mot · H9024033 · 2021-10-05 00:00:00 — Detta kommer att snabba på inte minst kvinnors inträde på arbetsmarknaden och förbättra självförsörjningsgraden. För att arbetsinkomst ska bli mer lönsamt i förhållande till bidrag och för att fler personer ska jobba, vill också införa ett bidragstak för personer som lever på försörjningsstöd. Ett bidragstak minskar marginaleffekterna och motverkar att drivkrafter till arbete försvinner när bidrag staplas på varandra. Bidragstaket ska utgöra en maxnivå för den samlade ersättning som mottagare av försörjningsstöd kan få. Nivån kommer att bero på hur personens hushåll ser ut liksom om denne har försörjningsansvar för barn. Den exakta utformningen och antalet taknivåer måste utredas, men utgångspunkten ska vara att ett hushåll utan skattepliktig inkomst maximalt ska kunna erhålla samlade bidrag som uppgår till av den disponibla inkomst som hushållet skulle haft vid ett arbete till lägstalön. De största problemen med bristande jobbincitament finns hos hushåll med flera barn. Det är också för dessa hushåll som bidragstaket skulle ha störst påverkan. Bidragstaket ska i första hand uppnås genom att konstruktioner och bidragsnivåer görs om, så att det inte är möjligt att stapla bidrag på varandra i den utsträckning att arbete inte lönar sig. Som ett ytterligare steg i införandet av reformen ska, det tar för hela reformen att implementeras, bostadsbidraget minskas i det fall den samlande ersättningen överstiger av lönen från ett jobb. För att detta ska göras effektivt krävs ett gemensamt statligt utbetalningssystem för offentliga bidrag. Mer restriktiv och enhetlig hantering i försörjningsstödet fastställer en riksnorm för ekonomiskt bistånd och därutöver sker en individuell bedömning. Det innebär att kommuner kan fatta beslut lokalt om avvikelser från riksnormen, exempelvis genom att göra undantag för vissa inkomster i inkomstprövningen eller genom att inkludera vissa saker i utöver vad som fastställts av . Till följd av det kommunala utjämningssystemet har kommunerna små ekonomiska incitament att få personer med försörjningsstöd i arbete, eftersom kommunerna blir kompenserade via utjämningssystemet för kostnaderna i försörjningsstödet. Avvikelserna från riksnormen i form av högre ersättning innebär också att de ekonomiska incitamenten att gå från bidrag till arbete minskar. vill därför avskaffa möjligheten för kommuner att avvika från riksnormen. vill även se en mer restriktiv och enhetlig hantering av vilka kostnader, utöver riksnormen, som ersätts med ekonomiskt bistånd. Hänsyn bör dock kunna tas till att det råder olika hyresnivåer i olika delar av landet. Den av fastställda riksnormen bör inte enbart utgöra en lägstanivå, utan bör vara det enda som får prövas i den individuella prövningen, och undantag från inkomstprövningen ska inte få förekomma. Det innebär inte att till exempel ett hushåll med två vuxna och två barn alltid får lika mycket som ett annat, eftersom försörjningsstödet utgår från en individuell bedömning och riksnormen är en norm för skälig levnadsnivå snarare än en bidragsnivå i kronor. Men det innebär att inga generella undantag bör få förekomma. Sänkt skatt på de allra lägsta arbetsinkomsterna Lönsamheten att gå från bidrag till arbete beror också på hur mycket den som arbetar får behålla av lönen. vill därför sänka skatten för dem som arbetar. Det ska göras genom att jobbskatteavdraget förstärks. Till skillnad från exempelvis ett förvärvsavdrag, som regeringen föreslagit i budgetpropositionen , innebär ett förstärkt jobbskatteavdrag lägre skatt på arbetsinkomster men inte på bidragsinkomster. Därmed förbättras utbytet av att gå från exempelvis a-kassa eller aktivitetsstöd. Totalt sett ger jobbskatteavdraget en extra månadslön för den med låg inkomst. Liknande avdrag finns i ett stort antal länder och har visat sig vara en effektiv åtgärd för att få fler, inte minst kvinnor, att gå från bidrag till egen försörjning. Ett förstärkt jobbskatteavdrag för att förbättra integrationen bör vara utformat så att inkomstförstärkningen är som störst för låga inkomster, för den som delvis går på bidrag och delvis lön . Tillsammans med sänkta bidrag kan en sådan reform sänka skattekilarna rejält, och kraftigt öka utbytet av att arbeta. Ytterligare ett sätt att göra det mer lönsamt att gå från bidrag till arbete är att införa en ny jobbstimulans som tillfälligt förstärker incitamenten för nyanlända och de som är långvarigt bidragsberoende. För att öka utbytet av arbete införde alliansregeringen en jobbstimulans som innebär att en person som haft försörjningsstöd kan undanta av nettoarbetsinkomsten från avräkningen från försörjningsstödet . En uppföljning från visade dock att av biståndsmottagarna hade fått ta del av jobbstimulansen, och av antalet biståndshushåll med barn hade fått den. Sammantaget kan sägas att dagens system inte har fungerat. Trots att det huvudsakliga målet är att en individ ska bli självförsörjande, kan jobbstimulansen försvåra detta eftersom det innebär att försörjningsstöd ges även vid högre inkomster. Det tar därmed för individen att lämna försörjningsstödet. finns troligen även en ovilja att efterfråga försörjningsstöd om det inte är nödvändigt, och det är bara genom att efterfråga försörjningsstöd som en person kan nyttja det. är därför inte sannolikt att en förstärkning av jobbstimulansen kommer att få några avgörande effekter för att få fler att lämna försörjningsstödet för arbete. vill ersätta jobbstimulansen med en jobbpremie som innebär ett fördubblat jobbskatteavdrag för personer med långvarigt bidragsberoende. Möjligheten att få premien ska gälla , med en bakåtblickande kvalificeringsperiod. Stödet ska vara av arbetsinkomsten, men maximalt . Stödet riktas till personer som varit arbetslösa och som börjar arbeta. kan samma hushåll ta emot flera olika bidrag, från flera olika myndigheter. Genom att renodla systemen skulle det vara enklare att få överblick över de ekonomiska drivkrafterna till arbete. Men det behövs även förändringar för att säkerställa att bidragen går till dem som har störst behov av dem. Dessvärre har det svenska välfärdssystemet istället i det närmaste blivit en bankomat för bedragare. har antalet anmälda bidragsbrott ökat . Summorna som försvinner uppskattas till – . För att komma tillrätta med detta behöver det tas krafttag mot bidragsfusk. vill införa ett gemensamt utbetalningssystem för offentliga bidrag. Detta skulle ge en bättre överblick över de samlade bidragen, på både individnivå och samhällsnivå. Förslaget är också centralt för att kunna genomföra ett bidragstak. Ett gemensamt utbetalningssystem skulle ge större möjligheter att bekämpa bidragsbrott. En bidragsbrottsenhet bör inrättas på – och ansvaret för att åtala bidragsbrott flyttas till . Extra kraft ska läggas på att upptäcka, åtala och fälla den organiserade bidragsbrottsligheten, som sammantaget omsätter miljardbelopp. Dessutom bör underrättelseskyldigheten vid misstanke om bidragsbrott utvidgas till fusk och missbruk som utförs av företag och organisationer. ska också ha möjlighet att underrätta andra myndigheter vid misstanke om brott. Socialtjänstlagen bör ändras i syfte att tydliggöra att kommuner kan göra regelbundna och vid behov oanmälda hembesök hos den som har försörjningsstöd. Detta för att upptäcka missförhållanden, men också för att säkerställa att det inte förekommer fusk exempelvis om hur många som bor på adressen och att personen ifråga står till arbetsmarknadens förfogande. Om en person inte accepterar sådana hembesök bör möjligheten finnas att helt eller delvis dra in försörjningsstödet . Alla som kan ska bidra till samhället I ska motprestation på heltid krävas av alla som kan arbeta, men som istället lever på försörjningsstöd. Bidrag ska inte innebära betald fritid. Om valet står mellan att vara ledig med bidrag eller att jobba, så behöver sannolikt skillnaden mellan de två alternativen vara större än om valet står mellan att delta i aktiviteter för att få bidrag och att jobba. För att nyttan av fritid inte ska räknas in i kalkylen som görs när en person ska gå från bidrag till jobb, krävs tydliga aktivitetskrav för de bidrag som erhålls av arbetsmarknadsskäl. Att få pengar utan motprestation ska inte vara ett alternativ för den som skulle kunna jobba Forskning visar att krav på att personer med försörjningsstöd ska delta i olika aktiviteter leder till att färre får bidraget och fler blir sysselsatta. Detta gäller inte minst unga och invandrare. Ett aktivitetskrav kan innebära en möjlighet att av arbetslöshet utveckla sin kompetens eller andra färdigheter som efterfrågas på arbetsmarknaden och att människor ska känna att de är del i ett sammanhang och därmed minska risken för den isolering som långvarig arbetslöshet kan medföra. Det begränsar också möjligheterna till svartarbete, och det blir även en kontrollmekanism för att man befinner sig i . vill se ett krav på heltidsaktivitet, i hela landet, för alla som har försörjningsstöd av arbetsmarknadsskäl. Socialtjänstlagen behöver därmed skärpas så att alla kommuner ställer krav på motprestation för att en person ska kunna leva på bidrag. Om den som får bidrag utan godtagbart skäl inte deltar i de aktiviteter som krävs, ska försörjningsstödet kunna sänkas. menar att alla som saknar kompetens för att matcha arbetsgivarnas behov, men som med rimliga insatser har möjlighet att uppnå sådan kompetens, ska ha utbildning som heltidsaktivitet om de lever på bidrag. Bristande utbildning och språkkunskaper är de största hindren för invandrare att etablera sig på arbetsmarknaden. som den snabba tekniska utvecklingen leder till att enkla jobb försvinner har antalet invandrade som saknar de färdigheter som efterfrågas på arbetsmarknaden blivit fler. En förutsättning för att fler invandrare ska kunna bli självförsörjande är därför att de skaffar tillräcklig utbildning och grundläggande kunskaper i svenska. Personer som uppbär föräldraförsäkring och söker kompletterande försörjningsstöd på grund av låg sjukpenninggrundande inkomst, i många fall invandrare, bör delta i exempelvis språkinsatser eller på andra sätt förbereda för en återgång till arbetsmarknaden efter ledigheten. Även arbetssökande ska vara ett obligatoriskt moment och ingå i aktivitetskravet. Hög sökaktivitet stärker människors möjligheter att få ett jobb. Till exempel visar studier också att invandrarkvinnors etablering på arbetsmarknaden skulle förbättras om de sökte jobb i större utsträckning. Det är därför centralt att öka sökaktiviteten bland kvinnor från länder utanför . Vidare bör socialtjänstlagen tydligt slå fast att den som är arbetsför är skyldig att stå till arbetsmarknadens förfogande i hela landet på samma sätt som den som uppbär a-kassa. För personer som tagit del av kompetenshöjande insatser, men ändå inte når upp till de krav som finns på den svenska arbetsmarknaden, kan det vara värdefullt att delta i andra typer av aktiviteter och utföra uppgifter som är samhällsnyttiga. kan det vara svårt för kommuner att ställa krav på samhällsnyttiga insatser inom ramen för försörjningsstödet. föreslår därför att socialtjänstlagen ändras så att det är möjligt att kräva deltagande i fler slags aktiviteter. Socialtjänstlagen ger möjlighet att ställa krav på att de som söker försörjningsstöd av arbetsmarknadsskäl ska delta i kompetenshöjande insatser. Även om aktiviteten i möjligaste mån ska vara meningsfull så bör lagstiftningen ta sikte på själva aktiveringen, snarare än att innehållet ska vara kompetenshöjande. Det innebär att fler typer av aktiviteter kan bli aktuella för personer med försörjningsstöd av arbetsmarknadsskäl. Alla ska kunna bidra efter sin förmåga Svensk arbetsmarknad kännetecknas av relativt få jobb som inte kräver utbildning och att andelen arbeten som kräver en längre utbildning ökar. är det många, i synnerhet invandrade, som inte har den kompetens och den utbildning som efterfrågas på arbetsmarknaden. En genomgång av visar att en fjärdedel av de som invandrat till har som högst en förgymnasial utbildning. För de som är eller äldre är andelen större. Och bland de som är är det en av tre som har högst en förgymnasial utbildning. Sammantaget innebär det att det kommer att var en mycket lång väg för många av de som invandrat till för att uppnå den kompetens som arbetsgivarna efterfrågar på den reguljära arbetsmarknaden. måste det finnas en möjlighet för alla att kunna bidra och göra rätt för sig efter sin egen förmåga. Genom att öppna för samhällsnyttiga insatser inom ramen för heltidsaktiviteterna bör många personer som står långt ifrån arbetsmarknaden kunna bidra. Men det kan även krävas andra insatser för människor som befunnit sig i utanförskap, liksom för de som har väldigt små möjligheter att någonsin komma in på arbetsmarknaden. För dem kan nya möjligheter och långvariga lösningar för en meningsfull sysselsättning behöva övervägas. Fokus på utbildning Förhållandevis många nyanlända i har enbart en utbildningsnivå motsvarande högst grundskola. visar forskning att utbildning förbättrar möjligheterna för invandrare att etablera sig på arbetsmarknaden, inte minst de som är födda utanför . Flera studier tyder också på att språkutbildning för invandrare har gynnsamma effekter för integrationen på arbetsmarknaden. års flyktingströmmar medför därmed också ett ökat behov av vuxenutbildning på alla nivåer. Möjligheten till vidareutbildning och kompetensutveckling är också ett sätt att undvika att människor fastnar i lågkvalificerade jobb, som det bidrar till att fler kan etablera sig på arbetsmarknaden när de lågkvalificerade jobben blir tillgängliga genom att andra avancerar till mer kvalificerade befattningar. Skattelättnad för företag som satsar på utbildning för sina anställda För att stimulera omställning och kompetensutveckling genom hela arbetslivet behöver staten leva upp till sin del av samhällskontraktet genom att underlätta för såväl arbetsgivare som individer att investera i utbildning. För att göra det mindre kostnadskrävande för arbetsgivare att investera i sina medarbetare föreslår skattelättnader för företag som köper utbildning till sina anställda. En utvidgad avdragsrätt för utbildning innebär att fler arbetsgivare kan säkerställa att medarbetarna har den kompetens som exempelvis den digitala utvecklingen kräver. kan det också underlätta för nyanlända och för personer med kort utbildning att skaffa sig ett första jobb, eftersom avdraget kan möjliggöra för företag att anställa personer som inte har alla nödvändiga kvalifikationer som krävs och sedan kombinera nyanställningen med utbildningsinsatser. Avdraget ska riktas till alla arbetsgivare, men är särskilt angeläget för branscher som på har stora rekryteringsbehov. Skattelättnad på vidareutbildning skulle också kunna innebära att fler kan höja sin kompetens under och i kölvattnet av coronakrisen, för att vara redo när utvecklingen vänder. föreslår att avdragsrätten för företagens utbildningskostnader utvidgas också till sådan utbildning som inte är direkt kopplad till företagets verksamhet i de fall det är kopplat till omställning. För personer med kort utbildning eller personer som varit i kortare än bör incitamenten stärkas ytterligare. Ungefär en tredjedel av de nyanlända som kommer till saknar grundskoleutbildning från sitt hemland. Utbildning är en förutsättning för att få ett arbete och klara sin egen försörjning. Enligt migrationsöverenskommelsen ska nyanlända som saknar grundskoleutbildning omfattas av utbildningsplikt. Det innebär att denna grupp förses med grundläggande och avgörande kunskaper för att kunna ta sig in på svensk arbetsmarknad. En form av utbildningsplikt har visserligen införts, men resultatet är blygsamt. Dessutom är innehållet i utbildningsplikten otydligt och behöver förtydligas. Vid utgången av 2019 omfattades nära hälften av deltagarna i etableringsprogrammet av utbildningsplikt, varav endast tog del av reguljära studier. Det behövs en utbildningsplikt som verkligen fungerar, därför bör dagens form av plikt skärpas. menar att alla nyanlända som saknar tillräcklig utbildning för att motsvara det som arbetsgivarna efterfrågar i normalfallet ska ha utbildning som heltidsaktivitet om de lever på bidrag. I de fall utbildning inte är relevant är det viktigt att individen har en heltidsaktivitet, t.ex. i form av samhällsnyttig sysselsättning. Eftersom har stora brister och resultaten för nyanländas etablering i inte är tillfredsställande anser vidare att kommuner i vissa fall ska kunna ta över ansvaret för integrationen och etableringen av nyanlända. Det ska till exempel kunna ske i pilotprojekt med kommuner som utarbetat framgångsrika modeller för att slussa in nyanlända på arbetsmarknaden. Lägre anställningskostnader så att fler kan få jobb Många bedömare menar att ett av grundproblemen för att invandrare ska kunna komma in på arbetsmarknaden är att har höga minimilöner och den lägsta lönespridningen av alla . Inte sällan framförs också att fler enkla jobb, det vill säga arbeten med låga formella kvalifikationskrav, skulle underlätta inträdet på arbetsmarknaden – inte minst för asylinvandrare som ofta saknar de kunskaper som behövs för att etablera sig på arbetsmarknaden. Det är tydligt att språkkraven är väsentligt lägre i enkla jobb. Det är därför rimligt att tro att fler enkla jobb skulle underlätta integrationen på arbetsmarknaden. I är andelen enkla jobb låg, internationellt sett. anser att integrationen skulle underlättas genom en mer flexibel lönebildning som innebär att det skulle kunna skapas helt nya, enkla jobb med väsentligt lägre löner än de som anges av kollektivavtalen. har påtalat vikten av en anställning där nyanlända, och personer som står långt från arbetsmarknaden, kan kombinera arbete och utbildning, till en lägre lön. Inte minst för att möta den stora asylinvandringen . Det är därför djupt beklagligt att regeringen ännu inte implementerat parternas egen lösning ”etableringsjobb”. Detta trots löften om att jobbformen skulle varit på plats . Coronakrisen har i stället förvärrat situationen ytterligare för dessa grupper. Enligt regeringens budgetproposition arbetar regeringen för att etableringsjobben ska införas . anser att etableringsjobben bör införas skyndsamt. Om inte arbetsmarknadens parter sedan fullt ut säkerställer att den lösning som de har förhandlat fram ger tydliga resultat kommer politiken troligen att behöva kliva in, exempelvis genom att lagstifta om anställningsformer som är anpassade för dessa grupper. Forskning pekar på betydelsen av anställningsstöd för att sänka anställningskostnaderna för grupper som har svårt att komma in på arbetsmarknaden, inte minst nyanlända och andra som står långt från arbetsmarknaden. Skälet är att en stor del av integrationsproblemen på arbetsmarknaden tycks bero på att många invandrare, inte minst nyanlända, saknar den kompetens som arbetsgivaren efterfrågar. Nystartsjobben blev snabbt, när de introducerades , den mest nyttjade formen av anställningsstöd och är fortfarande det anställningsstöd med flest deltagare, varav en hög andel invandrade. Nystartsjobben har visat sig både leda till att minska arbetslöshetstiderna men också till att fler företag överlever. Villkoren för nystartsjobben har ändrats vid ett flertal tillfällen. skärptes kraven vilket bland annat innebar att arbetsgivarna måste ha kollektivavtal och att ersättning som längst kan betalas ut . Även regelverket för ersättningens storlek förändrades. Antalet nystartsjobb minskade därmed snabbt. Kravet på kollektivavtal avskaffades dock som en följd av januariöverenskommelsen men antalet Nystartsjobb har fortsatt att minska. Subventionsnivå och regelverk påverkar användandet av nystartsjobben och möjligheten att anställa nyanlända och långtidsarbetslösa till lägre anställningskostnader. I ett läge med stora strukturella problem på arbetsmarknaden och en kris som förstärker problemen ytterligare vill se förstärkningar av nystartsjobben för att motverka den ökande långtidsarbetslösheten, inte minst bland invandrare. Förstärkningen bör ske genom att höja ersättningen till arbetsgivarna när de anställer nyanlända och långtidsarbetslösa. För att främja volymutvecklingen i Nystartsjobben bör även praktikvolymerna inom arbetsmarknadspolitiken öka eftersom praktik är en bra väg in till ett Nystartsjobb. Varje barn ska ha möjligheter att forma sin egen framtid, och inte begränsas av vilka föräldrarna är – deras inkomst, yrke eller hälsa. Med egen ansträngning ska det vara möjligt att ta sig framåt och nå sina mål. Om människor inte ens får chansen att utveckla sina förmågor och talanger, kommer resurser i form av framåtanda och uppfinningsrikedom att lämnas outnyttjade. Värdefulla idéer riskerar att aldrig testas och utvecklas. Det drabbar hela samhället. behöver ta tillvara alla talanger som kan bidra till att bygga en starkare ekonomi och samhällsgemenskap. Det skapar i sin tur fler förebilder som kan hjälpa barn och unga ta sig vidare för att nå sina mål i livet. Motsatsen till löftet om social rörlighet är hotet om social ärftlighet. Det innebär att barn ärver sina föräldrars utsatthet och problem. Det är ett moraliskt misslyckande och det bryter mot allt som står för. I vårt land ska rättigheter, möjligheter och skyldigheter gälla lika för alla. Men när integrationen fungerar som sämst är risken stor att hotet om social ärftlighet inte förblir just ett hot, utan verklighet. pekar på att barn med en mindre gynnsam bakgrund får kämpa mycket för att röra sig uppåt i inkomstfördelningen. Det innebär att barnens möjligheter begränsas av deras bakgrund, och de har svårt uppnå något annat än föräldrarnas yrke, inkomst-, och utbildningsnivå. Den som kommer till för att bygga sin framtid här ska göra rätt för sig och bidra till det gemensamma – och kunna lita på att staten uppfyller sin del av samhällskontraktet. En av de viktigaste pusselbitarna i kontraktet är att rusta alla barn med tillräckliga kunskaper inför ett framtida yrkesliv och som aktiva medborgare. Då krävs tillgång till utbildning av hög kvalitet redan från tidiga år. Ytterligare en viktig förutsättning för social rörlighet är att ha hälsan i behåll. Långvarig sjukdom, psykisk ohälsa, missbruk och andra slags hälsoproblem är betydande riskfaktorer för lägre inkomst, och därmed för utanförskap och kriminalitet. Goda vanor som påverkar livsstilen grundläggs ofta under barn- och ungdomsåren. Här ska och bör i första hand föräldrarna ha ansvar för sina barn. Det handlar både om att främja en god hälsa och om att hålla barnen borta från miljöer där de riskerar att exponeras för till exempel kriminalitet och droger. Självklart bör det också finnas möjlighet att söka stöd i sitt föräldraskap när det behövs. I de verksamheter där i stort sett alla barn deltar – förskola och skola – bör det ske ett aktivt arbete för att främja goda vanor. Inget barn ska behöva känna att möjligheterna i livet är uttömda redan innan det börjat på allvar. Därför behövs en bred politik för social rörlighet redan från tidiga år, med fokus på utbildning. I klassrummet ska varje elev kunna få sin biljett till en resa mot att förverkliga sina drömmar. Utökade program hos BVC i utsatta områden mödravård är ett viktigt verktyg för att nå gravida kvinnor som är utrikes födda och bor i utsatta områden. Preventiva åtgärder med fokus på information och rådgivning om riskfaktorer för övervikt och rökning kan bidra till förbättrad hälsa för modern och barnet . Lokalt bedrivs utökade program för barnavårdscentralens (BVC:s) verksamhet. I inleddes ett projekt för att förbättra livsvillkoren för barn som växer upp i särskilt utsatta områden. Istället för två hembesök efter förlossningen erbjuds sex hembesök till familjer som får sitt första barn, eller sitt första barn i , för att ge såväl föräldrar som barn ett bättre stöd. Syftet är också att sprida ökad kunskap om hur det svenska samhället fungerar för föräldrar och vilket slags stöd som finns, samt öka delaktigheten.