mot · H9023196 · 2021-10-04 00:00:00 — 3Museernas roll i samhället 3.1Fri entré till fler museer 3.2Museiverksamhet över hela landet 5Världsarvet och vårt ansvar 10Nationella minoriteters och urfolks kulturarv 1 Förslag till riksdagsbeslut ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen bör tillsätta en utredning för att se över möjligheten och kostnaderna för att utöka fri entré-reformen att även gälla länsmuseerna, stiftelsemuseerna och privata museer samt föreslå en modell för att införa indexering som följer besöksutvecklingen i bidragsformerna, och detta tillkännager för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen bör tillsätta en utredning för att se över museilagens utfall och konsekvenser för att sedan presentera förslag på åtgärder och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen bör återkomma med förslag på hur kulturarvssektorn ska kunna säkra den kompetens man behöver för att möta besökares önskan om digitala upplevelser och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att göra en översikt av världsarvens säkerhetsarbete och återkomma till med förslag på åtgärder och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen bör återkomma med en uppföljning av strategin för de svenska världsarven och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen bör vidta åtgärder för att säkerställa att både de språk och de berättelser som fanns och som tillkommit senare får samma självklara utrymme när folkminnena ska nedtecknas och dokumenteras och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen bör vidta lämpliga åtgärder för att digitaliseringen av det filmiska kulturarvet påskyndas och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen bör utreda vilka förutsättningar som redan finns och vilka åtgärder som behöver vidtas för att varje skola ska kunna ha en kulturpedagog knuten till sig, och detta tillkännager för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen bör närmare undersöka behovet av en specifik utbildning för museipedagoger och tillkännager detta för regeringen. Kultur är en tolkning av oss, av vår tid, vårt förflutna och våra visioner. Kulturarv handlar inte bara om historia och dåtid, utan även om nutid och framtid. Kunskap om både samtidens skeenden och den bakomliggande historien bidrar till vår förståelse av vilka vi är och hur vi kan forma vår framtid. För att våga tro är insikten om att vårt samhälle alltid är under förändring avgörande. Det samhälleliga kulturarvsansvaret måste innefatta hela kulturarvet, såsom kvinnornas kulturarv, lokalsamhällets folkliga kultur, teatrarnas och filmhistoriens skatter, museiföremål, de nationella minoriteternas och de invandrade gruppernas kulturarv och hela klassamhällets historia ur olika perspektiv. Lärdomar från historien och tillgången till ett levande kulturarv – till hela den komplexa rikedomen av olika erfarenheter som är vår historia – ger oss den nödvändiga kompassen för att vi ska kunna orientera oss såväl i vår samtid som i vår framtid. Våra kulturarvsinstitutioner ska användas i sökandet efter vår historia och som arenor för att levandegöra och visa upp den. Den statliga kulturarvspolitiken bör både handla om att säkra det kulturarv som finns och tillgängliggöra det men också att samla in nytt från vår samtid så att historieberättandet kan fortsätta. 3 Museernas roll i samhället Museer och arkiv är exempel på folkbildande institutioner och bärare av vårt kulturarv, institutioner för vårt kollektiva minne, arenor för kulturella möten och uttrycksformer. museer lockar sammanlagt ca 28 miljoner besök över hela landet ett vanligt år och är en betydande del av samhället. Museer bör, med användande av modern teknik, göras till öppna dynamiska kultur- och forskningscentrum för såväl dagens som morgondagens brukare. De ska uppmuntra professionell forskning om vår historia men också ge stöd till grupper av vanliga ortsbor, föreningar och skolklasser som söker sin och sin bygds, sitt samhälles historia. 3.1 Fri entré till fler museer Fri entré till statliga museer är ett sätt att sänka trösklarna och öka människors tillgång till kultur och konst. Genomförandet av fri entré-reformen var en viktig del av överenskommelse med regeringen på kulturområdet under förra mandatperioden. Det är av stor betydelse för att vårt gemensamma kulturarv blir tillgängligt för alla, oavsett storlek på plånboken. Redan före coronapandemin uttryckte många av landets museer att man hade en tuff ekonomisk situation och var oroliga för att inte resurserna räckte till att vårda samlingarna eller för att genomföra digitaliseringar som kunde öka tillgängligheten och säkra dokumentationen. Många beklagade också att man inte hade möjlighet att arbeta med nyinköp och nutidsdokumentation. När gjorde sin granskning av fri entré-reformen konstaterades att den möjliggjorde för museerna att nå ut bredare och ett arbete med att tydliggöra reformens syfte vidtogs. Många museer har pekat på behovet av tillskott till stödet för att kunna täcka de ökande kostnader som kommer när fler har haft möjlighet att besöka museerna. När verksamheten kan återgå till det normala och nå tidigare besöksantal är det viktigt att insatser görs för att museerna ska kunna fullfölja sitt lagstadgade uppdrag. menar att fri entré är ett viktigt sätt att tillgängliggöra kulturarvet och samlingarna men finansieringsmodellen behöver finslipas så att inte ökat antal besökare urholkar budgeten för andra viktiga uppgifter. På vill vi också att fler museer ska omfattas. I tidigare budgetmotioner har vi t.ex. föreslagit att utöka reformen till att även innefatta . På regional nivå har många av länsmuseerna tagit bort sina avgifter och det är mycket viktigt då de har stor potential att nå människor i hela landet. Vi vill att museerna ska ses som en del av en kulturell allmännytta som alla invånare har rätt till, en gemensam skatt, och föreslår att regeringen tillsätter en utredning för att hitta en reform som möjliggör en utbyggnad och utveckling av fri-entréreformen. Regeringen bör tillsätta en utredning för att se över möjligheten och kostnaderna för att utöka fri entré-reformen att även gälla länsmuseerna, stiftelsemuséerna och privata museer, samt utredningen bör också föreslå en modell för att införa indexering som följer besöksutvecklingen i bidragsformerna. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. 3.2 Museiverksamhet över hela landet gjorde en genomlysning av de regionala museernas villkor. Man pekade då på att bland de 24 regionmuseerna fanns en betydande regional variation gällande förutsättningar och verksamhet. De regionala museerna finansieras genom kultursamverkansmodellen, detta för att flytta tillbaka beslutanderätt och möjligheten till påverkan till regionerna. Länsmuseernas verksamhet har generellt låga trösklar och genom sin geografiska utbredning möjligheter att nå fler och brett. Man har ett bra samarbete som möjliggör att utbyta erfarenheter däremot finns ett behov av ökad samordning och samhandling för att stärka museernas verksamhet. Ett av de stora problemen som länsmuseerna vittnar om är avståndet mellan förväntningarna som finns på deras verksamhet i jämförelse med de faktiska resurserna man har. Även om man lyckas driva bra verksamhet plus att det finns indikationer på att man faktiskt lyckas minska årsverken (arbete omräknat till heltid) är ens uppdrag brett och behovet av att man ska nå ut till fler stort. tycker att det är viktigt med tillräckliga anslag till kultursamverkansmodellen för att täcka de inkomstbortfall många kulturinstitutioner har haft i och med pandemin, men också för att stötta upp den regionala verksamheten, t.ex. länsmuseerna. Utöver länsmuseerna spelar länsstyrelserna en viktig roll i bevarandet av kulturarvet. Med sin kompetens inom kulturarv och ansvar inom kulturmiljöområdet är de en viktig samarbetspartner för kommuner, företag och privatpersoner som vill göra förändringar på fastigheter eller exploatera för byggnation. För oss i är det av största vikt att kulturarvet kan bevaras i hela landet och att kulturmiljöer är tillgängliga för fler. har staten påfört nya administrativa uppgifter till länsstyrelserna utan att tillföra nya medel. är trycket högt när det gäller nya byggplaner i kommunerna. För vidare läsning av våra förslag se utgiftsområdesmotion, (2021/22:V333). infördes en ny museilag. Den slog på ett tydligare och mer långsiktigt sätt fast museernas fria ställning, roll och funktion genom att bilda ett generellt ramverk för det allmänna museiväsendet. 2019 gjorde en första genomlysning av hur arbetet med den nya museilagen gått. Man slog då fast att museilagen skapat en grundstruktur för en fortsatt samlad innehållslig diskussion för museerna och museiområdet och att den fått en effekt på samlingsförvaltningen. Man slog också fast att den då ännu inte fått effekt i alla verksamheter som lagen reglerar eller att det ännu inte genomförts konkreta insatser angående ansvarsfördelningen. Det har gått och det är därför dags att se över vad den har fått för effekter och om det behövs nya insatser eller förändringar för att förbättra förutsättningarna för det allmänna museiväsendet. Regeringen bör tillsätta en utredning för att se över museilagens utfall och konsekvenser för att sedan presentera förslag på åtgärder. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. Arbetslivsmuseerna berättar om, gestaltar och levandegör på olika sätt hur arbetet, arbetslivet och till viss del även livet vid sidan om arbetet har sett ut genom historien. finns det ca 1 500 arbetslivsmuseer i . Museerna drivs till största del av ideellt arbetande personal och deras samlingar är mycket omfattande. är mycket mån om att de viktiga arbetslivsmuseerna och deras verksamhet ska finnas kvar och utvecklas. Det genomförs nu en studie om arbetslivsmuseernas villkor utförd av . Det är viktigt att rapportens slutsatser tas till vara och att insatser görs för att stärka arbetslivsmuseernas position. Under coronapandemin har ett stort antal museer tvingats stänga ner sin verksamhet och museibesöken har minskat kraftigt vilket leder till stor påverkan på museernas ekonomi. Det innebär också att den kunskap som museibesök innebär nu under pandemin har uteblivit. Mycket arbete som skulle behöva göras och satsningar på annat än överlevnad har uteblivit. Precis som i hela kultursektorn riskeras kompetens att förloras över och uppdragen blir svårare att leva upp till när verksamheten på detta sätt behöver pausas. menar att det är viktigt att den utredning som pågår med anledning av kulturens uppstart särskilt muséernas speciella förutsättningar och att uppstartsresurser ges för att muséerna ska kunna satsa på utåtriktat arbete för att locka tillbaka besökare och nå ut till fler. I arkiv och på museum förvaltas och bevaras en betydande del av vårt kulturarv. Flera av de statliga museerna har samlingar som är bland största och de har stort värde även för den internationella forskningen. Till exempel har både och runt 11 miljoner var i sina samlingar. Att dessa tas om hand är avgörande för bevarandet av vårt gemensamma kulturarv. Att förvalta en samling innebär mycket arbete och flera olika verksamheter. Det handlar delvis om att ta om hand om de redan existerande samlingarna för att de ska bevaras och också för att de ska vara sökbara och kunna användas aktivt. Det innebär ett arbete med att samla in i vår samtid för att det som händer nu ska kunna bevaras . Arbetet med samlingarna kräver därför mycket specialkompetens och resurser. Det har kommit många larm från museisektorn där resurserna är för små för att man ska kunna uppfylla sitt uppdrag, samlingarna riskerar att förfalla, möjligheten att samla in nytt är begränsad och arbetet med digitalisering går för långsamt. De samlingar som finns ute i landet är av olika karaktär och behoven av konservering ser olika ut. Att ett föremål har konserverats en gång innebär inte att det kan bevaras utan det är ett kontinuerligt arbete som behöver upprepas för att föremål inte ska gå förlorade. Olika föremål kräver olika former av specialkompetenser, det kan krävas allt från kunskaper om mycket specifika material, historiska skeenden eller regionala förutsättningar Det är tydligt att för att arbetet med konservering ska kunna upprätthållas krävs resurser och tillvaratagande av kompetens . Förvaltningen av samlingar utgör en kärnverksamhet för museerna och är central för att bevara kulturarvet och utveckla forskningen. Många museer har flaggat för stora problem med arbetet med att bevara samlingarna. Det finns t.ex. inte resurser att utöva den aktiva konserveringen i den utsträckning som krävs. För att ta ett exempel kräver bara samlingen av tavlor från runt 200 årsarbeten för att räddas. På vissa håll saknas rätt typ av magasin. Det behövs därför mer medel för att museerna ska få en chans att komma ikapp i arbetet med att säkra samlingarna. har i vår budgetmotion (2021/22:V700) föreslagit en höjning av museernas anslag för att bevara och säkra samlingarna på . Detta är en början för att ta itu med det stora arbete som behöver göras men fler insatser behövs. Myndigheten har i uppgift att omhänderta alla arkeologiska föremål som tilldelar dem. I tider av många infrastrukturprojekt och ökat bostadsbyggande ökar antalet föremål som ska tas om hand och säger många av länsmuseerna nej till att ta emot föremål från deras region då de saknar rätt förutsättningar för det. kan inte neka och inte heller styra inflödet. Det finns ingen uppräkning av anslaget som följer utvecklingen och det har lett till att myndigheten saknar resurser att ta hand om alla arkeologiska fynd. Föremål som blir liggande utan att registreras kan inte sökas av forskare, tillgängliggöras på museer och riskerar att bli förstörda när ingen hinner ta hand om dem. föreslår därför i vår budgetmotion (2021/22:V700) en höjning av anslaget med . 4.3 Digitalisering av samlingarna I tider av stor arbetslöshet är det här en satsning som både betyder mycket för museisektorn och för tillgängliggörandet av landets samlingar för alla invånare. Enligt museer behöver de 369 årsverk för att komma ifatt med det som är eftersatt. Vi vet att det är bråttom att t.ex. digitalisera ljud och bild från äldre tekniska format medan det fortfarande finns teknisk utrustning och kompetens att få tag på. Ett digitaliserat kulturarv skulle möjliggöra för fler att ta del av det, det blir tillgängligt för forskning och det får en längre livslängd. Ett nytt sysselsättningsprojekt liknande den lyckade satsningen Access, ett projekt som pågick under åren 2006‑2009 och gav över 1 000 personer jobb inom kulturområdet, hade gett kulturarvssektorn ett välkomnat och behövligt tillskott. Att kombinera behovet av arbetsmarknadsåtgärd med behovet av digitalisering i sektorn skulle innebära ett digitalt lyft. föreslår därför i sin budgetmotion (2021/22:V700) möjlighet för kulturarvsinstitutioner att söka pengar för att göra insatser för att digitalisera sina samlingar. Vi har föreslagit en satsning på och att den ska löpa . I rapporter från och Länsmuseerna lyfts också att många museer saknat kompetens för att skapa upplevelser för digitala besökare och ser behov både av att nyanställa och fortbilda befintlig personal. Regeringen bör återkomma med förslag på hur kulturarvssektorn ska kunna säkra den kompetens man behöver för att möta besökares önskan om digitala upplevelser. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. granskade de centrala muséernas säkerhetsarbete och släppte 2019 sin rapport där flera brister uppmärksammades. Bland annat konstaterades att bristen på spårbarhet i samlingarna innebär en säkerhetsrisk och att det visserligen finns god kännedom om att förebygga långsiktig förstörelse men att det är svårt för museerna att leva upp till önskad nivå och att beredskapen för plötslig katastrof är bristfällig. Många museer har pekat på att det behövs mer resurser till samlingarna för att kunna öka kontrollen och i och med det förbättra sitt säkerhetsarbete. menar att de satsningar som vi presenterar är ett första steg mot att öka resurserna till museerna men att behöver mer göras. 5 Världsarvet och vårt ansvar Det finns 15 svenska kultur- och naturobjekt som är med på . och har ett generellt uppdrag från regeringen att hantera frågan om världsarv i och för förvaltningen ansvarar både offentliga och privata aktörer. På regional nivå har länsstyrelserna i uppgift att ha uppsikt över världsarven. 2019 togs första världsarvsstrategi fram av . I fokus står världsarvssamordnarnas förutsättningar att samordna regionala och lokala aktörers bidrag i världsarvsarbetet så att det lokala och regionala världsarvsarbetet kan vara kvalitativt och utvecklingsinriktat. Strategin behandlar bl.a. förhållningssätten till Agenda 2030 och världsarvens bidrag till samhällsutvecklingen. Tyvärr lyftes inte strategin till bord och arbetet med den har riskerat att falla efter p.g.a. coronapandemin. vill se att det presenteras en tydlig uppföljning av strategin när tillräckligt har gått för att möjliggöra en sådan. Världsarvspolitiken måste vara aktiv. Regeringen bör återkomma med en uppföljning av strategin för de svenska världsarven. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. har haft en restriktiv ingång kring nya nomineringar till , vilket i grunden är bra. finns det framför allt kulturarv representerade på listan snarare än naturarv. 15 kulturarv är alla materiella i form belägna på många olika platser i . En översikt av världsarvens säkerhetsarbete bör göras och återkomma till med förslag på åtgärder. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. Ideella organisationer och civilsamhället är en avgörande del i hur mycket av vårt kulturarv förvaltas runt om i landet. Genom små föreningar, oftast med lika små resurser, förvaltar och tillgängliggör man platser, byggnader, verk m.m. från norr till söder. Ofta pusslas ekonomin i föreningarna ihop med hjälp av biljettintäkter och mindre bidrag. Det är svårt att få ihop tillräckligt för att göra större investeringar eller möta större problem. menar att för att alla delar av kulturarvet ska kunna bevaras och kunna besökas måste vi ta väl hand om de ideella krafterna som för det vidare. Vi vill se ett utökande av stödet till det ideella kulturlivet, mer pengar till kultursamverkansmodellen och ett en ny satsning på kulturvård där länsstyrelserna för möjlighet att utöka och förstärka sitt skydd av kulturmiljöer och kulturarv. har föreslagit detta i flera tidigare budgetar och ser det som positivt att nu även regeringen påbörjat höjningen av dessa anslag. har från staten haft en särställning när det gäller anslag för bevarandet av kulturarvet. Den kyrkoantikvariska ersättningen ska bidra till att kan underhålla kyrkobyggnader i hela landet. Det är av största vikt att det här arbetet får rätt resurser och vid den senaste kontrollstationen föreslog vi en höjning med . Större satsningar behövs men från fler håll hörs en oro för att det inte bara är de ekonomiska resurser som saknas utan att det kan bli brist på rätt hantverkskompentens i . Sveriges hembygdsföreningar arbetar med att skapa broar mellan dåtid, nutid och framtid. Man bidrar till att hålla hela kulturarv levande och tillgängliggöra kulturarvet över landet. är ca 400 000 personer engagerade i hembygdsföreningarna och verksamheten består av allt från insamling, dokumentation, utställningar, event och underhåll av byggnader. En stark hembygdsrörelse möjliggör bevarande av historia som annars riskerar att mistas. Det ger också människor tillgång till kulturarv även utanför de stora städerna och hembygdsföreningarna spelar en avgörande roll för landsbygdens kulturarv. menar att hembygdsrörelsen måste stöttas och ges möjlighet att fortsätta och utöka sin verksamhet för att locka nya generationer. är inte ett land som enbart är ”svenskt” och har aldrig varit det. Gränser har flyttats och invandring såväl som utvandring har alltid pågått och ovärderliga bidrag till vår kultur och vårt lands utveckling har lämnats. Den s.k. svenskheten är något relativt modernt. , i samband med krig och att landet fick en ny regeringsform, skedde en djupgående förändring och en helt ny identitet skapades. Det nya som skapades var inte bara något geografiskt och konstitutionellt nytt utan det var också på ett avgörande sätt fråga om en mental förändring. Poesin, språket och historieskrivningen fick till stor del definiera den nya svenskheten. Nationalistiska strävanden efter att bygga enspråkiga stater i en mångkulturell värld har dock inneburit förtryck av minoriteter. Så även i där både själva språken (som finska, meänkieli och samiska) och de människor som talade dessa språk fick utstå ett stort förtryck i skapandet av det nya . Detta ledde till att många berättelser och röster tystades då men även är tysta . För är det grundläggande att olika röster får komma till tals och att olika erfarenheter synliggörs i den offentligt stödda kulturen. Regeringen bör vidta åtgärder för att säkerställa att både de språk och de berättelser som fanns och som tillkommit senare får samma självklara utrymme när folkminnena ska nedtecknas och dokumenteras. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. Det filmiska kulturarvet är av mycket stor vikt. görs och visas film nästan uteslutande digitalt. Den analoga filmtekniken är helt på väg ut. I finns 2 600 svenska långfilmer och över 6 700 kortfilmer. Om kommande generationer ska kunna ta del av vårt filmiska kulturarv, , måste det digitaliseras. anser att det svenska filmiska kulturarvet har lika stor vikt som andra kulturarv och inte får förfalla. Det filmiska kulturarvet får inte heller vara otillgängligt för allmänheten. Med en digitalisering kan filmerna visas på alla digitala biografer och på webben, via dvd och tv m.m. Det handlar kort sagt om en historisk möjlighet att göra kulturarvet tillgängligt i stor skala, som det finns en överhängande risk att större delen av filmarvet går förlorad om inte denna chans tillvaratas . I den takt som digitaliseringen av filmarvet sker kommer det att dröja åtskilliga decennier innan det är klart. Dessutom är den samlade bedömningen att den utrustning som krävs för storskaliga digitaliseringsprojekt inte kommer att finnas tillgänglig i mer än en ytterst begränsad tidsperiod framöver p.g.a. brist på reservdelar och möjlighet till service. Även tillgång till kompetens kan inom en relativt snar framtid bli en bristvara och ett problem. har lyft denna fråga och är mycket angeläget om att kraftfulla åtgärder vidtas omgående. Regeringen bör vidta lämpliga åtgärder för att digitaliseringen av det filmiska kulturarvet påskyndas. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. 9 Skolan och kulturarvet Skolan och kulturinstitutionernas samarbete är viktigt för att öppna dörrar till kulturen för barn och unga. De statliga museernas styrdokument betonar att de särskilt ska integrera ett barnperspektiv och bedriva pedagogisk verksamhet. Många kulturarvsinstitutioner erbjuder programverksamhet riktad mot skolan och samarbetar med skolväsendet eller organisationer inom skolans område. På samma sätt betonar styrdokument för olika skolformer inom skolväsendet vikten av att elever får möta kulturarvet i undervisningen. Medvetenhet om det egna och delaktighet i det gemensamma kulturarvet ger, enligt läroplanen Lgr11, en trygg identitet som är viktig att utveckla tillsammans med förmågan att förstå och leva sig in i andras villkor och värderingar. I läroplan framgår även att skolan har en viktig uppgift i att ge överblick och sammanhang. Därför ska all undervisning anlägga vissa övergripande perspektiv.