mot · H9023704 · 2021-10-05 00:00:00 — integrationspolitik – med fokus på anpassning, självförsörjning och frihet under ansvar godkänner förslaget till mål för politikområdet integrationspolitik (avsnitt 3.1). godkänner förslaget till inriktning för politikområdet integrationspolitik (avsnitt 3.2). ställer sig bakom det som anförs i motionen om avskaffade av lönesubventioner och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om principen om frihet under ansvar och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om kompensation för kommunerna och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om sjukvård för utländska medborgare och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om bosättningsbaserade förmåner och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om ekonomiskt bistånd enligt socialtjänstlagen och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om myndighetsinformation och rätten till tolk och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om värderingsmässig minsta gemensamma nämnare i arbetslivet och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om religiöst påbjuden klädsel, ritualer och synliga religiösa symboler på statliga myndigheters arbetsplatser och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om normerande samhällsinformation och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om kvalitetssäkring av offentligfinansierad verksamhet och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om förbättrat informationsunderlag om invandrares etablering på arbetsmarknaden och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om en övergripande resultatskrivelse och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om obligatorisk förskola och tillkännager detta för regeringen. 1.1 Svenskhet och nation 1.2 Integrationspolitikens historia och konsekvenser 2.1 Isolerade etniska grupper, segregation och utanförskap 2.3 Valfrihetsmålet strider mot individuell jämlikhet 3.1 Nytt integrationspolitiskt mål 3.2 Ny politisk inriktning 3.2.1 Invandrare ska omfattas av den generella politiken 3.2.2 Frihet under ansvar i stället för valfrihet 3.2.3 Värderingsmässig minsta gemensam nämnare i arbetslivet 3.2.5 Kvalitetssäkring av offentligfinansierad verksamhet 3.2.7 Resultatskrivelse om integrationspolitiken I denna motion klargör partiets teoretiska utgångspunkter och praktiska förslag på politikområdet integrationspolitik. Motionen är uppdelad i tre kapitel. I det första kapitlet redogörs för utgångpunkter vad gäller synen på svenskhet och nation samt svensk integrationspolitik ur en historisk kontext, i det andra kapitlet redogörs för vilka svårigheter som dagens integrationspolitiska mål och inriktning medför och i det tredje kapitlet presenteras partiets alternativ. 1.1 Svenskhet och nation Den nationella samhörigheten är en naturlig mänsklig gemenskap som skapar band mellan de döda, levande och ofödda generationerna, liksom mellan ung och gammal, olika samhällsklasser, politiska läger och geografiska regioner. Nationen har också utgjort grunden för demokratins och välfärdssystemets framväxt. Ett gott samhälle byggs därför genom att dess medborgare i hög grad upplever nationell gemenskap. Kulturen är en bärande balk för hur upprätthåller tillit och välfärd mellan människor, mellan enskilda och det offentliga. Seder och bruk tecknar en bild av vilka vi är. Sammantaget förmedlas bilden av och svenskheten, från äldre generationer till de nu levande, i förvaltande för morgondagens . Kulturupplevelser ger gemensamma referensramar i vår samtid. Kommunikationen människor emellan förenklas med möjligheten att förklara genom kulturella referenser. Samhörigheten stärks genom gemensamma upplevelser, även om upplevelsen inte delades på samma plats eller under samma tidpunkt. Att dela kulturella upplevelser främjar således vår tillit till varandra. Dessa nycklar till den svenska gemenskapen kommer ofta naturligt genom uppväxt och skolgång i . För personer som kommer till senare i livet blir vägen in i den svenska gemenskapen att sätta sig in i och förstå det svenska samhället i efterhand. För att sätta sig in i vår kultur behöver den som invandrat lära sig det svenska språket, sätta sig in i våra gemensamma kulturupplevelser och vår historia. Det är en förutsättning för att kunna förstå och göra sig förstådd i det svenska samhället och kunna delta i vår demokrati. 1.2 Integrationspolitikens historia och konsekvenser har genomfört åtgärder för att hjälpa utlänningar att anpassa sig till omständigheterna i . Inledningsvis bestod politiken endast av en målsättning om att invandrare skulle ha möjlighet att nå samma levnadsstandard som svenskar, vilket skulle förverkligas genom den generella välfärdspolitiken. Bortsett från samhällsinformation och språkundervisning erbjöds inga speciella program eller anslag för just utlänningar. proposition angående riktlinjerna för utlänningspolitiken (prop. 1968:142) beskrevs det enligt följande: Om invandraren avser att bosätta sig i , är det angeläget för såväl honom som samhället att han så till vida smälter in i befolkningen att han i det långa loppet inte känner sig främmande i samhället. Det måste vara ett klart och medvetet mål för samhället att medverka till att invandrare av olika nationellt ursprung inte blir isolerade befolkningsgrupper som avskärmas från befolkningen i övrigt. Assimilationstanken övergavs dock bara , proposition i denna fråga (prop. De nya bestämmelserna blev startskottet på det mångkulturella samhället vilket innebär att staten aktivt skulle främja språklig och kulturell mångfald genom exempelvis modersmålsundervisning och särskilda radio- och TV-program. De nuvarande integrationspolitiska målsättningarna, den politisk inriktningen och de teoretiska utgångspunkterna antogs i och med propositionen , framtiden mångfalden – från invandrarpolitik till integrationspolitik (prop. 1997/98:16). [2] Propositionen slår fast att assimilation är en otänkbar strategi eftersom svenskhet inte kan påtvingas, men kan bli följden av invandrares egna ställningstaganden. Vidare framhåller regeringen integration som motsatsen till assimilation. Integration beskrivs istället på följande sätt: Integration är inte endast en fråga om och för invandrare. I ett samhälle med etnisk och kulturell mångfald bör människor komplettera varandra och ömsesidigt bidra med sin kompetens och livserfarenhet för att den potential som finns i mångfalden skall frigöras och komma till användning. Integrationstanken bygger vidare på valfrihet, enligt det följande: Samhället bör […] underlätta för individen att integrera gamla och nya livsmönster och livsstilar på det sätt hon själv önskar. Detta är en förutsättning för att människan skall utveckla en hel identitet och vara stolt över sin bakgrund. Drygt kan konsekvenserna av den politiska inriktningen sammanfattas med hög arbetslöshet bland vissa grupper, ett stort utanförskap, stora mänskliga och finansiella kostnader och en ökande kulturell segregering. Nuvarande integrationspolitik löser inte de problem står inför. Integrationspolitiken som den definieras lider av ett flertal brister, vilka lett till ett segregerat samhälle. 2.1 Isolerade etniska grupper, segregation och utanförskap års integrationspolitiska kommitté resonerade i sitt slutbetänkande, Invandrar-och minoritetspolitiken (SOU 1984:58) om möjligheten att invandring skulle leda till ett samhälle bestående av ett antal urskiljbara grupper med olika språk och kulturer, eller vad vi kallar segregation. Kommittén drog slutsatsen att avskilda etniska grupper inte skulle överleva . Den dåvarande regeringen drog i propositionen , framtiden mångfalden – från invandrarpolitik till integrationspolitik (prop. 1997/98:16) också slutsatsen att etniska grupper som invandrar kommer att upplösas inom ett par generationer såvida de inte utsätts för ett stort yttre tryck som ökar den inre sammanhållningen, utestängs från det omgivande samhället eller får ett nytillskott till gruppen genom invandring. Forskning på migrationsområdet visar också att ju större volym människor som flyttar till ett nytt land, desto större är risken att attityder, vanor och seder från det tidigare landet behålls eller till och med förstärks. utgår ifrån att den kulturella segregationens huvudorsaker är det stora antalet personer som flyttat till , den relativt korta tiden inom vilken detta skett, det kulturella avståndet mellan de nya invånarna och majoritetsbefolkningen, valfrihetsmålet samt en aktiv politik för att betona och bevara kulturella skillnader. Teorin om det mångkulturella samhället innehåller vissa målkonflikter. I en nylig proposition slog exempelvis regeringen fast att ett särskilt mål för utgiftsområdet är att öka sysselsättningen bland utrikesfödda kvinnor. [5] Detta som en övergripande målsättning för politikområdet är att personer med utländsk bakgrund aktivt ska uppmuntras bibehålla värderingar och normer från hemlandet. Forskning visar att just värderingar och normer från hemlandet är en starkt bidragande orsak till varför skillnaden i deltagande på arbetsmarknaden mellan utrikesfödda kvinnor och utrikesfödda män är större jämfört med samma skillnad mellan inrikes födda män och kvinnor. [6] Teorin om det mångkulturella samhället står också i direkt konflikt med målet om ökad jämställdhet mellan kvinnor och män eftersom den så kallade hederskulturen och jämställdhetsnormen står i direkt motsats till varandra. Dessa är bara exempel på en större motsättning som genomsyrar hela politikområdet. Målsättningen om lika möjligheter för alla, och målsättningen om att invandrare ska bibehålla värderingar och normer från sina hemländer, står i motsatsförhållande till varandra eftersom de invandrare som antar majoritetssamhällets normer och värderingar alltid kommer att ha lättare att etablera starka band till det svenska samhället och därmed få större möjligheter på arbetsmarknaden. 2.3 Valfrihetsmålet strider mot individuell jämlikhet Valfrihetsmålet har legat fast inom svensk integrationspolitik och innebär att det är upp till den som invandrar till att själv välja i vilken utsträckning vederbörande vill ta till sig de normer och värden som präglar det svenska samhället. Målet ger upphov till vissa problem som inte tagits itu med av de reformer av integrationspolitiken som genomförts sedan målet infördes. För det första påverkar val av normer och värderingar möjligheten för framförallt kvinnor och barn att själva välja sin egen framtid i . Om mannen i en familj som har sitt ursprung i ett land med en stark hedersnorm väljer att inte anpassa sitt levnadssätt till de svenska normerna om individuell autonomi och jämställdhet, så kommer frun och barnen i praktiken inte själva kunna göra det valet. Detta, i kombination med segregation i den meningen att många saknar egna kontaktnät med personer som inte delar hedersnormen, gör idén om valfrihet till en illusion. För det andra skapar valfrihetsmålet, kombinerat med målet om lika rättigheter för alla oavsett kulturell tillhörighet, en obalans mellan rättigheter och skyldigheter. En nyanländ som anstränger sig för att lära sig svenska språket och tar till sig majoritetssamhällets livsmönster, och på det sättet kompletterar sin kulturella bakgrund för att lättare kunna delta på arbetsmarknaden, ska, enligt målet, behandlas på samma sätt som en nyanländ som inte gör något av detta. Detta är inte rimligt ur ett rättviseperspektiv. Ett av socialkonservatismens fundament är att skapa stabilitet och gemenskap. Kulturen spelar en central roll för samhällets utveckling och nationen är en gammal och stark gemenskap som bör värnas. Utifrån detta är det naturligt att de som invandrar till tar till sig den svenska kulturen, dels för att de ska förstå hur samhället fungerar och bli en del av det, men även för att säkra stabilitet och framgång som stat. Att skapa incitament och möjlighet för personer med annan bakgrund än svensk att ta till sig de normer, värderingar och levnadsmönster som präglar är nyckeln till en framgångsrik integrationspolitik. 3.1 Nytt integrationspolitiskt mål förslår att integrationspolitikens målsättning ska vara: ”Rättigheter, möjligheter och skyldigheter i förhållande till etablering, anpassning och egen ansträngning.” Med rättigheter avses inte grundläggande mänskliga eller medborgerliga rättigheter, vilka tillkommer samtliga människor och medborgare undantagslöst, utan främst rätten till välfärdsystemen, så kallade sociala rättigheter. En grundläggande princip för målet är att rättigheter tillkommer i förhållande till vilja och ansträngningen hos den enskilde att bli en del av majoritetssamhället och bidra till välfärden. Hänvisningen till möjligheter understryker att är en marknadsekonomi inom vilken den enskildes möjligheter alltid, oavsett politisk inblandning, kommer att bero på individuella förhållanden och invandrarens egen vilja till integration. Det integrationspolitiska målet innebär att personer som flyttar till ska bli en del av majoritetssamhället, men innebär inte att sådana personer inte kan bevara ett visst eget kulturarv. Integrationsmålet påverkar därför inte individens privatliv vad gäller firandet av högtider eller traditioner, bevarandet en egen sekundär kulturell särart eller modersmål, så länge detta sker i överensstämmelse med svensk lag och inte utgör en belastning på samhället. Integrationspolitiken påverkar inte ställningstaganden angående nationella minoriteter. De speciella regler som föreslår för nyanländas etablering ska fortsatt gälla framför generella regler som följer av integrationspolitiken. Vissa utländska medborgare har också rättigheter som härrör ur , exempelvis mottagande- och rörlighetsdirektivet. 3.2 Ny politisk inriktning Det integrationspolitiska arbetet ska fokusera på att skapa förutsättningar för enskilda att anta majoritetsbefolkningens normer, värderingar och livsmönster i tillräcklig grad för att bli en fungerande och självförsörjande del av majoritetssamhället. Den ekonomiska och kulturella integrationen är på så sätt två ben som stärker varandra. Precis som integrationspolitiska proposition tog upp går det inte att tvinga människor till svenskhet. Den enskildes integration i handlar enligt oss framförallt om enskilt ansvar. Samhället bör i stället arbeta med en tydlig incitamentsstruktur som enligt principen om frihet under ansvar ger rättigheter efter ansträngning. Arbetet ska vidare utgå ifrån att både den inhemska och den invandrade befolkningen lever under samma samhälleliga tak och omfattas av samma skyddsnät. Samhället ska i största möjliga utsträckning undvika särskilda lösningar för vissa grupper, utan ska istället skapa en tydlig incitamentsstruktur för att lära sig det svenska språket och göra sig själv anställningsbar. Regeringen ska återkomma med förslag på ändrad diskrimineringslag för att tydliggöra arbetsgivares rätt att bestämma över religiösa klädesplagg och symboler, ritualer och artighetsgester på arbetsplatsen. Den samhällsinformation som tillhandahålls nyanlända ska vara normerande och ge tydlig information om vad som förväntas av den som vill flytta till . Regeringen ska kvalitetssäkra föreningsbidrag och myndighetsuppdrag för att försäkra att dessa inte aktivt motverkar invandrares etablering. Den information som finns tillgänglig om invandrares etablering ska förbättras och regeringen ska återkomma med en resultatskrivelse avseende de effekter som målsättningen om det mångkulturella samhället haft . En regel om obligatorisk förskola för vissa personer ska införas. 3.2.1 Invandrare ska omfattas av den generella politiken finns ett antal speciella arbetsmarknadspolitiska stöd för nyanlända och andra invandrare, främst i form av subventionerade anställningar. Subventionerade anställningar syftar till att underlätta för nyanlända att etablera sig på arbetsmarknaden. Undersökningar visar dock att satsningarna på subventioner har liten långsiktig effekt för möjligheten att skaffa ett icke-subventionerat arbete. Risken finns att nyanlända fastnar i en subventionerad anställning i företag som drivs och bemannas mestadels av personer från hemlandet eller samma etniska grupp, och vars arbetsuppgifter inte leder till utveckling av individuella färdigheter eller språkkunskaper. Subventionerna kan i det sammanhanget motverka invandrares etablering. Subventioner för invandare skapar också en ojämn konkurrenssituation mot andra grupper som har svårt att hävda sig på arbetsmarknaden, exempelvis unga. Lönesubventioner för invandare ska därför avskaffas. 3.2.2 Frihet under ansvar i stället för valfrihet Även om vissa personer tvingas lämna sina hemorter för att fly någon annanstans, är det ingen som tvingas flytta specifikt till . Den som väljer att flytta till en geografiskt och kulturellt avlägsen plats ska anta majoritetsbefolkningens normer, värden och livsmönster. För att skapa incitament till frivillig integration måste valet att avstå från detta få konsekvenser för individens tillgång till välfärdsystemen. Ur ett rättviseperspektiv är det dessutom viktigt att personer som anstränger sig också belönas. Valfrihetsmålet ska därför ersättas med principen om frihet under ansvar. Sjukvård och bosättningsbaserade förmåner enligt socialförsäkringsbalken Regeringen ska tillsätta en utredning för att se över möjligheten att knyta tillgången till offentligfinansierad sjuk- och tandvård och bosättningsbaserade förmåner enligt socialförsäkringsbalken närmare medborgarskapet. Utredningen ska lämna författningsförslag som begränsar omfattningen av bosättningsbaserade förmåner i socialförsäkringen, inklusive sjuk- och tandvård, till att endast gälla svenska medborgare och personer vars rätt till sådana bidrag härrör ur , analysera konsekvenserna av författningsförslagens påverkan på det kommunala försörjningsstödet och i vilken utsträckning kommunsektorn behöver kompenseras för ökade kostnader. Föreslagna förändringar bör begränsas till att endast beröra de bosättningsbaserade förmånerna i socialförsäkringen. Inom dessa finns det även förmåner som inte bör vara föremål för begränsningar, antingen för att det leder till högre kostnader inom andra områden än den besparing som görs inom socialförsäkringen, eller som av andra skäl inte kan försvaras. Ett exempel på detta är omvårdnadsbidraget som ges till föräldrar till barn med funktionsnedsättning och som baseras på den omvårdnad och tillsyn som barnet behöver. Vidare bör endast svenska medborgare och EU/EES medborgare som har rätt till likvärdig sjukvård enligt unionsrätten ha full rätt till subventionerad sjuk- och tandvård, medan utlänningars rätt till sådan bör begränsas. En grundläggande princip ska fortsatt vara att ingen nekas akutsjukvård och att barn med utländskt medborgarskap fortsatt ska ha tillgång till sjukvård på samma villkor som andra barn. Utlänningar som beviljats uppehållstillstånd för bosättning bör få samma rätt till subventionerad sjuk- och tandvård om de kommit i varaktig egen försörjning. Ekonomiskt bistånd enligt socialtjänstlagen Enligt 4 kap. 1 § st. 2 socialtjänstlagen (2001:453) fordras som huvudregel att den som söker ekonomiskt bistånd från samhället, försörjningsstöd, ska stå till arbetsmarknadens förfogande. ser det inte som rimligt att personer som bott i , men valt att inte lära sig svenska språket i tillräcklig utsträckning för att kunna ta tillgängliga arbeten, ska anses stå till arbetsmarknadens förfogande, oavsett om personen beviljats medborgarskap. Regeringen ska därför tillsätta en utredning för att se över hur reglerna om ekonomiskt bistånd ska tillämpas i sådana fall. En utgångspunkt för utredningen ska vara att personer som visar bestående ovilja att lära sig svenska, som levt på försörjningsstöd och som inte bedöms kunna komma i icke-subventionerat arbete bör ges incitament att återvandra till sitt hemland. För att skapa sådana incitament krävs dels en aktiv återvandringspolitik, men även att rätten till försörjningsstöd begränsas för sådana personer. Utredningen ska också ta fram förslag på hur en ny regel om arbetsplikt kan utformas. Arbetsplikten innebär att personer som levt på försörjningsstöd och som har bestående integrationsbehov ska utföra visst arbete för att uppbära bidrag. Utredningen ska särskilt analysera riskerna för undanträngning och vilka arbeten som är särskilt lämpliga för integration och språkinlärning. Rätt till tolk och myndigheters språkservice Rätten till avgiftsfri tolk i kontakter med myndigheter, enligt förvaltningslagen (2017:900) och andra författningar, riskerar att utgöra en bromskloss i integrationsprocessen. Möjligheten att alltid kunna begära gratis tolkning innebär att individen har mindre incitament att själv lära sig svenska. Regeringen bör därför tillsätta en utredning för att se över hur reglerna kring rätten till tolk kan förändras så att dessa skapar incitament att lära sig svenska. I exempelvis gäller att personer som bott i landet i många fall måste bekosta tolkservice själv, vilket är en lämplig utgångspunkt för utredningen. Utredningen bör även ta hänsyn till att tolkservice i vissa fall är påkallad av hänsyn till annans intresse, exempelvis då personen som inte talar svenska deltar i rättegång som målsägande eller vittne eller då ärendet gäller sjukvård för ett barn som personen är vårdnadshavare för. Svenska myndigheter tillhandahåller ofta information på ett flertal språk för att underlätta ärendehanteringen. tillhandahåller exempelvis information på 22 olika språk. Myndigheter som tillhandahåller all information på nyanländas modersmål riskerar att motverka språkinlärning eftersom vardaglig kontakt som skulle kunna ske på svenska i stället sker på modersmålet. Myndigheter vars verksamhet riktar sig till privatpersoner som bor i bör därför, i den utsträckning så är möjligt utan att äventyra enskildas säkerhet och hälsa, erbjuda information huvudsakligen på svenska. Särskilt angelägen samhällsinformation om exempelvis allmänfarliga sjukdomar, naturkatastrofer eller svåra olyckor ska fortfarande spridas på så många språk som behövs för att snabbt nå ut. Vad nu sagts gäller naturligtvis inte våra nationella minoritetsspråk, som alltjämt måste kunna erbjudas samhällsservice på sitt eget språk. 3.2.3 Värderingsmässig minsta gemensam nämnare i arbetslivet Ett antal diskrimineringsfall gällande artighetsgester, religiöst påbjuden klädsel och religiösa ritualer på arbetsplatsen har prövats i domstol. Ett exempel på detta är det så kallade arbetsförmedlingsfallet, i vilket en man förlorat sin aktivitetsersättning efter att han nekats praktikplats på grund av att han vägrat skaka hand med en kvinnlig chef. Mannen tilldömdes i diskrimineringsersättning. Ytterligare ett fall gällde en tandläkarstudent på som inte tillåtits bära engångsärmar under praktiken, varpå studenten tilldömdes i diskrimineringsersättning. Ytterligare ett uppmärksammat fall, som dock aldrig nådde domstol, är beslut att godkänna SAS:s så kallade neutralitetspolicy, vilken föreskriver att anställda med kundkontakt inte får bära synliga religiösa symboler. Fall av denna typ handlar egentligen inte om diskriminering på så sätt att käranden missgynnats på grund av religiös tillhörighet. I inget av fallen uppfyller behandlingen egentligen det så kallade jämförbarhetskriteriet, alltså att en annan person med annan religiös tillhörighet skulle behandlats annorlunda i en jämförbar situation. Fallen handlar om kulturkrockar där två motstridiga normer möts. Att överlåta dessa frågor till rättstillämparen är inte lämpligt eftersom det ofta är fråga om en motsättning mellan två grundläggande och tungt vägande principer.