mot · H9023700 · 2021-10-05 00:00:00 — Prioritering av vård och forskning om kvinnors sjukdomar och hälsa ställer sig bakom det som anförs i motionen om att förbättra möjligheterna att ställa tidigare diagnoser gällande kvinnorelaterade sjukdomar (såsom endometrios, vestibulit, lipödem, polycystiskt ovariesyndrom, myom och underfunktion av sköldkörteln) och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om nationella riktlinjer för fortbildning av läkare och sjuksköterskor och annan vårdpersonal gällande kvinnorelaterade sjukdomar och reproduktiv hälsa och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att prioritera genomförande av förslag till förbättringar av den vård som ges vid endometrios och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om ett metodiskt kunskapslyft för personalen i elevhälsan och på ungdomsmottagningar och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att prioritera förlossningsvårdens hela vårdkedja från mödravård till eftervård och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att stärka möjligheterna till kontinuitet, jämlik vård och uppföljning av förlossningsvården och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att enhetliga riktlinjer gällande partners medverkan vid förlossningen ska framgå i framtagande av nationella riktlinjer för förlossningsvården och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om nationella riktlinjer gällande att vidga och klargöra mödravårdens ansvar för eftervården och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att identifiera och ge stöd och behandling gällande psykisk ohälsa hos kvinnor efter genomförd förlossning och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om regeringens kommande hantering av nationella riktlinjer i förlossningsvården och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om tillgänglig specialistvård gällande förlossningsskador och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om hälsofrämjande åtgärder i syfte att stödja gravida med övervikt och fetma och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om en tillgänglig och jämlik specialistvård för smärta och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om behandling av fibromyalgi och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att säkerställa metodisk kunskap gällande sjukdomen ME/CFS och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att prioritera forskning gällande kvinnors sjukdomar och hälsa och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att ta fram en nationell standardisering gällande användande av kvalitetsregister och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att de nationella vårdprogrammen gällande all typ av gynekologisk cancer ska följas upp regelbundet och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om regelbunden uppföljning och utvärdering av förekomst av ojämlik vård och underbehandling av kvinnors sjukdomar och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att stärka kvinnors aborträtt och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att utreda möjligheterna att tillåta specialiserade barnmorskor att utföra medicinska aborter och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att prioritera forskning om medicinska aborter och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att ge i uppdrag till att göra en översyn av kommunernas och regionernas arbete med att genomföra handlingsplaner kopplade till den nationella strategin för sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om ofrivillig barnlöshet och att ge i uppdrag att se över hur man kan stärka vården för ofrivilligt barnlösa och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att ge uppdrag till att ta fram och genomföra ett metodiskt kunskapslyft gällande sjukdomen polycystiska ovarier och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att ge i uppdrag att ta fram nationella riktlinjer om klimakterievård och tillkännager detta för regeringen. väljer att prioritera vård och forskning om kvinnors sjukdomar och hälsa. Kvinnors sjukdomar är både i forskning och i det kliniska arbetet eftersatt. Det innebär att hälso- och sjukvården inte är jämställd och därmed inte lever upp till hälso- och sjukvårdens portalparagraf om en vård på lika villkor för hela befolkningen. Det är mycket viktigt att se och förstå att vård och forskning rörande kvinnorelaterade sjukdomar och kvinnors hälsa har nedprioriterats. Men också det faktum att kunskap och tillräcklig behandling saknas om kvinnors symtom och reaktioner på breda sjukdomsgrupper så som hjärt-kärlsjukdomar m.m. Som en följd av detta lider många unga tjejer och kvinnor i onödan av smärta från sjukdomar som skulle kunna diagnostiseras och behandlas mycket tidigare . föreslår bland annat följande nedanstående reformer för att förbättra kvinnors hälsa och den hälso- och sjukvård som ges till kvinnor: Vi föreslår införande av nationella riktlinjer för fortbildning av läkare, sjuksköterskor och annan vårdpersonal. Detta i syfte att bland annat underlätta möjligheten till tidigare rätt ställda diagnoser gällande kvinnorelaterade sjukdomar. Vi föreslår att förlossningsvården ska stärkas när det gäller möjligheterna till kontinuitet, jämlik vård samt uppföljning och återkoppling. Vi föreslår ett systematiskt kunskapslyft som ska arbeta med utbildning av personalen i elevhälsan och ungdomsmottagningar i syfte att förbättra förutsättningarna att kunna ställa tidigare diagnoser om kvinnorelaterade sjukdomar. Vi föreslår att regeringen kompletterar sitt uppdrag till avseende att utarbeta nationella riktlinjer i syfte att dessa därtill ska adressera frågan om enhetlighet gällande tillgänglig specialistvård som hanterar förlossningsskador som kräver mer uppföljning och eftervård. Vi föreslår att resurser långsiktigt öronmärks för forskning gällande kvinnors sjukdomar och hälsa. Det är en uppenbar brist att inte har prioriterat att systematiskt, metodiskt och långsiktigt arbeta med frågor som rör kvinnorelaterade sjukdomar. Ingen regering oavsett politisk färg har tagit tag i denna fråga på ett tillräckligt sätt. Det är inte acceptabelt att frågor som rör vård och forskning gällande kvinnors sjukdomar står så långt ned på den politiska dagordningen och i de årliga politiska prioriteringarna i form av årsbudgetar. Kvinnors sjukdomar är både i forskning och i det kliniska arbetet eftersatt. Det innebär att hälso- och sjukvården inte är jämställd och därmed inte lever upp till hälso- och sjukvårdens portalparagraf om en vård på lika villkor för hela befolkningen[1]. På flera områden finns därför kunskapsluckor om hur skillnaden mellan könen tar sig uttryck både vad gäller symptom och smärta samt reaktioner på läkemedel. Förlossningsvården och eftervården ser olika ut beroende på var i landet du bor. Att kvinnor och män får en likvärdig hälso- och sjukvård ska vara en självklarhet i ett av världens mest jämställda länder. På flera områden finns emellertid allvarliga kunskapsluckor exempelvis om hur skillnaden mellan könen tar sig uttryck både gällande symptom och smärta samt reaktionen på olika läkemedel. Denna okunskap och ojämställdhet visar sig till exempel genom att kvinnor måste uttrycka mer smärta för att få likvärdig behandling som män, kvinnor sjukskrivs också oftare än män och får billigare sjukvård än män. [2] Många av de symptom som kvinnor söker vård för bortförklaras också ofta som psykosomatiska och främst som en fråga för psykiatrin. Det kan gälla allvarliga sjukdomar så som exempelvis endometrios och förlossningsskador till svåra smärtproblem som fibromyalgi. läggs en fjärdedel av hälsoinvesteringar på klinisk vård som bara en hundradel läggs på förebyggande satsningar på befolkningens hälsobeteende. Och av dessa investeringar och förebyggande satsningar är det en försvinnande liten andel som går till kvinnorelaterade sjukdomar. Det handlar emellertid inte enbart om kvinnorelaterade sjukdomar utan om hur ett fungerande välfärdssamhälle ger bästa möjliga förutsättningar för kvinnor och deras hälsa och mående. Alltifrån vilken hjälp och stöd kvinnor får under puberteten, vid önskade respektive oönskade graviditeter, barnafödande, ofrivillig barnlöshet, psykisk ohälsa, när man till exempel drabbas av cancersjukdom eller hjärt-kärlsjukdom och de ganska omfattande besvär som kan uppstå i samband med övergångsåldern i form av förklimakteriet och klimakteriet. Allt detta anser vi tillhör det som är eftersatt när det gäller förebyggande åtgärder, vård och forskning som rör kvinnors hälsa och kvinnorelaterade sjukdomar. konstaterar till exempel att förlossningsvården inte är jämlik i . Det finns omotiverade skillnader mellan olika regioner och olika socioekonomiska grupper. Det handlar om regionala skillnader när det gäller andelen dödfödda barn och kriterier för kejsarsnitt. Dödföddheten är större vid fullgångna graviditeter i jämförelser med förlossning före graviditetsvecka 37. [3] Detta kan förbättras till exempel genom att man metodiskt identifierar vissa graviditetsrisker vilken kan leda till planerade kejsarsnitt eller igångsättning. Skillnader syns därutöver när det gäller till exempel användning av stafettläkare där 12 förlossningskliniker inte använt stafettläkare medan tjugotvå kliniker har gjort det. När det gäller kejsarsnitt varierar användningen av dessa mellan mindre än var tionde förlossning vid vissa sjukhus till mer än var femte vid andra förlossningsenheter. Mönstret är detsamma varje uppföljt år . När det gäller cancervård som specifikt rör kvinnorelaterade sjukdomar till exempel livmoderhalscancer så är utvecklingen varierad. Livmoderhalscancer har ökat i . En ökning som bland annat är kopplat till brister i analysen av cellprover där tyvärr vissa cellförändringar missats vid screening och upptäckts först vid nästa screeningomgång när de redan utvecklats till cancer. Men kan denna ökning ha avstannat. Det sågs ingen ökning 2019 jämfört , däremot finns det nu stor risk att utvecklingen skiftat igen under pandemin i och med bland annat minskad förekomst av screening. Till exempel var det omkring 160 000 färre kvinnor som genomgick screening för bröstcancer jämfört . Vi vet att kända riskfaktorer för hjärt-kärlsjukdomar dels är högt blodtryck, övervikt, höga blodfetter och rökning, dels ärftlighet. Hur mycket människans gener spelar in varierar beroende på vilken typ av hjärt-kärlsjukdom. Tobaksrökning däremot är en av de allra mest påverkbar riskfaktorer för människors hälsa. Det är provocerande och välkänt att det allra mesta av forskning och behandlingsmetoder gällande hjärt-kärlsjukdomar haft män som utgångspunkt och perspektiv. Det är inte rimligt. Det behöver ske ytterligare forskning om kvinnorelaterade sjukdomar, exempelvis framväxt av nya effektivare mediciner för kvinnor som drabbats av hjärt-kärlsjukdomar och försöka se till att dessa nya läkemedel kan introduceras på ett effektivt och jämlikt sätt. Därutöver skapa bättre förutsättningar för vården att patientsäkert och effektivt kunna hjälpa alla kvinnor och män som drabbats av hjärt- och kärlsjukdomar. Det är välbelagt att medellivslängd och dödlighet tydligt skiljer sig mellan olika socioekonomiska grupper i . Människor med kort utbildningsbakgrund har kortare medellivslängd och högre dödlighet än personer med lång utbildning. Kvinnor i har längre medellivslängd än män, trots att de i många avseende har en sämre hälsa. Barn och ungas hälsa påverkas av familjebakgrund och levnadssätt under det tidiga livet som på många sätt har avgörande effekter för utveckling och hälsa senare i livet. Allt detta gör att det är helt centralt att prioritera genomförande av förebyggande åtgärder, vård och forskning gällande kvinnorelaterade sjukdomar och kvinnors hälsa. föreslår i motionen En nationell hälsofrämjande strategi – ett långsiktigt hälsosammare en lång rad reformer i syfte att det behöver ske ett metodiskt, långsiktigt och strukturerat hälsoarbete för att skapa bättre förutsättningar för god hälsa i hela befolkningen. I denna motion läggs ett särskilt fokus på kvinnors hälsa och kvinnorelaterade sjukdomar. Förslagen som beskrivs i ovanstående nämnda motion kommer inte upprepas i denna motion utan här läggs kraft på att adressera några av de viktigaste problemen som kvinnor möter i sin vardag och hur vården kan förbättras gällande kvinnorelaterade sjukdomar och kvinnors hälsa. Prioritera vård och forskning gällande kvinnorelaterade sjukdomar och kvinnors hälsa – En reformagenda Det är mycket viktigt att se och förstå att vård och forskning rörande kvinnorelaterade sjukdomar och kvinnors hälsa har nedprioriterats. Som en följd av detta lider många unga tjejer och kvinnor i onödan av smärta från sjukdomar som skulle kunna diagnostiseras och behandlas mycket tidigare . Kvinnors sjukdomar har både inom forskning och i det kliniska arbetet varit eftersatt. På flera områden finns därför kunskapsluckor om hur skillnaden mellan könen tar sig uttryck både gällande symptom och smärta samt reaktionen på läkemedel. Kvinnor måste uttrycka mer smärta för att få samma behandling som män och får billigare sjukvård än män. Det behövs konkreta reformer och prioriteringar under en följd av år för att komma tillrätta med detta. Nedan följer nationella reformagenda i syfte att prioritera förebyggande åtgärder, vård och forskning gällande kvinnorelaterade sjukdomar och kvinnors hälsa. Förbättra möjligheterna att ställa tidigare diagnoser Hälso- och sjukvårdens möjligheter att ställa tidigare, snabbare och säkrare diagnoser gällande kvinnorelaterade sjukdomar behöver skyndsamt förbättras. är det många unga tjejer och kvinnor som tvingas lära sig att stå ut med mycket smärta och lidande. En sådan underdiagnostiserad och underbehandlad sjukdom är endometrios. Kvinnor som söker hjälp för sina symptom måste bli sedda, lyssnande på och få en ordentlig undersökning. Deras smärta och lidande får inte negligeras och normaliseras. Endometrios drabbar upp till var tionde kvinna i fertil ålder. Det första tecknet på endometrios är ofta svår mensvärk. Andra symtom kan vara besvär från urinvägarna, smärta vid tarmtömning, djup samlagssmärta eller ofrivillig barnlöshet. Endometrios berövar många kvinnor ett normalt liv och försvårar såväl vardagen som arbetslivet. Svår mensvärk går dock oftast att göra något åt med tidig ställd diagnos och insatt behandling. I genomsnitt har det tagit innan lidande kvinnor med endometrios får sin diagnos. Några andra stora utmaningar är att närstående till unga patienter ifrågasätter behandling med preventivmedel, som unga kvinnor har rätt till självbestämmande. En del patienter vill till exempel få livmodern bortopererad trots att svår kronisk smärta sällan försvinner efter sådan kirurgi. För den som drabbats av endometrios innebär det inte bara stor smärta utan också perioder av sjukskrivningar, försök till olika medicinska behandlingar och upprepade kirurgiska ingrepp med stor påverkan på vardagen. Det är bra att det har tagits fram nationella riktlinjer gällande endometrios. Riktlinjer som förväntar sig såväl ska öka vårdens kvalitet som minska kostnaderna. [8] Därutöver har myndigheten utifrån riktlinjerna utvärderat vården som ges vid endometrios och pekat på en rad förbättringsområden. Det har också tagits fram ett informations- och utbildningsmaterial för att nå ut brett med kunskap om endometrios. Detta räcker emellertid inte för att nå hela vägen så att alla med starka smärtor och oklara diagnoser kan få rätt vård i rätt tid. Det behövs ett systematiskt kunskapslyft i primärvården. Det är dit många unga kvinnor vänder sig för att få hjälp och relevant vård. är tillsammans med och de enda länderna i som inte kräver vidareutbildning av läkare. föreslår införande av nationella riktlinjer för fortbildning av läkare, sjuksköterskor och annan vårdpersonal. Detta i syfte att bland annat underlätta möjligheten till tidigare rätt ställda diagnoser gällande kvinnorelaterade sjukdomar så som endometrios. Det handlar emellertid om betydligt fler sjukdomar än endometrios så som vestibulit, lip ödem, polycystiskt ovariesyndrom, myom som är en eller flera muskelknutor som kan sitta inuti eller utanpå livmodern, samt underfunktion av sköldkörteln som kan medföra bland annat låg ämnesomsättning, koncentrationssvårigheter och depression. utvärderade vården som ges vid endometrios för att undersöka om kvinnor med misstänkt eller bekräftad endometrios får vård enligt de framtagna nationella riktlinjerna. Uppföljningen avsåg hela vårdkedjan från elevhälsan och ungdomsmottagningarna till kirurgin. [10] I samband med detta har myndigheten till regeringen pekat på bland annat följande förbättringsområden för att höja kvaliteten i vården som ges vid endometrios. Fler verksamheter behöver rutiner för smärtlindring vid akuta vårdbesök. Fler patienter behöver erbjudas hormonbehandling. Behandlingens effekter behöver följas upp bättre. Fler kvinnokliniker behöver multiprofessionella team med fokus på endometrios. Det behövs därutöver bättre tillgång till smärtspecialister. Mer personal behöver fortbildning. Det behövs bättre förutsättningar för samverkan mellan olika vårdinstanser och vårdnivåer. Primärvården och elevhälsan behöver arbeta mer strukturerat. föreslår att regeringen ger i uppdrag att metodiskt prioritera genomförande av förslag till förbättringar gällande den vård som ges vid endometrios och därtill vill vi genomföra motsvarande prioriteringar av vården gällande andra kvinnorelaterade sjukdomar så som vestibulit, lip ödem, poly cystiskt ovariesyndrom och myom. föreslår därutöver att regeringen ger i uppdrag att genomföra ett systematiskt kunskapslyft som metodiskt ska arbeta med utbildning av personalen i elevhälsan och ungdomsmottagningar i syfte att förbättra förutsättningarna att kunna ställa tidigare och säkrare diagnoser om endometrios och andra kvinnorelaterade sjukdomar. Det bör därutöver särskilt analyseras om elevhälsan behöver utveckla enhetliga skriftliga rutiner för handläggning av elever med misstänkt endometrios. Prioritera förlossningsvården – hela kedjan från mödravård till eftervård Förlossningsvården behöver förbättras. Det gäller till exempel ett mer utvecklat metodiskt stöd efter förlossningen, både på sjukhuset och efter hemgång. ligger relativt högt gällande kvinnor som drabbas av allvarliga bristningar i samband med förlossning. Vården behöver förbättra möjligheterna att förebygga, följa upp och behandla förlossningsskador. Det gäller till exempel bristningar i bäckenbotten. Därtill följa upp användning av kejsarsnitt. Som vid alla gynekologiska operationer, innebär kejsarsnitt risker för att urinblåsan och urinledarna skadas. Risken att drabbas av detta är dock mindre än en procent. Risken är större än vid vaginal förlossning. Några av de allra största problemen handlar om kvalitet och ojämlikhet i vården. Till exempel når hälften av klinikerna inom mödrahälsovården upp till ett godkänt resultat. visar att väldigt många förlossningskliniker inte når målen för förlossningsvården. Det finns stora variationer när det alltifrån kontinuitet gällande läkare på respektive förlossningsklinik till specialistläkare och antal disputerade läkare. Det finns därutöver brister och regionala skillnader inom förlossningsvården som handlar om skillnader i praxis gällande eftervården såväl mellan som inom regionerna. En betydande del av sjukhusen följer inte alls upp förlossningen, medan andra strukturerat använder sig av återkopplande telefonsamtal, återbesök och hembesök av barnmorska. Kompetensförsörjningen måste säkerställas långsiktigt. Det är viktigt att ha en ordentlig planering och framförhållning. Barnmorskor upplever att man inte kan ge den vård man vill ge och som behövs. Det beror inte minst på krävande arbetsmiljöer. Det krävs en översyn och genomlysning av hur förlossningsvården kan förbättras. föreslår att förlossningsvården ska stärkas när det gäller möjligheterna till kontinuitet, jämlik vård samt uppföljning och återkoppling. Hela vårdkedjan från mödravård till eftervård ska hänga ihop. Strävan ska vara att se till att födande kvinnor kan ha tillgång till samma team av barnmorskor från mödravård till eftervård. Vi föreslår att nationella riktlinjer ska genomföras skyndsamt i syfte att underlätta strävan efter en mer jämlik förlossningsvård av hög kvalitet. I dessa nationella riktlinjer ska bland annat framgå enhetliga riktlinjer gällande partnerns medverkan såväl under graviditeten, som vid förlossningen och efter förlossningen. Det är inte rimligt att nyförlösta kvinnor och nyfödda bebisar ges olika förutsättningar i livet. Utan partners eller stödpersons medverkan ska vara enhetlig oavsett i vilken region förlossningen äger rum. Mödravården ska stärka det förebyggande arbetet genom att erbjuda kvinnor ett hälsosamtal som ett redskap att bättre kunna identifiera och upptäcka kvinnosjukdomar. Det finns nationella riktlinjer, framtagna av professionsföreningar, som uttrycker att alla föräldrar bör erbjudas ett förlossningssamtal med barnmorska antingen eller . Utöver detta finns emellertid inga särskilda riktlinjer gällande uppföljning efter förlossningen. Utan nästa uppföljning av kvinnornas hälsa efter genomgången förlossning sker först av mödravården. Bristande uppföljning och dialog riskerar att leda till att vissa kvinnors hälsa utvecklas negativt. I regionerna varierar riktlinjerna för vad eftervårdsbesöket ska innehålla. Det skiljer det sig åt hur många kvinnor som faktiskt genomgår en gynekologisk undersökning vid eftervårdsbesöket i olika regioner. Faktorer så som hur frågan om gynekologisk undersökning ställs, barnmorskans egen uppfattning om förmågan att upptäcka förlossningsskador och möjlighet att remittera kvinnan till specialist påverkar också i vilken utsträckning den gynekologiska undersökningen faktiskt blir utförd. Detta leder till att förlossningsskador inte upptäcks och att kvinnor inte får den vård de behöver. Det huvudsakliga innehållet i eftervårdsbesöket ska därför vara densamma oavsett var i landet kvinnan har fött barn. föreslår att det tas fram nationella riktlinjer bland annat i syfte att se över hur det lämpligast går att utöka mödravårdens ansvar för eftervården och ta fram tydliga riktlinjer kring eftervårdsbesök och rutiner gällande övriga delar av eftervården. Genom tydliga nationella riktlinjer gällande uppföljning av kvinnors hälsa i eftervården till exempel avseende amningsproblem, förlossningsskador eller förlossningsdepression kan dessa upptäckas tidigare och rätt åtgärder kan vidtas. Eftervården ska vara jämlik i hela landet. föreslår därutöver att regeringen sätter ett särskilt fokus på eftervården när det gäller att det saknas skriftliga rutiner för att identifiera och ge stöd och behandling av psykisk ohälsa hos kvinnor efter förlossningen är avklarad. Studier visar att uppemot var sjunde kvinna drabbas av någon form av depression eller depressionsliknande tillstånd efter genomförd förlossning. har på eget initiativ startat ett arbete med att ta fram ett kunskapsstöd för mödrahälsovården, förlossningsvården och eftervården, främst riktat till professionen.