mot · H9023579 · 2021-10-05 00:00:00 — Även rättsväsendet i övrigt måste stå väl rustat för att upprätthålla effektiv lagföring och ansvarsutkrävande. Polisens resurser ska används på ett effektivt sätt. Det handlar både om att polisen ska ägna sig åt rätt saker, men också att arbetet ska organiseras kostnadseffektivt och att flödet från misstanke om brott till avtjänat straff kan effektiviseras. Exempelvis ska brottsutredningar som rör en och samma gärningsman eller liga hanteras samordnat. Det bör även vara möjligt att samordna utredningsarbetet utifrån brottsmönster, exempelvis om en lantbrukare misstänks vara utsatt för upprepad brottslig djurrättsaktivism, eller en kvinna misstänks vara utsatt av en tidigare partners hela familj för fridskränkande beteende. Poliser måste också ha möjlighet att fokusera på sitt huvuduppdrag i form av det brottsbekämpande arbetet. Det finns uppgifter som utförs av polisen som istället hade kunnat utföras av andra huvudmän. Ett exempel på detta är transportverksamheten som trots vissa ändringar fortfarande i hög grad tynger polisen. Även omhändertaganden av personer med psykisk ohälsa och omhändertaganden av berusade personer tar mycket tid i anspråk av polisen trots att det inte handlar om ett brottsbekämpande arbete. Det finns anledning att se över om inte delar av dessa uppgifter, i likhet med exempelvis tillståndsärenden, rimligen kan hanteras av andra huvudmän. I vissa fall kan andra myndigheter på ett bättre sätt bistå i det brottsbeivrande arbetet. Exempelvis bör ges större befogenhet att vidta inledande utredningsåtgärder i de fall de träffar på situationer med misstänkt människohandel. Det finns anledning att även se över samverkan mellan polisen och andra myndigheter. om myndighetsgemensamt arbete mot organiserad brottslighet visar exempelvis på brister i uppföljningen och styrningen av det myndighetsgemensamma arbetet mot organiserad brottslighet. anser att det även i övrigt finns utrymme för ytterligare förbättringar av det samordnade arbetet och i informationsutbytet mellan myndigheter i brottsbekämpande syfte. Varje statlig myndighet bör rimligen också ha ett allmänt brottsbeivrande uppdrag i sin verksamhet och uppmärksamma brottsutredande myndigheter vid misstanke om brott. Ökat informationsutbyte mellan myndigheter och utvecklingen på teknik- och informationsområdet aktualiserar frågan om integritet. Integritetskänslig information måste hanteras rättssäkert och med respekt för den enskildes rätt till privatliv. Det är en svår uppgift för en rättsstat att slå vakt om den enskildes rättssäkerhet och integritet och värna säkerhet och motverka hot och brott. Regeringen bör därför tillsätta en utredning för att närmre utreda frågan om integritet, brottsbekämpning och informationshantering, med syfte att skapa ett modernt, rättssäkert och ändamålsenligt regelverk. Preskriptionstiderna för brott bör ses över i skärpande riktning. Såväl tekniska framsteg som en allmänt ändrad syn på preskription av brott påkallar behovet av en förändring av preskriptionstiderna. En statlig utredning har också tillsatts med detta uppdrag. anser också att det behövs en beredskapspolis som kan utgöra en förstärkning av ordinarie personal vid inträffade eller riskerade allvarliga störningar på samhället ur ordnings- eller säkerhetssynpunkt. Försvarsberedningen har också understrukit behovet av en beredskapspolis. En utredning bör därför tillsättas om inrättandet av en beredskapspolis som förstärkningsresurs. Polisen kan till följd av bristande resultatrapporteringssystem inte mäta sina mål på ett tydligt sätt. Det är svårt att bedriva en effektiv polisverksamhet utan att sätta upp tydliga och mätbara mål för verksamheten. Verksamheten måste kunna följas upp och utvärderas både kvantitativt och kvalitativt. I andra länder har man lyckats pressa tillbaka brottsligheten ordentligt genom tydlighet och uppföljning. Ett exempel är Compstat som ökat effektiviteten hos polisen i och som bygger på fyra hörnstenar: aktuell och korrekt insamling, effektiv teknik, flexibelt och snabbt utnyttjande av resurser och kontinuerlig resultatuppföljning. Tillgång till ständigt aktuell statistik kring var brott begås gör att polisledningen kan ställa krav på precisa och snabba ingripanden och fördela resurserna på ett bättre sätt. anser att det akademiska inslaget i polisutbildningen måste öka. Vi står bakom idé om att förlänga polisutbildningen med och lägga in en c-uppsats i utbildningen. har en skicklig poliskår som kan sitt yrke, men den brottsbekämpande förmågan skulle kunna höjas ytterligare genom ett ökat vetenskapligt anslag. vill också att regeringen tillser att polisen har tillgång till bättre IT-system och teknik och att de har rätt verktyg för att bekämpa brott. Polisen bör även ha tillgång till exempelvis modern skyddsutrustning och kroppsburna kameror, men även fler mobila kontor för ökad polisiär närvaro på landsbygden och mindre orter. Lokal polisnärvaro har stor betydelse för tilltro till rättssamhället och känslan av trygghet. Rimlig utryckningstid vid allvarliga brott är både en rättighet för brottsoffret och en förutsättning för effektiv brottsuppklarning. Det ska vara tryggt att leva och bo i hela . Fler uppklarade brott och effektivare utredningsarbete vill att fler brott ska utredas och upp. Det finns flera möjligheter att på förhand avsluta eller besluta att inte inleda en brottsutredning. Direktavskrivning innebär att polisen skriver av ärendet och inte inleder någon förundersökning. Förundersökningsbegränsning innebär att brottsutredningen begränsas till att endast omfatta vissa brott. Det är inte rimligt att en så stor andel av alla brottsutredningar läggs ned . Möjligheterna till direktavskrivning, förundersökningsbegränsning och åtalsunderlåtelse bör därför begränsas, särskilt i fall där det finns ett tydligt brottsofferintresse. Förutsättningarna att klara upp brott och utdöma straff försvåras i många fall av den tydliga tystnadskultur som ofta har mycket stor betydelse i kriminella kretsar. anser att detta måste motverkas och är därför för införandet av ett kronvittnessystem. har i flera sammanhang kritiserats internationellt för långa häktningstider och det stora antalet häktade med restriktioner. Det är angeläget att komma till rätta med detta. En häktad person anses i lagens mening alltjämt vara oskyldig. Det frihetsberövade tillståndet som häktning utgör är därmed en mycket ingripande åtgärd mot den enskilde. Staten har därmed ett ansvar att säkerställa att det brottsutredande arbetet effektiviseras och att de brottsbekämpande myndigheterna har de utredningsresurser som krävs för att snabbt och effektivt utreda misstänkta brott och hålla nere häktningstider och behovet av restriktioner. Unga som begår brott Utvecklingen med unga som begår allt allvarligare brott är mycket oroande. tar utvecklingen på största allvar. Unga vuxna har samma rättigheter och skyldigheter som andra myndiga medborgare i . Dessa måste ta ansvar för sina handlingar. välkomnar därmed att regeringen hörsammat kravet på att den s.k. straffrabatten för unga återfallsförbrytare och unga som har begått grova brott, ska tas bort och emotser att ett sådant lagförslag skyndsamt läggs fram för . Unga är överrepresenterade i statistiken över misstänkta och lagförda. Enligt Brå står personer i åldern för av det totala antalet brottsmisstänkta. Många grova och allvarliga brott utförs också av personer i denna ålderskategori. Polisen konstaterade redan i en rapport att det behövs nya lösningar för de unga lagöverträdare som ställer sig helt utanför samhällets spelregler. Den påföljd som främst kommer i fråga för unga som döms för grov brottslighet är sluten ungdomsvård. Maxtiden för sluten ungdomsvård är . verkställde totalt 67 unga sluten ungdomsvård och av dem var hela 45 stycken . Det handlar alltså ofta om unga vuxna som gjort sig skyldiga till mycket allvarlig och grov brottslighet. Den slutna ungdomsvården måste utformas med hänsyn till detta. ser också positivt på att , efter skärpande skrivningar på initiativ, beslutade införa den nya påföljden ungdomsövervakning. anser dock alltjämt att det i någon mån är oklart vad som ska gälla i de fall den unge missköter ungdomsövervakningen och att detta borde förtydligas. Det straffrättsliga ansvaret för att förmå en minderårig att begå brott måste skärpas och göras tydligare. Det ska inte vara en framkomlig väg att utnyttja en ung person för att begå brott. Dels för att brottet i sig naturligtvis är förkastligt, men också för att ett sådant förfarande leder in en ung människa i kriminalitet. Regeringen har, efter tillkännagivande från och efter att frågan varit uppe i samband med de blocköverskridande diskussionerna om gängkriminalitet, tillsatt en utredning som ser över en ändring av lagstiftningen beträffande bevistalan. Bevistalan blir aktuell i de fall den som misstänks för gärningen är och därmed inte straffmyndig. Då genomförs ingen förundersökning och inget åtal väcks. Genom en bevistalan blir det ändå möjligt att utreda vad som hänt och vem som ligger bakom gärningen. väcks bevistalan bara på begäran av socialnämnden, eller barnets vårdnadshavare. För att bevistalan ska väckas ska den åklagare som handlägger begäran också göra bedömningen att en bevistalan krävs ur allmän synpunkt. har länge ansett att det ska vara möjligt för åklagaren att fatta ett eget beslut om att väcka bevistalan, utan att någon begäran om detta framställs. Enligt vår mening bör bevistalan regelmässigt också väckas i de fall det handlar om dödligt våld eller grova sexualbrott. Detta av respekt för brottsoffret som har ett berättigat intresse av att få händelsen utredd, men också med hänsyn till att även den unge som misstänks för gärningen kan ha ett starkt intresse av en utredning för att rentvå sitt namn från felaktiga anklagelser. emotser att regeringen lägger fram ett förslag till som innebär att det blir lättare att väcka bevistalan och att sådan talan väcks regelmässigt vid allvarligare gärningar. Det finns ett generellt behov av att modernisera och anpassa svensk processrätt till den tekniska utvecklingen. Det finns också anledning att använda tillgänglig teknik när så är möjligt, exempelvis att mer regelmässigt dokumentera polisförhör även med ljud- och bildupptagning. Då brottmålsprocessen är av avgörande betydelse för den som står tilltalad är det dock av största vikt att de förändringar som görs av processen inte minskar rättssäkerheten. anser att polisförhör regelmässigt ska dokumenteras genom ljud- och bildupptagning. Tystnadskulturen har dessvärre spritt sig och Polisens tillgång till vittnen är avgörande för att utredningar ska kunna få bra resultat. Ofta har Polisen nytta av att vittnen berättar fritt om sådant som de är osäkra på eller bara antar, som det kan försvåra utredningsarbetet med vittnen som ljuger eller vilseleder Polisen under förundersökningsarbetet, till exempel för att skydda andra personer. Brottet skyddande av brottsling borde även omfatta sådana situationer där någon, till förmån för den som är misstänkt eller dömd för ett brott, under polisförhör eller på annat sätt under brottsutredning, lämnar falska uppgifter som kan påverka bevisläget. Kriminalvård, häktning, fängelse och möjligheterna att lämna ett kriminellt liv Kriminalvården har en viktig roll i att stärka arbetet med att förebygga återfall i brott. Det gäller både yngre och äldre brottslingar. Kriminalvårdens nuvarande arbete med att förstärka dömdas möjlighet att under verkställigheten på olika sätt knyta an till arbetsmarknaden och att slussas ut på ett bra sätt, måste förbättras. Samverkan mellan Kriminalvården och måste förbättras kring insatser i samband med frigivning för att stödja den enskilde i återanpassning. Likaså måste arbetet för att förhindra att skulder uppstår för den intagne under häktnings- och verkställighetstiden förbättras. Allt för många intagna beskriver hur enklare praktiska problem som obetalda räkningar eller försening med hyran under häktnings- och verkställighetstiden ofta får allvarliga konsekvenser som försvårar anpassningen och utslussningen i samhället. Detta är inte rimligt och måste motverkas. Alla intagna har rätt att utöva sin religion i anstalt eller häkte, oavsett vilken tro man bekänner sig till. kristna råd utvecklar och samordnar den andliga vården vid anstalter och häkten på uppdrag av Kriminalvården. Inom kriminalvården finns därmed 180 präster, pastorer och diakoner, samt ett tiotal imamer, med tystnadsplikt som har i uppdrag att möta de intagnas behov av personliga samtal, ordna gudstjänster och vägleda i etiska och existentiella frågor. Denna del av verksamheten riskerar dock att undermineras av den platsbrist som pressar kriminalvården. Ett tydligt exempel på detta är den plötsliga nedläggningen av klostret på Kumlaanstalten 2018. Klostret hade vid nedstängningen tillhandhållit värdefulla retreat för livstidsdömda och långtidsdömda med målet att hitta hem till sig själv genom tystnad, avskildhet, texter, enskilda samtal med vägledare, avspänning och meditation, riter och symbolhandlingar. vill att den andliga vården inom kriminalvården ska stärkas, inte nedmonteras. Överbelagda anstalter är ett stort problem. Brist på fängelseplatser leder till stora påfrestningar både för de intagna och för personalen och påverkar det återfallsförebyggande arbetet negativt. Under covid-19 pandemin har allvaret i situationen med platsbrist och överbeläggning framträtt tydligt. Utbyggnaden av anstalter borde ha påbörjats och drivits långt kraftfullare än vad som skett . Regeringen måste ta sitt ansvar för att snabbt komma till rätta med situationen. Platsbrist får aldrig vara en anledning att ge avkall på allmän säkerhet, eller kvaliteten på den vård som Kriminalvården ska tillhandahålla. anser att utländska medborgare med ett fängelsestraff , och som inte kommer att ha uppehållstillstånd i efter avtjänat straff, som huvudregel ska avtjäna sitt straff i sitt hemland. Detta både för att underlätta den dömdes återanpassning efter frisläppandet och för att frigöra anstaltsplatser och minska kostnader. Bor man i ska man följa lagstiftningen som finns här. Inom ramen för januariavtalet tillsattes en utredning för att skärpa reglerna om utvisning på grund av brott. Utredningen har återkommit med ett betänkande och vi emotser således ett lagförslag om detta i närtid. Det måste finnas ett starkt stöd från samhällets sida för den som vill lämna det kriminella livet. Ofta löper den som har varit aktiv i grov brottslighet betydande risk som avhoppare. Det är positivt att regeringen gett , , och i uppdrag att ta fram ett myndighetsgemensamt nationellt avhopparprogram. Det är angeläget att ett nationellt avhopparprogram snabbt kommer på plats för att säkerställa att det finns en väl fungerande avhopparverksamhet i hela landet. vill att brottsofferperspektivet i rättsväsendet stärks. Det är viktigt att samhället tydligt signalerar att man ser allvaret i det brott som har begåtts och den kränkning som brottsoffret har utsatts för. Samhället måste därför markera kraftfullare mot grova brott. har därför drivit på för skärpta straff för exempelvis sexualbrott, brott mot barn, mord och andra grova våldsbrott. Vi har fått igenom ett antal av våra krav, men vill även fortsättningsvis att minimistraffet höjs och att straffskalan ses över för vissa grova brott. Det är angeläget att såväl den som drabbas som samhället i stort, upplever att straffet står i rimlig proportion till gärningen. De personer som drabbats av brott måste bemötas med respekt och professionalitet och få stöd i att kunna gå vidare. Information och ett professionellt bemötande ökar inte bara tryggheten utan kan också förhindra att brottsoffret utsätts för ytterligare brott. Alla brottsoffer har rätt att få del av ett bra och professionellt stöd, oavsett var i landet hen bor. Att det exempelvis finns utredare med särskild kompetens för barnförhör ska inte vara beroende av var i landet man bor. Det är otillfredsställande att brottsoffer själva ska behöva utkräva skadestånd av förövare. vill därför att systemet med såväl kränkningsersättning som skadeståndsersättning ses över. anser också att närstående till en person som blivit våldsdödad ska kunna vara berättigade till kränkningsersättning för den upprördhet, sorg och kränkning av sinnesfriden som kan följa när en nära anhörig har dödats genom brott. Det har tidigare diskuterats om kränkningsersättning till anhöriga är förenligt med allmänna skadeståndsrättsliga principer. I finns en bestämmelse som ger vissa närstående till den avlidne rätt till kränkningsersättning om gärningsmannen uppsåtligen eller av grov vårdslöshet orsakat dödsfallet. Den norska skadeståndsrätten kan inte rimligen skilja sig allt för mycket från den svenska. anser därför att möjligheten att införa en bestämmelse i skadeståndslagen som ger anhöriga till våldsdödade rätt till kränkningsersättning bör utredas. Personer som drabbats av grova våldsbrott, eller anhöriga till våldsdödade, bör utöver information också erbjudas stöd när en gärningsperson får permissioner eller friges. För att öka känslan av trygghet för brottsoffer och anhöriga, samt för att motverka spontana rymningar, bör GPS-sändare och transporter av frihetsberövande användas vid fler permissioner än vad som är fallet . uppmanade regeringen att inrätta en brottsofferportal för personer som utsätts för id-kapningar eller bedrägerier. Förutom att få samlad information borde den drabbade också kunna spärra sina identitetsuppgifter på ett och samma ställe. uppmanar regeringen att skyndsamt inrätta en sådan portal. Det är särskilt viktigt då internetbaserade bedrägerier och id-kapningar av olika slag inte visar några tecken på att avta och kan orsaka stora svårigheter för den som blir drabbad. Det händer att gärningsmän undkommer straff för rattfylleri genom att påstå att de intog alkohol först efter olyckstillfället. anser att detta är problematiskt och vill därför ha en översyn av lagen för att se om en kriminalisering av efterförtäring skulle vara möjlig. Vi anser också att man bör se över om tiden som körkortet återkallas eller villkoras med alkolås ska utökas. trädde en lagändring ikraft, som stod bakom, och som innebar mer restriktiva regler för förordnande av målsägandebiträde i överrätt. Förändringen kom sig av att överrättsprocessen reformerades. Målsägandebiträdets funktion vid en huvudförhandling i överrätt ansågs därmed begränsad. Mot den bakgrunden beslutades att målsägandebiträdet som huvudregel bara ska vara förordnad till dess att tiden för att överklaga tingsrättens dom i målet hade löpt ut. Från denna huvudregel finns undantag som innebär att målsäganden har rätt till målsägandebiträde även i överrätt om vissa förutsättningar föreligger och målsäganden har behov av det. har det kommit signaler som tyder på att lagen kan ha fått allt för långtgående konsekvenser. Ett målsägandebiträde fyller en viktig funktion för målsäganden, inte minst i mål om sexualbrott, våld i nära relation eller hedersrelaterad brottslighet. vill därför att lagändring utvärderas. Barn är en särskilt utsatt grupp och därmed särskilt skyddsvärda. Enligt lever omkring 200 000 barn i med våld som en del av sin vardag. har sedan ett tiotal år tillbaka drivit frågan om att barn som bevittnar våld i nära relation ska anses som brottsoffer även i straffrättslig mening. Det är bra att det nu pågår arbete med att införa en sådan straffrättslig bestämmelse. Vi anser dock att benämningen barnfridskränkningsbrott borde vara förbehållen en sådan situation där någon upprepat begår vålds- och fridskränkningar mot ett närstående barn. Denna typ av brott mot barn är inte straffbelagd . Även om det i många fall kanske kan visas att den misstänkte vid upprepade tillfällen exempelvis misshandlat eller ofredat barnet så tar dagens lagstiftning inte hänsyn till den särskilda utsatthet som den systematiska kränkningen för med sig. anser att detta är en brist och vill därför införa ett särskilt brott för återkommande och systematiska vålds- eller fridskränkningar av ett närstående barn. Påföljden för ett sådant brott bör också vara hårdare än för andra fridskränkningsbrott eftersom barn är än mer utlämnade till en närstående förövare än vad en vuxen person som utsätts för fridskränkningsbrott är. politik avseende brott mot barn utvecklas vidare i kommittémotionen När barn blir brottsoffer. Offer för sexualbrott tvekar ofta att anmäla och ibland kan det också ta att samla mod innan man vågar och orkar fullfölja en anmälan i ett sexualbrott. Preskriptionstiderna kan därmed förhindra brottsoffers möjlighet till upprättelse och en fällande dom. har preskriptionstiden tagits bort för vissa sexualbrott mot barn. Det är bra. anser dock att även sexuellt utnyttjande av barn bör omfattas av bestämmelserna om slopad preskriptionstid. Det finns också anledning att mer generellt se över preskriptionstiderna för sexualbrott. I takt med att tekniken utvecklas ökar möjligheterna att lösa brott . DNA-tekniken gör det till möjligt att lösa brott som man har misslyckats med att utreda. Det är bland annat mot denna bakgrund det numera finns skäl att förlänga preskriptionstiderna för sexualbrott. anser att varje människa har en ovillkorlig rätt att själv bestämma över sin sexualitet och sitt sexuella umgänge, samt att sex alltid ska bygga på frivillighet. Sexualbrotten är till sin natur särskilt integritetskränkande. Det är viktigt att straffsatserna för sexualbrott speglar detta på ett rättvisande sätt. Den utredning som tillsattes för att se över straffen för sexualbrott i skärpande riktning har återkommit med sitt betänkande. emotser därmed att regeringen skyndsamt lägger fram förslag om skärpta straff för sexualbrott. Det offentliga rummet ska vara tryggt och säkert. Det finns behov av att motarbeta kränkande attityder och språkbruk på skolor och i samhället i övrigt. Språk, attityder och tankar har stor inverkan på hur vi agerar. Att diskutera attityder, språk och inställning är därmed viktigt för att i ett längre perspektiv motverka våld och trakasserier av olika slag. vill att en ny brottsrubricering, grovt sexuellt ofredande, införs för att kunna fånga upp grövre fall av sexuellt ofredande. Rapportering i media har visat tydligt att polisens hantering av de spår som säkrats vid misstänkta sexuella övergrepp, har varit bristfällig. Granskningen visade att bara var tredje anmält övergrepp spårsäkrades och i de fall en spårsäkringssats användes så skickades denna bara på analys i av fallen. De personer som utsatts för våld eller sexuella övergrepp kan i många fall ha särskilt svårt att tolerera vissa medicinska undersökningar. När ett brottsoffer ändå utstår den ingående undersökning som en spårsäkring innebär, i hopp om fällande dom för förövaren och egen upprättelse, så ska denna utlämnande ansträngning mötas med största respekt. Regeringen måste därför säkerställa att riktlinjerna för hur spårsäkringssatserna ska hanteras implementeras och följs i hela landet. Reglerna om beslag och husrannsakan måste anpassas med hänsyn till modern teknik. De brottsbeivrande myndigheterna måste ha tillgång att ta del av brottsmaterial i molntjänster. Inte minst är detta angeläget vid utredning av exempelvis barnpornografibrott. Utredningen och husrannsakan – ett regelverk för dagens behov (SOU 2017:100) fick i uppdrag att se över reglerna om beslag och husrannsakan för att de bättre ska kunna tillämpas i ett digitalt tidevarv. Utredningen har remitterats och redovisades remissvaren. Någon proposition har dock inte lagts fram. Det finns aspekter som inte täcks in av de förslag som utredningen tagit fram - inte minst territoriella begränsningar. är förslagen som förs fram i utredningen ändå ett viktigt första steg och bör införas. De brottsbeivrande myndigheterna behöver skyndsamt kunna göra husrannsakan och beslag i molnet eller i ett användarkonto.