mot · H9023762 · 2021-10-05 00:00:00 — Inrättandet bör föregås av ett avtal eller överenskommelse mellan staten och SKR om implementering och efterlevnad av forumets beslut. Ska det vara en poäng att fastställa gemensamma standarder måste de helt enkelt också implementeras av samtliga regioner och kommuner. Om inte går vinsten förlorad. En reell svårighet när det gäller att kunna uppnå stor följsamhet gentemot fattade beslut om gemensamma standarder är att anpassningar innebär åtminstone initiala kostnader. Därför bör frågan om finansiering inkluderas i avtalet eller överenskommelsen mellan staten och SKR. En möjlig väg skulle kunna vara att staten bidrar med tillfälliga stimulansmedel under en tydligt tidsbestämd övergångsperiod. Ett betydande problem och hinder för digitaliseringen av hälso- och sjukvården handlar nämligen om avsaknad av gemensamma standarder och om system som inte är kompatibla med varandra. För ett litet land som är detta ett särskilt stort problem. Vi behöver skapa, eller framförallt enas om, gemensamma standarder som dessutom är internationellt gångbara samt arbeta med plattformar med öppna gränssnitt. Detta krävs för att ska vara ett bra land att utveckla olika applikationer i men också för att vi ska ha möjlighet att implementera lösningar som utvecklats på andra håll i världen. Här har vi en rejäl hemläxa att göra. Att skapa interoperabilitet, alltså förmåga för olika system att fungera tillsammans, är också helt centralt utifrån såväl ett effektivitets- som arbetsmiljöperspektiv. IT-system ska vara stödjande men upplevs tyvärr ofta av vårdens medarbetare snarare som störande och tidsödande irritationsmoment. Det är ett mycket allvarligt arbetsmiljöproblem. För att lösa det problemet behöver förmåga för olika system att fungera tillsammans skapas och då juridiskt, organisatoriskt, semantiskt och tekniskt. Ovan föreslagna lagändringar menar vi kan bidra till ökad juridisk interoperabilitet. För att bidra till ökad semantisk och teknisk gemensam förmåga kan ett nytt forum inom hälso- och sjukvården för att enas om först och främst gemensamma tekniska standarder men ibland också om standarder eller modeller för att skapa förutsättningar för även den semantiska interoperabiliteten. Med 21 regioner och 290 kommuner anser vi att det krävs ett ökat nationellt ledarskap och ansvarstagande. Ett naturligt nästa steg är att också försöka skapa ett gemensamt nordiskt samarbete för lösningar som strävar efter utökad förmåga för olika system att fungera tillsammans. Många av de aktörer som verkar på marknaden har som bas. Det finns ett intresse för detta samt många patienter som rör sig över nationsgränserna. föreslår också att möjligheterna och förutsättningarna för att etablera en nationell infrastruktur för hälsodata ses över liksom att det underlättas för människor att dela egeninsamlade hälsodata med sin vårdgivare. Dessa förslag utvecklar vi i motionen En nationell hälsofrämjande strategi – ett långsiktigt hälsosammare . Förbättra den digitala arbetsmiljön Med hjälp av digitaliseringen kan arbetsmiljön för vårdens medarbetare förbättras och tid frigöras för de viktiga patientmötena. upplever dock vårdpersonal att IT-system och digitala tjänster snarare är störande än stödjande. Det är mycket allvarligt. Dålig digital arbetsmiljö är problem som behöver tas på betydligt större allvar. Problemen beror ofta på system som är illa anpassade till personalens vardag liksom system som inte är kompatibla med varandra vilket generar dubbelarbete, stjäl tid från kärnverksamheten och skapar negativ stress hos personalen. Andra vanliga problem är att personalen inte involveras när nya IT-system införs eller ges tillräcklig kompetensutveckling. Den digitala arbetsmiljön behöver utvecklas och förbättras. Den digitala arbetsmiljön behöver bli en självklar del av det systematiska arbetsmiljöarbetet. Att öka antalet digitala skyddsronder är grundläggande för att öka kunskapen om vilka arbetsmiljöbrister som finns och därmed för att skapa förutsättningar för att förbättra den digitala arbetsmiljön. Samarbetet Suntarbetsliv som drivs av de fackliga organisationerna i samverkan med SKR samt Sobona har utvecklat Digi-ronden som är ett nytt verktyg i arbetet för en bättre digital arbetsmiljö. Digi-ronden innehåller bland annat tre olika skyddsronder: anpassning till människan, stöd för verksamheten och fungerande teknik. [4] Användningen av den typen av strukturerade arbetssätt behöver stödjas och uppmuntras. föreslår att regeringen tar initiativ till ett digitalt arbetsmiljölyft inom svensk hälso- och sjukvård. En handlingsplan för en bättre digital arbetsmiljö bör inom ramen för detta arbetsmiljölyft tas fram i samverkan mellan regering, SKR, och de fackliga organisationerna. En del i detta lyft bör inriktas på att utveckla arbete med digital arbetsmiljö. I egen rapport arbetsmiljö slås fast att verket tydligare behöver följa upp och ställa krav på en god digital arbetsmiljö. Vidare konstaterades att myndigheten behöver modernisera föreskrifter och bygga upp ytterligare kompetens inom området. Ska nå visionen om att bli världens bästa land på e-Hälsa måste hälso- och sjukvårdens viktigaste resurs – personalen – involveras och den tekniska utvecklingen vara användarcentrerad. En god digital arbetsmiljö, där medarbetarna upplever att IT-system och digitala tjänster stödjer och underlättar arbetet, är avgörande för en framgångsrik digitalisering av den svenska vården. Utbilda vårdpersonalen i digitala arbetssätt har digitala vårdmöten inom hälso- och sjukvården blivit allt vanligare och covid-19-pandemin har accelererat ökningen i antalet besök liksom tempot i omställningen av arbetssätt. Vi moderater tror på en framtid där digitala vårdmöten utvecklas till att bli förstahandsalternativet. Genom att i ökad utsträckning gå över till digitala vårdmöten menar vi att tid och resurser kan frigöras för ett bättre omhändertagande av de patienter med störst behov liksom för hälso- och sjukvården att kunna arbeta mer preventivt och hälsofrämjande. En lyckad övergång till digitala arbetssätt förutsätter dock att vårdpersonalen utbildas i att använda digitala verktyg och att hantera de möjligheter men också svårigheter som användningen av dessa verktyg innebär. Att möta en patient i ett digitalt jämfört med ett fysiskt möte ställer helt olika krav på vårdens personal. Därför är det exempelvis en stor brist att blivande läkare inte ges utbildning i digital konsultationsteknik under sin grundutbildning. Vård- och omsorgsutbildningarna måste säkerställa att hälso- och sjukvårdens samt omsorgens framtida medarbetare har en hög digital kompetens och god förmåga att möta patienter, omsorgstagare och deras närstående digitalt. Regeringen bör ges i uppdrag att säkerställa att vård- och omsorgsutbildningarna ger studenterna tillräckliga kunskaper och förmågor för att i sina respektive framtida professioner på ett bra sätt kunna använda digitala verktyg. Utbildningarna behöver säkerställa att studenterna ges fördjupade färdigheter i digitalt bemötande. I uppdraget till regeringen bör ingå att pröva möjligheten att i examensbeskrivningarna för vård- och omsorgsutbildningarna addera krav som säkerställer att studenterna efter erlagt examen har de kunskaper och förmågor som krävs för att på ett kvalitativt sätt kunna arbeta i digitala arbetsformer. Det är också oerhört viktigt att personal inom hälso- och sjukvården och omsorgen ges möjlighet till kontinuerlig kompetensutveckling avseende digitala verktyg och arbetsformer. I motionen Stärk vårdens medarbetare föreslår vi moderater obligatorisk fortbildning för vården och omsorgens medarbetare. Utveckla de digitala vårdtjänsterna och förbättra tillgängligheten Ett av svensk sjukvårds främsta problem är dess bristande tillgänglighet. Problem som allvarligt har försämrats under nuvarande regering. Vårdgarantin bryts och på grund av covid-19-pandemin har situationen förvärrats ytterligare. Under pandemin har nämligen ett mycket stort antal av operationer och annan planerad vård ställts in och en betydande vårdskuld byggts upp. långa vårdköer har därmed blivit ännu längre. Den bristande tillgängligheten i den nära vården leder också till, som regeringen konstaterar i propositionen God och nära vård, att patienter vänder sig till andra vårdnivåer än primärvården. Som patient har man rätt att få vård i rätt tid. Men en god tillgänglighet handlar också om att vården ska vara tillgänglig på patienternas villkor. Coronapandemin har fört det positiva med sig att digitaliseringen av hälso- och sjukvården har accelererats. Vi ser nu vad som förhoppningsvis är det verkliga genombrottet för digitala vårdmöten. Som patient bör man alltid ges möjlighet att möta vården digitalt, givet att ett fysiskt besök inte krävs utifrån ett medicinskt perspektiv. föreslår att ska uppmana regeringen att återkomma till med förslag om hur patientlagen samt hälso- och sjukvårdslagen kan förstärkas med bestämmelser om att hälso- och sjukvården ska erbjuda patienter möjlighet till digitala vårdmöten samt att patienter har rätt att fritt söka digitala vårdtjänster i hela landet. Detta i syfte att stärka patientens valmöjligheter och makt över sin egen vård. Det råder stor brist på uppföljning och statistik om den digitala vårdens effekter på patienters beteende och hur digitala vårdtjänster kan påverka vårdens effektivitet och tillgänglighet. I linje med utökade möjligheter för patienten att välja digitala vårdtjänster ska uppföljningen av den digitala vårdens effekter förstärkas. föreslår vidare att det tas fram och genomförs en nationell strategi för digifysisk vård och omsorg. Det långsiktiga syftet med en nationell strategi för digifysisk vård och omsorg ska vara att identifiera och riva hinder för den digitala utvecklingen och adressera frågor om vem som har ansvaret för vad. En sådan nationell strategi ska vidare innehålla och peka ut riktningen för hur så många som möjligt ska kunna använda digitala tjänster inom hela vårdkedjan, i hela landet, på alla vårdnivåer och oavsett vårdgivare. Strategin ska utgå ifrån några centrala mål som är konkreta, mätbara och som ska följas upp och utvärderas regelbundet. Det är helt centralt att en del av en nationell strategi är att ta fram struktur och ramar för hur det offentliga säkerställer att privata och offentliga aktörer kan bedriva verksamhet på jämlika villkor inom den digitala vården. De digitala tjänsterna ska kunna dela och ta del av information med och från övriga vårdgivare, både digitala och fysiska i så stor utsträckning som möjligt. De digitala tjänsterna ska kunna användas i kombination eller som komplement till fysiska besök. Det är viktigt att patientavgifter ska kunna tas ut för digitala vårdinsatser. En nationell strategi ska därutöver ta upp hur digital triagering (bedömning av en patients medicinska allvarlighetsgrad) och andra system för att lotsa patienten till rätt vårdnivå ska uppmuntras i hela vården oavsett om det leder till fysiska besök eller om det räcker med digital rådgivning och vård. Den data som genereras i de digitala besöken ska finnas tillgänglig för uppföljning, forskning och insatser för förebyggande vård. Privata vårdgivare har hittat nya möjligheter att, inom ramen för befintliga otillräckliga ersättningssystem, erbjuda vård genom t.ex. digitala vårdtjänster. Dessa privata utförare av vård och omsorg använder digitaliseringens potential för att utveckla vården. Det har medfört högre och snabbare tillgänglighet för vårdtagare runtom i landet och att primärvården kunnat utvecklas. För att fortsätta uppmuntra den här utvecklingen krävs emellertid långsiktiga och förutsägbara ersättningssystem, som bidrar till nytänkande och innovation. föreslår därför att regeringen ger i uppdrag att ta fram riktlinjer för nationella ersättningssystem som underlättar utveckling och innovation av nya digitala arbetssätt som når fler grupper och som förbättrar möjligheter för mångfald och valfrihet för patienten inom hälso- och sjukvården i allmänhet och inom primärvården i synnerhet. Detta arbete bör ske i samarbete och samverkan med SKR liksom med relevanta privata aktörer och branschorganisationer. Detta uppdrag kan med fördel utgöra en bärande del av ovan föreslagna nationella strategi för digifysisk vård och omsorg. Låt digitaliseringen höja kvaliteten inom halkar efter i digitaliseringen inte bara av hälso- och sjukvården utan också av . Det får till följd att vi som land försitter möjligheter att stärka stödet till människor i en utsatt social situation. Konkret handlar det bland annat om brist på säker digital infrastruktur och föråldrad sekretesslagstiftning. Att skydda den personliga integriteten är viktigt, särskilt för oss moderater, men nuvarande lagstiftning har lika mycket blivit till ett hot som ett skydd för den enskilde. Dagens lagstiftning gör nämligen att individer faller mellan stolarna och inte får det stöd, den omsorg och vård de behöver och har rätt till. En enig riksdag har, som tidigare beskrivet i denna motion, krävt ny lagstiftning som möjliggör sammanhållen journalföring och informationsdelning inte bara inom hälso- och sjukvården utan också mellan hälso- och sjukvården och . Regeringen har sedan också tagit initiativ för att sekretesslagstiftningen ska bli mer ändamålsenlig, till exempel genom utredningen om sammanhållen information inom vård och omsorg som lämnade sitt slutbetänkande . Tyvärr så omfattade inte nämnd utredning personer inom individ- och familjeomsorgen. Att utredningen inte omfattade hela och alla dess målgrupper är en stor brist som innebär att nuvarande regering låter dagens dysfunktionella lagstiftning i stora delar få bestå. I praktiken innebär det bristande samverkan vilket mer konkret betyder att människor fortsatt kommer att falla mellan stolarna samt att det tidiga och viktiga förebyggande sociala arbetet allvarligt försvåras. Särskilt bekymmersamt är att barn och unga som kräver insatser från flera aktörer – så som socialtjänst, skola och barn- och ungdomspsykiatrin – far illa när samverkan brister. Det kan inte acceptera. Samverkan mellan olika aktörer måste fungera. För det krävs en modern sekretesslagstiftning som möjliggör ändamålsenligt informationsutbyte och direktåtkomst inom och mellan socialtjänst, hälso- och sjukvård såväl som skola där det finns ett sådant behov. uppstår en sekretessgräns om en kommun valt att organiserade i olika nämnder. Det innebär att det råder en sekretessgräns mellan barn och unga som har insatser från exempelvis den sociala barn- och ungdomsvården samt från familjerätten om de ligger under olika nämnder. Det påverkar kommunens möjligheter att hantera och utbyta information i . Ett annat exempel på hur dagens lagstiftning utgår ifrån organisation och inte den enskildes behov är den skillnad som finns i sekretesslagstiftningen mellan privata och kommunala utförare. En skillnad som skapar rättsosäkerhet. En individ som rör sig inom kan möta flera utförare och ska inte behöva påverkas av att lagstiftningen ser olika ut beroende på utföraren. har fortfarande det direkta ansvaret för att sådant som lagts ut på en privat utförare kontrolleras och följs upp men saknar ett uttryckligt lagstöd för att hämta in personuppgifter från privata utförare. Det är orimligt. föreslår att regeringen tillsätter en utredning med i uppdrag att se över hur lagstiftningen kan förändras för att ge möjlighet att dra nytta av digitaliseringens möjligheter och i syfte att säkerställa en bättre fungerade samverkan såväl inom som mellan och andra aktörer. behöver ha samma möjligheter att oavsett driftsform följa upp insatser och kvalitén i verksamheten. Den utredning som vi föreslår bör lämna förslag om hur informationsutbyte och direktåtkomst kan förenklas så att får dela uppgifter mellan sina olika verksamheter men också med hälso- och sjukvården och skola när så är motiverat. En motsvarande möjlighet som finns inom hälso- och sjukvården till sammanhållen journalföring bör införas. Minska det digitala utanförskapet och öka den digitala mognaden Som vi beskrivit i denna motion skapar digitaliseringen stora möjligheter att förbättra svensk hälso- och sjukvård. Inte minst är digitaliseringen ett viktigt redskap för att göra vården mer nära och proaktiv. Att minska det digitala utanförskapet och öka den digitala mognaden i är nödvändigt om vi som land ska kunna nå visionen om att bli bäst i världen på e-Hälsa och för att enskilde personer ska kunna dra nytta av de möjligheter som digitala lösningar ger. Särskilt prioriterat, inte minst i ljuset av pågående covid-19-pandemi som starkt har begränsat många äldres möjligheter till sociala kontakter, bör vara att öka andelen äldre som är uppkopplade och att göra insatser för att säkerställa en god digital kompetens hos äldre. I ett internationellt perspektiv är tillgången till internet god i och de allra flesta svenskar använder också internet. I undersökning Svenskarna och internet 2019 angav att de har tillgång till internet i sina hushåll och att de också använder internet. Det finns dock stora skillnader i såväl tillgång till som användning av internet. Inte minst finns det stora skillnader mellan olika åldersgrupper med ett alltjämt utbrett digitalt utanförskap bland äldre. Glädjande nog visar dock i rapporten och internet 2019 att äldre ökar sitt internetanvändande och det snabbt. använde av de som var internet. har den siffran ökat till . [6] är det alltför många äldre som fortfarande saknar möjlighet ens till internetuppkoppling. Enligt saknade av de boende på särskilda boenden möjlighet att koppla upp sig på internet 2018. [7] Det finner vi moderater orimligt. Vi menar att alla som bor på ett särskilt boende för äldre ska ges möjlighet att koppla upp sig på internet. Detsamma bör gälla för boende i andra särskilda boendeformer så som bostad med särskild service enligt SoL eller LSS. Regeringen bör utreda hur krav om att erbjuda personer som bor i särskilda boendeformer möjlighet till internetuppkoppling kan införas. För att minska det digitala utanförskapet är det viktigt att bygga ut IT-infrastrukturen och säkerställa goda möjligheter till uppkoppling men det ensamt räcker inte. Vad som också behövs är insatser för att öka den digitala mognaden och kompetensen i befolkningen. Inte minst behövs insatser för att höja den digitala kompetensen hos personer som har svårt eller inte alls kan nyttja olika digitala tjänster och verktyg. Regeringen bör ta initiativ till en dialog med SKR och Vårdföretagarna, liksom andra berörda aktörer från inte minst civilsamhället, om hur man kan erbjuda omsorgstagare stöd och utbildning i syfte att minska det digitala utanförskapet och främja digital delaktighet. Det skulle konkret kunna handla om att säkerställa att det finns personal inom omsorgen som har i uppdrag att ge utbildning och stöd till omsorgstagarna som så önskar och behöver. dialog bör leda fram till en överenskommelse med konkreta insatser för att främja digital delaktighet bland omsorgstagare. utanförskap Q1 visar att det är de äldsta, personer i åldersgruppen eller äldre, som är i störst behov av hjälp. I denna grupp behöver exempelvis sex av tio hjälp med att skaffa ett mobilt band-id. Många äldre saknar också ett bank-ID. av den svenska befolkningen i åldern 21 – har minst ett bank-ID, men i de äldre åldersgrupperna är andelen betydligt lägre. Bland personer som är eller äldre har inte ens fyra av tio ett bank-ID. Personer som saknar bank-ID är i praktiken utestängda från många digitala tjänster, inte minst olika vårdtjänster som kräver legitimering. En oerhört viktig resurs i arbetet för att minska det digitala utanförskapet och öka den digitala mognaden är civilsamhällets organisationer. Många pensionärsorganisationer och andra föreningar jobbar exempelvis mycket aktivt och framgångsrikt för att få fler äldre att både kunna och våga använda digitala tjänster. SeniorNet är ett gott exempel på en sådan organisation. SeniorNet är en förening med idén att seniorer lär seniorer att använda IT. För organisationer likt SeniorNet finns vissa möjligheter att få stöd från bland annat () vilket är bra men det finns anledning för regeringen att överväga hur civilsamhället ytterligare kan stödjas och involveras i arbetet för att minska det digitala utanförskapet och främja digital delaktighet. I den dialog som vi ovan föreslår att regeringen ska ta initiativ till bör civilsamhället vara en självklar del. Noria Manouchi (M) [1] E-Hälsa 2025, Om vision e-hälsa 2025, [2] Kommuner och Regioner, Samverkan och Förnyelse (s. 49), [3] , MOH Launches First Regulatory Sandbox to Support Development of Telemedicine, [4] Suntarbetsliv, Digironden, [5] , Digital arbetsmiljö (s. 92-93), [6] , Svenskarna och internet 2019 [7] , E-hälsa och välfärdsteknik i kommunerna 2018