mot · H902919 · 2021-09-29 00:00:00 — Dessa bedömningar ska göras i samverkan mellan Arbetsförmedlingen, kommunen (där vuxenutbildningen bör ha en framträdande roll) och den enskilde. Regeringen ska återkomma med förslag om att förlänga etableringstiden från dagens till den tid som den nyanlände behöver, enligt individuell bedömning. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. För att finansiera den förlängda etableringsersättningen anslår ytterligare medel i vår budgetmotion. Läs mer i motionen Utgiftsområde 14 Arbetsmarknad och arbetsliv (2021/22:3270). En individualiserad och förlängd etableringstid med förlängd rätt till etableringsersättning för den enskilde bör också följas av förlängda statliga ersättningar till kommunerna. Flyktingmottagande är ett nationellt ansvar och genom att förlänga etableringstiden ersätts kommunerna i större utsträckning för detta ansvar, och mer i proportion till sina åtaganden. Inte sällan har kommuner i glesbygd/bruksorter tagit ett stort ansvar för de investeringar som görs under mottagandet eftersom det funnits lediga bostäder, medan storstäder och rikare kommuner har dragit nytta av den etablerade arbetskraften. SKR har föreslagit att nivåerna på dessa ersättningar ska sättas i samråd mellan staten och SKR. En liknande modell används i . gör bedömningen att det skulle kunna vara en bra modell, som också skulle öka samförståelsen för de utmaningar som finns. Nivåerna på ersättningen bör styras av de individuella bedömningar som görs av de som deltar i etableringsinsatser, och hur de skiljer sig åt mellan kommunerna så att kommunerna får stöd utifrån behov. Regeringen bör, efter samråd med landets kommuner, återkomma med förslag om att förlänga de etableringsrelaterade ersättningar som staten betalar till landets kommuner utifrån den verkliga kostnad kommunerna har för etablering. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. trädde lagen (2016:38) om mottagande av vissa nyanlända invandrare för bosättning (bosättningslagen) i kraft. Lagen innebär att nyanlända anvisas till kommuner enligt en tvingande fördelning och syftar till att motverka en ojämn fördelning av nyanlända mellan kommunerna. stod bakom lagen när den infördes men lyfte även en del kritik mot brister i lagens utformning, bl.a. avsaknaden av sanktioner för de kommuner som inte följer lagen. Tyvärr har det visat sig att vi hade fog för vår kritik, då flera kommuner vägrat ta emot nyanlända. Därför behövs nu en översyn av lagen. I proposition 2015/16:54 Ett gemensamt ansvar för mottagande av nyanlända, som föregick bosättningslagen, skrev regeringen: Den föreslagna lagen kommer att slå fast att flyktingmottagandet är ett gemensamt ansvar för landets kommuner och regeringens bedömning är att kommunerna kommer att vara med och ta detta ansvar även om det inte finns sanktioner kopplade till den föreslagna lagen. Regeringen anser således att det inte finns anledning att anta att kommunerna inte kommer att fullgöra sin skyldighet enligt den lag som föreslås. Det kan enligt regeringens bedömning inte heller anses nödvändigt att med hänsyn till syftet med lagen föreslå sanktioner. Regeringen utesluter emellertid inte att en sanktionsmöjlighet kan övervägas efter en uppföljning av lagens tillämpning. Regeringen vill betona att för det fall det visar sig att den föreslagna lagen inte får avsedd effekt bör sanktioner övervägas. Det får nu anses stå klart att regeringen felbedömde kommunernas vilja att vara med och ta detta ansvar och att det därför är dags att överväga sanktioner. Regeringen bör återkomma med förslag på sanktioner för de kommuner som inte tar emot de nyanlända som hänvisas till dem. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. Ett annat problem med lagen är otydligheten kring hur långt kommunens ansvar sträcker sig . Det har lett till att vissa kommuner, framför allt välmående och borgerligt styrda, endast ordnat boende , utifrån etableringstiden, med hemlöshet som följd. Vid en förlängning av etableringstiden bör det tydliggöras att kommunerna får ett förlängt ansvar för nyanländas boendesituation. Regeringen bör återkomma med förslag om att kommunernas ansvar för nyanländas boende sträcker sig längre än . Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. Asylsökandes och nyanländas boendesituation bör utformas så att den möjliggör ett långsiktigt boende i samma ort eller område, även under övergången från asylsökande till nyanländ. Förutsättningarna för detta varierar givetvis mellan olika delar av landet och helt jämlika förhållanden kommer inte gå att åstadkomma. Tillgången till rimliga bostäder med rimliga hyror, och kötider till dessa bostäder, varierar kraftigt mellan olika delar av landet. I grunden handlar det om den bristande bostadspolitik som förts . För att möjliggöra långsiktiga boendelösningar för asylsökande och nyanlända behövs, utöver en aktiv bostadspolitik, reformer som får människor att vilja bo kvar och kommuner att vilja satsa på sina nya invånare. De reformer vi föreslår i denna motion syftar till att uppnå precis det. Regeringen bör, i samråd med landets kommuner, ta fram en strategi för att säkerställa ett långsiktigt boende för asylsökande och nyanlända. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. En annan brist med bosättningslagen som påtalats av vissa kommuner är att de som bott i eget boende (EBO) som asylsökande inte omfattas av lagen. Det leder till att de inte inkluderas när antalet som ska anvisas till varje kommun bestäms, med följden att antalet nyanlända fördelas ojämnt. Dessutom går de nyanlända som bott i eget boende miste om möjligheten att anvisas till en kommun och möjligen ett mer fördelaktigt boende. som vissa kommuner bryter mot lagen och inte tar emot de nyanlända som anvisas dem eller gör allt för att minimera sitt ansvar har flera kommuner, bl.a. , önskat få fler nyanlända anvisade till sig. Enligt en undersökning från TV4 vill var sjätte kommun ta emot fler nyanlända än de fått tilldelat sig. Dessa kommuner pekar därmed på en annan brist i lagen, nämligen att de som vill ta emot fler nyanlända inte får det. anser därför att lagen bör göras mer flexibel så att de kommuner som önskar kan få ta emot ett större antal nyanlända och de som redan tagit ett stort ansvar kan avlastas. Om staten ger tillräckliga resurser och goda förutsättningar för kommunerna, genom att ändra ersättningarna till kommunerna enligt våra förslag ovan, ökar också sannolikheten att fler kommuner kommer att vilja ta ett större ansvar. Regeringen bör se över bosättningslagen i syfte att göra den mer flexibel, samt inkludera de som bott i eget boende . Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. Nooshi Dadgostar (V)