mot · H9022528 · 2021-10-01 00:00:00 — ställer sig bakom det som anförs i motionen om fler poliser och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om fördelningen av polisanställdas verksamhet och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om ledaransvar och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om nordisk samverkan och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om betald polisutbildning och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om höjda antagningskrav till polisutbildningen och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om slopande av positiv särbehandling samt kvotering och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om utvärdering av polisutbildningen och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om fler utbildningsplatser och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om polisers arbetsvillkor och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om höjda polislöner och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om renodling av arbetsuppgifter och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om fler karriärvägar och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om kvalitet före kvantitet och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om ett utrustningslyft och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om neutrala polisuniformer och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om kroppskameror och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om sekretess mellan sociala myndigheter och och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om sekretess mellan myndigheter i övrigt och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om ökade befogenheter vid upplopp och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om utökad polisarrest och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om polisens användande av våld och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att tillfälligt avvisa anmälningar och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att avvisa anmälningar som inte härrör från brottslighet och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om brottsprovokation och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om avskaffande av strafflindring vid otillåten utredning och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att kriminalisera lögn i polisförhör och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om visitationszoner och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om undantagstillstånd och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om militära resurser till stöd för polisens arbete och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om återinförande av beredskapspolisen och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om ett nationellt tiggeriförbud och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att tillåta användande av kräkmedel och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om olaga hot mot polis och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om skärpta straff för sabotage mot blåljusverksamhet och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att utreda och föreslå en lagändring för att kunna beivra handlingar när en eller flera personer medvetet stör polisens arbete, och detta tillkännager för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att göra det lättare för poliser att bära tjänstevapen utanför tjänsten och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att göra det lättare för poliser att få skyddade uppgifter och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om anonymitet i rapporter som rör organiserad brottslighet och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om stärkt rätt till kränkningsersättning och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om blåljus på fordon och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om OC-spray och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om fotfängsel och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om spotthuva och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om och tillkännager detta för regeringen. Den svenska polisen är en samhällsbärande yrkesgrupp som upprätthåller lag och ordning och skyddar vanliga medborgare. De förhindrar brott med sin närvaro, skyddar befolkningen från otrygghet och sätter dem som skapar otrygghet bakom lås och bom. När terrordåd inträffar springer polisen mot den punkt som andra flyr från. De riskerar sina liv för att skydda folket från fara. De står upp för vad som är rätt. Polisen ska finnas tillgänglig i hela samhället, landsbygd som storstad, och . Medborgare ska mötas av öppna polisstationer, även , och korta inställelsetider när de rapporterar in brottslighet. I det moderna folkhemmet är polisen en positiv del av vardagen för laglydiga medborgare. I syfte att kunna säkerställa ordningen måste vara dimensionerad efter det behov som finns. En ökande befolkning och därtill ökande allvarlig brottslighet innebär att antalet poliser per hundratusen invånare bör öka snarare än minska. Tyvärr är detta inte fallet och har antalet poliser per hundratusen invånare kontinuerligt minskat. genomför åtgärder för att öka antalet poliser, men det finns skäl att anta att åtgärderna inte räcker för att motsvara behoven. Det finns således skäl att kontinuerligt utvärdera den process som genomförs, samt sätta ytterligare mål om myndighetens storlek och antalet anställda. En målbild om hur många poliser det ska finnas i relation till befolkningen bör tas fram. Utgångspunkten i ett sådant arbete bör vara åtminstone 250 poliser per hundratusen invånare. bör i regleringsbrev åläggas att prioritera tillväxten av poliser i yttre tjänst, samt i utredningsverksamhet. Fördelning av polisens verksamhet Ett av målen med polisens omorganisation var att få en polisorganisation som arbetade närmare medborgarna. En närvarande och synlig ordningsmakt skapar både trygghet och tillit. Detta arbete fortskrider förvisso med områdes- och kommunpoliser men kan ännu inte anses tillfredsställande. Det saknas i synnerhet kontinuerlig polisiär närvaro på landsbygden varför ytterligare åtgärder är påkallade. I viss mån är denna brist ett tecken på att länge har varit underdimensionerad. Regeringen bör därför genom regleringsbrev tillse att myndigheten prioriterar en utökad lokal närvaro. Chefer för polisregioner och lokalpolisområden bör bära ett större ansvar för arbetet än vad de gör . De kan naturligtvis inte enskilt hållas fullt ansvariga för utvecklingen inom sitt ansvarsområde, men de bör ställas till svars för det arbete som sker, samt ifall beslut fattas på korrekt grund och i erforderlig utsträckning. Förutom ett införande av tjänstemannaansvar för direkt felaktiga beslut bör myndigheten internt utvärdera insatserna av respektive chef, och om nödvändigt omplacera denne. En sådan omplacering får vid bristande arbetsinsats inte ske till en högre, eller bättre, tjänst än vad denne vid tillfället innehade. Med anledning av den fria rörligheten är den gränsöverskridande brottsligheten påtagligt växande. Detta innebär att behovet av samverkan med rättsväsendet i våra nordiska grannländer ökar, både polisiärt men även gällande tullfrågor och liknande spörsmål. 2019/20:38 infördes en viss möjlighet till sådan samverkan för vissa tjänstemän, men behovet kvarstår. En utredning som ser över möjligheterna för en sådan samverkan i brottsbekämpande syfte bör tillsättas. För att uppnå en väl dimensionerad polismyndighet krävs fler åtgärder än utökade utbildningsplatser. Om platserna som finns ska fyllas, och de sökande ska fullfölja utbildningen och ta anställning, krävs att incitamenten för detta ökar. Förutom de åtgärder som nu vidtar med förbättrade löner och anställningsvillkor föreslår en betald polisutbildning. Lön bör betalas ut en person genomgår utbildningen. Syftet med en sådan ordning är att öka attraktiviteten att både söka och genomgå utbildningen. Detta leder till fler kvalificerande sökanden, och i slutändan fler och bättre poliser. Att vara polis har historiskt sett varit en dröm för många. Kraven för att antas har varit höga och få av dem som sökt har antagits till utbildningen. Detta har medfört att de som har antagits har hållit den höga kvalitet som är nödvändig för en professionell poliskår. Utvecklingen har tyvärr gått mot en lägre yrkesstatus med sämre löner och utvecklingsmöjligheter än i privat sektor. Kraven har sänkts i syfte att fylla platserna på utbildningen, vilket medför oundvikliga problem eftersom kvaliteten i poliskåren riskeras. Polisbristen kan inte, och ska inte, lösas med sänkta krav. Polisbristen måste lösas genom ökade incitament att söka sig till yrket. Förväntningarna och kvaliteten på de sökande ska öka. Kraven för högskoleprov, prov i det svenska språket och resultaten på begåvningstester ska därför höjas. Slopande av positiv särbehandling och kvotering tillämpas olika kriterier beroende på vem som är den sökande. Vid test av muskelstyrka krävs kapacitet sex för män och kapacitet tre för kvinnor. Inom polisyrket bör samma krav ställas oavsett vilket kön polisen har som utför uppgiften. Särbehandling ska slopas, och kraven ska sättas vid erforderlig nivå för samtliga utan att skillnad görs med anledning av kön eller andra faktorer. ska i samma anda inte heller på annat vis nyttja kvotering eller positiv särbehandling. Samtlig rekrytering och verksamhet, vilket även ska inkludera riktade kampanjer med syftet att rekrytera personer från minoritetsgrupper eller av ett visst kön, ska ske på objektiv basis av sökandes kapacitet och lämplighet. genomförs polisutbildningen på samma vis oberoende av vilken tjänst den som genomgår utbildningen slutligen hamnar i. I andra länder finns differentierade utbildningsspår beroende på vad den enskilde polisen ska arbeta med och vilken kompetens som behövs för just den rollen. En liknande ordning bör övervägas i . Detta kan dessutom ligga till grund för fortbildningsutbildningar inom polisen, när behov av detta föreligger. En polis som exempelvis vill söka sig till IT-forensik behöver specialiserad kunskap som inte polisutbildningen i allmänhet ger. Likaså kan kurser och utbildningar på högre nivå ligga till grund för utökad polisiär forskning. En utredning som ser över och utvärderar polisutbildningen bör därför tillsättas. Utredningen bör även överväga vilka moment som genomförs och som inte är relevanta för de uppgifter är ämnade att utföra. Med anledning av vad som anförts ovan finns det även anledning att se över polisutbildningens storlek. Omfattningen av utbildningsplatser bör korrelera med de rikttal som sätts och svara mot framtida behov. Således bör en utredning där rikttal fastställs även föreslå en ordning där lämpligt myndighetsorgan kontinuerligt reviderar polisutbildningens storlek i syfte att tillgodose rekryteringsbehov. Redogörelser från poliser som sagt upp sig talar ett tydligt språk. Lönerna är otillräckliga och arbetsmiljön är negativ. Många blir tvungna att jobba övertid för att ekonomin ska gå ihop, som lönerna i den privata sektorn är markant högre. Även otryggheten i yrket är en bidragande faktor. Allt fler poliser utsätts för hot och brott. Trots en ny brottsrubricering av blåljussabotage finns oro om fortsatta hot både mot den anställde polisen och dennes familj. Detta resulterar i att kompetent personal väljer den trygghet och högre ekonomisk ersättning som privat anställning innebär. Med den ordning som råder finns det en risk att polisutbildningen i realiteten snarare blir en introduktion till den privata sektorn än till polisyrket. I en undersökning av opinionsinstitutet , beställd av , framgår att sex av tio poliser anser att högre lön är den viktigaste faktorn för att vilja fortsätta arbeta som polis. Lönerna för poliser har halkat efter både andra offentligt anställda och möjliga jobb i privat sektor. Som en del i att återupprätta polisyrkets status vill se en riktad lönesatsning med fokus på dem som arbetar i yttre tjänst. Det måste vara finansiellt gångbart att arbeta och leva som polis. En riktad lönesatsning kommer att bidra till att fler väljer att utbilda sig till polis och att nuvarande poliser i högre utsträckning stannar kvar i yrket. Dessutom kommer fler överväga att återvända. En lönesatsning leder inte enbart till ett välförtjänt tillskott i plånboken för poliserna, utan även till att färre behöver jobba övertid för att få vardagen att gå ihop. Lönesatsningen bör även omfatta höjda tillägg för obekväm arbetstid och risktillägg i syfte att ytterligare premiera dem som arbetar i utsatta områden och i yttre tjänst. Poliser ska synas utomhus och patrullera där det finns människor. En god kontakt med allmänheten ger inte bara en brottsförebyggande effekt och bidrar till medborgarnas trygghet, utan bygger även tillit till den offentliga förvaltningen. I ägnar poliser en för liten del av sin arbetstid till att patrullera bland allmänheten. Förutom en underdimensionerad personalstyrka är detta orsakat av de bisysslor som ålagts poliser. Dessa uppgifter kan civilanställda eller andra yrkesgrupper i samhället ta över. Det rör sig till exempel om tillståndsgivning för fyrverkerier och cirkustält, tillsyn av omhändertagna berusade personer, inspektion av farliga istappar, omhändertagande av hittegods, handräckningstransporter mellan ungdomshem och dylikt. Poliser med fleråriga polisutbildningar ska utföra polisarbete, inte hantera ärenden där uppgifterna i grunden faller på andra yrkesgruppers kompetensområden. Därför bör en utredning tillsättas med uppgift att se över vilka ansvarsområden som ligger på polisen och som snarare bör läggas på andra. Utredningen bör även beakta vilka uppgifter inom polismyndigheten som kan tas över av civilanställd personal i syfte att frigöra polisiär kompetens. Ett led i att öka incitamenten för poliser att stanna i organisationen är ökade möjligheter att avancera inom yrket. Det krävs karriärvägar där de poliser som utmärker sig har möjlighet att avancera till högre positioner. Det är även av vikt för det polisiära arbetet att det finns anställda med polisiär kompetens på dessa positioner. arbete kräver ofta just polisiär kompetens, vilket är en kompetens som personal rekryterad utifrån ofta saknar och som är svår att tillgängliggöra sig på ett effektivt vis. Vi föreslår därför att fler uppsatta poster inom polisorganisationen ska kräva såväl polisutbildning som erfarenhet av polisiärt arbete. Fler incitament bör även införas i syfte att behålla specialkompetens inom samma verksamhetsområde, såsom inom yttre tjänst. Vår förhoppning är att detta krav även kommer att medföra att polisarbetet blir mer effektivt samt att förtroendet inom organisationen stärks. I takt med att fler ögon vänts mot har det dagliga arbetet skiftat karaktär. Istället för att verksamheten utgår från kvalitativt arbete råder det en kvantitativ målsättning där det är viktigare att fokusera på brott som genererar mätbara resultat. Allvarligare och svårutredd brottslighet läggs ofta på hyllan för att istället snabbt utreda brott av enklare art. Ambitionen måste vara att alla brott ska utredas, men när arbete behöver prioriteras måste det ske baserat på polisernas expertis. Vi vill därför se ett stopp på pinnjakten för att istället leta efter en bättre mätmetod där det kvalitativa arbetet tar större plats. behov av anskaffning av utrustning är betydande. Anskaffningen behövs både på grund av den utökade personalstyrka som planeras samt med anledning av den tekniska utvecklingen och utvecklingen i samhället. Myndigheten lyfter dessa farhågor i sitt budgetunderlag, både i samband med den nu äskade budgeten men även gällande frågor där de troligen ämnar återkomma. utrustning kan inte vänta, utan agerande krävs från politiskt håll. Myndigheten har utvecklat en plan för utveckling av polisiära metoder och utrustning som är av avgörande betydelse enligt den strategiska planen . Planen för polisiära metoder och utrustning bör liksom den strategiska planen kontinuerligt utvärderas. Den bör även kvalitetsgranskas av en parlamentarisk beredning i syfte att utröna huruvida det finns skäl att utöka ambitionsnivån. I står att religiös huvudbonad i form av huvudduk, kippa eller turban får bäras till uniform. Religionsfrihet råder i , och så bör det förbli. Skillnad föreligger dock gällande positiva och negativa rättigheter. Det torde därför framstå som en självklarhet att all myndighetsutövning, inte minst polis och militär med sitt våldsmonopol, ska vara neutral och att ett sådant ställningstagande inte strider mot enskildas religionsfrihet. Uniformerna bör vara fria från såväl religiösa som politiska markörer. Av denna anledning bör religiös eller politisk klädsel inte tillåtas som en del av uniformer. Kameror som bärs av poliser medför stor nytta både för den enskilda polisens trygghet genom den repressiva effekt dessa medför, men även för rättsväsendet som helhet eftersom kamerorna kan säkra bevis genom det material som spelas in. Kroppsburna kameror ökar även incitament för polis att agera korrekt i alla lägen, och ogrundade anmälningar mot polisers agerande kan förkastas allt effektivare. Med anledning av detta bör kroppsburna kameror successivt, i den takt som ekonomin tillåter, bli en del av standardutrustningen för polis i yttre tjänst. Lättare att bryta sekretess i offentlighets- och sekretesslagen Kommuner får ofta inte ge polisen information som hade varit värdefull för deras brottsförebyggande arbete. Sekretessbarriären är särskilt stark när det gäller personer som fyllt . Finns det inga konkreta brottsmisstankar kan i dessa fall inte lämna uppgifter till polisen eller Säkerhetspolisen på samma sätt som om det gällde en yngre individ. Det gör att polisen inte kan få reda på ifall har kännedom om, eller tydliga tecken på, tillhörighet till eller sympatier för, organiserad kriminalitet eller terrororganisationer. Den sekretessbrytande bestämmelsen i offentlighets- och sekretesslagen som möjliggör att mellan myndigheter bryta sekretessen kan enligt poliser inte tillämpas i tillräcklig mån. Anledningen är att det inte är uppenbart att intresset av att uppgiften röjs väger tyngre än det intresse som sekretessen ska skydda. Eftersom det uppenbarligen finns praktiska problem för dem som jobbar med dessa frågor ute i samhället är det vårt ansvar att underlätta arbetet. Lagen bör revideras så att presumtionen är att polisens önskemål innebär att intresset av att uppgiften röjs väger tyngre än individens integritetsintresse om det inte är uppenbart att så inte är fallet. Sekretess mellan myndigheter i övrigt Även i andra fall än vad som ovan anförts bör en övergripande utredning genomföras där sekretess mellan myndigheter ses över. Utgångspunkten i en sådan utredning bör vara att uppgifter belagda med sekretess kan delas mellan myndigheter så länge uppgifterna rör den frågande myndighetens ansvarsområde. Huruvida en ordning där uppgifter lättare delas mellan myndigheter sker genom samordnade register eller förenklade regler kring sekretess och utlämnande av handlingar bör utredningen ta ställning till. Detta bör ges regeringen tillkänna. Utökade befogenheter vid upploppsstämning har upploppsstämning i oroliga områden blivit en del av vardagen. Poliser kan inte verka i vissa områden utan att tumult följer ingripanden. Utmärkande för dessa situationer är att polisinsatserna sällan leder till gripna och åtalade gärningsmän, vilket ibland är baserat på riskbedömningen att ett gripande leder till ytterligare skadegörelse. Detta bör anses vara en fundamental felprioritering. Även om ett sådant agerande resulterar i mindre förstörelse på kort sikt kan ordningsmaktens tillbakadragning i detta område leda till större oroligheter . Polisiär närvaro är önskvärd av samtliga förutom kriminella element, särskilt i utsatta områden. Det krävs en ny övergripande strategi vid upplopp och upploppsliknande situationer där utökade befogenheter kan vidtas i syfte att kriminella gärningar beivras, snarare än att situationen hålls under kontroll. Befogenheter bör omfatta användande av tårgas, vattenkanoner, elchockvapen, gummikulor och andra verktyg som kan användas tidigare i en våldstrappa i syfte att ta kontroll över situationer innan de urartar. Poliser utsätts ofta av provocerande individer som aktivt försöker hindra dem i deras yrkesutövning eller stör dem när de är i tjänst. För att motverka detta beteende måste möjligheterna att tillfälligt plocka bort dessa element från gatan utökas. En sådan möjlighet underlättar för poliserna att utföra sitt arbete, samt skapar en möjlighet att förhindra att en otrygg situation eskalerar till upplopp. vill därför utreda en utökad polisarrest där en person ska kunna anhållas även om det inte föreligger skäl för häktning. Beslutet ska kunna fattas av polisbefäl i stället för av åklagare. Längden på frihetsberövandet bör rimligen inte överstiga . Institutet kan då verka som ett mellansteg mellan ett gripande och anhållande. Vidare skulle ett frihetsberövande som inte överstiger stämma väl överens med den nivå som inte resulterar i ersättning om förundersökningen har avslutats utan att åtal har väckts, eller om frikännande dom har meddelats för den brottsmisstanke som frihetsberövandet avsåg, enligt lagen om ersättning vid frihetsberövande och andra tvångsåtgärder (1998:714). Nödvärnsrätten är i svensk rätt begränsad till oundvikligt våld. Som polis finns inte alltid möjligheten att backa undan från en aggressiv angripare, och i flertalet fall ska en polis inte ta sig ur hotfulla situationer utan istället lösa dem. Polisers rätt att använda våld är tämligen strikt reglerat och kräver att inga andra medel räcker till samt att det är försvarligt med hänsyn till omständigheterna. Den våldstrappa som följer av regleringen resulterar i att polisiär verksamhet är relativt reaktiv, och ibland förhindrar regleringen ändamålsenliga ingripanden. Exempelvis har stenkastning på poliser tyvärr blivit ett allt vanligare förekommande fenomen, framförallt i utsatta områden och vid demonstrationer. Det finns skäl att se över regleringen kring polisens våldsanvändning i syfte att polisiära ingripanden ska kunna ske utan att våldsanvändningen är för mjuk eller för hård. Rätt att tillfälligt avvisa anmälningar Poliser är skyldiga att behandla anmälan om brott, såväl muntlig som skriftlig, utan uppskov. Endast om anmälaren är våldsam eller försvårar att anmälan omhändertas finns undantag för detta. Givet den polisbrist som alltjämt föreligger infinner sig praktiska problem.