mot · H9022390 · 2021-10-01 00:00:00 — För att inte snedvrida konkurrensen mellan de olika kraftslagen och undanröja administration för efterlevnaden av statsstödsreglerna menar vi att fastighetsskatten på vindkraftverk ska justeras till den nivå som råder för övriga industrifastigheter, vilket även är den nivå som råder för exempelvis kärnkraft- och kraftvärmeverk. 2.4.4 Bygdemedel för vindkraften finns det bygdemedel som ekonomiskt ersätter de bygder som påverkats av utbyggnaden av vattenkraft. Ersättningen regleras i lag och innebär att den som har tillstånd till vattenverksamhet ska betala en årlig bygdeavgift. Dessa medel ska i första hand ersätta de kostnader som uppstått för att förebygga eller minska skadan eller ersättning för skadan från vattenverksamheten. Återstående medel fördelas sedan av och kan användas till både lån och bidrag som främjar det lokala näringslivet eller service i bygden. Motsvarande bygdemedel för vindkraften finns inte reglerat i lag, men sker på frivillig basis runt om i landet som en ersättning till de intressenter som är berörda av vindkraftsetableringar utan att vara markägare. Denna avsaknad av ett tydligt regelverk har utmynnat i en mängd olika lokala varianter av bygdepeng vid vindkraftsetableringar, där även ersättningsnivåerna kan skilja sig uppemot en faktor tio. För att skapa en starkare rättvisa mellan olika bygder vid en vindkraftsetablering vill vi att bygdemedel för vindkraften hanteras på samma sätt som för vattenkraften och framöver regleras i lag. bör därför tillkännage för regeringen att den ska återkomma till med förslag om att införa en reglerad bygdepeng för vindkraften. Ett väsentligt problem gällande solceller i är den oregelbundna produktionen i och med att solceller av naturliga skäl är beroende av solljus. Detta medför att solceller producerar mycket lite el under vinterns mörka och kalla månader, när behovet är som störst. Flödena av elkraft över nationsgränsen styrs av temperaturen där vi exporterar överkapacitet och importerar el . begränsas dessutom produktionen genom inplanerat underhåll, vattenlagring i magasinen och avstängning av vissa anläggningar. Detta innebär i praktiken att alla subventionspengar till solkraft är en ren samhällskostnad då det exporteras ett högre överskott på en marknad som inte betalar för subventionerna. Solceller producerar som bäst och några månader framåt och i princip ingenting årets mörkaste och kallaste månader. Vad detta innebär är att solceller inte kan ersätta någonting annat i energisystemet då vi ändå måste ha kapacitet att möta efterfrågan på effekt de dagar då efterfrågan är som högst. infaller just när det är som mörkast och kallast. Detta medför att man investerar i dubbel kapacitet, vilket knappast kan betraktas som vare sig miljövänligt eller samhällsekonomiskt. För att vara miljövänlig kräver det också att man måste vara resurseffektiv. Regeringen bör med anledning av det ovan anförda ompröva sin politik för en utökad kapacitet som är subventionsdriven av solcellsproducerad el och avveckla stöd till investeringar. Under andra förhållanden, i andra delar av världen, kan solceller komma till sin rätt. Detta kan till exempel gälla där man har väldigt mycket sol som man använder energin till kylning, alltså att efterfrågan är som störst när solen skiner. Satsningar på forskning kring solkraft i ska därför vara exportorienterad för marknader där potentialen för solkraften är mycket större och troligtvis naturligt kommer att utgöra en stor del av energisystemen. har en outnyttjad potential för framställning av metangas av olika avfallsprodukter, såsom avloppsslam, matrester, slaktavfall, stallgödsel och annan biomassa. Metangas går att använda till både el- och värmeproduktion men då den också går utmärkt att använda som fordonsbränsle är den extra intressant. Metangas av restavfall kan aldrig ensamt ersätta dagens fossila bränslen inom transportsektorn, men i målsättningen att sänka landets utsläpp av växthusgaser ger biogas dubbel verkan. Dels är den förnybar, vilket medför att den inte ger några nettoutsläpp av koldioxid. Dels innebär användandet av biogas att avgången av metangas, vilken i sig klassas som växthusgas, reduceras. En central del i att stimulera utbyggnaden av biogasproduktionen är att producenterna kan koppla på sig på gasnätet. Så sker , men då gasnätet i princip är begränsat till kuststäderna i sydvästra finns skäl att verka för en utbyggnad av detta. Primärt bör målsättningen vara att nätet når ut i våra jordbruksintensiva regioner, till exempel och , där potentialen att nyttja stallgödsel är stor. För att dra nytta av stordriftsfördelar för småskalig biogasframställning på landsbygden har två intressanta strategier prövats. Den ena går ut på att jordbrukare går samman med en gemensam rötningsanläggning där gödsel transporteras fram och tillbaka via pipelines. En nackdel med denna metod är att produktionsenheten svårligen kan bli så stor att lönsamhet kan uppnås i en uppgraderingsanläggning för fordonsgas. Istället används gasen till i första hand uppvärmning och i andra hand elproduktion. Den andra strategin går ut på att flera mindre biogasanläggningar sammanbinds med gasledningar för rågas som sedan går till en gemensam uppgraderingsanläggning där rågasen förädlas till fordonsgas. Biogas har jobbat utefter det senare konceptet, vilket kan fungera som mall för framtida investeringar. Torvland, i en eller annan form, anses utgöra av landyta men bedrivs utvinning av torv på av den ytan. Denna kan antingen vara naturlig och opåverkad, eller dränerad och på annat sätt omformad av jordbruk, skogsbruk eller torvbrytning. Den opåverkade torvmarken binder kontinuerligt in och lagrar kol, medan den påverkade och torrlagda torven läcker stora mängder växthusgaser samt att ingen koldioxid binds in då markerna istället oxiderar bort. Enligt en rapport från stiftelsen är just utsläppen av växthusgaser från de påverkade torvmarkerna högre än utsläppen från all inrikestrafik i . Av den torv som utvinns används den dels för bränsleändamål (energitorv) och dels för jordförbättring mm (odlingstorv). Torven är ett inhemskt långsamt förnybart bränsle då den nybildas kontinuerligt. klassas torven i som förnyelsebar vid kraftproduktion och är berättigad till elcertifikat, medan den vid värmeproduktion omfattas av handel med utsläppsrätter då EU klassar torven som fossil energi. som elcertifikatssystemet fortfarande finns kvar ska torven klassas som förnyelsebar, men även att regeringen inom EU skall verka för att torv från påverkade torvmarker ska behandlas på samma sätt som övriga biobränslen inom EU:s system för handel med utsläppsrätter. Utöver detta bör det övervägas om kraftvärmebränsle med en viss inblandning av torv ska kunna klassas som ett miljöbränsle likt E85. Att blanda in en viss andel energitorv i andra biobränslen ger dessutom goda egenskaper vid förbränning, bl.a. eftersom torven innehåller en viss mängd svavel. Svavelinnehållet innebär att energitorven är belagd med svavelskatt, vilket leder till att dess konkurrenskraft minskar i förhållande till att tillföra rent svavel vid förbränningen för att uppnå den effekt som en inblandning av torv medför. I det senare fallet tas det dock inte ut någon svavelskatt, och den konkurrenssnedvridning till torvens nackdel som därmed uppkommer anser vi måste åtgärdas. Det vore mer rimligt att beskatta utsläppen från förbränningen och inte själva bränslet. Detta skulle även stimulera utvecklingen av reningsteknik och belöna de som investerat för att förhindra miljöpåverkande utsläpp. Skulle import av fossila bränslen kunna reduceras genom torveldning vore det eftersträvansvärt. Torven kan skapa arbetstillfällen på de platser där skördande av torv är möjlig och skulle kunna utgöra en viktig sysselsättningsfaktor på landsbygden. Energieffektivisering har en betydande potential inom både transport, industri och den offentliga sektorn, vilket måste utnyttjas. Det är ofta samhällsekonomiskt lönsamt, då många åtgärder kan genomföras till ett lägre pris än vad ny elproduktion skulle kostat. Dessutom är miljöeffekten större när utsläpp minskas till följd av ett lägre energibehov än när det sker via renare framställning. Ur ett resurs- och konkurrensperspektiv är det en självklarhet att använda resurserna på ett så effektivt sätt som möjligt. Att ligga i framkant har därmed en konkurrensfördel. För basindustrin i , som till övervägande del består av energiintensiv verksamhet, är just energieffektivisering av stor betydelse med potential för betydande kostnadsbesparingar. Genom att använda mindre energi per producerad enhet stärks industrins konkurrenskraft. För den offentliga sektorn är det viktigt att sträva efter en energieffektiv verksamhet genom upphandling av ny och innovativ, energieffektiv teknik inom alla led, från produktion till slutanvändning. Svensk basindustri, företag i sin helhet och hushåll är beroende av tillförlitliga elleveranser till konkurrenskraftiga priser. Det är dessutom av största vikt att stärker sin konkurrensfördel gentemot övriga gällande reglerkraft, prisbild och tillförlitlighet. Vi ser nu en kraftig utbyggnad av förnybar energi i och dess negativa påverkan på de totala energipriserna och den fluktuerande obalansen i elnäten. Dessutom är investeringskostnaderna enorma. Osäkerheten på den europeiska energimarknaden är stor angående det totala investeringsbehovet, vem som i slutändan får betala och vad det får för konsekvenser för europeisk konkurrens. Kapacitetsbristen i elnäten har blivit än mer påtaglig som en följd av att städerna växer, utan att elnäten förstärkts och moderniseras i motsvarande takt och där eftersatt elnätsmodernisering drabbar såväl näringslivet som hushållen. Ett generellt problem jämte detta, som återfinns inom i praktiken nästan all tillståndsgivning i , det är alltför långa väntetider. Att erhålla tillstånd för utbyggnad av elnät kan dröja 10–. Dessa brister har lett till problem för företag runt om i . Investeringar har uteblivit, arbetstillfällen har uteblivit och skatteintäkter har gått förlorade. Det utgör ett stort hinder för den samhällsutveckling som är önskvärd för att kunna nå fossilfrihet genom elektrifiering. Något som förväntas öka elförbrukning avsevärt och där även utbyggnad av överföringskapacitet i högre grad måste gå i samklang med samhällsplaneringen. För att säkerställa tillförlitliga elleveranser till konkurrenskraftiga priser finns behov av att framtida elnätsregleringar i högre grad öppnar för innovation och tydligare incitament för investeringar kopplat till att stärka driftssäkerheten. är indelat i fyra olika elområden. Bakgrunden till denna indelning är en anmälan från till efter att exporten av elenergi begränsats från till . De största farhågorna vid införandet av dessa elområden var att prisbilden i de olika områdena skulle snedfördelas med kraftigt höjda energipriser i elområde fyra där ett stort produktionsunderskott av el föreligger. med flera elområden kan konstateras att prisskillnaderna inte blivit så stora som befarades innan, men det innebär en mer utsatt situation för elintensiva industrier och elkonsumenterna. Denna förändring innebär även att södra delen av i elområde fyra får finansiera investeringarna i större omfattning än tidigare genom högre elpriser. Detta eftersom då elpriset i elområdet överstiger systempriset tillfaller denna extraintäkt för att användas till nätinvesteringar, vilken kallas för kapacitetsavgift. Detta är något som inte varit fallet tidigare, då det finansierats solidariskt. I ”Utvärdering av effekterna av elområdesindelningen” konstateras även att det är ovanligt att enskilda svenska elområden utgör egna prisområden. för den rapporten hade elområde ett och två inte utgjort ett eget prisområde under någon del av tiden alls sedan elområdesindelningen. För elområde tre handlade det som utgjort ett eget prisområde. Mest påtagligt är det däremot för elområde fyra som utgjort ett eget prisområde av tiden. Där finns ett strukturellt underskott av produktion sedan nedläggningen av , detta straffas företag och hushåll i för ekonomiskt. blev prisskillnaden än mer påtaglig då spotpriset var nästan tio gånger högre i jämfört med systempriset. En prisskillnad som aldrig varit så stor sedan områdesindelningen. Systemet för elområdesindelningen bör ses över. 4.1.2 Tillståndsprocesser för elnät Bristande överföringskapacitet är ett alltmer tilltagande samhällsproblem och framförallt då elektrifieringen nu tilltar. Det tar även alltför att bygga ut elnäten för att komma tillrätta med det. Det kan dröja uppemot 10–för tillståndsprocesserna vid elnätsutbyggnad. Med anledning av det antog ny lagstiftning på området som ska kunna korta processen . Något som får anses vara ett nödvändigt första steg, men som är långtifrån tillräckligt. En rimlig målsättning i det fortsatta arbetet är att kunna nå en halvering av de befintliga ledtiderna. Med anledning av det anser vi att ska tillkännage för regeringen att man ska återkomma med ytterligare förslag för att korta tillståndstiderna. 4.1.3 Tillståndsprocesser för elnät – förenkla för förstärkning av elnätet Vid etablering av nya elledningar är det en robust prövning med en omfattande miljöprövning. Det är även fallet när behov föreligger av att göra mindre omfattande förändringar, vilket bidrar till de långa ledtider vi nu ser . En potential i att ytterligare minska tiden i tillståndsprocesserna vore att förenkla ytterligare när det gäller förtydligande om att ge undantag från krav om nätkoncession för verksamheter som redan har miljöprövats. Med anledning av det anser vi att ska tillkännage för regeringen att tydliggöra undantaget för redan miljöprövade verksamhetsområden. 4.1.4 Tillståndsprocesser för elnät - ledningsrätt kan vissa delar av ledningsförrättningen påbörjas innan koncessionen har beviljats, men det kräver att den som ska bevilja koncessionen medger det. En ytterligare potential kring att korta tillståndsprocesserna ligger i att slopa just ett krav om ett sådant medgivande. Där man skulle kunna påbörja förberedande arbetsmoment som inte innefattar markägarkontakter innan koncession erhållits. Med anledning av det anser vi att ska tillkännage för regeringen att kravet på medgivande från den som ska bevilja koncessionen för att inleda förrättning om ledningsrätt ska tas bort. har det svenska kraftsystemet präglats av en hög elkvalitet och god driftsäkerhet, vilket är en följd av en robust produktionsapparat och goda marginaler gällande överföringskapacitet. Tyvärr har detta kommit att äventyras allt mer , då energipolitiken utvecklats i en mer ideologisk än pragmatisk inriktning och där tilltron till närapå uteslutande väderberoendekraft. slöts en energiöverenskommelse mellan fem av partier. valde att ställa sig utanför då överenskommelsen på det stora hela saknade lösningar på dagens och framtidens problem för energisystem och elmarknad. Partierna kringgick helt orsakerna till dagens energimarknadskris och föreslog mer av det som orsakade krisen från första början, nämligen marknadssnedvridande subventioner till elproduktion som marknaden inte har efterfrågat. Bedömningen gjordes även att i det korta perspektivet fanns inte skäl att ändra på den befintliga marknadsmodellen. Detta är något som vi delvis kan instämma i även om nuvarande marknadsmodell har uppvisat brister i att tillföra produktion som överlag överensstämmer med landets säsongsmässiga variationer, vilket även leder till ett fortsatt behov av en effektreserv. Det grundläggande problemet har varit och är att jämte elmarknaden har subventioner i olika grad förekommit med både skattemedel, skatterabatter och genom elcertifikatssystemet, vilket gjort att det inte är riktiga prissignaler som drivit fram investeringar i produktionsanläggningar. Detta har satt marknaden ur spel då det för många aktörer inte har varit det underliggande elpriset som legat till grund för deras investeringsbeslut. Det är viktigt att säkerställa att erforderlig produktionskapacitet finns i händelse av extrema förhållanden och att förutsättningar skapas för att driva fram marknadsbaserade investeringar i sådan elproduktion. Utformning av eventuella styrmedel eller marknadsmodeller bör framledes utformas för stora utmaning, de säsongsmässiga variationerna, vilket inte är fallet. Problem finns med att klara elförsörjningen då numera har ett underskott i kraftbalansrapporterna. Detta som storstadsregionerna möter en alltmer tilltagande elbrist då överföringskapaciteten inte är tillräcklig. Något som riskerar att äventyra bostadsprojekt, företagsetableringar och utbyggnad av elektrifierad kollektivtrafik. Inget i den nuvarande överenskommelsen verkar i en riktning för att motverka denna utveckling, istället är det snarare tvärtom. Med anledning av detta bör en ny parlamentarisk utredning tillsättas för att se över den långsiktiga energiförsörjningen och ha som mål att energiförsörjning ska upprätthålla en hög internationell konkurrenskraft och driftssäkerhet, som beroendet av fossila kraftkällor, även i form av import, minimeras. Med anledning av detta anser vi att en elmarkandsöversyn behöver genomföras för ett mer kostnadseffektivt elsystem, vilket långsiktigt ska bidra till att säkerställa ett robust och leveranssäkert kraftsystem för hushållen och näringslivet. 5.2 Borttagen skattereduktion för mikroproducenter Regeringen har infört en form av nettodebiteringssystem, eller vad som kom att kallas skattereduktion för mikroproduktion av förnybar el, där producenter ska få en skattereduktion som motsvarar två gånger den energiskatt som belöper på den mängd el som mikroproducenten matat in på elnätet upp till 30 000 kWh. Detta i den mån denne gjort motsvarande uttag från nätet. Inledningsvis innebär denna reform kostnader i statsbudgeten, budgeteras skatteutgiften till . riskerar detta dock att bli kostsamt och får dessutom till följd att elproducenter som verkar på affärsmässig grund får en reducering på intäktssidan. Införandet av detta system är till synes uteslutande kopplat till att främja solceller. Ett väsentligt problem gällande solceller är den oregelbundna produktionen i och med att kraftkällan är beroende av solljus. Detta medför att solceller producerar mycket lite el under vinterns mörka och kalla månader. I princip styrs flödena av elkraft över nationsgränsen av temperaturen och överkapacitet exporteras samt import av el sker . begränsas dessutom produktionen genom att underhåll planeras in, lagring av vatten sker i magasinen och att vissa anläggningar helt stängs av. Detta innebär i praktiken att alla subventionspengar till solkraft är en ren samhällskostnad. Solceller producerar som bäst och några månader framåt, i princip ingenting årets mörkaste och kallaste månader. Vad detta innebär är att solceller inte kan ersätta någonting annat i energisystemet då vi ändå måste ha kapacitet att möta efterfrågan på effekt de dagar då efterfrågan är som högst. infaller just när det är som mörkast och kallast. Detta medför att investeringar sker i dubbel kapacitet, vilket knappast kan betraktas som vare sig miljövänligt eller samhällsekonomiskt. Miljövänlighet måste också innebära resurseffektivitet. Under andra förhållanden, i andra delar av världen, kan solceller komma till sin rätt. Detta kan till exempel gälla där det finns hög solinstrålning som energin används till kylning, alltså att efterfrågan är som störst när solen skiner. I är förhållandet dock det omvända för energisystemet som helhet. 5.3 Ta bort anvisningsavtalen Alltsedan omregleringen av den svenska elmarknaden har en relativt stor andel av elkunderna inte gjort något aktivt val för sina energileveranser och i stället fått ett anvisat elavtal. Problemet med dessa elavtal är att de i de flesta fall är dyrare än genomsnittet. lade regeringen fram en proposition kring anvisade elavtal. Ändringarna i den gällde dels systemet med anvisad elleverantör, dels innehållet i elleverantörernas fakturor. Förslaget syftade till att säkerställa att kunder med anvisade avtal har skäliga villkor, att minska andelen kunder med anvisade elleverantörer och att öka kundaktiviteten på elmarknaden. Dessa nya regler trädde i kraft . har andelen anvisade elavtal fortsatt att minska, däremot har det inte hänt särskilt mycket med skillnaden i pris för de anvisade elavtalen. Fram minskade prisskillnaden avsevärt, och de anvisade elavtalen var billigare i jämförelse med det rörliga elpriset och andra avtalstyper. Därefter har prisskillnaden snabbt ökat och de anvisade elavtalen återigen blivit dyrare. Med anledning av detta anser vi att ska tillkännage för regeringen om att anvisningsavtal bör tas bort. Ambitionen med energiforskningen ska vara att reducera beroende av fossila bränslen och att utveckla den inhemska energiindustrin. På kommer inte subventioner till enskilda energislag att lösa några problem, miljövänliga och förnybara energislag måste alltså kunna hävda sig själva på marknaden. Sett utifrån att kärnkraften står för nästan hälften av vår elförsörjning så har det statliga stödet till forskning på kärnteknikområdet varit ytterst blygsamt. För att kunna uppnå ny, modern och ännu mer säker kärnkraft i behövs också en hög nationell kompetens och för detta behövs ökat stöd till kärnkraftsforskningen. Vi vill därför satsa på en statligt finansierad forskningsreaktor för fjärde generationens kärnkraft med syftet att kunna återanvända det använda kärnbränslet. Framtiden kräver ren energi till rimliga priser och i det perspektivet måste forskningen på detta område prioriteras.