mot · H9023433 · 2021-10-04 00:00:00 — EU:s lagstiftning kring matförpackningar har varit kraftigt eftersatt, arbetet med en översyn har dock påbörjats. Konkret bör regeringen kräva en harmoniserad lagstiftning med strikta gränsvärden för PFAS i papp, kartong, bläck, lim och bindemedel genom en starkare koppling till kemikalielagstiftningen REACH. Det är särskilt viktigt då det sker en övergång till fler papp- och kartongförpackningar. Regeringen bör därtill verka för att långsiktigt fasa ut PFAS ur konsumentprodukter, samt verka för att åtgärder vidtas för att successivt fasa ut PFAS i förpackningsmaterial som är avsett för livsmedelsändamål inom hela EU. Fördelen – och nackdelen – med plast är dess oerhörda hållbarhet. Det har lett till att plastanvändningen är hög, och mängden plast som slängs likaså. Mycket plast bryts ned till mindre fragment, så kallad mikroplast, och sprids till vattendrag och hav. För att kvantifiera hur mycket mikroplatser som sprids vill att regeringen tar fram en standardiserad metodik för provtagning, provberedning eller analys av mikroplast i våra vatten- och avloppstekniska kretslopp. Kunskapsluckorna är stora när det gäller i vilken grad mikroplasterna påverkar människors hälsa och vår natur. Vi vet dock att havslevande djur över hela världen får i sig plast. Det gäller från djurplankton till musslor, vidare till fiskar och fåglar och däggdjur som lever på land. Det är inte klarlagt, men experiment pekar på att mikroplaster kan transporteras uppåt i födoväven från en art till en annan. Rovfiskar antas till exempel få i sig mikroplastartiklar både via gälarna och sina byten. Det finns alltså goda anledningar att begränsa mängden mikroplaster i våra vatten och att anta en försiktighetsprincip i frågan. Regeringen har tidigare tagit initiativ till att förbjuda mikroplast i hygienartiklar som är avsedda att sköljas av. Detta kan i sammanhanget anses vara en reform av det mindre slaget, eftersom merparten av mikroplasten i havet kommer från andra källor såsom nedskräpning. Dessutom förväntas den svenska kosmetikabranschen att på eget initiativ ha fasat ut sin användning av mikroplast till det datum då förbudet träder i kraft. Regeringen har även infört skatt på plastpåsar vars effekter på helheten redan har börjat ifrågasättas. Trots allt förbränns merparten av de plastpåsar som köps i i våra kraftvärmeanläggningar efter att de har återanvänts ett flertal gånger. Men utan tvekan behöver mer göras för att komma tillrätta med problematiken som mikroplast i vårt vatten utgör. är det viktigt att förbud och utfasning av olika ämnen baseras på helhetssyn samt aktuell forskning och evidens. Något som kan exemplifiera detta är frågan om konstgräsplaners påverkan på miljön, vilket har varit en aktuell fråga . teoretiska studier har pekat på att spill från konstgräsplaner är en bidragande faktor till mikroplaster i havet. Något som däremot har ifrågasatts i aktuella forskningsstudier där faktiska mätningar har gjorts. Stämmer det kan det ha inneburit att mycket kraft och resurser har lagts på att finna åtgärder och alternativ för att ersätta konstgräset utifrån ett inkorrekt antagande. Något som i sin tur kan ha fått effekter på folkhälsa och ungas möjlighet till idrottsutövning. Utan tvekan får varje beslut långtgående effekter. Ett annat stort problem är spridning av mikroplaster från tvättmaskiner. Vid tvätt av textil avges mikroplast främst genom slitage, men även genom nedbrytning. I har mikroplast från textila syntetfibrer som avges vid tvätt identifierats som den största utsläppskällan uppströms till kommunala avloppsreningsverk. EU:s ekodesigndirektiv sätter krav på teknisk livslängd, återvinning, reparerbarhet, vattenanvändning, utsläpp till miljön, informationskrav kring farliga ämnen med mera. Direktivet reglerar således standarden för tvättmaskiner. bör vara pådrivande för att det uppdaterade förslag till direktiv som ska presenteras bidrar till att fasa ut fler av de mest energi- och resurskrävande produkterna, samt åstadkomma mera gemensamma kriterier för att minska utsläppen av mikroplaster från både textiltvätt i hushåll och storskaliga tvätterier i privat och offentlig regi. Vidare bör driva på för att ECHA:s förslag till förbud mot avsiktligt tillsatt mikroplast i kemiska produkter är ändamålsenligt och genomförs. Bättre marknadskontroll av kemikalier Produkter på den svenska marknaden måste följa gällande lagstiftning och får inte utgöra en risk för människor eller miljö. Marknadskontroller är därför nödvändiga för att upprätthålla en sund och rättvis konkurrens. De är också en garant för att produkter som inte uppfyller EU-kraven inte ges möjlighet att konkurrera ut lagliga alternativ. Marknadskontroller ska vara resurseffektiva och grundliga. Dessa kontroller sker via planerade besök hos tillverkare, importörer eller återförsäljare – men endast en liten andel varor och produkter kontrolleras. vill därför öka såväl kvantiteten som kvaliteten på marknadskontrollerna. Vi ser alltså ett behov av fler och bättre kontroller. Här bör Kemikalieinspektionen ta större ansvar. Regeringen bör ge i uppdrag åt Kemikalieinspektionen att ta fram riktlinjer, vilka tar hänsyn till riskerna med spridning och exponering, för bättre marknadskontroll av kemikalier. Problemet med produkter som inte lever upp till lagstiftningens krav tycks vara störst bland produkter som har importerats från tredjeland. Kemikalieinspektionen gjorde en jämförelse av 87 likvärdiga produkter, vilken visar att andelen varor med förbjudna ämnen var störst bland produkter från e-handelsföretag utanför EU. av varorna som köpts från företag utanför EU innehöll förbjudna ämnen. Detta är ett EU-gemensamt problem och regeringen bör verka i EU för bättre kontroller och ökat samarbete mellan nationella tillsynsmyndigheter för att garantera att varor som importeras till EU uppfyller grundläggande krav och säkerhet. anser också att konsumenterna behöver få en ökad medvetenhet om riskerna för att kunna fatta mer välgrundade beslut. Vi vill därför ge Kemikalieinspektionen eller annan relevant myndighet i uppdrag att informera allmänheten om förekomsten av förbjudna kemikalier i produkter som importeras från tredjeland. Vikten av EU-samarbete – en förstärkning av REACH Genom gemensamma ansträngningar kan vi minska människors och miljös exponering för bevisat farliga kemikalier. har EU en kemikalielagstiftning, kallad REACH, för att skapa gemensamma regler på den inre marknaden. Därigenom har lagstiftningen blivit mer omfattande och ambitiös, som miljönyttan ökat. Därför är det viktigt att fortsätter verka för en enhetlig europeisk kemikaliepolitik som fokuserar på EU-lagstiftning snarare än svenska särkrav. Vi anser särskilt att nuvarande regeringen måste fortsätta den Moderatledda regeringens ambitiösa arbete med att driva på inom EU för att öka takten när det gäller att begränsa användningen av eller fasa ut särskilt farliga ämnen, exempelvis hormonstörande ämnen och bromerade flamskyddsmedel. Regeringen måste verka för att det arbete som har inletts på EU-nivå att införa ett enhetligt sätt att identifiera neurotoxiska och hormonstörande ämnen enligt WHO:s definition slutförs. Regeringen bör också verka för att fler farliga ämnen hamnar på EU:s kandidatlista över farliga ämnen. EU:s kemikalielagstiftning är bra, men behöver bli mer omfattande. bör fortsatt delta och vara aktivt i samarbeten likt ”REACH up”, vars syfte är att höja ambitionsnivån i EU:s kemikaliekontroll – främst genom ett effektivare och bättre genomförande av REACH och vissa av de viktigare åtaganden som finns i det 7:e miljöhandlingsprogrammet. Regeringen bör även fortsatt engagera sig i samarbeten i syfte att driva på för gemensamma internationella begränsningar av bevisat farliga ämnen. EU:s kemikaliemyndighet spelar en central roll för en säker användning av kemikalier och för ett vetenskapligt förhållningssätt i genomförandet av EU:s kemikalielagstiftning. Kemikalier sprids naturligt över nationsgränser via vind och vatten samt genom handel. är därför övertygade om att vi måste fortsätta att samarbeta internationellt i kemikaliefrågor för att minska mängden bevisat farliga ämnen som vi exponeras för och som kommer ut i naturen. Det finns flera goda exempel på hur länder har samarbetat för att minska förekomsten av farliga kemikalier. Ett exempel är Minamatakonventionen, där under Alliansregeringens tid var ett av de mest drivande länderna för att skapa ett internationellt samarbete för att minska kvicksilvrets miljöpåverkan. Avtalet slöts 2013 och reglerar samtliga delar av kvicksilvers livscykel, från brytning till avfallshantering och luftutsläpp. Enligt konventionen ska produkter som fortfarande innehåller kvicksilver, till exempel batterier, lampor, termometrar och andra mätinstrument ha fasats ut till 2020. 2018 genomfördes en gemensam granskning av förbjudna ämnen i leksaker av myndigheter i 17 europeiska länder. I projektet analyserades 255 mjuka plastleksaker, av de totalt 255 testade leksakerna innehöll 50 av dem något förbjudet ämne, bl.a. två dockor som fanns på svenska marknaden. Det finns många regler för kemikalier i leksaker, både i och inom EU. handlas dock mycket via internet från länder som inte innefattas av EU:s strikta regler. I värsta fall kan produkter som inte är tillverkade inom EU innehålla ämnen som kan skada hälsa och miljö. antogs ett frivilligt program för information om kemikalier i varor, exempelvis elektronik, leksaker eller kläder, i FN:s globala kemikaliestrategi, kallat Strategic Approach to (). Programmet innehåller gemensamma mål och principer som underlättar för företag att införa informationssystem i syfte att ge andra företag, konsumenter och avfallshanterare bättre kunskap om ämnen i produkter. Fler internationella samarbeten likt detta ökar möjligheten för olika aktörer att göra aktiva val för att minska riskerna för människors hälsa och miljön. Liknande samarbeten och initiativ bör tas för att också tillgängliggöra information om vilka ämnen som begränsas inom REACH. Kopparklint (M)