mot · H9024187 · 2021-10-05 00:00:00 — ställer sig bakom det som anförs i motionen om att se över det offentliga stödet till brottsofferjourer och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att höja avgiften till Brottsofferfonden och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att medling ska erbjudas oberoende av gärningsmannens ålder och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att tillsätta en nationell samordnare för medling och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om användandet av brottsskadeindex i polisens metodarbete för att klassificera utsatta områden och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om bättre uppföljning av de interna målen hos och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om tillgång till kamerabevakning och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om polisens arbetssätt, kunskapslyft för de som kommer i kontakt med brottsoffer och information till brottsoffer och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om kommuners skyldighet att finansiera brottsofferstöd och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om en översyn av skadeståndsnivåerna och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om kvalitet i brottsofferstödet och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om utredning, uppföljning och återkoppling till brottsoffer och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om brott mot äldre och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om viktimologisk forskning och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om möjligheten att överklaga nedlagda förundersökningar och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen ska tillsätta en utredning om automatisk utbetalning av skadestånd och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om en s.k. civilkuragelag och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om stödcentrum för unga brottsoffer och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att tillsätta en utredning för att möjliggöra för vittnen att i vissa fall avlägga sina vittnesmål anonymt i domstolsförhandlingar och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om förändrade sekretessregler för barnahus och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att ett nationellt för frågor om oönskad sexualitet och prevention av sexuellt våld bör inrättas och tillkännager detta för regeringen. Den kristdemokratiska rättspolitiken bygger på insikten om människans ofullkomlighet. Brottslighet har alltid förekommit och kommer alltid att förekomma. Ett fungerande rättssamhälle förutsätter att de som bryter mot lagen lagförs och straffas. Att skipa rättvisa. Det är viktigt för att skydda laglydiga, ge brottsoffer upprättelse och för att upprätthålla ett signalsystem om vad som är rätt och fel, men också för att ge förbrytaren möjlighet att sona sitt brott. Människan är en moralisk varelse som har ansvar att förhålla sig till vad som är rätt och fel. Rättvisa handlar om det rätta handlandet i relation till våra medmänniskor. Rättvisa är ett grundvärde, som i en samhällsgemenskap förutsätter en balans mellan alla människors intressen, rättigheter och skyldigheter. Denna rättvisebalans rubbas när någon begår ett brott och handlar orätt. I många fall har gärningsmannen med uppsåt låtit sin handlingsfrihet gå ut över andras rättigheter att förverkliga grundläggande värden. Det är då det offentligas uppgift att skipa rättvisa och att återställa balansen så långt det är möjligt. Det är en väsentlig skillnad mellan att vara brottsoffer och att vara drabbad av exempelvis en olyckshändelse eller naturkatastrof. Brottsoffret är berättigat till upprättelse. Denna erhålls bland annat genom att gärningsmannen tar sitt straff och sonar sitt brott. Samhället ska återställa en rättvisa när en orättvisa har blivit begången. Straffet innebär en upprättelse för brottsoffret då omvärlden erkänner kränkningen, det offentliga tydliggör skuldfrågan och brottslingen får ta ansvar för sina handlingar. Den som har tagit sitt straff har sonat sitt brott och har med det återupprättats som moralisk person. Man har fått en chans att i andras ögon återinträda i samhället som en ansvarstagande person. Straff är därför ett nödvändigt inslag i rättsskipningen. Påföljden tjänar flera ändamål: den ska ge upprättelse åt brottsoffret, den ska avhålla förövarna från nya brott och uppmuntra till ånger och den ska avhålla andra från liknande handlingar och skydda samhället. Det ska också så långt som möjligt tillförsäkras att förövaren gottgör brottsoffret ekonomiskt. Hela rättsväsendet ska genomsyras av ett tydligt brottsofferperspektiv där brottsdrabbade får ökad uppmärksamhet. Detta innefattar ett respektfullt och korrekt bemötande av de aktörer som kommer i kontakt med brottsoffret, samt upprättelse genom att rättsväsendet gör sitt yttersta för att klargöra skuldfrågan, utdöma rättvisa straff och att skadestånd betalas ut. Hanteringen av brott mot ungdomar är rättssamhällets ”skyltfönster” gentemot denna generation. Fungerar polisens, åklagarnas och domstolarnas insatser stärks förtroendet, annars riskerar det att undergrävas. Stödcentrum för unga brottsoffer har dessutom visat att det finns förhöjd risk att unga brottsoffer som inte får rätt stöd själva begår brott. Det är ytterligare en anledning till varför det är av stor vikt att ta brott mot unga på största allvar. Ett brott är en allvarlig kränkning, oavsett offrets ålder. Till de erfarenheter som unga brottsoffer vittnar om hör att vuxna funnits i närheten och sett, eller borde ha sett, vad som pågick men valt att titta bort. Det är, inte minst för unga brottsoffer, centralt att brottsoffret får upprättelse för den kränkning som brottet utgör. I de fall också gärningsmannen är ung utreds inte alltid brottet, och domstolsprocess och straff uteblir. Därigenom går brottsoffret miste om viktiga delar i bearbetnings- och upprättelseprocessen. vill inte sänka straffmyndighetsåldern, men det är ändock viktigt att skuldfrågan klarläggs. Samordningen mellan samhällets insatser för brottsoffer är ofta bristfällig. Bland annat uppfattar många polisens förundersökning som ifrågasättande. Alltför ofta väljer åklagaren att lägga ner utredningen eller att inte väcka åtal. Det händer också att försäkringsbolag eller inte betalar ut något skadestånd, trots att detta blivit utdömt. Kunskapsnivån kring hur sårbar en ung person kan vara efter ett brott är inte tillräcklig i de yrkeskategorier som möter unga brottsoffer. Att vara ung och brottsutsatt kan därigenom upplevas som en serie av kränkningar, snarare än ett enda traumatiskt tillfälle. Sätt brottsoffret i fokus Svensk kriminalpolitik är allt för starkt influerat av ett tänkande som fokuserar på förståelse för brottslingen och vilka samhälleliga faktorer som påverkade den kriminelles beteende och handlingar. Detta är naturligtvis viktiga perspektiv, men om tyngdpunkten hamnar där riskerar brottsoffret att få en alltför undanskymd roll. Exempelvis har frågorna om straffsatser nästan uteslutande handlat om huruvida långa eller korta straff var bäst för att förebygga brott. Hur brottsoffret och dess anhöriga, de som de facto råkat ut för en kränkning, upplevde straffet – om de upplevde det som att rättvisa skipats – ansågs länge som närmast irrelevant. Ännu är brottsofferperspektivet ofta frånvarande, även om en insikt om poängen med inkapacitering – det är svårt att begå nya brott i fängelset – sakta börjat göra sig påmind. började allt fler intressera sig för brottsoffrets situation, bland annat utifrån FN:s deklaration om brottsoffers rättigheter. Brottsofferjourer växte fram runtom i landet. I infördes lagen om rätten till målsägarbiträde och lagen om besöksförbud för vissa gärningsmän. Den borgerliga regeringen bildade och instiftade Brottsofferfonden. I socialtjänstlagen infördes det 2001 en skyldighet för kommunerna att erbjuda stöd till brottsoffer. Bemötandet av brottsoffer är dock fortfarande i flera avseenden bristfälligt. Den drabbade möter ifrågasättande, upplever sig fastna i byråkrati och får inte alltid rätt stöd. Den som har tilldömts ett skadestånd i domstol kan inte räkna med att få beloppet utbetalt. För vissa brottstyper är anmälningsbenägenheten oacceptabelt låg. Detta kan tyda på låg tilltro till att rättsväsendet kan klara upp dessa brott och skydda brottsoffret. Ofta finns det också en rädsla för vad som kan hända om man anmäler brott. Kommer förövarna eller deras kriminella vänner söka upp en och hämnas? Det skapar en oacceptabel tystnadskultur. Gärningspersonens ålder är i alltför hög grad avgörande för straffet. Detta är ett uttryck för att man nästan räknat bort straffets betydelse för brottsoffrets upprättelse. Ett exempel på detta är när unga våldtäktsmän får relativt låga straff, vilket riskerar att sända fel signaler till brottsoffret och till förövaren. Vi anser att ungdomar som begår brott måste mötas av konsekventa reaktioner. Det är viktigt att åtgärderna är tydliga för att förhindra att ungdomar fastnar i kriminalitet. En person som är och som döms för brott får lindrigare straff än vad en vuxen person hade fått för samma brott. Det kan få till följd att två personer som begått samma brott, men har olika ålder, kan få väsentligt olika straff. Då vissa ungdomar har hunnit återfalla i brott vill vi att straffrabatterna för den över 18 avskaffas. Ungdomar är dessutom myndiga i lagens mening och har samma rättigheter och skyldigheter som alla andra medborgare i , och en myndig person ska ta ansvar för sina handlingar. Vi anser därför att straffrabatten för unga gärningsmän mellan ska avskaffas. Även för den mellan 15 och 18 bör straffet förändras betydligt. begår, tyvärr, mycket unga personer grova brott. De gör det för att åldern ger dem betydande straffreduktioner. Vi beskriver närmare hur vi vill förändra straffrabatterna i motionen Tydliga reaktioner mot brott. De skadestånd som tilldöms i är låga både ur ett internationellt perspektiv och i förhållande till vad allmänheten anser vara en rimlig nivå. Skadestånden för kränkning i samband med brott står inte i rimlig proportion till de belopp som utdöms i samband med andra typer av kränkningar. När en person nekas inträde på en krog utifrån någon av diskrimineringsgrunderna, eller när en person är misstänkt för brott och frihetsberövas, uppgår skadestånden till betydligt större summor än vad som utgår till ett våldsbrottsoffer. hänvisade vid behandling av denna fråga under /16 till att det är rättstillämpningens uppgift att avgöra skadeståndsnivåer. Utskottet hänvisar också till en proposition (2000/01:68). mottog regeringen en utredning om skadeståndsnivåerna, efter åratal av påtryckningar och tillkännagivanden från opposition, inklusive de som ingick i och budget . Förslagen föreslås träda i kraft . anser dock att utredningen är otillräcklig. Bland annat tar den inte upp den för oss självklara delen om automatiska utbetalningar av skadestånd. För är det av yttersta vikt att brottsoffret står i centrum för kriminalpolitiken. De ideella organisationerna har stor betydelse för att förebygga våld, hjälpa dem som har utsatts för brott och vara ett stöd för personer som vill lämna kriminalitet och/eller missbruk. Det finns 71 aktiva brottsofferjourer i landet, en minskning innan. Tillsammans genomförde de 98 755 kontakter och åtgärder inom ramen för 31 060 ärenden i den brottsofferstödjande delen av verksamheten. Genom brottsofferjourerna kan offret få en ideell brottsofferstödjare. Brottsofferstödjaren kan exempelvis följa med vid rättegången. I alla landets tingsrätter finns det volontärer som, helt utan ersättning, ställer upp som stöd för målsägande och vittnen. De finns där för att informera och ge stöd åt den som känner sig rädd och orolig. Stödverksamheten finansieras i huvudsak ur Brottsofferfonden och genom donationer från företag, men saknar helt finansiering från statens sida. Stödet till brottsoffer och vittnen i rättegångar är underfinansierat. Det vore rimligt att staten gick in och finansierade en del. vill öka statens finansiering av vittnesstödet. och bör få i uppdrag att se över hur ett sådant ekonomiskt stöd ska vara utformat för att förbättra vittnesstödsverksamheten. Till stor del har det statliga stödet till den ideella sektorns arbete med brottsoffer utgjorts av projektbaserade pengar som utbetalats under begränsade tidsperioder. Staten har flera olika finansieringskanaler för det lokala brottsofferstödjande arbetet. Dels fördelas bidrag till centralorganisationerna Roks och Kommuner och Regioner, SKR, via , dels kan lokala kvinnojourer tillsammans med kommunen söka bidrag hos . För att skapa kontinuitet och långsiktighet i verksamheterna är det angeläget att stödet blir förutsägbart. Därför föreslås att statens bidrag till föreningar som verkar inom brottsoffersektorn ska fördelas direkt till de lokala verksamheterna av . Det statliga ekonomiska stödet till de lokala ideella brottsofferstödjande verksamheterna bör vara långsiktigt och inte projektbaserat. Brottsofferjourerna arbetar med ideella resurser och knappa medel. vill stärka detta arbete. Unizon, som fram till och med namnbytet 2015 hette , bildade 16 kvinnojourer. Unizon samlar över 130 kvinno-, ungdoms- och tjejjourer, samt jourer specialiserade på att arbeta mot incest och sexuella övergrepp. De bedriver bland annat rådgivning och stöd samt skyddade boenden för kvinnor som utsatts för våld i nära relationer. 2020 gjordes 138 500 stödkontakter, vilket är en ökning på , bara . Att stödet till brottsutsatta kvinnor, tjejer och barn sker genom den ideella sektorn sänker tröskeln för enskilda att ta kontakt. Det är viktigt att kommunerna tar ett stort ansvar för att stödja denna verksamhet ekonomiskt. Den första tjejjouren startade och finns fortfarande som Tjejjour. finns omkring 50 tjejjourer och 20 ungdomsjourer runt om i landet. Tjejjourer arbetar ofta mer förebyggande för att stötta och stärka tjejerna, än kvinnojourerna med syftet att tjejerna inte ska behöva hamna i utsatta situationer. Vi ser ett behov av en översyn av det offentliga stödet till brottsofferjourerna med motivering enligt ovan för att säkerställa långsiktighet. Detta bör ges regeringen till känna. Straffen för brott mot person Straffen för brott mot person ska i högre grad grunda sig på den brottsliga handlingens straffvärde snarare än brottslingens ålder. Sett ur brottsoffrets perspektiv är straffet i viss mån ett mått på hur allvarligt samhället ser på den kränkning som man blivit utsatt för. Straffets storlek har därför betydelse för offrets känsla av upprättelse. Därför bör straffen i högre utsträckning grunda sig på den brottsliga handlingens straffvärde. Hänsyn ska tas till brottslingens ålder, tidigare brottshistoria och andra faktorer, men inte i lika hög grad som . biföll i betänkande 2016/17:JuU16 förslag att straffen i högre utsträckning än ska grunda sig på den brottsliga handlingens straffvärde. Därmed har tillkännagivit detta för regeringen. En reform av straffmätningen ska därför ske. Regeringens har höjt straffen för grov våldtäkt, vilket instämmer i. Men det är betydligt vanligare att gärningsmän döms för våldtäkt av normalgraden, och vi anser att det behövs straffskärpningar även här. Vi föreslår därför att minimistraffet för våldtäkt höjs från två till fängelse. Detta har också föreslagit i en utredning som tillkommit mot bakgrund av många tillkännagivanden. De åtgärder som där presenteras bör genomföras. Detta bör ges regeringen tillkänna. De som begår brott ska bli straffade och brottsoffer ska synliggöras så att de kan återvinna tryggheten. Straffen ska stå i proportion till brottet så att brottsoffret får upprättelse, och brottslingen ska kunna sona sitt brott och få möjlighet att gå vidare i livet. har varit med och genomfört en rad straffskärpningar med fokus på grova våldsbrott. Avsikten var att väsentligt skärpa de straff som döms ut. Men reformen har inte fullt ut fått önskat genomslag. För att de allvarligaste brotten ska straffas hårdare har vi därför föreslagit att minimistraffen ska höjas för ett antal brott. Syftet med förändringarna har varit att få till ett bättre nyttjande av straffskalans bredd och därmed en mer proportionerlig tillämpning av densamma. Det finns ibland en obalans i straffskalorna, där våldsbrott och sexualbrott ofta straffas mycket lindrigare än exempelvis ekonomisk brottslighet och narkotikabrott. Ökad inbetalning till Brottsofferfonden Den summa som brottslingen betalar till Brottsofferfonden bör utökas till . Brottsofferfondens syfte är att ge ekonomiskt stöd till brottsofferprojekt och viktimologisk forskning. Brottsofferfonden byggs huvudsakligen upp av en särskild avgift som varje dömd person ska betala om brottet kan straffas med fängelse samt den dagliga avgiften för fotboja. är denna avgift . Den bör fördubblas till . Detta bör ges regeringen tillkänna. Medling innebär att en gärningsman och en målsägande möts inför en medlare för att tala om brottet och följderna av detta. Den skall ske i bägge parters intresse. Att en förövare kan be om förlåtelse och få insikt om skadorna av sitt handlande kan vara än mer effektivt när det gäller ungdomar. Medling fyller en viktig funktion för att gärningsperson ska inse vilka konsekvenser det egna handlandet fått för andra människor och fungera som en delåtgärd mot att gärningspersoner inte ska återfalla i brottslighet. Medling kan också ses som en rehabiliteringsåtgärd för den som utsatts för brott. Här kan brottsoffret få svar på frågor om varför brottet inträffade och i bästa fall minska rädslan för gärningsmannen. är kommunerna skyldiga att erbjuda medling då gärningspersonen är . Detta innebär återigen att gärningsmannens ålder står i fokus. Kommunerna borde vara skyldiga att erbjuda medling oavsett de inblandade personernas ålder. Kommunerna bör bli skyldiga att alltid erbjuda medling även i de fall där gärningspersonen inte uppfyller medlingslagens kriterier, oavsett de inblandade personernas ålder. har följt upp medlingsverksamheten i och funnit att den inte fungerar i alla kommuner. Därför bör en nationell samordning för medling inrättas, som kan tydliggöra och följa upp samverkansparternas uppdrag och ansvar, samt sprida fungerande verksamheter i hela landet. Detta bör ges regeringen tillkänna. anmäldes 1 566 872 brott i . Det är en siffra som ökar och som också ökar i förhållande till folkmängd. Enligt Brå anmäldes det 097 brott per 100 000 invånare. Brå har statistik så långt tillbaka som 1950, då det endast anmäldes 2 700 brott per 100 000 invånare och på exempelvis låg siffran på mellan 11 000 och 13 000. Det brott som uppmärksammats mest torde vara det dödliga våldet. Det har ökat kraftigt. anmäldes 329 fullbordade mord, dråp samt misshandel med dödlig utgång, som statistiken kategoriseras. Året efter var siffran 229. 2020 hade den siffran ökat till 433. Av de brott mot enskild person som rapporteras i Brottsförebyggande rådets nationella trygghetsundersökning uppges vara anmälda till polisen. Det är en tillbakagång till nivån då undersökningen inleddes . Då låg anmälningsbenägenheten på 2005. Därefter ökade den till 2010, för att ligga på samma nivå till 2014, då andelen brott mot person som uppgavs vara anmälda till polisen minskade och återgick till samma nivå som när undersökningen inleddes. I Nationella trygghetsundersökningen, NTU, 2020 uppgav av befolkningen (16–) de 2019 utsattes för brott mot enskild person: misshandel, hot, sexualbrott, personrån, fickstöld, försäljningsbedrägeri, kort-/kreditbedrägeri, trakasserier eller nätkränkning. Det är en minskning jämfört med föregående . Emellertid blir det svårt att göra jämförelser längre tillbaka i tiden då Brå lagt till ett antal brottstyper i kategorin. Anmälningsbenägenheten är högst för allvarlig misshandel () och lägst för sexualbrott (). var andelen personer som uppgav att de blivit utsatta för sexualbrott . Det är en kraftfull ökning jämfört med , då uppgav att de hade blivit utsatta. 2019 var andelen . Utsatthet för sexualbrott är betydligt vanligare bland kvinnor än bland män och vanligast i åldersgruppen 20–. Enligt NTU 2016 var den vanligaste brottsplatsen är en allmän plats, och det vanligaste är att gärningspersonen är okänd för den som har utsatts. uppgifter finns in i undersökningen. Den senaste Nationella trygghetsundersökningen . Precis är resultaten alarmerande. av befolkningen uppgav att de utsatts för misshandel, hot, sexualbrott, personrån, fickstöld, försäljningsbedrägeri, kort-/kreditbedrägeri, trakasserier och nätkränkning. uppger att de blivit utsatta för misshandel, en ökning på . uppger att de blivit utsatta för hot, en uppgång på . Även personrånen har mer än fördubblats och andelen utsatta är , jämfört 2014. Personrånen har också präglats av en annan brutalitet . uppger att de blivit utsatta för sexualbrott, vilket är närmast en tredubbling . Sexualbrotten drabbar främst kvinnor. av alla kvinnor blev utsatta för ett sexualbrott 2019, i gruppen 20-24 var den siffran . För männen är den totala utsattheten . Detta får konsekvenser. av alla kvinnor oroar sig för att bli utsatt för sexualbrott och av alla kvinnor känner sig otrygga om de går ut i det egna bostadsområdet . Detta är rekordsiffror. Utsattheten för just sexualbrott har exploderat . Även otryggheten har ökat. En del kan troligen förklaras med en ökad medvetenhet om vad som är ett brott, att fler vågar tala öppet och anmäla. Antalet anmälda sexualbrott har ökat från 14 2008 till 25 2020. En del av den ökade utsattheten kan också grunda sig i den uppmärksamhet som metoo-rörelsen fick . En våg av övergrepp avslöjades, och med dem en våg av avslöjanden av personer, kulturer och institutioner som möjliggjort dessa. Metoo kan dock inte förklara hela uppgången. För utsattheten för sexualbrott har ökat kraftigt , . Det är en av de största frihetsinskränkningarna för unga kvinnor. Att mer än en tredjedel av dem utsatts för sexualbrott och nära hälften avstår från att gå ut i sina egna bostadsområden är ett oerhört problem, som vi måste gå till botten med. I varje lokalpolisområde ska det finnas en brottsofferstödjande person. Den som anmäler ett brott kan på så sätt tidigt få hjälp och stöd. Brottsofferstödjaren bör helst vara en person från brottsofferjouren eller någon annan förening, men det kan också vara en socialsekreterare från kommunen. i län var först i landet med en enhet med fokus enbart på brottsoffren. Brottsofferenheten startade och består till hälften av poliser och till hälften av civila, bland annat psykologer, jurister och kriminologer. Syftet med enheten är att utveckla hela myndighetens brottsofferstödjande och brottsförebyggande arbete samt att utveckla alla anställdas arbete i dessa frågor. Det handlar bland annat om att utveckla samverkansformer, finna rutiner, bedriva utbildning samt att genomföra kartläggningar och utvärderingar. Relativt små förändringar i polisens arbetssätt kan göra stor skillnad för att brottsoffret ska orka medverka i en utredning. Exempelvis kan polisen hålla förhör hemma hos den utsatta. Varje polisman har ett viktigt ansvar i det brottsofferstödjande arbetet.