mot · H9023938 · 2021-10-05 00:00:00 — Sedan migrationskrisen utgick migrationspolitik från en tillfällig lag som förlängts och omarbetats över tiden. För att få till stånd en långsiktigt hållbar migrationspolitik förhandlade representanter från alla riksdagspartier i . var djupt engagerade i förhandlingarna, i förhoppningen att de gångna årens skadliga politik skulle kunna motarbetas. Dessvärre valde majoriteten att gå en annan väg, och kommitténs förslag vattnades ur till att bli värre än den tillfälliga lagen. I ett omfattande särskilt yttrande framlade sin alternativa syn på sakfrågorna. Tyvärr nöjde sig inte regeringen med kommitténs förslag, utan införde sedermera ytterligare uppluckringar och undantag. Det rörde sig bland annat om att reglerna för anhöriginvandring gjordes mer generösa, och att kvotflyktingar skulle befrias från försörjningskrav vid anhöriginvandring. Men den största förändringen utgörs av en kraftigt utökad bestämmelse om humanitära skäl, sannolikt den mest generösa i historia. Regeringens förslag fick massiv kritik från en rad remissinstanser, i synnerhet för de bristfälliga konsekvensanalyserna. En rad myndigheter har pekat på att kostnaderna kommer öka, medan andra ifrågasatt både syftet och meningen med regeringens förslag. Det är tydligt att de kommer skada , men även andra faktorer spelar en roll här. Migrationsflödena till har minskat , något som dock beror på den världsomspännande nedstängningen efter coronapandemin, snarare än den beslut. Minskningen i sig har varit välkommen, men det är uppenbart att den kommer följas av en ökning när pandemin väl klingat ut, och massvaccinering kommit igång. Trots minskningen beviljades nästan 90 000 uppehållstillstånd. Givet regeringens enträgna försök att luckra upp lagstiftningen och göra mer attraktivt för asylshopping och andra liknande fenomen, ser det mörkt ut . kommer dock fortsätta arbeta enträget för en fungerande och ansvarsfull migrationspolitik som sätter och dess folk i första rummet. Enligt undersökningen MIPEX är det land som spenderar mest pengar på integrationspolitik, som vi enligt har det största gapet mellan in- och utrikes födda vad gäller sysselsättning av samtliga 37 . Enligt PISA-undersökningen har dessutom störst skillnader i skolresultat mellan inrikes och utrikes födda. I tillägg till detta har enorma problem med skjutningar och organiserad brottslighet, växande utanförskapsområden, korruption och kriminella klaner. Problemen beror på en kombination av naivitet inför skillnader vad gäller normer och värderingar, slapphet inför kriminalitet och asocialt beteende, en missriktad välvilja som möjliggör permanent offentlig försörjning och sist men inte minst politisk korrekthet och ängslighet inför att tala om det uppenbara. vill upprätta en kravbaserad integrationspolitik som bygger på principerna om att man tar seden dit man kommer och frihet under ansvar. Den som är ny i ska mötas av tydligt normerande samhällsinformation som förklarar vad som krävs för att passa in och lyckas i . För att motverka passivisering, bidragsberoende och minska vår attraktivitet för ekonomiska migranter kommer nyanlända få del av välfärden i takt med språkinlärning, egen inkomst och medborgarskap. Vidare bör en integrationspolitisk bortre gräns införas, personer som visar varaktig motvilja till att lära sig svenska och anpassa sig till förhållandena här bör hjälpas att återvända hem. förslag: Anslaget för utresor för avvisade och utvisade ska utökas med 2022. politik kommer leda till drastiskt minskade inflöden av asylsökande och andra migranter. Utöver detta förväntas politik också leda till fler definitiva avslagsbeslut, och därmed beslut om av utvisning. Dessutom läggs stort fokus på att försvåra möjligheten att leva utan tillstånd i landet. Hela det offentliga ska kraftsamla för att motverka och slutligen montera ned det skuggsamhället som växt fram, och den kriminalitet och det utanförskap som följer med detta. Livstids utvisning blir också det normala straffet för grova brott begångna av utlänningar. Detta får sammantaget följden att betydligt fler personer bedöms lämna landet än tidigare, både av fri vilja och med tvång. Särskilda avtal med tredjeländer ska också leda till drastiskt ökade möjligheter att verkställa utvisningar. skjuter därför till resurser för att i högre utsträckning möjliggöra detta. Förslaget beräknas öka utgifterna i statens budget med 2022. förslag: Antalet förvarsplatser ska utökas. Ett led i arbetet med att omöjliggöra för personer att vistas illegalt i landet, i synnerhet då dessa personer kan antas utgöra en säkerhetsrisk, är utökade möjligheter till förvarstagande, något som begränsas av såväl regelverk som resurser och de faktiska förvarsplatserna. har kontinuerligt ökat antalet försvarsplatser. Beläggningsgraden har trots detta varit hundraprocentig över tiden. Uppgifter från såväl som i media vittnar om att illegala migranter oftast släpps på fri fot av , eftersom det saknas lediga förvarsplatser. Trots att läget varit på detta sätt har regeringen endast genomfört blygsamma satsningar på området. Politiken har också helt saknat ett långsiktigt perspektiv, med följden att ansvariga myndigheter haft svårt att planera . Även om betydligt fler verkställda utresor förväntas ske beräknas behovet av förvarsplatser öka och kvarstå på en hög nivå . föreslår därför att antalet förvarsplatser utvidgas kraftigt, tills efterfrågan mättas. bör målet därför vara 1 000 förvarsplatser . Förslaget beräknas öka utgifterna i statens budget med 2022. Utvecklat stöd för återvandring förslag: ska omfördelas från generell biståndsverksamhet till ett nytt och specifikt anslag med särskilt fokus på biståndsverksamhet kopplat till återvandring. För är det en självklarhet att all ansvarsfull flyktinghjälp också måste möjliggöra en säker och trygg återvandring för den som så önskar. erbjuder ett visst återvandringsstöd, men det används i liten skala och är förhållandevis begränsat. Vi vill därför ge ett tydligt uppdrag att arbeta mer aktivt med återvändandeverksamhet. Utöver dagens stöd, i utbyggd skala, ingår också proaktivt arbete såsom informations- och utbildningsinsatser samt arbete med att utreda behov av och förbereda återuppbyggnadssatsningar av särskild vikt för återvandring. Därmed övertas och utvecklas delar av den verksamhet som ryms inom anslaget 1:3 Migrationspolitiska åtgärder. Vidare omfördelas från generell biståndsverksamhet till ett nytt och specifikt anslag med särskilt fokus på biståndsverksamhet kopplat till återvandring. Häri ingår just återuppbyggnad av hemländer, men också ett verkligt återvandringsstöd, för att ge återvändande möjlighet att kunna återintegreras i hemlandet och därmed bidra till hemlandets tillväxt. Satsningen ska särskilt ses i ljuset av slutet av konflikten i , och den ökande återvandringen dit från andra länder. Obligatorisk förskola för barn till nyanlända i utsatta områden förslag: Obligatorisk förskola för barn till nyanlända i utsatta områden ska införas. För många som har utländska föräldrar och växer upp i så kallade utsatta områden upplevs majoritetssamhället som någonting annorlunda. Många kan vittna om främlingskap och svårigheter att bli en del av det svenska samhället. Detta kan leda till frustration, hopplöshet och segregation. Den som står utanför det svenska samhället har också sämre möjligheter att stå emot förtryck och hedersnormer. För att underlätta för de barn som växer upp i utanförskapsområden vill att förskolan under vissa omständigheter ska vara obligatorisk för barn mellan tre och . Förskolan ska då kunna fungera som ett fönster in i det svenska samhället. Förhoppningsvis ska detta kunna leda till att barn som växer upp i utanförskap ändå kan få med sig språket och en känsla av att det svenska samhället inte är någonting främmande utan i stället någonting man har förståelse för och en relation till sedan barndomen. Förslaget beräknas öka utgifterna i statens budget med 2022. Skattereduktion i stället för flerbarnstillägg förslag: Det nuvarande flerbarnstillägget ska omvandlas till ett flerbarnsavdrag – en skattereduktion på inkomst av tjänst, a-kassa eller föräldrapenning – fördelat jämnt på föräldrarna. Delar av generösa välfärdspolitik har blivit en segregationsfälla. Höga bidragsnivåer har lett till att nyanlända saknar incitament att lära sig språket och att söka sig till arbetsmarknaden, en ohållbar utveckling. Flerbarnstillägget är ett tillägg på barnbidraget som ökar för varje extra barn i familjen. Syftet med tillägget har varit att väga upp för extra kostnader som uppstår i samband med att familjen blir större, men i realiteten har det blivit en extra tröskel för utrikesfödda kvinnor – som utgör en majoritet av de barnrika familjerna – för att komma ut i arbetslivet. Detta bidrar till ökad segregation, minskad jämställdhet och en ekonomisk belastning för samhället. föreslår att flerbarnstillägget omvandlas till ett flerbarnsavdrag – en skattereduktion på inkomst av tjänst, a-kassa eller föräldrapenning – fördelat jämnt på föräldrarna. Det innebär i praktiken att arbetande familjer med många barn får en skattereduktion, medan familjer som lever på bidrag inte längre kommer att omfattas av systemet. Avsikten är inte att omvandlingen ska leda till en besparing för staten, tvärtom innebär förändringen att nivåerna för flerbarnstillägget kommer att öka något. Förslaget innebär att en fembarnsfamilj som går från bidrag till arbete får extra . Det skulle också innebära en välbehövd inkomstökning för alla flerbarnsfamiljer som har ett arbete, utöver att verka som en kraftfull integrationsåtgärd. För är kopplingen mellan medborgarskap och nationell identitet en viktig grundbult i samhällsbygget. Den som är medborgare i ska också vara en del av och se som sitt hemland. En ansökan om att få upptagas till medborgare är en ansökan om att denna samhörighet formellt ska bekräftas. Att upptagas till medborgare ska ses som ett bevis för att är den sökandes nya, permanenta hemland. Detta menar vi bidrar till ett sammanhållet folk med god samhällsgemenskap, där klyftor mellan infödda och invandrade svenskar minimeras. Att höja kraven för medborgarskapet gör visserligen att färre kan bli medborgare. Genom höjda krav för medborgarskap blir dock belöningen och känslan desto större när den nya medborgaren väl får medborgarskapet i sin hand. Medborgarskapet är förenat med vissa rättigheter som icke-medborgare saknar, exempelvis rösträtt i riksdagsval och val till , men det bör även förenas med fler förmåner för att stärka dess värde. De senaste årtiondenas invandring till har skapat en hög segregation där en allt för stor del av dem som kommer hit inte anpassar sig till landet eller deltar på den svenska arbetsmarknaden, vilket i sin tur minskar skatteintäkterna. En del av detta kan förklaras med skillnader i utbildning, yrkeskompetens och språkkunskaper, en annan del kan förklaras av kulturskillnader och en förmånlig socialförsäkring som leder till att invandrare, och främst invandrarkvinnor, i viss utsträckning försörjer sig på bidrag. Behovet av begränsade bidrag för tredjelandsmedborgare Socialförsäkringens kostnadsutveckling för tredjelandsmedborgare (personer som saknar svenskt medborgarskap eller medborgarskap i EU/EES-land) har ökat kraftigt det senaste årtiondet som den demografiska försörjningskvoten, hur många personer en person i arbetsför ålder behöver försörja utöver sig själv, likväl har ökat. Att utländska medborgare får ta del av de arbetsbaserade förmåner som man är med och finansierar kan inte ifrågasättas, det är en förutsättning för att ska kunna locka högkompetent arbetskraft. Det går däremot att ifrågasätta om ska erbjuda frikostiga förmåner till personer som i liten eller i ingen utsträckning alls har arbetat. Särskilt i avseende till att har haft en hög invandring av grupper som står långt från arbetsmarknaden. De bosättningsbaserade förmånerna, bidrag som betalas ut enbart för att en person bor i , har i många fall en negativ sysselsättningseffekt för nyanlända och skapar incitament för att söka sig till . För de förmåner som administrerar – bostadstillägg för pensionärer, efterlevande stöd till barn, garantipension och äldreförsörjningsstöd – har kostnadsutvecklingen varit markant det senaste årtiondet. Figur 19 – Sammantaget kostnadsutveckling för bosättningsbaserade förmåner administrerade av , index år 2010=100. EU/EES-medborgare bör inte omfattas av begränsningarna EU:s likabehandlingsprincip innebär att personer och företag från en medlemsstat inte får diskrimineras i en annan. Principen appliceras bland annat på arbetsvillkor, på sociala förmåner samt på skatteförmåner och innebär exempelvis att arbetstagare från andra EU-länder har samma rätt som det egna landets medborgare till barnbidrag och garanterade minimiinkomster. Rättsläget för på vilka grunder ett medlemsland får neka bidrag till medborgare i andra medlemsländer är oklart. Här kan bland annat konstateras att har slagit fast att utlänningar som rest in i landet i syfte att erhålla socialt bistånd eller vars uppehållsrätt endast följer av att de söker arbete har inte rätt till socialt bistånd. Detsamma gäller för deras familjemedlemmar. Enligt EU-direktivet 883/2004 framgår dock att bosättningslandet är, efter arbetslandet, ansvariga för att betala ut sociala förmåner där exempelvis barnbidrag och föräldrapenning ingår. I det första skedet bör därför en begränsning av välfärdsförmåner rikta sig mot personer som är medborgare i ett land utanför EU/EES som saknar avtal med EU om s.k. likabehandling och där bilaterala socialförsäkringskonventioner saknas. Alla bosättningsbaserade förmåner bör inte omfattas av begränsningarna Förändringarna bör, som beskrivits ovan, begränsas till att endast beröra de bosättningsbaserade förmånerna i socialförsäkringen. Inom dessa finns det även förmåner som inte bör vara föremål för begränsningar, antingen för att det leder till högre kostnader inom andra områden än besparingen inom socialförsäkringen eller som av andra skäl inte kan försvaras – exempelvis omvårdnadsbidraget som ges till föräldrar till barn med funktionsnedsättning och som baseras på den omvårdnad och tillsyn som barnet behöver. Arbetet med författningsförslag bör påbörjas omgående förslag: En särskild utredare ska lämna förslag för hur det ekonomiska biståndet inom ramarna för de bosättningsbaserade förmånerna i socialförsäkringen i högre utsträckning ska vara förenat med krav på svenskt medborgarskap eller medborgarskap i EU/EES-land. Utgångspunkten för reformen är att den totala kostnaden för bosättningsbaserade förmåner och kommunalt försörjningsstöd till tredjelandsmedborgare ska minska. har i rapporten din plikt – kräv din rätt bland annat beräknat statens kostnader för ett antal delar inom de bosättningsbaserade förmånerna utefter medborgarskap. Rapporten ska ses som en grund för en kommande utredning som ska föreslå hur stöd och krav avseende personer som tar emot ekonomiskt bistånd inom ramarna för de bosättningsbaserade förmånerna i socialförsäkringen kan utvecklas. Den visar på vilka utredningsdirektiv som bör ligga till grund för det fortsatta arbetet samt inriktning och mål. Statens kostnader för vissa bosättningsbaserade förmåner De bosättningsbaserade förmånerna som har inkluderats i beräkningarna är: Föräldrapenning på lägstanivå och grundnivå För att beräkna den möjliga bruttobesparingen har utbetalningarna från och delats upp i tre grupper: svenska medborgare, medborgare i EU/EES-länder samt övriga medborgare. För exempelvis barnbidraget ser det då ut som följande: Tabell 15 – Antal mottagare och utbetalt belopp för barnbidrag, fördelat på mottagarens medborgarskap, 2019, antal och . Utbetalt belopp (milj. kr) Beloppet har sedan räknats upp med eller senaste prognos för utgifterna för respektive förmån Tabell 16 – Beräknade utgifter för staten i förhållande till nuvarande regelverk, 2020–2024, . Föräldrapenning på lägstanivå och grundnivå Anm: Avrundade belopp, vilket gör att delarna inte alltid summerar till totalen. Minustecken visar på minskade utgifter. Källa: , och beräkningar från . Om de föreslagna begränsningarna av bosättningsbaserade förmåner i socialförsäkringen skulle genomföras hade statens utgifter minskat med omkring 7–. Konsekvenser av de föreslagna förändringarna Ökat antal utfärdade svenska medborgarskap Det finns utländska medborgare i som väljer att inte ansöka om svenskt medborgarskap även om de uppfyller villkoren för att tilldelas ett svenskt medborgarskap. Hur stor denna gruppen är eller i vilken utsträckning de omfattas av de föreslagna förändringarna har inte analyserats. Det går därför att anta att kostnadsbesparingen inte kan genomföras fullt ut till följd av att delar av denna grupp ansöker om medborgarskap när förändringarna genomförs. Sammansättningen av gruppen övriga medborgare och deras förutsättningar för att tilldelas svenskt medborgarskap bör utredas närmare, därutöver kan det även finnas ett behov av att införa författningsförslag som begränsar antalet nya medborgarskap som delas ut. Ökad kostnad för kommunsektorn För personer som saknar en förmåga att försörja sig på egen hand finns det möjlighet att ansöka om kommunalt försörjningsstöd. Försörjningsstödet är inkomstprövat och syftar till att vara ett komplement till den egna inkomsten och andra ekonomiska förmåner för att personen ska uppnå en skälig levnadsnivå. Nivån för försörjningsstödet påverkas av en riksnorm som gäller för samtliga kommuner, en nivå som justeras . Vid beräkning av storleken på stödet för den enskilde individen räknar kommunen ihop hushållets alla inkomster, där försörjningsstödet därefter utgör skillnaden mellan den hopräknade inkomsten och riksnormen. Vid händelse av att delar av socialförsäkringen begränsas för icke-medborgare kommer det uppstå situationer då det uppstår en kostnad för det kommunala försörjningsstödet som helt eller delvis motsvarar kostnadsbesparingen för staten. Utgångspunkten bör vara att kommunerna inte ska få bära den ökade kostnaden, därmed finns det ett behov av att öka det statliga stödet till kommunerna i motsvarande omfattning som kostnadsökningen för det kommunala försörjningsstödet. I detta läge har ingen analys gjorts av hur stor gruppen som skulle få kommunalt försörjningsstöd är eller hur stor kostnaden för ekonomiskt bidrag skulle bli. Bidragsnivåerna har en effekt på invandringen. har, jämfört med stora delar av övriga världen, höga nivåer på ekonomiskt stöd som nyanlända kan söka. Detta kan delvis förklara höga migrationsnivåer av personer som står långt från svensk arbetsmarknad, även om det finns fler faktorer som påverkar. Det exakta sambandet mellan bidragsnivåer och migrationsnivåer är svårt att utröna, en bred tillgång till sociala förmåner för nyanlända talar exempelvis för en mer positiv attityd till invandring vilket också kan vara en faktor. I studien : Evidence from an Immigrant Welfare Scheme in studeras välfärdsförmånernas påverkan på migration genom invandringsreformer i . Den första reformen, , minskade bidragsförmånerna för invandrare utanför EU/EFTA med . Reformen drogs senare tillbaka 2012 och återinfördes i stora drag 2015. Studien visar att begränsningen av välfärdsförmånerna minskade nettoflödet av invandrare med cirka 5 000 personer och att reverseringen av förslaget återställde effekten. Resultatet kan även beskrivas genom så kallad elasticitet, hur stor effekt biståndsminskningen har på invandringen, som i studien uppskattas till 1,3 – varje procents reducering av bidrag reducerade invandringen för den berörda gruppen. Begränsningen av tillgången till bosättningsbaserade förmåner skulle sannolikt leda till minskade nivåer av invandring från de områden som berörs, storleken är dock svår att uppskatta utan att först veta hur begränsningarna påverkar det ekonomiska biståndet. Givet att begränsningen motsvarar samma nivåer som den danska reformen, och elasticiteten är densamma, skulle det innebära en minskning av invandring i storleksklassen 5 000–10 000 personer, baserat på invandringsnivåerna . Minskade nivåer på bidrag har en positiv sysselsättningseffekt; ju större skillnaden är mellan att leva på bidrag och att arbeta, desto mer benägna är människor att arbeta. Det finns flertalet studier som har undersökt hur stor sysselsättningseffekten blir av minskade bidrag. Även med ett konservativt antagande om deltagandeelasticiteten skulle en begränsning av bosättningsbaserade förmåner för tredjelandsmedborgare leda till höga positiva sysselsättningseffekter. I sammanhanget bör det dock noteras att gruppen som skulle omfattas av begränsningarna i många fall står långt från den svenska arbetsmarknaden varpå effekten, framförallt på kort sikt, är begränsad. Givet detta är det svårt att i detta skede uppskatta hur de föreslagna reformerna kommer att påverka antalet sysselsatta. Åtgärderna för att minska coronapandemins ekonomiska konsekvenser har varit historiskt stora. Krisåtgärderna har, , uppgått till . De har varit nödvändiga för att undvika en stor mängd konkurser och ökad arbetslöshet som följd, på många sätt och vis hade krisåtgärderna behövt vara större och implementerats tidigare i enlighet med vad förordat. Utöver krisåtgärderna nationellt har , utan stöd från , därutöver gått med på att vara en stor finansiär till EU:s skuldpaket till en kostnad om , vilket kommer att sätta press på svensk finanspolitik de kommande decennierna. För att tillväxtfrämjande åtgärder ska kunna genomföras, och för att ska vara väl förberett inför nästa kris, krävs det sunda statsfinanser och en budget som kommer i balans igen. Då går det inte att sprida skattebetalarnas pengar på andra länders medborgare i den enorma omfattning som har gjorts. Då behövs det prioriteringar. Under kapitel 15 har föreslagit åtgärder för att minska statens utgifter för socialförsäkringssystemet, skapa incitament för nyanlända att söka arbete och minska nivån av bidragsberoende invandring till . Det är nödvändigt, men inte tillräckligt. Det behövs mer för att säkerställa att kan bygga upp en finansiell buffert för kommande kriser. Figur 20 – Bistånd () i procent av respektive lands BNI, 2020. kostnad för internationellt bistånd har ökat kraftigt, både i absoluta tal och som andel av statens utgifter. Volymen innebär att det är svårare att säkerställa att medlen nyttjas på ett så effektivt sätt som möjligt. Det framkommer inte minst av Expertgruppen för Biståndsanalys () granskning av det svenska biståndet till som lyfter att lösningen framöver inte är mer bistånd, snarare mindre och mer nischat. Figur 21 – Internationellt bistånd som andel av summan av samtliga utgiftsområden –2024, andel i procent. Med de stora behov som finns i , med hög otrygghet, ökande arbetslöshet, växande vårdskuld och så vidare är det inte rimligt att biståndsbudgeten fortsätter att svälla – den behöver stramas åt. Som strukturen för biståndsbudgeten ser ut, där det ofta förekommer fleråriga åtaganden, behöver det ske en utfasning där nya åtaganden krymper kraftigt och där nivån för biståndet sjunker till cirka hälften av nuvarande nivåer . bör det utvärderas vilka projekt som ger störst nytta och vilka projekt som har störst risk att främja korruption. förslag: biståndsram ska utgöra av BNI 2022, av BNI 2023 samt av BNI 2024. ser bistånd som det primära verktyget för att understödja fattiga människor i utvecklingsländer. bistånd bör fokusera på att tillmötesgå utsatta personers grundläggande behov i deras vardag. I en värld som till stor del präglas av god ekonomisk tillväxt, snabb förbättring av levnadsstandarder samt ökad framtidstro är det inte acceptabelt att miljoner människor saknar tillgång till enkel sanitet, grundläggande sjukvård och säkert dricksvatten. kan inte som enskilt land ta ett helhetsansvar för att över 700 miljoner människor lever i extrem fattigdom, men kan bidra till en positiv utveckling genom befintliga institutioner.