mot · H9023424 · 2021-10-04 00:00:00 — Alla barn har dessutom rätt till ett visst antal hälsobesök under sin skolgång. Det är en god utgångspunkt. Lagen anger dock inte i vilken utsträckning denna personal ska finnas tillgänglig. Det innebär stora variationer både mellan skolor och mellan kommuner, vilket i sin tur innebär varierande förutsättningar för stöd till barn som behöver det. Mellan en fjärdedel och en tredjedel av alla placerade barn i familjehem har minst en psykiatrisk diagnos. När det gäller flickor som är placerade i HVB-hem är det minst hälften som har minst en psykiatrisk diagnos, motsvarande tal för placerade pojkar i HVB-hem är att uppemot en tredjedel har minst en psykiatrisk diagnos. Stärkt uppföljning, utvärdering och tillsyn av barn- och ungdomspsykiatrin föreslår att uppföljning, utvärdering och tillsyn av psykiatrin behöver stärkas. Regeringen bör därför ge och Myndigheten för vård- och omsorgsanalys i uppdrag att följa upp och analysera psykiatrins kvalitet och väntetider. Särskilt fokus bör riktas mot just barn- och ungdomspsykiatrin (BUP). Med avstamp i den analysen kan det kontinuerliga förbättringsarbetet inom BUP stärkas ytterligare. Varje barn som varit utsatt för brott ska erbjudas stöd Varje barn som varit utsatt för brott ska erbjudas stöd och hjälp. känner sig barn och unga så ensamma och oroliga som när de utsatts för brott av olika slag. Det kan handla om alltifrån hot om våld, till våld, grovt våld, rån, sexuella trakasserier eller sexuella övergrepp. Ungdomars brottsbelastning beror på en rad samspelande orsaker. De som begår brott umgås i regel med andra unga som också begår brott och där skolk och droger ofta ingår i livsstilen. Föräldrarnas kunskap om vad som pågår är i många fall liten. Mot den bakgrunden behövs effektiva brottsförebyggande åtgärder, där samhället tidigt och tydligt markerar mot brott. Ju tidigare samhället reagerar, desto större är möjligheten att bryta utvecklingen. De senaste årens utveckling i utanförskapsområdena har skapat en grogrund för gäng och organiserad brottslighet att växa sig allt starkare. Inte sällan dras unga personer in i de kriminella gängen. Ungdomsbrottsligheten har till del ändrat karaktär. Detta drabbar extra tydligt särskilt socialt utsatta barn. Polisen har också konstaterat att det behövs nya lösningar för de unga lagöverträdare som ställer sig helt utanför samhällets spelregler, till exempel genom dödligt våld och grova brott i gängmiljöer. Följdverkningarna för denna grupp är för små och betydelselösa. Statens åtgärder har mycket låg verkansgrad. När unga begår brott måste samhällets reaktion ske snabbt och effektivt för att ungdomen ska få en chans till rehabilitering. Särskilt viktigt är också att alla barn och unga som varit utsatta för brott snabbt ges stöd och hjälp. Detta ska ske metodiskt och strukturerat. Ta fram en nationell handlingsplan gällande stöd till brottsutsatta barn Vi anser att Stiftelsen modell avseende stöd och behandling för barn som utsatts för våld eller övergrepp tjänar som ett gott exempel och ram för hur detta arbete skulle kunna formas och organiseras. Stiftelsen modell bygger på ett Barnahus där barn utreds vid misstanke om våld eller övergrepp och erbjuds stöd och behandling. Utvecklingen av Barnahus har skett snabbt. fanns det 31 Barnahus på plats och 222 av kommuner är knutna till något av dessa Barnahus. [23] Kvaliteten avseende dessa 31 Barnahus varierar emellertid stort, inte minst när det gäller tillgången till stöd och rehabilitering för de utsatta barnen och deras familjer. [24] Det är bland annat därför viktigt att det tas fram en nationell handlingsplan som kan säkerställa att alla brottsutsatta barn kan ges stöd och hjälp på ett strukturerat, långsiktigt och metodiskt sätt. föreslår att det tas fram och genomförs en nationell handlingsplan avseende att motverka hot om våld, våld och övergrepp mot barn och unga. Det krävs ett nationellt ansvarstagande, styrning och samordning av samarbete mellan socialtjänst, polis, skola, psykiatri, vården och ideella sektorn gällande stöd och behandling för barn som utsatts för hot om våld, våld eller övergrepp. Stärk våldsutsatta barns tillgång till rehabilitering föreslår att regeringen ska ge i uppdrag att ta fram en plan i syfte att våldsutsatta barn ska ges tillgång till den rehabilitering som krävs för att återfå förmågan att leva ett normalt liv vilken fått sig en knäck av det våld och övergrepp som dessa barn utsatts för. Se över möjligheterna till sekretessbrytande informationsutbyte mellan polis och socialtjänst infördes en ny sekretessbrytande bestämmelse som innebär att en uppgift som rör en enskild person som inte fyllt i vissa fall ska kunna lämnas från till polisen. Det finns dock indikationer på att bestämmelser om sekretess fortfarande förhindrar att nödvändig information delas mellan och polisen. Det är inte hållbart. Möjligheterna till sekretessbrytande informationsutbyte mellan polis och socialtjänst behöver säkerställas. föreslår att förutsättningar och möjligheter ses över i syfte att säkerställa så att polis och socialtjänst har möjlighet att dela nödvändig information om unga lagöverträdare för att effektivare kunna förhindra ungdomsbrottslighet. Ett välfungerande samarbete mellan och polisen är grundläggande för att kunna förhindra ungdomsbrottslighet. Prioritera fler effektiva sociala insatsgrupper föreslår att regeringen prioriterar fler effektiva sociala insatsgrupper där samarbete och samverkan sker mellan socialtjänst, skola och polis för att på individnivå förmå unga att sluta begå brott. Målgruppen för insatsgrupperna är barn och unga med allvarlig risk för fortsatt kriminalitet och dessa kan vara ett av många verktyg i det brottsförebyggande arbetet. vill se fler sociala insatsgrupper och att regeringen säkerställer att arbetsformen kontinuerligt ses över och förbättras enligt återkoppling av de analyser och studier som gjorts. Orossamtal är ytterligare en modell som visat sig användbar. I syfte att förebygga missbruk och kriminalitet genomför fältpersonal från samtal med föräldrar vars barn och ungdomar upplevs glida iväg eller vistas mycket i fel sammanhang. Samtalen dokumenteras inte i arkiv, men har visat sig ha god förebyggande effekt. Genomför Islandsmodellen i hela landet fick i betänkande 2020/21:SoU24 ett tillkännagivande gällande en samarbetsmodell vid våldshändelser som kallas ”” eller ”Islandsmodellen”. Det ska inte förvecklas med den ”Islandsmodell” som använt för att minska de isländska ungdomarnas alkohol- och drogkonsumtion. Den modell vi avser i denna motion handlar om arbetet mot våld i nära relationer och är en samarbetsmodell mellan olika myndigheter och aktörer där barnperspektivet varit i fokus. Yrkandet kom ursprungligen från en moderat kommittémotion i justitieutskottet. har haft sitt fokus riktat mot att kunna hjälpa barn och deras närstående vid akuta våldshändelser i familjerna. Modellen innebär ett nära samarbete mellan polis, socialtjänst, socialjour, åklagare och hälso- och sjukvård. Förbättrade överlämningar, snabb handläggning och uppföljning med hög kvalitet och uppföljning på operativ nivå utifrån ett barnrättsperspektiv står i fokus. Det innebär i regel nya rutiner för operativ samverkan mellan socialtjänst/socialjour och polis. Till exempel kontaktas socialjouren av polisen redan vid en akut våldshändelse där barn är inblandade och kan således snabbare vidta rätt åtgärder. Barn som bevittnat eller utsatts för våld faller alltför ofta mellan stolarna. Genom denna arbetsmodell fångas de lättare upp, blir synliggjorda och får skydd, stöd och hjälp. Det handlar ofta om allvarliga och grova våldsbrott med enormt stora konsekvenser för de som utsätts. Alltför ofta drabbar det barn. har i sitt arbete mot våld i nära relationer först arbetat med ett utvecklings- och samverkansprojekt mellan polis, socialjour, socialtjänst, åklagare och hälso- och sjukvård där det operativa arbetet bedrevs . Det har riktats till våldsutsatta barn och vuxna, barn som bevittnat/upplevt våld samt våldsutövare. Arbetet var initialt utformat som ett projekt i ett par stadsdelar i som därefter utvärderats och ska implementeras i hela staden. och samtliga socialförvaltningar i har fattat beslut om detta. Implementeringen sker stegvis inom stadens stadsdelsområden och första uppstarten skedde i stadsdelsområdet sydväst i . Även i påbörjas nu ett projekt för att utveckla samarbetet mellan staden och polisen. Projektet införs initialt som ett pilotprojekt i och och kommer att utvärderas löpande. Formellt startade detta projekt i 2021. Att pilotprojekt inleds är ett viktigt sätt att utveckla arbets- och samarbetsformer. Det är dock viktigt att dessa sprids och kommer hela landet till del så att barn som bevittnar eller utsätts för våld kan få snabbare och mer adekvat hjälp. Erfarenheterna visar att det inte bara ger brottsoffer ett bättre och snabbare skydd och stöd utan också att möjligheterna att lagföra de individer som utövar våld stärks. Resultatet och utvärderingen från projekttiden i är att de olika deltagande enheterna uttrycker en stor enighet om att samarbetsmodellen fungerar och stärker kopplingar och överlämningar mellan berörda verksamheter. Viktigt är inte minst att man tydligt kan se att samverkansmodellen bidragit till att socialjouren i större omfattning har kunnat medverka och ingripa vid akuta fall tillsammans med polis, vilket har effektiviserat arbetet vid akuta våldshändelser i familjer med barn. Utvärderingen visar att man då fångar upp barnen i större grad än tidigare vilket har bidragit till att barn tidigt synliggjorts, fått information, varit delaktiga och fått skydd, stöd, behandling och akut risk- och skyddsbedömning. Dessutom har fått en tydligare och mer utförlig dokumentation från socialjouren vid överlämningar. Polisen har i sin tur kunnat utveckla en mer grundlig dokumentation vilket har lett till att åklagaren får ett mer kvalitativt underlag och har större möjligheter att väcka åtal. Våldsutövare har i större utsträckning frihetsberövats men även i större omfattning. Genom har Socialjouren i större omfattning kunnat medverka och i operativ nivå vid akuta våldshändelser i familjer med barn utifrån ett barnrättsperspektiv. föreslår att regeringen ger i uppdrag att i samarbete med Kommuner och Regioner, samt kommuner så som ta fram underlag, analyser och förslag till konkreta åtgärder som kan leda till att Islandsmodellen genomförs i hela landet. Möjliggör fler snabba åtgärder gällande unga lagöverträdare – i syfte att bryta ett kriminellt beteende vill att regeringen ger i uppdrag att undersöka hur lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga (LVU) tillämpas och ta fram allmänna råd i syfte att lagen ska få ett mer effektivt genomslag. Därtill i syfte att möjliggöra fler snabba åtgärder avseende unga lagöverträdare i syfte att lyckas bryta ett kriminellt beteende. Fler ungdomar i riskzonen måste kunna få hjälp. Det bör vidare skapas möjlighet, inom ramen för en pågående brottmålsprocess, att förordna om exempelvis övervakning med fotboja som förundersökning pågår. Syftet ska vara att snabbt bryta ett kriminellt beteende. Unga som kommit förhållandevis långt in i ett kriminellt beteende eller befinner sig i en miljö där grova brott begås, bör i större utsträckning bli föremål för omedelbara omhändertaganden enligt lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga (LVU). Sådana omhändertaganden bör till exempel ske oftare då utredningsläget inte är klart i samband med att en ung person grips av polis. vill skapa bättre förutsättningar för detta. Vård enligt LVU bör även tillämpas oftare när ungdomar är i riskzonen för att hamna i kriminalitet. För över ansvaret för ungdomar som begår grova brott från till särskild enhet inom kriminalvården föreslår att en ny enhet för unga inrättas hos . Enheten ska hantera barn och unga som begått allvarliga våldsbrott eller andra grova brott, till exempel innehaft vapen eller sålt narkotika. Det handlar alltså om att göra riktade insatser och avsätta särskild kompetens för ungdomar som kommit förhållandevis långt in i ett kriminellt beteende eller redan befinner sig i en miljö och i ett umgänge där grova brott begås. Den nya enheten hos ska bland annat ansvara för vissa ungdomspåföljder – till exempel ungdomsvård och ungdomstjänst, men även de kommande nya påföljderna ungdomstillsyn och ungdomsövervakning – då den dömde ungdomen begått allvarliga brott, återfallit i brott eller begått brotten som ett led i en brottslighet som utövas i organiserad form. Den nya enheten hos ska också kunna involveras för behandlingsinsatser som beslutats med stöd av 3 § LVU för denna grupp av barn och ungdomar. Vård enligt 3 § LVU ska beslutas när den unge utsätter sin hälsa eller utveckling för en påtaglig risk att skadas genom missbruk av beroendeframkallande medel, brottslig verksamhet eller något annat socialt nedbrytande beteende. För barn och ungdomar som begått mindre allvarliga brott eller riskerar att hamna i sammanhang där sådana brott begås ska fortfarande ansvara för både straffrättsliga påföljder och vård enligt sociallagstiftningen. insatser räcker inte till för de ungdomar som ställer sig helt utanför samhällets spelregler. Det gäller bland annat de ungdomar som begår grova brott i gängmiljöer. Denna grupp bör bli statens snarare än kommunernas ansvar. Grovt kriminella unga bör i högre grad bemötas med de rehabiliteringsåtgärder som används för kriminella generellt. Syftet är inte främst att straffa utan att använda åtgärder som har bättre förutsättningar att lyckas än traditionell socialtjänst. Det innebär också att i utsatta områden avlastas en tids- och resurskrävande grupp och får bättre möjligheter att fokusera på barn och ungdomar som befinner sig i riskzonen för att hamna i kriminalitet eller i andra sociala problem. Möjliggör fler omhändertaganden av unga lagöverträdare – åtgärderna ska i större utsträckning bygga på övervakning och kontroll föreslår att åtgärder sätts in som möjliggör för fler omhändertaganden av unga lagföreträdare. Ungdomar som återfaller i grov brottslighet eller på annat sätt ger uttryck för ett hänsynslöst beteende måste kunna hållas borta från gatorna de bedöms som samhällsfarliga – både för sin egen och för andras skull. Det innebär inte att målet inte förblir rehabilitering eller att de inte ska kunna få stöd. Men när det gäller de ungdomar som begått grova brott – och särskilt de som återfallit i grov kriminalitet – bör även den samhällsfara som ungdomen faktiskt utgör beaktas i större utsträckning än vad den gör . Även dessa ungdomar ska få stöd och hjälp, men myndigheternas insatser bör i högre grad syfta till att unga lagöverträdare faktiskt förhindras från att begå nya brott. Konkret handlar det om ett större fokus på inlåsning, övervakning och kontroll. Vi bedömer att de lagliga förutsättningarna i huvudsak redan finns men att en effektivare tillämpning behövs. Det kan bland annat åstadkommas genom att staten, via Kriminalvården, tar över ansvaret för ungdomar som begår grova brott. Prioritera snabbare och mer rättssäker handläggning av ungdomsmål föreslår att särskilda ungdomsdomstolar bör inrättas för att döma i mål som rör lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga (LVU) och i mål där barn och unga är åtalade för brott. Domstolens handläggning ska vara snabb och personalen ha hög och relevant kompetens. Den ungdom som begår ett brott ska snabbt ta del av samhällets tydliga reaktion. Ökat nationellt ansvarstagande – styr med kvalitetsuppföljning och nationella riktlinjer Det är nödvändigt att utöka det nationella ansvarstagandet och ledarskapet i syfte förbättra kvaliteten inom . Kvalitet inom olika verksamheter låter sig dock inte beskrivas och utvärderas av ett enstaka krav eller enbart en kvalitetsindikator. Det finns goda möjligheter att stärka kvaliteten med nationella styrning, uppföljning och återkoppling. Därför föreslår att ett begränsat antal nationella kvalitetskrav tas fram i syfte att kunna spegla och ge en samlad bedömning av kvalitet, rättssäkerhet och resultat. Uppföljning, analys och återkoppling ska ha ett tydligt valt perspektiv utifrån patienten och brukaren, därtill personalen. Det ska vara en granskning och analys av helheten, inte detaljkontroller. I dem delar där det är möjligt ska resultat och information redovisas till allmänheten. Arbeta systematiskt med nationella riktlinjer, granskning, uppföljning, utvärdering och återkoppling anser att processen vid genomförandet av barn- och familjeutredningar måste utvecklas och förbättras. är det så att samma part – – såväl skriver fram en rad villkor och fattar beslut som även är den följer upp och bedömer utfallen av fattade beslut. Detta bidrar till att minska legitimiteten i systemet. Det är inte rimligt och hållbart. Det är vår uppfattning att det behövs en granskningsmyndighet som regelbundet har fokus på att utvärdera och granska kvaliteten och rättssäkerheten på socialutredningar. Där ett viktigt fokus ska vara att barn- och familjeutredningar uppfyller kraven på objektivitet och tillförlitlighet. Det är vår uppfattning att många utredningar har betydande brister som medför att de inte kan anses uppfylla kraven på att vara rättssäkra, sakliga och tillförlitliga. Vi förstår att detta är allvarlig kritik. är det till exempel djupt oroande att föräldrar, som dömts för våldsbrott inom familjen, tilldelas vårdnad för barn utan att det genomförts en dokumenterad riskbedömning. [25] Det krävs slutligen att systematisk återkoppling sker så att alla som arbetar med barn- och familjeutredningar kan få dokumenterad uppföljning av sitt arbete i syfte att öka graden av objektivitet och tillförlitlighet. föreslår att regeringen ger i uppdrag att ta fram nationella riktlinjer avseende vilka krav som ska ställas på hur genomför en barn- och familjeutredning. Det handlar till exempel om att systematiskt arbeta med så kallad klargjord verklighetsuppfattning, samt begreppsutredning att kunna reda ut vad som menas och avses med till exempel fysisk barnmisshandel eller med begreppet påtaglig risk för barnets hälsa eller utveckling. Det får inte vara så att olika socialförvaltningar i landet gör olika tolkningar och fattar beslut kring ärenden som är i stort sett identiska och som speglar olika värderingar av lagstiftningen. Ta fram nationella kvalitetskrav och genomför kvalitetskontrakt föreslår att nationella kvalitetskrav ska införas för att säkerställa kvalitet och resultat så att alla får det stöd som de har rätt till. Uppföljning och analys ska ha ett tydligt barn- och äldreperspektiv. Det handlar om en helhetsgranskning, inte detaljkontroller. I delar där det är möjligt ska resultaten och informationen redovisas. Regeringen bör också följa upp hur befintliga metoder och verktyg, så som lex Sarah-anmälningar, för uppföljning och systematisk kvalitetsutveckling fungerar och vid behov vidta åtgärder. är ett viktigt redskap i det systematiska kvalitetsarbetet inom och syftar till att missförhållanden ska åtgärdas och att liknande missförhållanden ska kunna förebyggas och undvikas. föreslår att en utförare som inte når upp till kvalitetskraven ska åläggas ett kvalitetskontrakt. Kvalitetskontraktet tecknas mellan huvudmän och avseende den utförare eller enhet som inte når de fastställda kvalitetskraven i det fallet huvudmannen är en kommun. Fristående aktörer ska teckna kvalitetskontrakt med berörd kommun. Att inte nå upp till kraven innebär att verksamheten bedömts hålla otillräcklig eller undermålig kvalitet. Kvalitetskontrakten ska innehålla krav på åtgärder som forskning och beprövad erfarenhet har visat kan möta de ställda nationella kvalitetskraven. Finansieringen av dessa nödvändiga åtgärder ska delas mellan stat och berörd huvudman. Kvalitetskontrakt gäller både offentliga och fristående huvudmän. Kontrakten avser att skydda brukare från bristande verksamheter. När en verksamhet brister men bristerna går att åtgärda utan risk för brukares hälsa ska kvalitetskontrakt tecknas. Åtgärdas inte bristerna inträder sanktioner enligt dagens lagstiftning. Nya sanktioner kan bli aktuella för att säkerställa att brister åtgärdas. Det är viktigt att förbättra kvaliteten inom hela . Kvalitet inom verksamheter låter sig inte utvärderas av ett enstaka krav eller enbart en indikator. Därför föreslås att ett begränsat antal nationella kvalitetskrav för verksamheter fastställs, som ska spegla en samlad bedömning av kvalitet. Det ska inte spela någon roll för kvalitet och rättssäkerhet vilken socialtjänst som ger stöd till den som är i behov av hjälp. Så ser det dock inte ut . För att säkerställa att alla oavsett bostadsort ges bästa möjliga socialtjänst vill vi införa kvalitetskontrakt i . Kvalitetskontrakt ska gälla alla verksamheter, oavsett utförare och driftsform. Stärkt uppföljning och tillsyn av föreslår att regeringen ger i uppdrag att se över möjligheterna att utveckla tillsynen av verksamheter och införa tydliga sanktioner i flera steg vid upprepade brister gällande exempelvis kvalitet och tillgänglighet. Att inte fullfölja sitt uppdrag måste få tydliga påföljder. Inspektionen för vård och omsorg () är ett viktigt led i ett långsiktigt arbete att skärpa tillsyn och tillståndsgivning inom hälso- och sjukvård, socialtjänst samt verksamhet enligt lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade. Ambitionen är att det ska vara enkelt att kunna framföra sina klagomål gällande upplevd bristande kvalitet. Patientens och brukarens behov ska sättas allra främst. Patientnöjdhet ska regelbundet följas upp och återkoppling ske till verksamheterna. föreslår att arbetet med att utveckla tillsyn och uppföljning inom bör ske kontinuerligt. Vi anser att de fristående alternativa verksamheter som finns via förstärkt familjehemsvård endast ska få bedrivas om de erhållit tillstånd av Inspektionen för vård och omsorg. Därtill att konsulter som har till uppgift att ta fram fler boendeplatser inom familjehemsvård ska omfattas av den generella tillståndsplikten. Därutöver bör stärkt tillsyn av och genomförande av tydliga följdåtgärder ske vid upprepade försummelser och allvarliga brister. Säkerställ kvalitet och säkerhet gällande HVB-hem och stödboende föreslår att det genomförs en översyn i syfte att säkerställa att alla utförare, oavsett driftsform, ska ha ett tillstånd för att få bedriva stödboende. Det behövs ett system med tillståndsplikt. Det ska ställas likvärdiga krav på alla utförare som bedriver stödboende oavsett driftsform. kan mer eller mindre vem som helst starta ett stödboende. Därtill driva verksamhet som inte ger det stöd utsatta människor är i behov av. Det är inte rimligt och definitivt inte hållbart i längden. vill se över möjligheterna och förutsättningarna att kunna införa skarpare sanktioner i flera steg vid misskötsel av stödboende. Det finns betydande brister i kvalitet och säkerhet gällande såväl vissa HVB-hem och stödboenden som familjehem. Det behövs mer ordning och reda gällande de olika placeringsformerna för barn och unga. Det ska finnas en generell tillståndsplikt för alla utförare av stödboende inom alla ålderskategorier. Förbättra mindre kommuners möjligheter att genomföra svåra och känsliga barnutredningar Att utföra svåra och känsliga utredningar avseende placerade barn och unga och deras familjer kräver såväl kompetens som erfarenhet. I många mindre kommuner saknas detta, men är även ett problem i större kommuner. Det kan till exempel bero på att är hårt ansträngd till följd av kärv ekonomi i kommunen och att omsättningen av medarbetare är hög. Det leder till att utredningarna brister i kvalitet och rättssäkerhet. Ytterst drabbar det barnet ifråga.