mot · H9024211 · 2021-10-05 00:00:00 — För att nå ett slut på pandemin behöver vaccin mot covid-19 komma hela världen till del. Vi har ett ansvar att agera i solidaritet med utvecklingsländer som inte kunnat köpa egna doser. Genom att använda svenskt bistånd för att främja vaccintillgång för alla kan vi minska död och lidande och få fart på skolorna, ekonomierna och sjukvården globalt. är världens största biståndsgivare till vaccinsamarbetet Covax sett till befolkningsmängd. Vi vill fortsätta samarbeta internationellt för att vaccin ska finnas för alla samt verka för att även andra rika länder ökar sitt bidrag. Coronapandemin har visat att det är avgörande att den internationella humanitära hjälpen till människor i nöd utökas för att stärka kapaciteten att ge snabba insatser även i liknande krislägen . Ingen är säker från pandemin förrän alla är säkra. Minska fattigdom och skydda känsliga naturområden Världens resurser är orättvist fördelade. Även klimatförändringarna drabbar orättvist, och de allra fattigaste drabbas hårdast. Därför vill öka stödet till de länder som är mest utsatta för klimatförändringar och se till att svenskt bistånd skapar förutsättningar för fattiga människor att få bättre liv. Vi vill att biståndet ska göra skillnad, både nu och på lång sikt. Biståndet ska ge stabila förutsättningar och effektivitet som det utgår från de lokala behoven på plats och är miljö- och klimatmässigt hållbart. Biståndet ska minska fattigdom. har, och ska fortsätta ta, en ledarroll för att lösa den globala klimatkrisen. Det gör vi genom att leva upp till våra egna klimatlöften och når nollutsläpp , men också genom att hjälpa andra länder att klara klimatomställningen. ska hjälpa länder att skydda känsliga områden mot exploatering av olja och fossilgas, och verka för globalt förbud mot subventioner av fossila bränslen. vill betona betydelsen av att inkludera en analys av ekonomiska, sociala och kulturella faktorer för fattigdomsbekämpning även i klimatkampen. Detta är avgörande för att säkerställa att t.ex. subventioner till förmån för klimatet även innefattar andra alternativ eller lösningar för exempelvis transport eller infrastruktur. Klimatkrisen är vår tids största rättvisefråga. Vi måste stoppa fortsatta klimatförändringar, klara anpassningen till den klimatpåverkan som är ofrånkomlig och säkra alla människors rätt till utveckling. Det råder en skriande brist på rika länder som visar ledarskap och ansvar i klimatpolitiken. kan, genom sitt förtroende hos utvecklingsländerna, bryta den misstro som låser de internationella klimatförhandlingarna. Klimatförändringarna slår hårdast mot dem som bidragit minst till utsläppen av växthusgaser. Värst drabbas de fattigaste, och av dem är den stora majoriteten kvinnor. Med fler naturkatastrofer ökar deras sårbarhet ännu mer. De länder som har svarat för merparten av utsläppen och kunnat bygga upp sitt välstånd med billig olja och kol har ett ansvar att hjälpa andra länder. Denna insikt kommer till uttryck i termer som klimaträttvisa. och överenskommelserna inom klimatförhandlingarna bygger på denna princip. visar i en modell hur vi kan anta klimatkrisen och slå vakt om de fattigas rätt till utveckling. Modellen baseras på ländernas historiska ansvar och deras ekonomiska förmåga att bidra, men undantar alla som lever på per dag, oavsett var de bor i världen. Detta är en bra utgångspunkt. De rika länderna har lovat att överföra för klimatarbete . Beloppet ligger långt under vad de flesta anser kommer att behövas. Klimatinvesteringar bör ske utan att vi kräver kompensation i form av mer eller mindre fiktiva utsläppsrätter. Finansieringen ska utgöras av nya medel, utöver en bibehållen biståndsnivå, i enlighet med våra åtaganden enligt . I betyder det en satsning utöver den av BNI som går till insatser för fattigdomsbekämpning och demokrati. Genom att öppet och tydligt redovisa vilka nya internationella klimatinsatser som görs minskar låsningarna i de internationella förhandlingarna. ser gärna att klimatarbetet finansieras genom ”innovativa finansieringsmekanismer”, så länge dessa uppfyller rimliga kriterier. Exempel är globala skatter på internationell sjöfart och flyg, eller finansiella transaktioner, där intäkterna helt eller delvis går till finansiering av klimatarbetet. Det är en fördel om finansieringen också i sig bidrar till klimatnytta. måste driva på för att höja EU:s ambitioner. Medlen kan återföras till länder som har svårt att finansiera klimatåtgärder genom demokratiskt uppbyggda fonder, i huvudsak den FN-ledda gröna fonden. Det är viktigt att pengarna används på ett mål- och kostnadseffektivt sätt, samt passar in i mottagarländernas prioriteringar och utvecklingsstrategier. Allt fler delar uppfattningen att de största hoten mot säkerheten i världen inte kan lösas med militära medel. Begreppet säkerhet bör därför ses över då staters säkerhet inte enbart handlar om militärt skydd. Territoriets säkerhet hamnar ibland i konflikt med människors säkerhet. Det är inte stater som krigar mot varandra, utan majoriteten av dagens väpnade konflikter är inomstatliga, där främst civilbefolkningen drabbas. Mänsklig säkerhet handlar därför om att fokusera på människors skyddsbehov och möjlighet att utöva sina mänskliga rättigheter istället för att värna staters gränser. Det finns behov av att lyfta upp olika gruppers säkerhetshot, liksom säkerhetshot direkt riktat mot kvinnor. Vi vill se en politik som sätter mänsklig säkerhet före territoriell och som värnar ett fungerande samhälle även i krissituationer. Fred är inte bara målet utan även vägen dit. Allt tyder på att klimatpåverkan och konflikter om naturresurser i allt större utsträckning kommer att påverka både ekosystem och människor på ett påtagligt sätt. Förändringar i temperatur och nederbörd kommer att påverka områdens försörjningsförmåga så att de i praktiken blir helt obrukbara. har gränsen för var odling är möjlig förskjutits söderut i länderna söder om och brist på vinteris i bergskedjor leder till folkförflyttningar på grund av minskade mängder färskvatten. För att förebygga framtida resurskrig, massförflyttningar och nya etniska konflikter är det därför mycket angeläget att ansträngningar görs för att minska klimatförändringarna och ge stöd till klimatanpassning. De humanitära behoven i världen ökar. Aldrig förr har så många människor varit på flykt som . Vi vill att ska vara ett humanitärt föredöme och aktivt bidra till att rädda liv och lindra nöd. Biståndet ska gå till utsatta människor som lever i fattigdom. Det ska aldrig finansiera militära insatser. Andelen av biståndet som går till kostnader för att ta emot flyktingar i ska minimeras. Andra exempel på orsaker till migration är ökad miljöförstöring och utsläpp i vattendrag till följd av att utvecklingsländer producerar alltmer av västvärldens produkter, vilket bidrar till att vattenkvaliteten blir sämre för många i dessa länder. Dålig miljölagstiftning och efterlevnaden av de få lagar som finns gör att många städer och fabriker uppströms skickar orenat avfallsvatten ut i floder som är vattentäkt för miljonstäder nedströms. En ofta förbisedd orsak till migration är dåligt genomtänkta utvecklingsprojekt, exempelvis dammbyggen med ett genomsnitt på 44 000 tvångsförflyttade per damm. Om de rika länderna tog ansvar att ta emot miljö- och klimatflyktingar i förhållande till de egna utsläppen skulle länder som inte tar emot många migranter tvingas att göra det. Alla människor har rätt att leva ett gott liv, nu och , i och i andra länder. Miljöbelastningen måste hållas inom planetens gränser och finansieringen fördelas rättvist, inom och mellan länder. Ingen generation ska leva på kommande generationers bekostnad. En hållbar global utveckling har ekologiska, sociala och ekonomiska dimensioner. Alla tre måste respekteras. Fungerande ekosystem är grunden för liv, och därmed också för ekonomin och sociala värden. De världsdelar vars resursförbrukning svarat för merparten av problemen måste också komma med flertalet av lösningarna. Vi måste främja den innovation av och handel med grön teknik som växer fram i de nya ekonomierna och investera i framväxten av innovativa finansieringsmekanismer som kan finansiera en hållbar utveckling. I takt med att produktions- och konsumtionsmönster förändras belastas miljön mer, vilket leder till att utvecklingsländer också förväntas ta ett större ansvar för klimatåtgärder. De rika länderna har ett ansvar att bistå med ren teknik och kunnande. Var man än bor i världen ska man ha rätt att få äta sig mätt, att utbilda sig och ha samma möjligheter och chanser i livet oberoende av könsidentitet och uttryck, ras, etnicitet, sexuell läggning eller ekonomiska förutsättningar. 2015 antog FN en historisk resolution med 17 globala mål för en bättre värld: Agenda 2030 för hållbar utveckling. Agendan innebär att alla medlemsländer har förbundit sig att tillsammans uppnå en socialt, miljömässigt och ekonomiskt hållbar utveckling. Hungern i världen har ökat () och vi står nu i corona-pandemin inför den potentiellt värsta hungerkatastrofen . Det globala delhållbarhetsmålet 2.1 anger att vi ska ha avskaffat hunger och kunna garantera alla människor tillgång till tillräckligt med näringsriktig mat året om. Om inte mer görs för att stoppa hungern kommer vi inte nå det målet. Enligt and () levde en fjärdedel av världens befolkning, motsvarande två miljarder människor, med en osäker tillgång till mat . Över hälften av dessa bor i och drygt en tredjedel bor i . En överväldigande majoritet av världens fattiga lever på landsbygden och livnär sig på jordbruk. Trots detta går endast en liten del av internationellt bistånd till jordbruksutveckling och livsmedelsproduktion. som världen nu potentiellt står inför den värsta hungerkrisen går av svenskt bistånd till livsmedelsproduktion. bör fördubbla biståndet till bönder och jordbruk, och framförallt småskaligt sådant, till av den totala biståndsbudgeten samt verka inom EU och FN för att övriga biståndsgivare följer exempel. Rätt till mat betyder inte rätt att plundra naturresurser produceras tillräckligt med livsmedel globalt för att alla skulle kunna äta sig mätta men det distributionen av mat sker inte rättvist. En ojämn fördelning gör att omkring 800 miljoner människor är kroniskt undernärda. Det är en myt att ekologisk produktion inte skulle räcka för att föda världsbefolkningen – det är snarare så att vi måste värna mark och ekosystemtjänster som bidrar till produktiviteten. Om de som äter mycket animalisk mat skulle äta mer vegetariskt skulle mark frigöras, detta skulle bland annat kunna uppnås genom ekonomiska styrmedel och mer vegetariskt i offentliga kök. sker också ett matsvinn globalt på omkring 20–av de livsmedel som produceras. På motsvarande sätt behöver vi vårda och inte plundra världens fiskeresurser. Fred, rättvisa och jämställdhet bidrar till en effektivare livsmedelsproduktion. Vi vill öka det bilaterala stödet och inom EU och andra fora verka för en ökning av det multilaterala stödet till utveckling av ekologiskt jordbruk, i synnerhet det småskaliga jordbruket i söder om . Om marken ska räcka till både mat och energi utan att hota den biologiska mångfalden, måste den användas mer effektivt. Det monokulturella jordbruket står för stora klimatutsläpp, bl.a. på grund av den konstgödsel som måste tillföras för att jorden utarmas på näringsämnen som den specifika grödan kräver. Dessutom påverkar det den ekologiska mångfalden eftersom att andra arter betraktas som ogräs och tas bort. är jordbruksinvesteringar ett viktigt led i att motverka fattigdom. FAO rekommenderar därför långsiktiga investeringar i speciellt småskaligt jordbruk då det har visats särskilt effektivt i att bekämpa fattigdom jämfört med satsningar på andra områden. Småskaliga kvinnliga bönder bygger stark lokal matförsörjning Småbrukarrörelsen La Vía Campesina är en internationell rörelse som koordinerar organisationer av små och medelstora producenter, kvinnor från landsbygden, jordbruksarbetare och ursprungsbefolkningar från , , och . Rörelsen utgår från att hälsosam och kulturellt lämplig mat, producerad med ekologiskt hållbara metoder, är en okränkbar mänsklig rättighet. Maten och matförsörjningen ska finnas i händerna på producenter och konsumenter och inte styras av marknadskrafter och storföretag. Odlingsbar mark, eller andra naturresurser, hotas även av privata investerare eller stater på grund av orättfärdig handel med jordbruksmark sk landgrabbing. Detta är jordbruksmark som är avgörande för framförallt många småbönder. måste aktivt verka för en global lagstiftning som skyddar småbrukare och fattiga bönders intressen och rättigheter, och gör det enklare att kontrollera och följa upp på staters eller privata investerares investeringar i odlingsbar mark. bistånd bör främja möjligheterna för särskilt småbönder till direkt och demokratisk kontroll över lokala resurser och därmed rätten till att kunna producera sin egen mat lokalt istället för att förlita sig på livsmedel producerade av internationella företag. För att verkligen utrota hungern krävs det att vi främst fokuserar på att lyssna till behoven hos de som hungrar och förse dem med de resurser de behöver för att trygga sin egen matförsörjning. Det förutsätter att människor inte fråntas tillgången till land, rent vatten eller rätten att bevara, spara och plantera grödor som legat till grund för småbrukares matförsörjning i generationer. Satsningarna ska riktas mot småskaliga bönder, framförallt kvinnor, inom hållbar matproduktion och jämställdhet. Kvinnor är överrepresenterade bland de som lever i fattigdom som deras roll i matproduktion är avgörande, varför särskilt fokus bör ligga på dem. Hållbara jordbruksmetoder som agroforestry ger större skördar, mer näringsrik gröda, ökar den biologisk mångfalden och binder mer kol i jord och växter. Tillgången på mat blir bättre fördelad över året. Ökad inhemsk produktion av mat gör människor och nationer mindre sårbara. Ett hållbart jordbruk och en hållbar matproduktion handlar om att få ekonomin att gå ihop men också att människorna som producerar maten lever och arbetar under schyssta villkor, samt att miljön, klimatet och ekosystemet inte tar skada. Biologisk mångfald är, vid sidan av klimatet, förändrad markanvändning och kvävecykeln, ett av fyra områden där mänsklig påverkan bedöms överskrida planetära gränsvillkor. Bevarad biologisk mångfald är viktig för ekosystemens förmåga att återhämta sig från störningar såsom klimatförändringar och för att fortsatt kunna tillhandahålla livsnödvändiga ekosystemtjänster. Avskogning och omvandling av naturskogar till skogsplantager, utvidgning och omvandling av jordbruket, fiske och föroreningar är orsaker till att biologisk mångfald går förlorad. En växande och allt rikare befolkning, samt behovet av att minska konsumtionen av fossila råvaror, kommer att öka trycket på markanvändning och hoten mot biologisk mångfald. Konventionen om biologisk mångfald antogs vid i och följdes upp av Nagoyaprotokollet 2011. Det kommer att krävas stort ekonomiskt stöd för att hjälpa fattiga länder att klara av att genomföra protokollets krav på att bland annat skydda av landområden och av havsområden. bör motverka satsningar med betydande negativa konsekvenser för biologisk mångfald, både i det bilaterala och i det multilaterala utvecklingssamarbetet. EU har tagit fram hållbarhetskriterier för biodrivmedel. Dessa behöver skärpas och utvidgas till att också gälla fasta biobränslen. Det behövs också stöd till uppbyggnad av nationella institutioner för att värna biologisk mångfald i utvecklingsländer. Stödet till den ideella miljörörelsen är både kostnadseffektivt och verkningsfullt. Världens skogar är också under press. Ökande konkurrens om biomassa för mat, foder, fiber och energi har bidragit till satsningar på storskaliga odlingar, ibland utan hänsyn till den bofasta befolkning som kan ha brukat jorden i generationer utan att ha formell äganderätt. Men investeringar i bioenergi i utvecklingsländer kan vara ett effektivt medel för att minska klimatpåverkan och bekämpa fattigdom. För att det ska bli möjligt krävs full respekt för miljölagstiftning och lagar som reglerar lokalsamhällets deltagande, stöd till den lokala skattebasen och att investeringarna genererar arbetstillfällen och stärker den lokala omställningen från fossilt till förnybart. Ekonomisk utveckling och rättvisa Den ekonomiska utvecklingen har lyft hundratals miljoner människor ur fattigdom, men den har också tärt på planetens tillgångar och skapat enorma utmaningar i form av klimatförändringar och miljöförstöring. De stora tillväxtekonomierna , och har snart en större produktion än , och de större europeiska länderna tillsammans. En grön politik för global utveckling måste ge förutsättningar för hållbara och inkluderande ekonomiska tillväxtprocesser i utvecklingsländerna och den måste ha fokus på rättvisa spelregler på den globala marknaden. Jakten på icke förnybara råvaror som olja, metall och mineraler leder till stor miljöbelastning. Jakten på fossila källor som olja och gas sker på allt mer desperata sätt. Att bryta skiffergas genom att spruta ner kemikalier i grundvattenområden och utvinna olja och gas ur djuphavsbotten och i innebär oöverskådliga miljöhot. Dessa fossilbränslen är mer miljöförstörande än konventionella olje- och gasprodukter. Rovdriften riskerar att sätta hela vårt ekosystem ur balans. Råvaruanvändningen måste utgå från principer som hushållning, effektivisering och rättvisa. Det är viktigt att i ökad utsträckning sluta råvarornas kretslopp, genom ökad återvinning. För många utvecklingsländer har förekomsten av råvaror varit en belastning, en källa till korruption och konflikter, i stället för till utveckling. Den internationella handeln med konfliktmineraler, nödvändiga för bland annat elektrifieringen av och andra länder i EU, orsakar många övergrepp och så mycket lidande. I östra återfinns av jordens coltan. Landets rikedom har blivit dess förbannelse och en motor i en konflikt som skördat miljontals dödsoffer och påverkat en hel region. I konflikten utsätts kvinnor för systematiskt sexuellt våld och hela samhällen traumatiseras. En hel del görs för att få stora företag att efterfråga råvaror som är certifierade men det saknas en bindande lagstiftning. Även hanteringen av elektroniskt avfall och giftigt avfall är exempel på hur den hållbara utvecklingen i och övriga delar av EU har bidragit till förödande effekter för människor och natur. Två specifika exempel är de giftigt avfall som det svenska företaget skickade till staden i utan att säkerställa att hantering av avfallet var möjligt. Vidare exempel är de stora mängder elektroniskt avfall från EU-länder som dumpas i bl.a. afrikanska eller . Möjligheten att ställa företag till svars genom kontroll och uppföljning av produktionsleden är essentiellt för att särskilt elektrifieringen och den teknologiska utvecklingen inte ska fortgå på bekostnad av natur och människor i andra delar av världen. måste verka för en EU-lagstiftning och ett globalt certifieringssystem om konfliktmineraler. Det är avgörande att lagen innefattar mekanismer som säkrar transparens och ansvarsutkrävande, i enlighet med principen om att förorenaren ska betala. Svenska företag är viktiga aktörer på världsmarknaden och har ett stort kunnande både som leverantörer till gruvindustrin och vid själva utvinningen. På hemmaplan har vi kommit långt på miljöområdet och socialt. Det är viktigt att vårt tekniska kunnande och processkunnande kan komma andra till del. är det viktigt att vi ställer om vårt tänkande mer till hushållning och effektivisering, i stället för att fokusera främst på utvinning. bör ställa krav på företag att redogöra konsekvensanalyser som identifierar och hanterar mål- och intressekonflikter, där konsekvenserna för fattiga människor av svensk politik analyseras med särskilt fokus på elektrifiering bör införas. Inom EU förs det genom råvaruinitiativet en samordnad politik för att säkra EU:s tillgång till naturresurser, inte för fattigdomsbekämpning. Handels- och utvecklingspolitiken måste öka handlingsutrymmet för utvecklingsländerna och säkra råvaror, förädlingen och jobben. ska också verka för ökad transparens och stödja initiativ som EITI (Transparency Initiative). Rätten till och ansvaret för gemensamma globala nyttigheter Alla behöver vi vatten, energi och livsmedel. Ett av politikens viktigaste uppdrag är att trygga försörjningen av dessa grundläggande behov – både när övergripande politiska linjer utformas och i konkreta projekt. Insikten om att grundläggande säkerhet bygger på hanteringen av vatten, energi och livsmedel, kom till uttryck i diskussionen inför och under FN:s + 20-konferens. Vatten behövs för att producera mat och bioenergi. Energi används för att driva jordbruksmaskiner eller transportera mat. och jordbruksprodukter används för att producera den nya tidens energi. När planetära gränsvillkor för utsläpp av växthusgaser överskrids, när vi lider förlust av biologisk mångfald och när kvävecykeln kommer ur balans, får det konsekvenser för både vatten, energi och livsmedel. Åtgärder för att trygga ett av dessa behov måste utformas så att det inte missgynnar de andra. anser att ska verka för att multilaterala finansinstitutioner ska ta större hänsyn till samspelet mellan vatten, energi och mat vid policyutformning. Målkonflikter bör minimeras och synergier eftersträvas. bör också verka för motsvarande ordning i berörda politikområden inom EU. Regeringen bör ge relevanta myndigheter och statligt ägda bolag i uppdrag att särskilt i sin utländska verksamhet ta större hänsyn till konsekvenserna för vatten-, energi- och livsmedelssäkerhet. Stoppa skatteflykt och skatteparadis Enligt Global Financial Integrity (GFI) är utflödet av pengar i form av kapitalflykt från utvecklingsländerna större än inflödet av biståndsmedel till samma länder. GFI uppskattar att det årliga genomsnittliga utflödet uppgår till av värdet av utvecklingsländernas totala handel med utvecklade ekonomier. Det är pengar som skulle kunna användas till att både bekämpa fattigdomen och hantera effekter av klimat- och finanskrisen. Runt en tredjedel av kapitalflykten handlar om pengar som kommer från kriminell verksamhet som drog-, människo- och vapenhandel. Kapitalflykten sker i stor utsträckning genom internationella företag som har verksamhet i utvecklingslandet. Flera av skatteparadisen finns i , och EU har därmed ett särskilt stort ansvar för att ta itu med denna problematik. De steg som tagits av , EU och G20-länderna är bra men inte tillräckliga. vill att aktivt ska söka allianser för arbete mot kapitalflykt. Statligt ägda bolag måste ges tydliga ägaranvisningar med en uppföljning som säkerställer att de inte bidrar till kapital- eller skatteflykt. I detta sammanhang behöver även driva på för att bredda EU:s lagstiftning för landsspecifik rapportering. Krav på sådan måste gälla alla branscher, inte enbart råvaruutvinnings- och skogsindustrin. För att kunna spåra och upptäcka företags skatteflykt krävs förutom uppgifter om betalningar till offentliga förvaltningar, även uppgifter om vinster, inköp, försäljningar, produktionsvolymer, tillgångar och kostnader för arbetskraft. Ett generellt problem för alla länder, men särskilt för låginkomstländer, är att expertis på att undvika skatter ofta återfinns i den privata sektorn, men kunskap för att bekämpa skatteflykt saknas inom den offentliga sektorn. bör få ökade resurser för att inom och andra organ utveckla arbetet med att hindra skatteflykt från utvecklingsländerna. bör också kunna bistå utvecklingsländer med expertis. bör verka för ett automatiskt öppet informationsutbyte på multilateral nivå och att stärks. Informationsutbyte om kapitalflöden mellan länder måste göras till automatiska processer, som del av en internationell standard. Ett fungerande skattesystem där både företag och människor gör rätt för sig är nödvändigt för att kunna bekämpa fattigdomen.