mot · H9023691 · 2021-10-05 00:00:00 — En konkurrenskraftig gruvnäring för framtiden ställer sig bakom det som anförs i motionen om att utarbeta en ny gruv- och mineralstrategi och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att utse en särskild samordnare för större gruvärenden och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att skapa en mer modern och rättssäker tillståndsprocess och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att stärka och förtydliga minerallagens ställning i miljötillståndsprocesserna och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att tillsätta en utredning för att se över vilka hinder som bör rivas för att underlätta materialåtervinning och användandet av restprodukter i gruv- och mineralnäringen och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att uppdra till SGU att göra en särskild kartläggning över kritiskt viktiga metaller och och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att ta bort dubbelbeskattningen av deponier för gruvnäringen och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att öka forskningsanslaget för återvinningssektorn och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att öka forskningsanslaget till SGU för geovetenskaplig forskning och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att differentiera tillsynsavgifterna för gruvverksamhet med hänsyn till verksamhetens omfattning och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att se över markägarens rättigheter som fordringsägare när det gäller dennes del av mineralersättningen vid en konkurs och tillkännager detta för regeringen. Den svenska gruv- och mineralnäringen var med och byggde rikt och är nu helt avgörande för vi ska klara att minska våra utsläpp och ställa om vårt samhälle. Det ställer krav på politiken att prioritera frågan högre än vad som har gjorts av nuvarande regering. har tappat från plats åtta till trettiosex på rankning över attraktiva gruvländer. Framförallt handlar det om orimligt långa och framförallt oförutsägbara tillståndsprocesser som leder till att investeringar uteblir, arbetstillfällen och ekonomisk tillväxt går förlorade och klimatnyttan inte fullt ut realiseras. Ska den svenska gruvnäringens potential tas tillvara måste nya åtgärder på plats snabbt. gruv- och mineralnäring har stor betydelse för att förse såväl som andra länder med olika metaller och . Svensk järnmalm står för av den europeiska produktionen. För bly står för av hela EU:s produktion medan samma siffra för zink är en tredjedel och för guld en fjärdedel. har därtill pekat ut som ett land som har mycket goda förutsättningar att möta den ökade efterfrågan av kritiska råmaterial för att säkra EU:s självförsörjningsgrad. Över hälften av råmaterialen på EU:s ”Kritiska lista” finns potential att bryta här i . Frågan om försörjningsberedskap har ökat i aktualitet då dominerar marknaden för de råmaterial som behövs för klimatomställningen. Omställningen till fossilfritt har ökat efterfrågan på en rad olika . Enligt en rapport från Internationella energirådet kräver en elbil i regel drygt sex gånger mer än en fossildriven bil och ett vindkraftverk nio gånger mer än en fossil gasanläggning. Totalt sett menar energirådet att det kommer krävas mellan fyra och sex gånger så mycket metaller och för att nå klimatmålen i . För att klara efterfrågan kommer det krävas både ökad återvinning och ökad brytning. Vissa hävdar att endast ökad återvinning räcker för att möta den ökade efterfrågan men där visar tydligt siffror från bland annat att så inte är fallet. Enligt deras beräkningar skulle en maximerad återvinning endast tillgodose mellan , beroende av vilken metall eller som åsyftas, av efterfrågan 2050. Det är tydligt att gruvbrytning en förutsättning för att klara klimatomställningen. För svensk del är detta en stor möjlighet att ta ännu större plats på både den europeiska, men också globala, marknaden för metaller och . Som gruvnation har vi flera fördelar gentemot många andra – lång tradition och erfarenhet av gruvbrytning, framstående forskning vid våra högre lärosäten, hög kompetens inom företagen, samt ett nät av aktörer så som projekterings- och bearbetningsbolag. Därtill har kommit långt med innovativa tekniska lösningar i våra gruvor där vi har flertalet företag som förser våra gruvor med eldrivna gruvfordon och annan viktig utsläppssnål teknisk materiel. Den svensk gruv- och mineralnäringen är världsledande när det kommer till att klimatanpassa sin verksamhet. Gruvföretagen har arbetat länge med ambitiösa klimatsatsningar för att de ska kunna bli klimatneutrala . Två exempel är att är ett av företagen bakom Hybrit och har med sin el-trolley revolutionerat gruvtransporter. Men trots alla dessa fördelar har svårt att nå sin fulla potential. En stor anledning till det är den förda politiken hos nuvarande regering. Framförallt kopplat till tillståndsprocesserna. Det behövs ett omtag i svensk gruv- och mineralpolitik. Det är dags att gå från ord till handling och det är tydligt att nuvarande regering inte klarar av den uppgiften. För att åter bli en gruvnation av världsklass måste vi återupprätta förtroendet för tillståndsprocesserna genom att göra dem enklare och mer rättssäkra, en ny strategi måste på plats som inte bara tar i beaktning hur vi säkrar konkurrenskraften för gruv- och mineralnäringen men också hur dess potential bättre kan nyttjas i klimatomställnigen och långsiktiga förutsättningar måste ges när det kommer till bland annat elförsörjning. En ny gruv- och mineralstrategi För att stärka gruv-och mineralnäringen och staka ut vägen framåt behöver en ny gruv- och mineralstrategi tas fram. Senast en strategi togs fram var 2013 och då var utgångsläget ett helt annat. Då var ambitionen att stärka och utveckla näringen för att öka konkurrenskraften i den svenska gruv- och mineralnäringen. Det har hänt mycket . Inte minst när det kommer till den nyckelpositionen som näringen kommit att få i klimatomställningen som vi befinner oss i . Den nya strategin måste ha tydligt fokus för hur konkurrenskraften i svenska gruv- och mineralnäringen ska stärkas. Hur vi åter blir ett land som hamnar i topp i internationella gruvrankningar. Den bör också behandla frågor som rör allt från kompetensförsörjning och investeringsvillkor till forskning och innovation på området. En annan mycket viktig aspekt som strategin måste ta i beaktande är hur vi bättre kan nyttja den svenska gruv- och mineralnäringen i klimatomställningen. har särskilt pekat ut som ett land med stor potential i att bidra med kritiska metaller och som behövs för att säkra EU:s självförsörjningsgrad och bistå i klimatomställningen. tas den potentialen inte tillvara på i den utsträckningen som den faktiskt behöver göras. Därför bör den svenska gruv- och mineralsnäringens förmåga att bidra till den europeiska och globala klimatomställningen med kritiska metaller och lyftas särskilt. Utse särskild samordnare för gruvärenden En del i tillståndsprocessen är att regeringen ska ge sitt godkännande för gruvärenden i det fall Bergmästarens beslut överklagas. Under nuvarande regering har det blivit en långdragen process där gruvföretag fått vänta på besked. Den socialdemokratiske näringsministern blev prickad av ett enigt konstitutionsutskott för hanteringen av järnmalmsprojektet i Kallak där gick utan man ens började behandla ärendet. När ärenden väl hamnar på regeringens bord har gruvföretagen väldigt lite insyn i processen – företag får inte ens argumentera för sin sak. Det måste ändras. Processen måste bli mer transparent och gå snabbare. Dessutom finns det mycket jobb att ta ikapp efter nuvarande regerings senfärdighet. På regeringens bord ligger nu ett antal ärenden som fått vänta . Genom att tillsätta en särskild samordnare för större gruvärenden ser vi till att man tar ett samlat grepp av statens roll i dessa tillståndsprocesser. En mer modern och rättssäker tillståndsprocess Det främsta problemet för svensk gruv- och mineralnäring är miljötillståndsprocesserna. Sedan nuvarande miljölagstiftning kom på plats har ingen ny gruva getts tillstånd att öppna i som prövats enligt denna lagstiftning. För gruvföretagen är det en process som är lång, krånglig och oförutsägbar. Ett exempel är tidigare nämnda järnmalmsprojektet som väntat på att få tillstånd för sin verksamhet. Likaså koppargruvan fick vänta på att få tillstånd – dagen innan 2020 meddelade regeringen att de nekades tillstånd på tvivelaktiga grunder. Företaget ville utöka sin gruvdrift i men nekades tillstånd för att underlaget inte ansågs vara tillräckligt – utredningen som låg till grund för tillståndet var 8 000 sidor långt och hade kostat företaget 50 miljoner. Detta är bara ett fåtal exempel som tydligt belyser problematiken i tillståndsprocessen för gruv- och mineralnäringen. har tidigare beslutat om ett tillkännagivande om att regeringen ska återkomma med konkreta förslag i syfte att korta handläggningstiderna för gruvärenden. Regeringen har valt att inte agera. Däremot har regeringen valt att ändra prövningsordningen för gruvnäringens tillståndsprocess vilket avsevärt försvårat för gruvnäringen att få tillstånd. tog därför initiativ att regeringen måste återgå till tidigare praxis, där Natura 2000-tillstånd ska föregås av bearbetningskoncession i enlighet med minerallagen. Initiativet blev ett tillkännagivande i . Regeringens senfärdighet, eller ovilja, att agera för att korta handläggningstiderna har negativa effekter för som en framstående gruvnation. Det har gjort att färre är beredda att investera och prospektera i . är på väg att missa chansen att nyttja den svenska gruvnäringen i omställningen till fossilfritt. Frågan är så pass viktig att bör formulera ett nytt beslut på samma område. anser att regeringen ska återkomma med konkreta förslag på förenklade tillståndsprocesser och kortare handläggningstider för gruv- och mineralnäringen. är också beredda att se över svensk miljölagstiftning och sätta till mer resurser för att möjliggöra den förändring som krävs för att förenkla tillståndsprocesserna och korta handläggningstiderna utan för den delen tumma på miljökraven. Till skillnad från andra industrier kan inte gruv- och mineralnäringen välja var de ska placera sin verksamhet. Brytningen av metaller och måste ske där fyndigheterna existerar. För att ändå nyttja den potential har när det kommer till att utvinna viktiga metaller och infördes därför minerallagen. Den ger tillstånd att undersöka eller bryta metaller och oavsett vem som äger marken. ser vi hur minerallagen har försvagats. Bland annat genom att regeringen ändrat praxis i prövningsordningen för gruvnäringen att få tillstånd. I kombination med att återgå till praxis i prövningsordningen bör minerallagens position i miljötillståndsprocessen stärkas och förtydligas. Bryt mer kritiska metaller och pekar särskilt ut som ett land som har mycket goda förutsättningar att möta den ökade efterfrågan av kritiska råmaterial för att säkra EU:s självförsörjningsgrad. har stora möjligheter att öka brytningen av metaller och som är viktiga för klimatomställningen, som litium, koppar och grafit. Det skulle gynna såväl svensk ekonomi och svenska arbetstillfällen som klimatet globalt. Det eftersom har högre hållbarhetskrav än förmodligen något annat land i världen. Det är dessutom en viktig självförsörjningsfråga där , EU och likasinnade länder behöver minska vårt beroende av . vill därför att SGU ska göra en särskild kartläggning över denna typ av metaller och . Arbetet bör ta sin utgångspunkt i det arbete som gjort kring kritiska råmaterial samt arbetet som gjort på området. Ta bort dubbelbeskattningen av deponier för gruvnäringen En del av de metaller och som behövs för produkter till klimatomställningen – till exempel batterier och vindkraftverk – kan utvinnas från deponier av restprodukter från bland annat gruvnäringen. Genom att utvinna dessa från deponier minskar behovet något av att bryta nya vilket är bra ur hållbarhetssynpunkt. När man utvinner metaller och från restprodukter uppstår dock nya restprodukter, som då deponeras igen och så vidare. Så som dagens deponiskatt är utformad drabbas dessa restprodukter – som saknar värde – på nytt av beskattning efter utvinningen. Det innebär att det ofta är billigare att utvinna nya råvaror ur naturen än att återvinna dem från avfallsflöden. Det gör att naturens resurser används ineffektivt. vill därför att dubbelbeskattningen av deponier tas bort för att uppmuntra utvinning av material från gamla deponier. Ta bort hinder för materialåtervinning och restprodukter Efterfrågan på metaller och – speciellt sådana som är nödvändiga i klimatomställningen – ökar exponentiellt. Det behövs därför både brytas mer metaller och samt öka återvinningen och användningen av restprodukter som uppkommer vid brytning. Det finns stora möjligheter att öka materialåtervinningen och användningen av restprodukter inom gruvnäringen. I många fall är det dock inte lönsamt – ofta på grund av omfattande byråkrati och lagstiftning som inte hängt med i utvecklingen. Det viktigaste måste vara kvaliteten i råvaran, inte dess ursprung. vill därför ge uppdrag till regeringen att tillsätta en utredning om vad politiken kan göra för att underlätta materialåtervinning samt användandet av restprodukter. Utredningen bör i synnerhet se över förutsättningarna inom gruv- och mineralnäringen för detta. Mer forskningspengar till geovetenskap och materialåtervinning För att bli bättre på att bryta mer metaller och samt för att bli bättre på att återvinna material och använda oss av restprodukter behövs mer forskning på området. Återvinningssektorn får jämförelsevis med andra sektorer lite pengar i forskningsanslag. vill främja materialåtervinningen inom gruvnäringen genom att öka forskningsanslaget för återvinningssektorn. Som tidigare nämnts räcker det dock inte att endast öka återvinningen av metaller och , vi måste också öka brytningen. vill därför också att det ska satsas mer pengar på geovetenskaplig forskning. Likt för återvinningssektorn är forskningsanslaget för geovetenskaplig forskning mycket låg givet hur viktigt området är för att skapa ett mer hållbart samhälle. Gruvnäringen betalar avgifter för att finansiera prövningsprocesser och tillsyn. bestämde regeringen att höja tillsynsavgifterna för att de i större utsträckning ska kunna täcka statliga utgifter. När regeringen valde att höja avgiften utan att ta hänsyn till verksamhetens storlek slår det mycket hårdare mot en liten verksamhet än mot en stor. Framförallt reflekterar det inte de faktiska kostnader som tillsynen innebär. vill att man differenserna tillsynsavgifterna som bättre tar hänsyn till verksamheternas omfattning och på riktigt reflekterar de statliga kostnaderna. Gruvbrytning innebär en påverkan på miljön och ett intrång för markägaren. För intrånget utgår en mineralersättning. En bärande del i den svenska gruvpolitiken är att det är gruvaktören som ska stå för de miljökostnader som uppkommer. För att gruvområden inte ska lämnas därhän ifall en konkurs skulle ske krävs därför att gruvaktören ställer ut garantier. När man öppnar ny gruva eller vill utöka befintlig gruvas brytningsområde kan det innebära att olika samhällsintressen ställs mot varandra. På ena sidan de arbetstillfällen och välfärd som skapas samt nyttan som mineralen och metallerna kan spela i vår samhällsomvandling. På andra sidan intressen som skydd av vår natur. Men övergripande ställs också den enskildes äganderätt mot den övergripande nyttan. Här måste det finnas en rimlig balans mellan dessa olika intressen. Ersättningen som utgår måste därtill vara väl avvägd. har en markägare rätt till en så kallad mineralersättning. Detta är en rimlig kompensation och i kombination med att en aktör måste ställa ut garantier både under och efter brytning skapar det en säkerhet för markägaren. Problemet är dock att mineralersättningen inte är en prioriterad fordran vid en eventuell konkurs. Det innebär i praktiken att en markägare kan drabbas hårt ekonomiskt vid en konkurs som marken och området som är berört tar att återställa. vill därför se över markägares rätt till ersättning och hur den kan stärkas vid eventuella konkurser.