mot · H9022602 · 2021-10-04 00:00:00 — Bostadspolitik, planering och byggande 4Bostaden är en social rättighet 4.2Nationell strategi för att säkerställa allas rätt till bostad 5.2Ytterligare bostadspolitiska satsningar krävs 5.3Balans mellan hyresrätt och bostadsrätt 6Markpolitiken – ett viktigt verktyg för kommunerna 7Bättre planering för fler och energieffektiva bostäder 7.2Regionalt perspektiv i planeringen 8Ökat byggande på landsbygden 9Hemlöshet – ovärdigt ett civiliserat samhälle 9.1Allmännyttan, en nyckelroll i kampen mot hemlöshet 9.3Nationell handlingsplan mot hemlöshet 2 Förslag till riksdagsbeslut ställer sig bakom det som anförs i motionen om ett nytt bostadspolitiskt mål och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen bör ta fram en nationell strategi för att säkerställa allas rätt till en bostad till en överkomlig kostnad och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen bör lämna en skrivelse till där regeringens nationella bostadsförsörjningsplan fastslås samt vid obalans mellan utbud och efterfrågan presentera en handlingsplan och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen bör återkomma med en åtgärdsplan och tidsplan för en mer jämlik balans mellan hyresrätt och bostadsrätt och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen bör tillsätta en utredning med uppdrag att dels studera Wienmodellen med fokus på finansieringen av nyproduktion av hyresrätter, dels föreslå hur motsvarande modell skulle kunna tillämpas i och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen bör se över hur ett statligt byggbolag med uppgift att bygga lägenheter, främst hyresrätter, som alla ska ha råd att efterfråga kan upprättas och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att det bör införas en ny förköpslag och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen bör lägga fram lagförslag i linje med de som presenterades i betänkande (SOU 2018:67) och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen bör återkomma med ett förslag till ändring i som gör det möjligt att ställa krav på energieffektivitet m.m. i detaljplan och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen ska verka för att alla kommuner, i syfte att öka trähusbyggandet, formulerar en träbyggnadspolicy där såväl småhus och flerbostadshus som offentligt tillkomna byggnader hanteras och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om regional fysisk planering och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att nedskrivningsreglerna behöver förändras så att fler hyresbostäder byggs i landsbygdskommuner och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen ska sätta barnens bästa i fokus och se till att det inte är möjligt att vräka en barnfamilj innan familjen har ett fullvärdigt alternativt boende att flytta till, och detta tillkännager för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen i syfte att minska hemlösheten bör utreda hur en ny lagstiftning kan säkerställa ett långsiktigt förbud mot utförsäljningar inom allmännyttiga bostadsbolag och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen bör utreda vad som kan göras för att hindra såväl allmännyttiga som privata bostadsbolag från att ställa orimliga krav vid tecknande av hyreskontrakt och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen bör ta initiativ till att metoden Bostad först ska få ytterligare spridning i landet och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att uppdra åt regeringen att ta fram en nationell handlingsplan med en nollvision för hemlösheten och tillkännager detta för regeringen. behöver en ny bostadspolitik. En hållbar och långsiktig politik som kan möta de utmaningar vi står inför i form av bostadsbrist, bostadssegregation och klimatomställning. En bostadspolitik med betydligt högre ambitioner än . Det råder bostadsbrist i en majoritet av landets kommuner. Bostadsbristen ska byggas bort och fokus ska ligga på miljövänliga hyresrätter med rimliga hyror, eftersom marknaden visat sig inkapabel att bygga just dessa bostäder. Trots att det är de som behövs mest. I takt med att klassklyftorna ökat har även bostadssegregationen gjort det. Olika grupper lever åtskilda i olika bostadsområden och skillnaderna mellan områdena är ofta mycket stora vad gäller inkomst, utbildningsnivå, hälsa och förväntad livslängd. Bostadssegregationen behöver brytas, med en politik för minskade klyftor och ett förändrat bostadsbyggande med fokus på en jämlik och hållbar stadsutveckling. För detta krävs insatser i såväl socioekonomiskt eftersatta som mer välbärgade områden, något som förutsätter en tydlig offentlig styrning, reglering och planering. Stat och kommun måste därför ta ett större ansvar – staten för finansieringen och kommunerna för en bostadsförsörjning som omfattar alla invånare, oavsett inkomst. står bygg- och fastighetssektorn för av totala utsläpp av växthusgaser. Därutöver bidrar sektorn till stora utsläpp utomlands genom import av byggprodukter. Av de totala utsläppen från sektorn står byggverksamhet och uppvärmning för vardera. Om vi ska nå det klimatmål som slagit fast måste bygg- och fastighetssektorn minska sin klimatpåverkan ur ett livscykelperspektiv. För det krävs ett mer hållbart byggande och en ökad energieffektivisering, vilket också förutsätter högre krav och statliga styrmedel. I denna motion redogör vi för vår bostadspolitik och vad vi anser bör göras för att skapa bra bostäder för alla. 4 Bostaden är en social rättighet I FN:s deklaration om de mänskliga rättigheterna slås fast att rätten till bostad är en grundläggande mänsklig rättighet och av den svenska regeringsformen framgår att det allmänna ska trygga rätten till bl.a. bostad (1 kap. 2 § RF). Men i verklighetens förvägras allt fler rätten till ett eget hem, trots regeringsformens tydliga formulering. lades den svenska bostadspolitiken om. Den tidigare marknadsstyrda bostadspolitiken hade lett till svår trångboddhet, undermåliga boendemiljöer och ockerhyror. Med den nya inriktningen blev bostadspolitiken i stället en naturlig del av den generella välfärdspolitiken: aktiv, omfattande och utan inslag av särlösningar för låginkomsthushåll. Samhället tog ansvar för att folket skulle ha bra bostäder med god standard till rimliga kostnader. Staten såg till att rättsliga och finansiella instrument fanns tillgängliga för bostadsbyggandet och kommunerna ansvarade för planering och genomförande. , när miljonprogrammet avslutades, var bostadsbristen väsentligt mindre. Utan en statlig bostadspolitik, med aktiva insatser och omfattande statligt stöd, hade detta inte varit möjligt. är bostadspolitiken varken tillräckligt aktiv eller tillräckligt omfattande. Ända , då den statliga bostadspolitiken åter igen ersattes med ett marknadsstyrt bostadsbyggande, har bostadsbristen och bostadssegregationen ökat. Och hörs allt fler röster som än en gång vill se särlösningar, s.k. social housing, för personer utan kapital och/eller med låg inkomst. Från att ha varit en grundbult i svensk välfärdspolitik har bostaden alltså än en gång kommit att hanteras som ett simpelt investeringsobjekt på en marknad. Denna marknads ensidiga vinstintresse, och näst intill totala avsaknad av socialt ansvarstagande, har än en gång visat sig stå i vägen för att lösa bostadsbristen för väldigt många medborgare. Det byggs för lite, för sakta och för dyrt. har bostadspolitik blivit en alltmer polariserad fråga, mellan dom som har och dom som inte har. Ska staten bidra till investeringar i billiga hyresrätter med låga hyror, eller ska man kanske i stället satsa miljarder på att betala köksrenoveringar för höginkomsttagare? håller fast vid vår syn på bostaden som en grundläggande rättighet. Vi menar med bestämdhet att bostaden aldrig kan jämföras med andra handelsvaror och att bostadsbristen därför måste mötas med ökat politiskt ansvarstagande. Gemensamt måste vi återskapa en statlig bostadspolitik enligt principen om generell välfärd. I ett rikt land som borde det vara en självklarhet att alla invånare har ett tryggt boende. En politik med olika typer av särlösningar för vissa grupper står i motsättning till allt tror på. Vi anser därför att frågan om att bygga bort bostadsbristen, framför allt med hyresrätter som vanliga löntagare har råd med, ska prioriteras. 4.1 Nytt bostadspolitiskt mål Det bostadspolitiska mål som antagit återspeglar inte de samhällsbehov och utmaningar som bostadsbyggandet kräver. Vi vill därför ersätta nuvarande mål med följande: Alla ska ges förutsättningar att leva i goda bostäder till rimliga kostnader och i en stimulerande och trygg miljö inom långsiktigt hållbara ramar. Boende- och bebyggelsemiljön ska utgå ifrån människors behov, bidra till jämlika förhållanden och särskilt främja en god uppväxt för barn och ungdomar. Vid planering, byggande och förvaltning ska en ekologiskt och socialt hållbar utveckling vara grunden för verksamheten. Vad som ovan anförts om ett nytt bostadspolitiskt mål bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. 4.2 Nationell strategi för att säkerställa allas rätt till bostad riktade FN:s dåvarande rapportör för bostadsfrågor, Leilani , skarp kritik mot regeringens bostadspolitik. I ett brev till regeringen uttrycker en särskild oro över de lagar och policyer som har gjort att globalt kapital kunnat investeras i bostäder som säkerhet för finansiella instrument. Den s.k. finansialiseringen av bostadsmarknaden, som detta är ett uttryck för, får enligt katastrofala konsekvenser för hyresgästerna. Fenomenet är inget nytt och inget unikt för – fastighetsspekulation på bekostnad av hyresgästers trygghet sker över hela världen, vilket bl.a. skildras i dokumentärfilmen ”Push”. Ett tydligt exempel på detta är den utveckling vi sett i där riskkapitalbolagsägda fastighetsbolag köper upp hyresfastigheter, renoverar lägenheterna och höjer hyrorna kraftigt. De hyresgäster som inte klarar av att betala de högre hyrorna tvingas flytta. Fenomenet kallas renovräkning och har drabbat många hyresgäster runt om i . är bekymrad över att regeringen har accepterat finansialiseringen av bostadsmarknaden och inte gjort några försök att reglera problemet – i synnerhet då regeringen, enligt såväl internationella konventioner som regeringsformen, ska trygga rätten till bostad. I brevet uppmanar regeringen att dels erkänna den inverkan som finansialiseringen av bostadsmarknaden har på bostaden som en social rättighet, dels vidta åtgärder för att återupprätta bostaden som en social rättighet. Om regeringen misslyckas lever , enligt , inte upp till sina åtaganden vad gäller internationella konventioner. Regeringens svar på Farhas brev var kortfattat och passivt, vilket visar att regeringen inte verkar ta frågan på allvar. har därefter, i samband med besök i , framhållit att regeringen bör ta fram en nationell strategi för att säkerställa allas rätt till en bostad till en överkomlig kostnad. delar FN-rapportören uppfattning. Strategin bör ligga till grund för regeringens övergripande bostadspolitik. Regeringen bör ta fram en nationell strategi för att säkerställa allas rätt till en bostad till en överkomlig kostnad. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. I har kommunerna en central roll för bostadsförsörjningen. Kommunerna har genom planmonopolet makten över den lokala fysiska planeringen. Genom att styra hur marken används kan kommunen påverka omfattningen av och inriktningen på bostadsbyggandet. På bostadsmarknaden kan kommunerna med hjälp av allmännyttan påverka tillgången på och fördelningen av hyresbostäder. Med dessa två verktyg – planmonopolet och allmännyttan – har kommunerna starka styrmekanismer för att påverka människors möjligheter att få en bostad. Över tid har kommunernas bostadsförsörjningsåtagande förändrats. När man använde sina verktyg för att planera och bygga bra bostäder för alla, har man i stället låtit bostadsbyggandet helt ske på marknadens villkor. mark har blivit en viktig handelsvara, inte minst för kommuner med behov av att stärka sin ekonomi. har allmännyttan, genom Allbolagens krav på affärsmässighet, reducerats till en i mängden av marknadsaktörer. Sammantaget har detta påverkat kommunernas möjligheter att ta sitt bostadsförsörjningsansvar vilket inte minst har drabbat resurssvaga grupper som inte har råd att efterfråga bostäder på marknadens villkor. Mot bakgrund av bristerna i kommunernas bostadsförsörjning tillsatte S-MP-regeringen en utredning med uppdrag att kartlägga hur kommunerna arbetar med bostadsförsörjningen för grupper med svag ställning på bostadsmarknaden (dir. 2017:85). I sitt slutbetänkande föreslog utredningen ett helt nytt arbetssätt för att få staten och kommunerna att ta ett gemensamt ansvar och skapa en samsyn kring vad bostadsbristen består i och hur den ska lösas på alla nivåer i det offentliga . I centrum för detta arbetssätt återfinns regionerna. För att reglera det gemensamma arbetssättet föreslår utredningen en ny bostadsförsörjningslag (SOU 2018:35). SOU 2018:35 har ännu inte resulterat i någon proposition, men anser att förslagen i utredningen är ett steg i rätt riktning. Dock anser vi att det behövs ett tydligare nationellt ansvar för bostadsförsörjningen än vad som föreslås i utredningen. Att lägga ansvaret på enskilda kommuner och regioner är inte hållbart – bostadsförsörjningen är i högsta grad en nationell angelägenhet. Delegation Bostad 2030 har, på uppdrag av , tagit fram en ny kunskapsbaserad bostadspolitik. Bland annat föreslog man i sitt slutbetänkande (Delegation Bostad 2030, 2018: Dags för en ny bostadspolitik) att det bör skapas en formaliserad process kring den nationella bostadsförsörjningsplanen där myndigheter, länsstyrelser, regioner och kommuner ingår. anser att delegationens förslag om en nationell bostadsförsörjningsplan är ett bra sätt att tydliggöra statens ansvar för bostadsförsörjningen. Regeringen bör lämna en skrivelse till där regeringens nationella bostadsförsörjningsplan fastslås samt vid obalans mellan utbud och efterfrågan presentera en handlingsplan. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. präglades den svenska bostadsmarknaden av bostadsbrist, trångboddhet och ojämlikhet. För att kartlägga problem och ta fram förslag på åtgärder tillsatte den socialdemokratiska regeringen en utredning – den s.k. bostadssociala utredningen. I utredningen ingick radikala ekonomer, arkitekter och byggmästare. Utredningen, som verkade under åren 1933‑1947, lade grunden för den generella bostadspolitiken som etablerades . Samhället tog ansvar för att alla, oavsett inkomst, skulle garanteras en bra bostad. Successivt byggdes bostadsbrist och trångboddhet bort. präglas svensk bostadsmarknad återigen av bostadsbrist och trångboddhet. Bostadsbristen slår hårdast mot de grupper i samhället som har lägst inkomster: unga, nyanlända, ensamstående, sjukskrivna och arbetslösa. Dessa grupper har svårt att efterfråga de bostäder som byggs. Kommunernas bostadssociala verktyg, såsom sociala kontrakt och sociala förturer, räcker inte för att garantera alla medborgare en bostad. har allmännyttans roll förändrats genom krav på affärsmässighet, vilket påverkar de kommunala bostadsbolagens möjlighet att ta socialt ansvar. Sammanfattningsvis befinner vi oss i ett läge där stora grupper inte kommer in på bostadsmarknaden utan är hänvisade till otrygga boendelösningar och trångboddhet. Bostadsmarknaden präglas därmed återigen av ojämlikhet – en ojämlikhet nära länkad till de inkomst- och förmögenhetsklyftor som ökat i . Allt fler röster höjs nu för att tillsätta en ny bostadssocial utredning med uppdrag att dels undersöka hur situationen ser ut, dels ta fram konkreta förslag för att alla medborgare, oavsett inkomst, ska garanteras en bostad. Förslaget om att tillsätta en bostadssocial utredning har framförts av såväl forskare som myndigheter (se exempelvis Dagens Samhälle och i 2019:13). har tidigare föreslagit att regeringen ska tillsätta en ny bostadssocial utredning. Dels bör det kartläggas hur boendeproblemen yttrar sig och deras bakomliggande orsaker, dels bör förslag på åtgärder för att komma till rätta med problemen läggas fram (mot. 2019/20:1621). tillsatte S-MP-regeringen en utredning som ligger i linje med vårt förslag: En socialt hållbar bostadsförsörjning (dir. 2020:53). Uppdraget ska redovisas . välkomnar utredningen men anser, i likhet med Allmännytta, att direktivet saknar ett helhetsperspektiv på bostadsförsörjningen. Exempelvis berörs inte frågan hur bostadspolitiska mål ska uppnås, inte heller vilka roller marknaden respektive politiken ska ha för att bygga de bostäder som behövs. 5 Bygg bort bostadsbristen Enligt senaste bostadsmarknadsenkät anger 207 av de 288 kommuner som besvarat frågan (), att det råder underskott på bostäder på den lokala bostadsmarknaden. Bristen är värst i storstadsregionerna och på högskoleorter, men även många mindre kommuner har underskott på bostäder. Sammantaget bor av landets befolkning i kommuner med bostadsbrist (2021: ). har det byggts många nya bostäder, men mycket av det som byggts har varit för dyrt för stora grupper i samhället. sjunker efterfrågan på dessa bostäder men behovet av nya bostäder är fortfarande mycket stort. Det är kort sagt brist på bostäder som folk har råd att efterfråga, framför allt hyresrätter med rimliga hyror. Bostadsbristen begränsar människors möjligheter att ta ett jobb, studera och etableras i det svenska samhället. Därigenom påverkas individernas frihet, ekonomins tillväxt och samhällets utveckling negativt. Det leder till ökade klyftor och segregation och till ökad trångboddhet. Bristen på bostäder, framför allt hyresrätter, är även en hämmande faktor för kommuners och regioners utveckling. Människor måste kunna flytta dit där jobb och utbildningsplatser finns. Arbetsmarknaden påverkas negativt när inte minst yngre personer tvingas tacka nej till arbeten för att de saknar bostad. I en undersökning som gjorts på uppdrag av uppger sju av tio tillfrågade arbetsgivare i landets tre storstadsregioner att bostadsbristen i någon mån försvårar möjligheterna att rekrytera personal. Vidare har HSB låtit beräkna konsekvenserna av bostadsbristen för tillväxten i den närmaste tjugoårsperioden. Kostnaden uppskattas till . Även om man bör använda den här typen av siffror med en viss försiktighet kan man konstatera att bostadsbrist påverkar samhällets ekonomi och funktion negativt. Senaste årets prognoser och statistik från visar på en positiv utveckling som vi måste värna (). är inte läge att plocka bort investeringsstöd, som de borgerliga partierna ständigt motionerar om. uppskattar att det behöver byggas i snitt ca 59 000 bostäder . Tre av fyra bostäder behöver tillkomma i storstadsregionerna. färdigställdes 54 100 bostäder (nybyggnad samt tillskott genom ombyggnad) och är prognosen ungefär densamma. Året därpå, alltså 2022, beräknas preliminärt 57 500 bostäder stå färdiga. gläds självklart åt att nyproduktionen av bostäder ökar och åt att en så stor andel är hyresrätter. Viktigt att notera är att de hyresrätter som byggs fortfarande allt för ofta är för dyra för en vanlig löntagare att efterfråga. Mellan åren 2016–2020 beviljades i investeringsstöd till 38 300 bostäder. , fram t.o.m. , har stöd beviljats med för närmare 11 000 bostäder. Stödet bidrar till att upprätthålla byggtakten och det finns all anledning att fortsätta vidareutveckla, och i vissa fall även utvidga, dagens stöd så att hyrorna framöver kan pressas. Under förra mandatperioden genomförde och S-MP-regeringen, inom ramen för budgetsamarbetet, de största bostadspolitiska satsningarna . Vi införde bl.a. ett investeringsstöd för hyresrätter och studentbostäder, ett stöd för renovering och energieffektivisering av flerbostadshus i miljonprogramsområden och en byggbonus till de kommuner som planerar för och bygger bostäder. Våra gemensamma satsningar har gett resultat. Rekordmånga nya bostäder har byggts, varav många hyresrätter. Eftersatta flerbostadshus har renoverats och energieffektiviserats. Kommuner planerar för fler bostäder och tar ansvar för bostadsförsörjningen i större utsträckning . I budgeten , som byggde på och budgetmotion, avvecklades samtliga bostadspolitiska satsningar. Som ett resultat av januariöverenskommelsen mellan S, MP, C och L har investeringsstödet för hyresbostäder och studentbostäder återinförts. välkomnar detta men kan konstatera att betydligt fler insatser behövs för att bygga bort bostadsbristen och rusta upp det befintliga bostadsbeståndet. 5.2 Ytterligare bostadspolitiska satsningar krävs För är det uppenbart att det krävs ytterligare bostadspolitiska satsningar. Dels för att upprätthålla en hög byggtakt och bygga de bostäder som behövs, främst hyresrätter med rimliga hyror, dels för att energieffektivisera och renovera det befintliga beståndet. Genom att utöka och bredda de bostadspolitiska satsningarna kan vi minska bostadsbristen, genomföra nödvändiga renoveringar och ge en nödvändig injektion i svensk ekonomi efter coronakrisen. Vi vill genomföra fyra stora sådana satsningar. För det första vill vi utöka och förbättra det statliga investeringsstödet för hyresbostäder. Reglerna för investeringsstödet bör ändras i enlighet med förslaget i SOU 2017:108, så att en viss del av stödet betalas ut i förväg. Det ökar möjligheterna att använda investeringsstödet som eget kapital och underlättar därmed finansieringen. Utöver det måste investeringsstödet för anordnade av hyresrätter och bostäder för studerande mycket tydligare måste knytas till klimatmålen. Högre krav på klimatsmarta bostäder ska ställas i samband med att stöd beviljas. För det andra vill vi utöka stödet för energieffektivisering och renovering av flerbostadshus och utomhusmiljöer. Stora delar av det svenska miljonprogrammet är i behov av renovering, effektivare energianvändning och förbättrade utomhusmiljöer. För 140 000 lägenheter är renoveringsbehovet akut enligt en rapport från det statliga forskningsinstitutet . beräknar kostnaderna för renoveringar av miljonprogrammen till . Ett riktat statligt stöd med fokus på renovering är helt avgörande för att åtgärda behoven. För det tredje vill vi införa statliga topplån för nyproduktion av hyresrätter. gav staten omfattande subventioner och förmånliga lån till byggbolag i syfte att bygga bostäder. Detta stöd avskaffades av den borgerliga regeringen under åren 1991‑1994. Bostadsbyggandet har därefter skett på marknadens villkor och finansieringsansvaret har flyttats över på hushållen. Sammantaget har detta lett till minskad nyproduktion av hyresrätter och högre skuldsättning för hushållen. För att ytterligare stimulera byggandet av hyresbostäder vill vi att staten ska ta över delar av risken för hyresrättens finansiering genom att erbjuda topplån med låg ränta som ersätter större delen av det egna kapitalet för byggbolagen. Med ett statligt utfärdat topplån på av investeringen återstår för investeraren att skjuta till. Resterande ska som finansieras av banksektorn. För det fjärde vill vi införa ett investeringsstöd för uppförande av klimatsmarta flerbostadshus trä. Se vidare under avsnitt 6.1 i denna motion. I vår budgetmotion för utgiftsområde 2022 (V545) redogör vi närmre för nämnda satsningar. 5.3 Balans mellan hyresrätt och bostadsrätt anser att politiken har ett stort ansvar för att det byggs fler bostäder, men också för att rätt typ av bostäder byggs.