närmare bestämma vari dessa oklarheter och diskrepanser har sin grund. Avslutningsvis kan det vara motiverat att erinra om FN:s uppmaning till medlemsstaterna att göra all relevant dokumentation i ärendet tillgänglig och upphäva eventuell sekretess. Det är inte mycket i svenska arkiv som är hemligstämplat i denna fråga. Med tanke som förflutit sedan händelserna i Ndola finns rimliga motiv för att behålla sekretess för material som är relevant för frågan. Det finns alltså fortfarande hemligstämplat material. Det borde vara möjligt att, utan att äventyra relationer till tredje land, släppa på sekretessen för att ge ytterligare viktiga pusselbitar till vilka hänsyn dåvarande regering uppenbarligen såg sig nödsakad att ta när man slutade att kritiskt granska och i stället anpassade sig efter den nordrhodesiska kolonialmaktens intressen. Vilka andra intressen vägde tyngre än den händelsekedja som en lång rad ögonvittnen beskrev, med förföljande flygplan och kraftiga ljussken i planets färdriktning? I en interpellationsdebatt som jag hade med utrikesminister markerade hon att står bakom FN:s särskilde utredare domare slutsats, att misstankarna om en attack eller hot mot plan måste tas på allvar. Vidare sa utrikesministern: ”Vad gäller en undersökning av det svenska handhavandet av de svenska utredningar som förekommit har vi genom rapport och andra källor tagit del av det som beskrivs som svängningar i regeringens hållning. Regeringen ifrågasätter inte detta men kan inte redogöra för eller bekräfta orsakerna till detta. Givet de omständigheter som förelåg för död går det inte att utesluta att diplomatiska och realpolitiska hänsyn skulle kunna vara en förklaring.” Utrikesministern visade dock ingen vilja att reda ut tidigare regeringars ageranden. De svenska regeringarnas hantering av den katastrofala händelsen borde med hänvisning till ovanstående utredas. En oberoende arbetsgrupp med historisk och juridisk kompetens borde ges i uppdrag att granska nytillkomna uppgifter och källor där sekretessen släppts . En sådan utredning skulle kunna förklara hur världspolitiska skeenden, svenska kommersiella och realpolitiska intressen samt diplomatiska avvägningar gentemot andra nationer kan ha påverkat de svenska ställningstagandena. Svenska folket har rätt att få veta sanningen om vad som verkligen hände i samband med kraschen, och vilka hänsyn som påverkat regeringars ställningstaganden och 1993 avseende orsaken till och övriga ombordvarandes tragiska död. Jag hemställer därför hos att uppmana regeringen att utse en arbetsgrupp med historisk och juridisk expertis, för att källkritiskt granska tillgängligt material, även sådant som ännu är sekretessbelagt, i syfte att klarlägga vilka diplomatiska och realpolitiska avvägningar som påverkade regeringarnas hantering och agerande 1961–62 och 1992–93 och som avgjorde regeringarnas ställningstagande till utredningarna av omständigheterna kring död.