mot · H9024003 · 2021-10-05 00:00:00 — Få saker är viktigare om man vill ge människor jämlika villkor än att stimulera läsning. Läsdelegationen ger en lång rad förslag på hur läsning blir till glädje för fler. Arbetet på detta område måste trappas upp och delegationens förslag bör tillsammans med förslaget till nationell biblioteksstrategi ligga till grund för en offensiv politik på området. Särskilt fokus bör vara att fånga pojkars intresse för berättelser och läsning. Biblioteken har en särskild ställning i liberal kulturpolitik. Tillgången till bibliotek är en grundläggande service i ett liberalt samhälle. I många kommuner och kommundelar fungerar de som lokala kulturcentrum. Där ges vi alla, på lika villkor, möjlighet till bildning och förströelse. Det kan vara en massiv frigörande upplevelse att på utforska alla olika vägar in i mänsklighetens samlade vetande, att upptäcka andra människors erfarenheter och världsbilder. Att biblioteken på många håll i landet tvingas dra ner, minska öppettider och kanske rent av stänga är därför bekymmersamt. Enligt officiella statistik har folkbibliotekens bestånd av tryckta böcker minskat , och antalet folkbibliotek har minskat . Även om bra bibliotek är viktigt för oss alla är de allra viktigast för unga personer som inte växer upp med böcker omkring sig, som inte får läsvanorna med sig hemifrån och som kanske överhuvudtaget inte har ett lugnt ställe för att plugga eller fly bort i fiktionens världar. I förslaget till nationell biblioteksstrategi liknas de vid demokratins skattkammare. Det är en välfunnen liknelse som fångar den breda roll som biblioteken har, såsom öppet torg, rum för eftertanke, samling av berättelser och källa för fakta med mera. Även om bibliotekens kärnuppgift förblir oförändrad så förändras villkoren för uppgiften i takt med samhällets och inte minst teknikens utveckling. Det blir en viktig uppgift att utifrån förslaget till nationell biblioteksstrategi forma en politik för att biblioteken inte bara ska kunna försvara sin ställning utan också ta ytterligare ett par steg fram. Liberalerna utesluter inte en tydligare nationell styrning av biblioteksverksamheten i syfte att klara teknikutveckling samt säkra kvalitet och tillgänglighet i hela landet. En vision bör vara att biblioteken i den nya tiden har samma centrala och självklara ställning i människans sökande efter upplevelser, samtal, kunskap och bildning i den nya tiden som de hade när folkbiblioteken växte fram . För att biblioteken ska kunna fylla dessa uppgifter måste de vara trygga. har det blivit allt vanligare att det förekommer stök och betydligt allvarligare händelser som hot, trakasserier och ibland våld, mot andra besökare och mot bibliotekspersonal. De som drabbas hårdast av otrygghet på biblioteken är – precis som i en otrygg skola utan arbetsro – de som behöver biblioteken bäst. Personer som stör ordningen, hotar och trakasserar hör inte hemma på våra bibliotek. Bibliotekslagen säger att biblioteksverksamhet ska finnas tillgänglig för alla. För att bibliotekslagens syfte ska vara verklighet, för alla, behöver den kompletteras med en reglering om trygga bibliotek och möjligheter att utfärda tillträdesförbud. Granskande journalistik är en förutsättning för en levande demokrati. Men journalistiken är hårt ansatt. Enligt en undersökning vid har nästan sex av tio av landets journalister varit utsatta för trakasserier, hot eller våld i samband med sitt yrkesutövande. Hoten fyller sitt syfte – många hotade journalister uppger att deras arbete påverkats, att de har valt bort att bevaka känsliga ämnen, personer och frågor. I försvaret av tryck- och yttrandefriheten ingår även ett ansvar för att förebygga och förhindra hot, trakasserier och våld som både enskilda och grupper riktar mot journalister och andra mediemedarbetare. En utredning bör tillsättas för att se över straffet för hot och våld mot journalister i samband med tjänsteutövning. I en rapport från myndigheten för kulturanalys (rapport 2021:1) konstateras att den politiska styrningen på flera sätt inte lever upp till ambitionen om att värna den konstnärliga friheten. Man konstaterar till exempel att: - Delar av den statliga bidragsgivningen styrs och implementeras med negativ påverkan på den konstnärliga friheten. - Principen om armlängds avstånd är inte möjlig att fullt ut tillämpa på regional och nivå. - På framför allt regional nivå, men även på nivå, sker målstyrning som riskerar att påverka den konstnärliga friheten negativt. Trots att det politiska idealet om konstnärlig frihet ofta upprepas påminns vi alltså återkommande om att verkligheten skiljer sig från idealet. Kulturutövare känner av både direkt och indirekt påverkan. är det goda intentioner bakom, men politisk klåfingrighet är fel oavsett syfte. Vid sidan av formell påverkan från politiskt håll lever många konstnärer och kulturinstitutioner med tryck också från andra håll, som till exempel folkliga protester och mediala debatter som kan vara svåra att stå emot. leder detta till självcensur. Vissa ämnesområden är mer utsatta än andra vilket händelserna i samband med att museums utställning om nazismen är ett exempel, men det finns fler. Det behövs en ökad förståelse i samhället för varför det är så centralt att kulturen står fri. Det handlar i grunden om att värna det fria ordet och försvara friheten. Den som kan använda kulturens, mediers och berättelsens kraft för att främja sin bild av verkligheten, sin berättelse om politikens uppgift och sina idéer om vad som ska lyftas fram respektive bekämpas, har en enorm makt. Den makten får inte samlas i ett fåtal politikers händer. Därför måste kulturen vara fri. Liberalerna vill se reformer för att öka kulturens frihet. Fler strategiskt viktiga kulturverksamheter bör bli stiftelseägda. För att öka självständigheten bör dessa stiftelser ha ett eget kapital. Man bör flytta beslut så som att utse styrelsen bort från regeringen och aktiva politiker bör inte sitta i dessa styrelser. Finansieringen av kultur är ett område som behöver frihetsreformer. Det behövs fortsatt höga ambitioner från det offentliga på alla nivåer. Men det behövs också andra källor till finansiering. Skatteregler för sponsring och inköp bör förbättras, förutsättningar för privata stiftelser att satsa på kultur bör stärkas, vilket föreslås på annan plats i denna motion. Generellt bättre villkor för konstnärer är en annan viktig pusselbit för att stärka kulturens frihet Socialförsäkringarnas och arbetsmarknadens regelverk måste anpassa till kulturutövare som ofta är kombinatörer och har ojämn inkomst. Upphovsrätten måste värnas och kvalitet måste vara det viktigaste i bedömningen av olika bidragssökande verksamheter. I Liberalernas mediepolitiska motion föreslås en lång rad reformer för att säkerställa armlängds avstånd mellan politik och media. Vårt kulturarv är ett resultat av internationella och inhemska impulser, gamla traditioner och nya uttryckssätt, en önskan att bevara och sökandet efter det nya. Ur detta har det vi kallar svensk kultur vuxit fram. Genom erfarenheter, kunskaper, kontakter människor emellan och historiska händelser förändras vår kultur över tiden. Att vårda kulturarvet innebär att bevara kunskap, idéer, föremål och miljöer som speglar äldre tiders livs- och samhällsformer. Kulturarvet ger perspektiv på vår samtid, nya idéer om hur vi kan forma vår framtid samt styrka att kunna möta det nya och främmande. Det kulturarv som finns i är en del av mänsklighetens gemensamma kulturarv och ska hållas tillgängligt för kommande generationer. Museernas roll som bildningsinstitutioner och deras forskningsanknytning ska stärkas Museernas uppgift är att förvärva, bevara och främja sina samlingar till skydd för kulturarvet och inte låta sig styras av tillfälliga trender. I alternativa faktas tidevarv blir museernas roll därför viktigare . Som folkbildare ska de sprida kunskap. Uppgiften är att informera – inte uppfostra. Att ersätta gamla normer med nya är varken bättre eller särskilt produktivt. Att sträva efter att bidra till besökarens bildning är en rimligare utgångspunkt. Goda lösningar på vår tids stora samhällsutmaningar kommer när människor tänker fritt, inte när statliga institutioner försöker få dem att tänka rätt. Det räcker inte att i ord försäkra att politiken ska ha armlängds avstånd till museerna. Politiker måste visa också i handling att deras armar inte är alltför korta. I vår mening stärks förutsättningarna att bygga upp, förvalta och sprida kunskap om historia av att det finns en mångfald av museer som ger olika, kanske överlappande och ibland kanske till och med motstridiga, bilder. Någon myndighet kan gärna ha ett samordningsansvar och ett ansvar för att identifiera områden som är otillräckligt belysta, men mångfalden av perspektiv måste värnas. Regeringen bör värna de olika museernas särart. Ambitionen att belysa nya områden får inte genomföras genom att man försummar de områden där man redan byggt upp samlingar och kunskap. Det essentiella i museernas verksamhet är innehållet, inte lokalerna. Med ny teknik och digital närvaro kan man också arbeta effektivare och nå fler. Men tillräckliga fysiska lokaler är fortfarande en förutsättning – och ibland är som sagt lokalerna i sig ett kulturarv. Museerna är dessutom inte bara sina utställningar och publika lokaler. Bakom den publika verksamheten – oavsett om den sker fysiskt eller digitalt – finns samlingarna. Museets uppgift är att samla, sammanställa och presentera. Om samlingarna nedprioriteras undergrävs basen för hela verksamheten. I FN:s urfolksdeklaration slås fast (artikel 12) att urfolk har rätt till användning av och makt över sina ceremoniella föremål, samt att urfolk har rätt till repatriering av sina förfäders mänskliga kvarlevor. Liberalerna anser att det är hög tid att arbetet med återbördande av samiska kvarlevor och samiska ceremoniella föremål, ges en hög prioritet. Det juridiska, praktiska och ekonomiska förutsättningar måste redas ut och en plan för arbetet tas fram. och kulturarven i världen Den som förlorar sin historia förlorar också sig själv. Förstörelse av kulturarv är en självklar del av varje totalitär ideologi, och ingen ledare som initierar folkmord anser att det bestialiska verket är fullbordat om inte också en kulturell rensning har skett. På det judiska museet i finns bilder på hundratals vackra synagogor. De var samlingsplatser för hela samhällen, som vi aldrig får se igen. Nazisterna ville utplåna alla spår av judendomen ur det europeiska samhället. Synagogornas placering i , och visade på den dialog mellan kulturer som utmärker sofistikerade civilisationer. förknippas förstörelse av kulturarvet i stor utsträckning med terrororganisationen . De har under sin framfart hackat, sprängt och skjutit sönder kulturarvet. 2000-åriga tempel, begravningsplatser och torn i ökenstaden har skövlats. En stor del av samlingarna hamnade på svarta marknaden. Det är känt för att vår tids terrordåd till stor del bekostas av illegal antikvitetshandel. Enligt , som har undertecknat, är förstörelse av ett folks kulturarv att anse som ett brott mot hela mänskligheten. Regeringen måste arbeta för att ställa de skyldiga till svars. bör också öka stödet till enskilda arkeologer, konstnärer, författare och andra konstutövare och kulturarbetare i regionen. Det internationella samarbetet mellan museer och konsthallar möter särskilda utmaningar. För att skapa utställningar som är spännande eller nydanande eller ger en bredare bild av ämnet behövs ibland lån från utlandet. Osäkerhet kring ett verks ursprung och ägarhistoria kan försvåra sådan inlåning. En annan försvårande omständighet är krav på museerna att lämna en deposition motsvarande momsen på värdet av utställningar lånade utanför . Det är ett krav som gör att museer som inte har stora likvida medel eller eget kapital får svårt att kurera utställningar med utomeuropeiskt ursprung. Regeringen bör återkomma med åtgärder som underlättar på dessa områden. tjänade under många decennier svensk film väl, men visade svårigheterna att hitta teknikneutrala stödformer att det behövde ersättas av något annat. Det var dock olyckligt att den förra regeringen ensidigt skrotade avtalet och införde en helstatlig filmpolitik, som innebär dels att filmens resurser minskar, dels att beroendet av staten ökar. Liberalerna vill se en filmpolitik som vårdas, värnas och utvecklas av de parter som är engagerade i att utveckla film. Statens roll bör handla om att skapa goda villkor, inte riktade bidrag. Den statliga filmpolitiken bör därför ersättas av en bred partsöverenskommelse där alltifrån filmskapare till bredbandsbolag finns representerade. De som tjänar pengar på svensk film bör vara med och finansiera mer ny svensk film. begärde i ett tillkännagivande (bet. 2015/16:KrU11) en bred utredning om framtidens filmpolitik, och det var beklagligt att den förra regeringen valde att avfärda den dåvarande riksdagsmajoritetens vilja. Att filmer spelas in i är bra både för arbetsmarknaden och för det svenska kulturlivet. Bland annat har pekat på de positiva allmänna effekterna av ökad filmproduktion i . Det finns därför skäl att se över hur , inom ramen för en ambition om ett enkelt och transparent skattesystem, kan säkerställa att svensk filmindustri möter internationellt konkurrenskraftiga villkor. Produktionsincitament för film finns i de flesta europeiska länder och så länge är ett av få länder som inte erbjuder detta kommer svensk filmproduktion att dras med sämre ekonomiska förutsättningar vilket också kan påverka filmens ekologiska system negativt som svenskt näringsliv förlora intäkter. Fotografiets betydelse i vår vardag har aldrig varit större. Vi tar foton, kommunicerar med foton och tar del av foton i högre grad . Ett bra foto kan röra oss i vårt innersta och hjälpa oss förstå verkligheter som är främmande för oss. som fotografi som konstform och uttryck blir allt starkare saknas ett nationellt uppdrag att lyfta fotografiet som konst och se den för det mediet och den konstform den är i egen rätt. har en stark fotografisk historia med kända fotografer som , , , eller för att bara nämna ett fåtal. Även när det kommer till verktyget är hem för vars kameror togs med ut i rymden och förmedlade bilder från månens yta och över vår blå planet. Fotografiet är en central del i berättelsen om . Det historiska fotografiet som dokumenterat vårt lands transformation och kulturarv. Bildjournalistiken som fångat stora och små händelser som berört. Det vardagliga fotografiet som fångat människor i fest, vardag och på semester. Fotografiet som kommunikationsmedel i sociala media med retuschering och filter som förhärligar och förvränger verkligheten. Ett offentligt uppdrag kring fotografi som konstform bör utformas och riktas till relevant aktör. Det behöver inte nödvändigtvis vara i form av ett helt nytt nationellt museum – det kan exempelvis inordnas som uppdrag till ett redan befintligt museum. Det, och mycket mer kring kulturformen fotografi, bör vara föremål för en genomlysande utredning. Musiken är ett område som behöver särskild uppmärksamhet . Pandemin har slagit hårt mot musiklivet i . Konserter har ställts in, arrangörsled har utarmats, musiker har tvingats skola om sig till andra yrken. Liberalerna har på annat håll föreslagit en ny bred kulturutredning. Det behövs också en särskild genomlysning av musikens ekosystem, denna kan antingen ske inom ramen för en bred kulturutredning eller i särskild form. Saker som särskilt bör uppmärksammas, oavsett vilken form en genomlysning av musiken får, är behovet av talangutveckling och blåsmusikens ställning i har utövandet av orkesterinstrument minskat dramatiskt. Följden har blivit att tillväxten av unga och professionella musiker inom konstformen har blivit allt svagare. En ny orkesterundersökning – med hela 131 orkestrar i – visar att det finns stora problem med att rekrytera musiker till landets orkestrar. Gulan Avci (L)