mot · H9024163 · 2021-10-05 00:00:00 — Kommuner är skyldiga att godkänna och finansiera andra pedagogiska omsorgsformer i enskild regi, med samma ekonomiska villkor per barn som förskolor och fritidshem. Reglerna ger dock stort utrymme för kommuner att på olika sätt förhindra en verksamhet som föräldrarna egentligen efterfrågar. Reformen har inte heller marknadsförts, vilket gör att få föräldrar känner till vilka möjligheter som finns. Vi anser att kommunernas skyldighet att informera om barnomsorgspengen därför behöver skärpas. Vi vill därför införa en paragraf i skollagen om denna skyldighet. anser också att bestämmelsen i skollagen om att en kommun får neka att betala barnomsorgspeng till en enskild som vill bedriva familjedaghem eller annan pedagogisk omsorg med hänvisning till ”påtagliga negativa följder för kommunens motsvarande verksamhet” ska tas bort. vill även att det ska finnas möjlighet för föräldrar att få barnomsorgspeng för omsorg om enbart egna eller anhörigas barn i hemmet. Barnomsorgspengen ska uppgå till per barn och månad och betraktas som inkomst och vara skattepliktig. Barnomsorgspengen kan inte tas ut som föräldraförsäkring eller ersättningar från andra transfereringssystem. Barnomsorgspeng för egna barn gäller barn som har fyllt men inte . avsätter 2023 och 2024. Att tala och förstå ett språks alla nyanser är oumbärligt för god delaktighet i samhälle och arbetsliv. Det finns studier som visar att barn med icke-svenskspråklig bakgrund har större svårigheter att ta till sig undervisningen i skolan om de inte gått i svenskspråkig förskola. För att inte riskera att stora grupper ska växa upp utan tillräckliga kunskaper i svenska språket vill utreda barnomsorg på deltid för barn som sällan eller aldrig möter det svenska språket för att främja barnets språkutveckling. Skolans värdegrund och klassisk bildning En skola av bästa kvalitet är en förutsättning för att ska stå sig väl även . Skolans uppgift ska vara att skapa förutsättningar för att varje barn ska få lära så mycket som möjligt, utvecklas som person och förverkliga sin potential. För att det ska vara möjligt krävs att skolan erbjuder kunskap för ett liv på arbetsmarknaden – men också klassisk bildning i betydelsen av ett lärande som syftar till förädling av hela människan. Skolan ska därför inte bara rusta eleverna för arbetsmarknaden utan också ge förståelse för vårt samhälle – för vår historia, vårt kulturarv samt de värdefulla dygder och den etik som förvaltats av och västerländsk idétradition. För att uppvärdera bildningen som ideal behöver skolan respektera lärdoms- och bildningstraditionen. Ett uppvärderat bildningsideal förutsätter att lärare får vara lärare. Läraren ska lära ut fakta och kunskap, värdera den, strukturera den hierarkiskt och faktiskt hjälpa eleven till en ökad förståelse om varför viss kunskap är viktigare än annan, på vilka grunder man kan värdera och selektera. Eller som konstaterar i en rapport om bildning: ”Den klassiska bildningstanken har inget gemensamt med föreställningen om fri fostran i form av ohämmad utveckling av förmågor som naturen nedlagt i barnet. Föreställningen att förmågorna skulle finnas nedlagda redan från början går stick i stäv med övertygelsen att människan är en varelse som bildar sig.” Inte heller kan man angripa traditionen och strimla sönder den i normkritik innan man har vunnit förståelse för den. Det är inte fel med kritisk analys, tvärtom. Men eleverna – och lärarna – måste förstå vad det är de kritiserar innan de kritiserar. Skolavslutningar i kyrkan – värna traditionen Kristendomen är en självklar del av kulturarv. Den har påverkat vårt samhälle, våra traditioner och våra värderingar på ett helt avgörande sätt. Skolavslutningar i kyrkan är ett uttryck för detta kulturarv, och det finns all anledning att bevara denna tradition. Traditioner och högtider är bra därför att de för människor närmare varandra, skänker en känsla av samhörighet och stärker vår samhällsgemenskap. De utgör dessutom en länk till vår historia som binder oss samman med tidigare och kommande generationer. Kulturarvet innebär inte minst en viktig nyckel till integration för barn som har invandrat till . Betydelsen av att uppmärksamma nationella högtider i landets skolor ska därför inte underskattas. Skolan ska uppmärksamma vårt kulturarv och våra sedvänjor så att våra barn får en bättre förståelse för historia och våra gemensamma rötter. Självklart ska traditionen med skolavslutningar i kyrkan vid svenska högtider kunna få leva vidare – och självklart ska prästen i samband med denna också kunna be en bön, eller sjunga en psalm tillsammans med eleverna. tillkännagav för regeringen att det skulle införas ett undantag i skollagen om att konfessionella inslag även skulle få förekomma i offentliga skolor, dvs. i samband med firande av skolavslutningar och andra traditionella högtider i kyrkan. skulle regeringen ha lämnat förslag till , men fortfarande saknas ett förslag från regeringen som beaktar tillkännagivandet. Slöja på flickor i förskola och lågstadiet vill förbjuda heltäckande slöja som burka och niqab för lärare i skolan. Detta då vi menar att lärare iklädda niqab strider mot de grundläggande värden som skolan ska förmedla, om bl.a. jämställdhet mellan kvinnor och män, men också på grund av den betydelse ansiktsuttryck och minspel har i samspelet med omgivningen, inte minst när det berör barn. Med tanke på skolans värdegrund, och synen på barns rättigheter i , så är dock även hijab på små barn ett problematiskt kulturellt uttryck. Hijab är ett uttryck för en människosyn som säger att kvinnor måste dölja sig själva för att betraktas som anständiga. Slöjan lägger därmed ansvaret för att kontrollera pojkars lust hos flickorna vilket också är själva kärnan i hederskulturen. När små flickor skickas till förskolan eller lågstadiet iklädda hijab så står det i strid med skolans värdegrund om jämställdhet mellan kvinnor och män, och även med barns rättigheter, exempelvis rätten att få slippa bli sexualiserad. har därför beslutat att verka för att sätta stopp för att barn i svenska förskolor och lågstadium ska få vara iklädda hijab, niqab eller burka. Barn ska få vara barn. Skolans arbete mot hedersrelaterat våld och förtryck Kunskaperna om hederskultur behöver förbättras bland all skolpersonal och varje skola ska ha en handlingsplan mot hedersrelaterat våld och förtyck. Det bör finnas riktlinjer på varje skola för hur man agerar vid misstanke om ex. tvångsäktenskap, könsstympning och hedersvåld samt ett centralt dokument med förslag på hur skolorna kan arbeta. Kampen mot hederskulturen handlar om vilka värderingar ska bygga på, men framförallt handlar det om att stå upp för enskilda människors frihet och att försvara några av samhällets allra mest utsatta. ska fortsatt vara ett land där frihet och jämställdhet är självklara värden. Vi kan inte acceptera barn- och tvångsgifte eller att unga flickor i inte får umgås med pojkar, tvingas bära slöja eller utsätts för våld i hederns namn. Ingen könsuppdelad undervisning i skolan uppstod det en debatt om könsuppdelad undervisning med anledning av ett inslag i Kalla fakta om en muslimsk skola i som hade könsuppdelade gymnastiklektioner. Med anledning av debatten förtydligades läroplan 2018 att regelmässig uppdelning inte är tillåten. föreslog motsvarande förtydligande av läroplanen för bl.a. gymnasieskolan men ingen ändring har gjorts. anser att läroplanen måste ändras så att inte regel- eller slentrianmässigt könsuppdelad undervisning förekommer i gymnasieskolan. Tidiga kunskapskontroller och stödinsatser arbetar för en skola där kunskapen står i fokus. Vi vill betona vikten av en skola som har höga förväntningar på både elever och personal. En skola som förväntar sig hårt arbete och ansträngning, och därmed också resultat. En skola som möter varje elevs utmaningar med tro på elevens potential att lyckas. Faktakunskap ska komma först och analys och diskussion därefter. Yngre barns fokus ska inte vara att leta efter fakta, däremot att lära sig fakta. Kurs- och läroplanerna behöver därför vara utformade med fokus på tydliga faktakunskaper i varje ämne. Kunskapskraven ska vara höga i ämne för ämne och årskurs för årskurs. En oroväckande stor andel elever når dock inte kunskapskraven i ett eller flera ämnen, av de elever som gick ut nian 2019/2020 hade icke-fullständiga betyg[8]. Andelen behöriga till gymnasiet minskade totalt 2006-2020. av eleverna i årskurs nio var behöriga till gymnasiet 2020[9]. Forskning visar att skolan är en stark skyddsfaktor mot framtida utanförskap. Elever som går ut skolan med godkända betyg har i långtidsuppföljningar signifikant bättre ekonomi, fysisk och psykisk hälsa samt lägre grad av socialt utanförskap och kriminalitet. En av de viktigaste faktorerna för att inte hamna utanför samhället längre fram i livet är alltså att klara skolan. Det är därför allvarligt att nästan en fjärdedel av eleverna går ut utan fullständiga betyg. anser därför att det behövs tidiga kunskapskontroller och stödinsatser för att höja andelen elever som går ut skolan med fullständiga betyg. Alla elever ska testas för skrivsvårigheter, och vi anser att det ska finnas krav som säkerställer att alla skolor återkommande arbetar med diagnostiska prov, mäter elevernas progression och systematiskt arbetar för att ge tidiga stödinsatser , ex. i form av utökad undervisningstid, läxhjälp och lovskola – samt inte minst speciallärarstöd och särskilda undervisningsgrupper. Vi accepterar regeringens satsning på läxhjälp och lovskola, men avsätter utöver detta till läxhjälp . Att tidigt fånga upp elever som behöver stöd för att klara skolans kunskapsmål måste vara högsta prioritet. Allt för många barn får speciallärarstöd väldigt sent i skolgången, med tyngdpunkt i högstadiet. Det innebär att många har gått med svårigheter . Vi måste vända utvecklingen så att extra stöd och hjälp sätts in tidigt, innan barnets problem vuxit sig allt för stora. En del barn behöver dessutom gå snabbare fram än de övriga. För dem kan specialpedagogisk kompetens bidra till en bättre och mer meningsfull skolgång, med utmaningar som håller lusten att lära levande. kräver att alla skolor ska arbeta systematiskt med att ge tidiga stödinsatser, I vissa fall behövs en samlad bedömning grundad på såväl pedagogisk, medicinsk och psykologisk utredning för att eleven ska få rätt stöd. Därför måste en sammanställning av kunskapsläget göras för att få en samordning, med bättre kvalitet och likvärdighet i diagnostiseringen av dyslexi. Att mäta elevers progression på varje skolenhet dvs. skolornas förmåga att åstadkomma kunskapsutveckling hos eleverna är centralt för att avgöra vilka skolor som lyckas med sitt uppdrag. vill dessutom införa en nationell årlig kunskapsmätning i skolan som är jämförbar , det vill säga en kunskapsmätning vid sidan av internationella mätningar såsom . Betyg är ett viktigt verktyg för att ge elever och föräldrar information om hur eleven förhåller sig till skolans kunskapsmål. Betygen ska vara tydliga och bidra till att elevernas kunskaper kontinuerligt följs upp och utvärderas, att resultaten kommuniceras med hemmet och att stöd sätts in . var i regeringsställning med och införde tidigare betyg, från årskurs 6. Det var viktigt eftersom betyg först i årskurs 8 ledde till att särskilt stöd till elever som riskerade att inte nå kunskapsmålen för godkända betyg sattes in allt . En utvärdering av betyg från årskurs 6 visar på både positiva och negativa effekter[10]. Drygt hälften av lärarna upplever elevernas motivation högre till följd av betygen. av eleverna uppger att de arbetar hårdare när de vet att de ska få betyg. Även vårdnadshavare upplever sina barns motivation högre. Fler lärare anger att elevgruppen har en mer positiv kunskapsutveckling efter införandet av betyg i årskurs 6 än innan. Högpresterande elever och flickor som grupp upplevdes motiveras av betygen i högre grad än lågpresterande elever och pojkar. av lärarna angav att redan högpresterande elevers kunskapsutveckling höjdes, att jämföra som ansåg att de lågpresterande elevernas kunskapsutveckling höjdes. Många uppfattar betygen som en tydlig information till elever och vårdnadshavare. av lärarna uppger att det är lättare att få eleverna att förstå hur de ligger till kunskapsmässigt och en tredjedel uppger att det är lättare att få elevernas vårdnadshavare att förstå detta. Även vårdnadshavare framför att betygen tydliggör var på skalan elever ligger kunskapsmässigt. Dessvärre tyder inget på att betyg från årskurs 6 också har inneburit någon förändring i hur många elever som fått stöd jämfört med tidigare. Vi utesluter inte att det kan finnas goda skäl att tidigarelägga betygssättningen ytterligare men först behöver försöksverksamheten med betyg från årskurs fyra utvärderas. Att bara vissa skolor ger betyg från årskurs är olyckligt. Samma betygssystem borde gälla i alla skolor, och betyg borde ges från samma årskurs. genomgångar har visat att den genomsnittliga betygsnivån i och gymnasieskolan har ökat. har kunskapsnivån i de studerade ämnesområdena i och gymnasieskolan snarare sjunkit. Om betyg kan användas som konkurrensmedel mellan skolor riskerar det skapa olikvärdig betygssättning eller betygsinflation. I 475 , Analyser av likvärdig betygssättning mellan elevgrupper och skolor, framkommer att skillnaden i betygssättning i relation till de nationella proven mellan olika skolor är stor och att betygssättningen i hög grad varierar beroende på den genomsnittliga prestationsnivån hos eleverna på skolorna. Det gör att en elev har lägre sannolikhet att få ett högre resultat på det nationella provet om eleven går i en skola med hög genomsnittlig prestationsnivå. Dessa skillnader måste åtgärdas. Det ska vara elevens faktiska kunskapsnivå som avgör betyget, inget annat. Kunskaperna måste bedömas likvärdigt oavsett ort, skola eller huvudman. föreslår också att ämnesbetyg återinförs, istället för kursbetyg i gymnasieskolan. Betyg som sätts efter avslutade ämnesstudier uppmuntrar på ett bättre sätt till ett långsiktigt lärande och kan med större säkerhet spegla elevernas kunskaper i ämnet. Nationella prov och extern rättning Nationella prov ges i årskurser 3, 6 och 9 samt en gång i gymnasiet. Vi är positiva till de nationella proven, som ska vara stöd för likvärdig och rättvis bedömning för betygssättning, samt ge underlag för en analys av i vilken utsträckning kunskapskraven uppfylls på skolnivå, på huvudmannanivå och på nationell nivå. är det oftast läraren själv som rättar de nationella proven. Skolinspektionen har utfört en viss central rättning av nationella prov för och gymnasieskolan. Omrättningen av proven visar att det finns stora skillnader i bedömningen av uppsatser eller längre självständiga författade redogörelser. Skillnaderna är störst där lärarens bedömningsutrymme är stort. Skolornas egna lärare sätter oftare ett högre betyg på proven än vad omrättarna gör. Även det omvända förekommer, men är inte lika vanligt. Skillnaderna finns över hela betygsskalan, men är allra vanligast när det gäller höga provbetyg. menar att de nationella proven måste bedömas på ett likvärdigt sätt. För att kvalitetssäkra dem anser vi att de ska rättas externt. Externt rättade nationella prov och betyg som korrelerar till dessa skulle även medföra en bättre möjlighet att utvärdera skolors förmåga att ge eleverna god kunskapsutveckling, så kallad progression. Att mäta elevers progression på varje skolenhet dvs. skolornas förmåga att åstadkomma kunskapsutveckling hos eleverna är centralt för att avgöra vilka skolor som lyckas med sitt uppdrag. anser att bör få ett förtydligat uppdrag om att på elevnivå samla in provpoäng för så väl ordinarie som ersättningsprov vid genomförande av de nationella proven. Detta då IFAU har påpekat att trovärdiga effektutvärderingar av olika åtgärder och reformer i skolan förutsätter att elevers kunskapsutveckling kan följas genom skolgången. Förutsättningarna för effektutvärdering skulle kunna förbättras avsevärt om detaljerad information på elevnivå om resultat i form av provpoäng, och inte bara som provbetyg, på nationella prov i årskurs 3, 6 och 9 samlades in nationellt. För att informationen skall vara heltäckande och representativ fordras att också ersättningsprov, när ordinarie prov har läckt, samlas in på samma sätt som ordinarie prov. skulle de nationella proven vara digitala och extern bedömning av proven vara möjlig, detta har skjutits fram till av regeringen. De nationella proven ska utgöra stöd vid betygsättning. Lärarna ska även fortsättningsvis kunna beakta resultat på andra prov, uppgifter och annat vid betygsättning av den enskilda eleven, men betygen behöver även korrelera till resultatet på de nationella proven. En statlig utredning bör därför tillsättas som tar fram en modell för hur betygen ska korreleras mot resultaten i de nationella proven, inte på individnivå men väl på gruppnivå för respektive skola. För att bidra till en mer rättvis betygssättning bör utredas om nationella prov eller slutprov behöver finnas i samtliga ämnen där elever erhåller betyg. Detta skulle göra att betygen kan korreleras till resultatet i fler ämnen, och säkerställer en mer rättvis betygsättning. Det är viktigt att alla skolor har ett systematiskt kvalitetsarbete för att säkerställa en likvärdig betygsättning, men det finns också skäl att utreda frågan hur undervisande lärare skulle kunna kompletteras av oberoende lärare och fristående examinatorer vid betygssättning för att undvika betygsinflation. Detta är förslag som skulle ge förutsättningar för rättvisa betyg, och sätta kunskapen i fokus. Fler vuxna i skolan och mer lärarledd undervisning vill betona vikten av en skola som har höga förväntningar på både elever och personal. En skola som förväntar sig hårt arbete och ansträngning, och därmed också resultat. En skola som möter varje elevs utmaningar med tro på elevens potential att lyckas. En sådan skola ställer krav och mål som både elev och föräldrar kan förstå. Eleven ska på förhand veta vad som krävs av honom eller henne för att nå ett visst betyg. Faktakunskap ska komma först och analys och diskussion därefter. Yngre barns fokus ska inte vara att leta efter fakta, däremot att lära sig fakta. Ett sådant upplägg bli mer naturligt för eleven, även om kraven är höga. Mycket tyder på att senare decenniers resultatförsämringar i den svenska skolan kan förklaras av att den lärarledda undervisningen har minskat. har skolans arbetssätt förändrats i riktning mot mer individualisering genom ökat eget arbete. Forskning[11] pekar på det negativa sambandet mellan denna typ av individualisering och elevernas resultat. Vi vill att elever får mer lärarledd undervisning. Svenska elever är garanterade 6 890 timmars undervisning under . Det är färre än OECD-genomsnittet som ligger på [12]. vill utöka den garanterade undervisningstiden i svensk skola och anser att ska ges i uppdrag att utreda hur den garanterade undervisningstiden ska komma upp i OECD-snitt. Många studier har konstaterat att undervisning ledd av skickliga lärare är det bästa sättet för elever att nå målen för undervisningen. För att uppnå detta vill göra en satsning på fler vuxna i skolan. Regeringen gjorde 2020 en miljardsatsning på lärarassistenter. Vi menade då att den i och för sig var vällovlig men vi ansåg att skolledarna själva ska avgöra vilken personal de behöver till just sin skola. valde regeringen att halvera satsningen på lärarassistenter, något som talar sitt tydliga språk om hur genomtänkt satsningen var. Regeringen har valt att fortsätta satsningen även i den aktuella budgetpropositionen, men menar alltjämt att det är skolledarna själva som känner sin verksamhet och som vet sin verksamhets behov bäst, inte politiker i riksdag. Därför säger vi nej till regeringens satsning på lärarassistenter till förmån för vår egen satsning på fler vuxna i skolan. Vår satsning kan gå till lärare, specialpedagoger eller lärarassistenter men den är inte bunden till någon specifik yrkesgrupp. Det är skolorna och kommunerna som bäst vet vilken personal de behöver. lägger på fler vuxna i skolan 2022–2024. skulle behöva mer av en kunskapsburen skola, det vill säga att barnen får gå mer tid i skolan om det krävs för att de ska nå kunskapsmålen. Det kräver att det finns tillräckliga resurser. Verksamheten måste resurssättas så att skolan har förutsättningar att ge eleven nödvändigt stöd. Det ska finnas krav på att skolorna arbeta systematiskt för att ge tidiga stödinsatser, till exempel i form av utökad undervisningstid, läxhjälp samt inte minst speciallärarstöd i form av enskild undervisning och särskilda undervisningsgrupper. Det kan också handla om obligatorisk lovskola redan under de tidiga skolåren, eller att gå om en årskurs om behövs för att kunskapsmålen ska nås. har därför föreslagit att utreda möjligheten att införa läroplikt, eller en förlängd skolplikt. Detta skulle vara ett viktigt steg i rätt riktning för att säkerställa att eleverna faktiskt kan tillgodogöra sig de kunskaper de behöver. God läsförståelse är nyckeln till framgång i de flesta av skolans ämnen och grunden för ett livslångt lärande och ett aktivt liv som samhällsmedborgare. Därför är det oroande att internationella kunskapsmätningar visar på svenska elevers bristande läsförståelse. Många lärare har inte tillräckliga kunskaper i läs- och skrivundervisning. De olika lärarutbildningarna har gett olika god kunskapsbas i dessa ämnen. I propositionen som ligger till grund för den nuvarande lärarutbildningen, 2009/10:89 Bäst i klassen – en ny lärarutbildning, görs bedömningen att kunskaper om läs- och skrivutveckling och om barns kommunikation och språkutveckling bör utgöra en väsentlig del av kompetensen för lärare inriktade på förskoleklassen och första år. I den tidigare lågstadielärarutbildningen låg betoningen på svenskämnet och utbildningen innehöll relativt mycket läs- och skrivundervisning, inte minst metodik och didaktik. I 1–7-lärarutbildningen, som ersatte lågstadielärarutbildningen, var det till en början en riktlinje att 15 högskolepoäng skulle läggas på grundläggande läs- och skrivinlärning. Utbildningen var utformad för att utbilda ämneslärare för de tidigaste skolåren, med inriktning mot exempelvis matematik/natur eller svenska/samhälle. I praktiken arbetar dock lärarna som klasslärare, oavsett vilken inriktning de läste , och undervisar i alla ämnen, inklusive läs- och skrivinlärning. Efter att problemet uppmärksammats, med lärare som inte lärt sig lära ut grundläggande kunskaper, har många lärosäten sett över sina utbildningar och kompletterat. Man har också anordnat särskilda fortbildningskurser i läsinlärning för lärare i de lägre årskurserna. Det är dock fortfarande inte någon självklarhet att allmän didaktik eller ämnesdidaktik, vetenskapen om allt som påverkar undervisningen och dess innehåll och hur undervisningen ska läggas upp i ett specifikt ämne, finns med i kursplanerna på lärarutbildningen. anser att de lärare som saknar utbildning i läs- och skrivinlärning behöver få en kompletterande utbildning i detta. visar i en studie[13] att den tid som barn och unga lägger på läsning fortsätter att sjunka. Läsning av tidningar och böcker minskar bland barn i alla åldrar, en minskning som pågått . Då uppgav av alla 18-åringar att de läste – nu är siffran nere på . Läsningen avtar med stigande ålder. Enligt undersökningar från Novus på uppdrag av Utbildningsradion[14], möter unga inte de krav som ställs på deras förmåga att uttrycka sig skriftligt när de ska läsa vidare på högskola och universitet eller söka ett kvalificerat arbete. Hälften av de tillfrågade cheferna svarade att de valt bort unga sökande på grund av brister i att uttrycka sig skriftligt, trots att andra krav var uppfyllda. av universitets- och högskolelärare bedömde att deras studenters skrivförmåga delvis eller inte alls motsvarade de krav som finns i utbildningen. Att behärska det svenska språket är en nyckel för framgång i samhället.