mot · H9023753 · 2021-10-05 00:00:00 — På flera platser i landet har det uppmärksammats att kommunallagens lokaliseringsprincip sätter käppar i hjulet för de kommunala stadsnät som vill erbjuda fiberlösningar till de som bor på andra sidan av en kommungräns. Kommunala bolag får bara ha verksamhet i den egna kommunen enligt lokaliseringsprincipen. Om kommuner vill och tillåter bolag att bygga ut fiber över kommungränserna bör inte lagstiftningen försvåra för detta, eftersom fiberutbyggnad är en prioriterad fråga för samhället. anser att lokaliseringsprincipen inte ska stå i vägen för att bygga bredband över kommungränser i de fall då det är den samhällsekonomiskt bästa lösningen. För att lösa det och underlätta för alla att få tillgång till bredband vill vi göra nödvändiga justeringar i kommunallagen. Vi noterar dock att regeringen har tillsatt en utredning som ska titta på frågan, något som även SKR har välkomnat. Än så länge kan vi dock inte se att utredaren har presenterat något eller att något skarpt förslag ligger på bordet. För största möjliga samhällsnytta är det viktigt att främja konkurrens för att de mest effektiva lösningarna inom it-området ska uppnås. Det handlar om att göra en god avvägning mellan vilket ansvar den offentliga respektive den privata sektorn har. Det måste vara tydligt hur gränsdragningen mellan stadsnät och kommersiella aktörers nät bör se ut. Syftet är att underlätta en kostnadseffektiv utbyggnad av höghastighetsbredband till så låg kostnad som möjligt för såväl konsumenter som skattekollektivet. , och ett antal ytterligare statliga aktörer har fibernätverk som sträcker sig över . De används i huvudsak för att styra järnvägs- och kraftledningsanläggningar. Delar av dessa fibernät är inte fullt utnyttjade, vilket innebär att redan befintliga anläggningar skulle kunna bidra till att uppnå målet om tillgång till bredband. Dessutom skulle en mer driftssäker nätverksstruktur skapas om dessa fibernät sammankopplades. Av denna anledning bör de olika fibernäten i statlig ägo tillgängliggöras för marknaden. Det är dock centralt att nationella säkerhetsintressen ska beaktas i processen. Tillsätt en utredning om nationell roaming I Bredbandsforums rapport för digital mobilitet diskuteras i ett avsnitt det som kallas för roaming. Roaming innebär att operatörer ingår avtal med varandra om att den ene operatörens mobilkunder kan nyttja den andra operatörens mobilnät för att ringa och surfa i områden där den egna mobiloperatören inte har täckning. I syfte att förbättra enskilda användares täckning, framför allt på landsbygden, har behov av roaming inom ibland lyfts fram. Bredbandsforums arbetsgrupps bedömning är att det finns både fördelar och nackdelar med roaming inom . De utesluter inte att roaming kan vara ett verktyg som kan bidra till ökad mobilitet, men det måste vägas mot risken att utbyggnaden avstannar och istället riskerar bli ett hinder för att uppnå mobilitetsmålen. anser därför att en statlig utredare borde tillsättas för att se till för- och nackdelar med nationell roaming. Stärk utrullningen av 5G Utrullningen av 5G, 5:e generationens mobila kommunikationsteknik, är en förutsättning för att ska fullt ut ta steget in i den digitala tidsåldern. Utöver de fördelar som privatpersoner kan nyttja med den nya generationens mobiluppkoppling så kräver flertalet nya innovationer och system en 5G uppkoppling, så som Artificiell intelligens (AI), Internet of things (IoT), självkörande bilar och mycket mer. Kortfattat kan man beskriva IoT som att föremål kopplas upp och kommunicerar via internet. Dessa uppkopplade prylar innehåller i sin tur sensorer, som läser av dess omgivning och/ eller dess inre tillstånd. Internet, som varit begränsat till vad människor och databaser matade in, får på så sätt egna sinnen, som känner världen mer detaljerat och ur fler aspekter än människan är kapabel till. Prylarna och deras sensorer kommer att vara inblandade i eller i närheten av praktiskt taget varje värdeskapande aktivitet och varje konsumtionsbeslut som människor ägnar sig åt. De kommer inte bara att genomsyra det fysiska rummet, de kommer även att vara uppkopplade så den data som samlas in kan skickas vidare ut på internet. Det gör det också möjligt för prylarna att samarbete med varandra, för att samla en mer komplett bild. Data som kräver tung beräkningskapacitet för att analyseras kan delegeras till molnet. Historiska data, liksom all information som finns på webben, kan tas med i analysen. Sammanfattningsvis innebär alltså den här utvecklingen att vi kommer kunna göra saker som vi aldrig kunnat förut vilket kommer leda till massiva förbättringar inom sjukvård, transportsystem och mycket mer. För att vi fullt ut ska kunna nyttja den här tekniska utvecklingen krävs ett utbyggt 5G nät som är själva kärnan i att kunna konkurrera med den globala marknaden i den allt viktigare industri- och tekniksektorn. har dock hamnat på efterkälken i utbyggnaden vilket har skapat en sämre konkurrensförmåga och hämmat innovation som skulle kommit samhället till del. Efter PTS auktion började det offentliga nätet rullas ut men som också nämns i omstartskommissionen pekar flera rapporter på att även privata 5G nät är något som industrin i högre grad kommer att efterfråga då de lämpar sig väl i industrimiljöer så som hamnar, gruvor, fabriker och logistikcenter. Till skillnad från offentliga nätverk kan ett privat nätverk möta specifika behov och ställas in på olika sätt utifrån den särskilda verksamheten som bedrivs. Det skulle även innebära snabbare service och högre säkerhet för företagen. Det är glädjande att när föreslog att privata 5G nät skulle möjliggöras så har PTS tagit fram förslag om så kallade lokala tillstånd, vilket är samma sak som vi föreslog. För tillfället bearbetar PTS de remissvar som inkom men planerar att öppna upp för tillståndsansökan . Påbörja arbetet med ett utvecklingscentrum för 6G i Historiskt har och varit ledande i att sätta de nya standarderna mobila nätverk. satsade de nordiska operatörerna på en gemensam nordisk mobilstandard, med stöd av leverantörer som och . Resultatet var att och blev ledande inom mobil kommunikation. Vilket hade stor betydelse när andra generationens mobilstandard skulle utvecklas, där nordiska operatörer och leverantörer hade framträdande roller och som även blev en stor framgång för och europeisk industri. Successivt valde allt fler länder i världen den europeiska standarden för mobilnätsutbyggnad. var även tidigt ute med den tredje generationens mobilstandard även kallad . Vid valet av den fjärde generationens standard var det åter igen som gick vinnande ur den striden. All världens operatörer använder den standarden och när det gällde att välja tekniska lösningar för femte generationens mobilstandard (5G) fanns det inga konkurrerande alternativ. fanns det olika tekniska lösningar att komma överens om, men inte helt olika tekniska standarder. Mot bakgrund av hur framgångsrik och historiskt har varit, men att vi hamnat på efterkälken gällande utbygganden av 5G, så kan vi inte förlora inflytande i nästkommande stora tekniksprång. Länder som , , och satsar alla nu på att utveckla den nya tekniken för sjätte generationens mobilnät (6G). anser därför att vi måste redan nu bör se över möjligheterna att inrätta ett utvecklingscentrum för 6G i . Det bör göras i nära samarbete med exempelvis och övriga EU. Våra försvars och rättsvårdande myndigheter konstaterar att det finns primärt två typer av hot kopplat till digitaliseringen mot medborgare. Det ena handlar om antagonistiska hot med statsunderstödda aktörer som genomför industrispionage, stjäl immaterialrättsliga tillgångar eller utför allvarliga sabotage och påverkansoperationer. Både och slogs exempelvis stora delar av Kievs elsystem helt ut till följd av en hackerattack och lämnade 100 000 tals hushåll utan el. utlöstes även en stor cyberattack mot 100 länder där bland annat vissa svenska sjukhus drabbades. Sommarens överbelastningsattack mot Coop slog hårt mot livsmedelsförsörjningen. Det andra handlar om att organiserad brottslighet i allt större utsträckning breder ut sig på internet och använder digitala medel för att både administrera och begå brott. Digitaliseringen innebär så väl möjligheter som utmaningar vad gäller säkerhets och rättsområdet. När samhället digitaliseras gör brottslighet det också, vilket medför nya utmaningar och krav för rättsväsendet. Det är viktigt att rättsväsendet tar tillvara på de fördelar som följer av digitaliseringen, som de nya utmaningarna möts med lämpliga verktyg för de rättsvårdande myndigheterna och lagstiftning som harmoniserar med den tekniska utvecklingen. På har inte bara frågan om cybersäkerhet hamnat på den säkerhetspolitiska dagordningen utan även det intima bandet som finns mellan handelspolitik och säkerhetsfrågor. Bolag med koppling till statsmakter har blivit svartlistade och industrispionage är ytterst allvarligt. Näringslivet och säkerhetspolitiken har i och med digitaliseringen flyttats sig allt närmare varandra. Cyber- och informationssäkerhet blir en allt viktigare del av såväl den allmänna samhällssäkerheten som av totalförsvar. Den snabba utvecklingen inom AI sektorn kommer att förstärka den utvecklingen ytterligare. är ett av världens mest digitaliserade länder, men när det gäller cybersäkerhet ligger vi betydligt sämre till enligt internationella jämförelser. På ett antal områden finns det en stor förbättringspotential. Det gäller allt från kompetensförsörjning och teknikutveckling till samarbete med näringslivet samt att det finns relevanta lagar, riktlinjer och myndighetsstrukturer. Dessa svagheter har visats vid till exempel olika cyberangrepp mot svenska myndigheter och företag, men även då svenska myndigheter som Transportstyrelsen har misskött sin cyber- och informationssäkerhet. lägger bland annat i vår motion ”Cybersäkerhet och cyberförsvar” ett antal förslag som syftar till att stärka såväl den svenska cyber- och informationssäkerheten brett, men även det svenska cyberförsvaret. Förslagen handlar om att stärka upp vår försvarsförmåga men även om att försöka påverka internationell lagstiftning samt innovationsupphandlingar för att stärka den tekniska utvecklingen. Lärdomar från säkerhetsskandalen på Tranportstyrelsen En förutsättning för en god informationssäkerhet är en god informationsgång. Ansvarsfördelning och informationsgång mellan regeringen och dess myndigheter måste vara tydlig så att kriser kan förebyggas. Vid händelse av en kris måste den kunna hanteras snabbt och säkert för att minimera skadeverkningarna. Dessvärre visade säkerhetsskandalen på Transportstyrelsen som avslöjades , och senare med de allvarliga brister och tillkortakommanden som uppdagades vid liksom i att det finns uppenbara brister i denna ansvarsfördelning och informationsgång. Organisation och styrning, rutiner för samverkan, hantering av säkerhetskänslig information samt rutiner generellt för krishantering måste förbättras. För att stärka beredskapen generellt samt regeringens och myndigheters förmåga att hantera liknande händelser måste vi dra lärdom av det som inträffat. Inför valet förespråkade därför att det skulle tillsättas en statlig utredning som ska utvärdera och berörda myndigheters hantering av den situation som uppstod i samband med it skandalen vid Transportstyrelsen. Tyvärr markerade en ovilja till en sådan utredning. Senast en sådan kommission tillsattes var just med anledning av informationshantering, den gången i samband med tsunamikatastrofen 2005. Den enskilt viktigaste rekommendationen från den kommissionen var att tillsätta en centralt placerad krisfunktion på Statsrådsberedningen, vilket alliansregeringen gjorde. Under ledning valde den här regeringen tyvärr att ta bort krishanteringskansliet från Statsrådsberedningen. Utöver att gå till botten med den ansvarsutkrävning som måste ske i samband med en säkerhetsskandal likt den på Transportstyrelsen är en bred granskning viktig för att kunna dra värdefulla lärdomar kring hur vi kan stärka informationssäkerheten inom samt gentemot de statliga myndigheterna. Det behövs både för det förebyggande arbetet och för att minimera skadeverkningarna om eller när en kris inträffar igen. Med utgångspunkt i en bred utvärdering av det som varit skulle en sådan utredning utarbeta framåtblickande förslag som ska stärka statens förmåga till krishantering genom att till exempel föreslå förändringar av organisation. I rapport ”Granskning av Transportstyrelsens upphandling av it-drift” behandlas vikten av säkerhetsskydd, informationssäkerhet och IT-säkerhet (att likställa med cybersäkerhet) utförligt, med slutsatsen att svenska myndigheter brister på dessa områden. Svenska myndigheters säkerhetsarbete har generellt inte hållit jämna steg med digitaliseringen och det är därför viktigt att det finns en tydlig ledning i det arbetet. Regeringen bör därför ta ledningen för att på ett operativt sätt stödja myndigheters säkerhetsarbete. Vikten av att värna den personliga integriteten och andra intressen som skyddas av offentlighets- och sekretesslagen är stor och statens egna myndigheters arbete kring detta måste förbättras. Ett annat viktigt steg har varit inrättandet av ett nationellt center för cybersäkerhet. Centret har dock under uppbyggnad men ej klart och vi anser därför att regeringen bör skynda på utvecklingen. Som vi påpekar i vår motion ”Cybersäkerhet och cyberförsvar” bör det nationella centret för cybersäkerhet få tydligare direktiv. Vi anser att huvudmannaskapet för centret bör läggas hos FRA som också bör, vid sidan av regleringsbrevet från Försvarsdepartementet, även få ett regleringsbrev från så att de civila delarna tillgodoses fullt ut. Cybercentret bör även ges en ändamålsenlig budget och ett starkt mandat att samverka med näringslivet, samt att det kan utgöra knutpunkten i det nationella och internationella cybersäkerhetsarbetet. Vi anser även att en cyberkoordinator på bör vara en del av det nationella säkerhetsrådet och ansvarig för att koordinera säkerhetsfrågorna mellan centrat och . Den offentliga sektorns ansvar gentemot medborgarna att upprätthålla sekretess och den personliga integriteten är stort. Skandalen på Transportstyrelsen visade vilka farliga följder en bristande informationshantering kan få. När justitierådet presenterade sin granskning av Transportstyrelsens hantering var en av slutsatserna att situationen uppstått som en följd av ett kraftigt eftersatt arbete med informationssäkerhet samt en bristfällig kunskap om vilka viktiga uppgifter myndigheten har i sitt förvar och hur de ska hanteras. Ska vi klara omställningen till ett digitalt samhälle krävs en tydlig kompetensförsörjning och utveckling av ledningen inom den offentliga sektorn. Därför bör ett fortbildningskrav för personer på ledande platser inom den offentliga sektorn införas. Digitaliseringen innebär ett allmänt krav på effektivisering och modernisering inom den svenska förvaltningen och i detta ryms en stärkt kunskap och medvetenhet om hur informationssäkerheten ska förbättras. Åtgärda kompetensbristen inom informations- och cybersäkerhet Kompetensförsörjningen är en av digitaliseringens stora utmaningar, så även inom säkerhetsområdet. I ”Informationssäkerhetsarbete på nio myndigheter” som granskat informationssäkerheten på nio svenska myndigheter nådde ingen av myndigheterna upp i godkänd nivå i fråga om att säkra nyckelkompetens. Myndigheternas stora behov av relevant kompetens i kombination med den stora bristen på sådan generellt i är en situation som måste adresseras akut. arbetar brett i samhället med cybersäkerhetsfrågor där representanter för både försvarsmakten, myndigheter och näringsliv samverkar tätt. Till denna samverkan kan även universitet och högskolor läggas i syfte att ta ett heltäckande grepp kring kompetensbristen. Även i görs stora satsningar på utbildningar inom cybersäkerhet i syfte att förbereda studenter för både näringsliv och fortsatta studier. Här måste ta efter. ser därför positivt på att försvaret nu utbildar cybersoldater som ska stärka upp både försvarets och andra myndigheters cyberkompetens. Något som också påtalat varit nödvändigt. De övriga utbildningar i cybersäkerhet som erbjuds i är attraktiva men täcks till stor del av utländska studenter som vid avslutade studier ofta vänder hemåt. Lyckas vi inte utbilda fler som vill arbeta i efter studierna blir kompetensbristen svår att åtgärda, oavsett hur många utbildningsplatser som skapas. Det är viktigt att uppmuntra ansökningar till befintliga utbildningar inom cybersäkerhet på svenska universitet och högskolor men det handlar också om att svenska studenters grundkunskaper måste förbättras så att de står sig i konkurrensen. Det arbetet måste inledas i tidiga skolår genom att väcka fler elevers nyfikenhet för och kunskap i relevanta ämnen. Givet det faktum att majoriteten av utbildningsplatserna går till icke EU-medborgare som inte stannar i bör fler vägar för att säkra den svenska kompetensförsörjningen övervägas. Ytterst får kompetensbristen inverkningar på rikets säkerhet om vi inte kan garantera en robust personalförsörjning inom cybersäkerhet. Svenska studenter kan ha svårt att konkurrera med studenter med betyg från många andra länder. I flera länder i samt även i bedöms betygsfusket vara utbrett. Effekterna är dels att svenska studenter får än svårare att konkurrera och att studenternas kunskapsnivå polariseras, där elitstudenter antas tack vare sina toppbetyg som studenter som fuskat sig in har svårt att hänga med i undervisningen. Risken för avhopp ökar också i och med detta vilket i vissa fall kan leda till att utbildningarna i praktiken står halvtomma, trots det hårda söktrycket. I kombination med förslag om talangvisum och andra åtgärder för att få kompetens att stanna i kan fördelningen och behörighetskraven på dessa utbildningar ses över. Brottsligheten flyttar ut på nätet Brottsligheten med hjälp av digitala verktyg sker på bred front. Bedrägerier är vanligt förekommande brott på internet. Samma sak gäller för handel med illegala tjänster såsom koppleri och droger och barnpornografibrott sker nästan uteslutande på internet. sker radikalisering till extremistmiljöer ofta via internet och det är vanligt att gärningspersoner använder internet som ett verktyg i planeringen av grova våldsbrott etc. I den myndighetsgemensamma lägesbilden om organiserad brottslighet från 12 myndigheter, däribland , bedöms även att den organiserade brottsligheten i allt större utsträckning ägnar sig åt it-relaterad brottslighet. Traditionella kriminella nätverk som vanligtvis förknippas med annan grov brottslighet, ägnar sig också åt brottslighet på cyberarenan då de ser möjligheten att tjäna pengar. Även om digitaliseringen skapar nya utmaningar och ställer nya krav på rättsväsendet innebär också digitaliseringen nya och utökade möjligheter till kontroll. Möjligheten att samköra uppgifter mellan myndigheter i större utsträckning bedöms exempelvis kunna få stora effekter. Utvecklingen medför ett behov av att både lagar och regler, men också rutiner inom myndigheter och rättsväsende, uppdateras i syfte att kunna möta den moderna organiserade brottsligheten. Utvecklingen innebär ständigt föränderliga förutsättningar, exempelvis kring möjligheterna till digital bevisning. har drivit regeringen framför sig avseende att ge polisen bättre verktyg att beivra organiserat brottslighet. I vår rapport ”10 mönsterbrytande reformer för att stoppa gängen” lyfter vi bland annat vikten av relevanta myndigheters möjlighet att aktivt bidra i det brottsförebyggande arbetet samt en ny huvudregel avseende sekretess. Avslöjandena efter att andra fransk polis knäckt EncroChat, vilket resulterat i en rad gripande av gängledare, där ett anmärkningsvärt stort antal var från , understryker vikten av detta arbete. En effektiv brottskämpning kräver kunskap, resurser, rätt lagstiftning och rätt verktyg. Det är också viktigt att detta svarar upp mot den tekniska utvecklingen. Vi ser därför ett behov av att harmonisering med ny teknik behöver ges ökad tyngd i utformningen av ny lagstiftning och att rättsväsendet måste få tillgång till verktyg som möjliggör inhämtande av information och bevisföring. Det är viktigt att detta görs med hänsyn till den personliga integriteten. Intensifiera arbetet med digitaliseringen av myndigheter och ge DIGG ett särskilt ansvar Digitaliseringen av offentlig sektor ter sig som en monumental uppgift där vikten av att kompetens används och utvecklas på rätt sätt är avgörande. signalerar många kommuner men även landsting och myndigheter att bristen på kompetens i de ordinarie verksamheterna inom digitalisering gör att processer försenas eller inte alls kommer till stånd. Medarbetare med rätt utbildning och erfarenhet är dessutom svåra att rekrytera även om ambitionen finns hos den aktuella kommunen eller myndigheten. inrättades därför en ny myndighet för digitalisering av den offentliga sektorn, Myndigheten för digital förvaltning, DIGG. Myndighetens arbete är att utveckla, samordna och stödja digitaliseringen av statliga myndigheter, kommuner och regioner. har välkomnat initiativet som är en god grundidé men det är avgörande att fylla myndigheten med ett meningsfullt och tydligt uppdrag, i enlighet även med slutsatser om att regeringens styrning varit för disparat. vill att Myndigheten för digital förvaltning bör stötta andra myndigheter i sitt arbete med att uppfylla regeringens ambitioner för att digitalisera . Som tidigare konstaterats så varierar det stort mellan hur långt myndigheterna har kommit i sin digitalisering. För att säkerställa välfärdens framtid kommer däremot digitalisering vara en nödvändig omställning. Då måste staten ta ett större ansvar för att myndigheter ska få rätt förutsättningar för att klara en sådan uppgift. som utrett styrningen och finansieringen av den gemensamma digitala infrastrukturen pekar också tydligt på detta. De pekar också på att styrningen av den digitala infrastrukturen avviker från hur regeringen styr andra investeringstunga områden. De föreslår därför att DIGG får ett utökat ansvar och att myndighetenen tar fram en strategisk plan för den gemensamma digitala infrastrukturen. De menar även att inom ett sådant mandat bör också myndigheter som väljer att samverka vid utvecklingen av en digital tjänst även informera DIGG innan ett utvecklingsarbete påbörjats. DIGG bör även ta fram ett förslag till investeringsplan i budgetunderlaget för den förvaltningsgemensamma digitala infrastrukturen. Detta skulle leda till att investeringar inom den digitala infrastrukturen hanteras inom den ordinarie budgetprocessen. och regeringen får därmed ett större inflytande över vilka investeringar som ska göras och i vilken omfattning. delar bilden av att dessa förslag är nödvändiga för att stärka upp den statliga styrningen av de offentligas digitalisering och uppmanar därför regeringen att överväga ge DIGG dessa uppdrag. Öka tillgången till data En väl fungerande digital infrastruktur kommer leda till ökade möjligheter till att större mängder information i form av data kan skickas via uppkopplade medborgare och maskiner. Informationen som samlas upp kan vi sedan använda för att utveckla nya metoder för att exempelvis; bekämpa klimatförändringar, effektivisera sjukvården, utveckla vår industri och skapa nya innovationer som skapar tillväxt och välstånd. Data är också vad som driver utvecklingen av AI genom att algoritmerna kan lära sig mer och få bättre beslutsunderlag. som data är en så viktig del av att föra utvecklingen framåt i samhället så pågår det just nu en diskussion om integritet kopplat till data. GDPR är ett exempel på lagstiftning som tagits fram för att skydda den personliga integriteten. Det är därför viktigt att kan finna en balansgång där vi kan i så stor utsträckning som möjligt kan nyttja all den data som vårt samhälle genererar som vi har ett regelverk som skyddar den personliga integriteten.