mot · H9024003 · 2021-10-05 00:00:00 — Kulturpolitik för ett rikare land ställer sig bakom det som anförs i motionen om att målen för kulturpolitiken bör utgå från frihet, mångfald och kvalitet och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om en utredning om hur kulturens finansiering kan breddas och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om ökat engagemang i det internationella kultursamarbetet och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att stöd till kulturen ska vara kvalitetsdrivande och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om principer för stöd till folkbildningen och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om frihetsreformer för kulturen och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om en reglering för trygga bibliotek och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om ökade insatser för läsning och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om en översyn av påföljderna för hot och våld mot journalister och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om initiativ till en strukturerad dialog om barnkultur och skola och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om en genomlysning av musikens ekosystem och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om återbördande av samiska kvarlevor och samiska ceremoniella föremål och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att värna det internationella kulturarvet och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att underlätta för internationellt samarbete mellan museer och konsthallar och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om en utredning om framtidens filmpolitik och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att verka för konkurrenskraftiga villkor för filmproduktion i och tillkännager detta för regeringen. Liberalism innebär att varje individ har rätt, och ska få möjlighet, att finna, formulera och förverkliga sin personlighet. Liberal kulturpolitik syftar därför till att skapa så god miljö som möjligt för människors andliga frihet, förståelse och utveckling. Tanken att se människan för vad hon är och kan bli – inte bara var hon kommer ifrån – är en central skillnad mellan liberaler och andra. Medan andra strävar efter att den enskilda människan ska stanna med sin grupp och hålla sig till det som förväntas av henne, välkomnar liberaler att individen utmanar gruppen. Kulturen är samhällets intellektuella infrastruktur. Den ger människor verktyg att förstå, ifrågasätta, påverka och se sig själva och samhället ur nya perspektiv. Det är därför ett levande kulturliv är så viktigt för liberaler. När människor utövar eller tar del av kultur föds inspiration, kreativitet och nya idéer. Kultur kan öka människors nyfikenhet också på sådant man inte tidigare var intresserad av eller ens visste fanns. I mötet med kvalitetskultur växer man som människa. Kulturpolitiken ska därför sträva efter att skapa förutsättningar för människor att lära sig mer om sig själva, sin personlighet, sin förmåga, sina fördomar, sitt sammanhang, sitt samhälle, sin samtid och sin framtid – kort sagt om livet. Målen för kulturpolitiken bör utgå från frihet, mångfald och kvalitet. Genom att renodla dessa som mål täcks många av dagens mål och verktygen för att nå dem också in. För Liberalerna är kulturens frihet helt central. Ett öppet samhälle behöver litteratur, konst och andra kulturella uttryck som ibland underhåller, ibland tydliggör, ibland förklarar och ibland provocerar eller utmanar. I land efter land i vår närhet har vi sett hur auktoritära makthavare monterar ner det öppna samhällets strukturer, och bland det första de har gett sig på har varit kultur som de på olika sätt har funnit misshaglig. Även i hörs rop på att misshaglig kultur ska tystas. Några vill ha policyer för att konst inte ska provocera, andra vill göra kulturen till verktyg för att främja ett hållbart samhälle, jämställdhet och integration – de senare är mål som vi i Liberalerna i och för sig delar, men om vi börjar använda kulturen som verktyg för sånt som är gott, öppnar vi också för dem som vill använda den i andra syften. Kulturen bidrar självklart till många av de mål vi vill nå med politiken, men kulturpolitiken ska inte vara instrumentell. Fri kultur ger människor verktyg att tänka själva, inte nödvändigtvis att tänka rätt, och det är själva grunden för liberalismen. En fri kultur med stor mångfald är sitt eget skydd mot mörka krafter. Man blir inte automatiskt demokrat av bildning. Men bildning ger människor verktyg att värdera information, verktyg att skilja sanning från lögn och trovärdigt från osannolikt. Bildning ökar möjligheten för den enskilde att dra självständiga slutsatser och fatta självständiga, välgrundade beslut. En av de avgörande kulturpolitiska frågorna , i och i övriga världen, är därför hur vi garanterar konstnärlig frihet. En del i detta är att offentlig finansiering ska ske i former som garanterar kulturlivets oberoende. Vi vill hellre se stora och breda stöd som kan användas fritt och långsiktigt istället för små, öronmärkta och korta stöd. För att öka friheten behövs också en ökad mångfald i finansieringen av kultur. Det offentliga stödet ska vara fortsatt ambitiöst, men kulturskapare måste ha fler möjliga finansiärer att vända sig till. Om en vänder dem ryggen ska det finnas tio andra att vända sig till. Donationer till och köp av kultur ska vara avdragsgillt, det behövs fler stiftelser för kulturfinansiering och villkoren för privat kultursponsring bör förbättras. I de nordiska länderna finns goda erfarenheter att ta tillvara på detta område. behöver, likt våra grannländer, stiftelser och fonder som kan bidra till att bibliotek, och andra kulturinstitutioner kan byggas oavsett politisk konjunktur. Möjligheten att skapa en särskild kulturarvsfond med inspiration av brittiska bör undersökas för att stärka möjligheten att skydda och ta tillvara särskilt viktiga kulturmiljöer. Det behövs också ett strategiskt tänk kring finansiering av den omfattande digitalisering som behövs på kulturområdet i allmänhet och på kulturarvsområdet i synnerhet. Liberalerna vill därför se en utredning om hur kulturens finansiering kan breddas. Detta bör ge regeringen tillkänna. Fler långa stipendier bör inrättas för att fler kulturskapare ska få möjlighet att söka och få den frihet det innebär. Fördelning av stipendierna ska ske utifrån kvalitetsaspekter. Frilansande kulturskapares sociala trygghet måste stärkas. Det behövs förbättrade villkor för pensioner och intjänandegrunder och det bör införas en möjlighet att ”fondera” inkomster för att jämna ut inkomster. Högskolor med konstnärlig inriktning bör få i uppdrag att se över möjligheterna till kompetensutveckling/vidareutveckling för konstnärer och kulturarbetare. och andra relevanta myndigheter som tex Arbetsförmedlingen och ska ha särskild kompetens för kulturskapare, som kan hjälpa till med rådgivning och information. Kulturpolitiken ska syfta till att kulturen får växa, förändras och präglas av många olika åsikter, uttryckssätt och aktörer. Kulturarvet ska både bevaras och brukas ur många olika perspektiv. Kulturlivet ska vara tillgängligt för alla oavsett kön, bakgrund eller funktionalitet, och olika kulturyttringar ska finnas tillgängliga i hela landet. Kulturpolitiken ska slå vakt om såväl bredd som spets. Det ska finnas utrymme för både kulturupplevelser av högsta kvalitet och enskilda människors eget deltagande och skapande i kulturaktiviteter. En liberal kulturpolitik är en garant för kulturell mångfald och utveckling i hela landet som kulturarvet hålls levande. ska vara öppet, välkomnande och intresserat av omvärlden och söka sig utåt. Detta är särskilt viktigt på kulturens område där de internationella impulserna alltid varit avgörande. Denna öppenhet och mångfald är viktig i sig. Det vi känner som svenskt kulturarv har skapats i ett intimt samtal och utbyte med omvärlden. ska öka sitt engagemang i det internationella kultursamarbetet. Attraktiva förutsättningar för etablering och upprätthållande av konstnärliga miljöer på hög internationell nivå ska skapas. Kvalitet är nyckelordet i Liberalernas kulturpolitik. Principen om armlängds avstånd ska gälla och säkras, det vill säga att det är kulturskapare och experter som fattar de konstnärliga besluten och inte politiker. Kulturpolitiken ska värna kulturens eget värde gentemot rena nyttoändamål. Målet innebär att kulturell kvalitet, professionalism och skapande frihet blir vägledande för kulturpolitiken utan hänsyn till vad som enbart är kommersiellt gångbart. Liberalerna vill stödja förnyelse inom kulturlivet. Det innebär att den konstnärliga kvaliteten ska vara avgörande utan att arbetsmarknadsmässiga, regionalpolitiska, sociala eller andra syften överordnas kvalitetsaspekterna. På flera områden finns en koppling mellan kvalitet och bidragsgivning; det gäller till exempel för litteraturstödet. Vi menar att alla statliga bidrag och anslag till institutioner, kulturskapare, fria grupper etc. ska vara utformade på ett sätt som bidrar till långsiktig kvalitetsutveckling. Särskilda utvärderingsgrupper – med armlängds avstånd till politiken – bör tillsättas på respektive område för att utvärdera kvalitetsaspekter. Internationellt deltagande i dessa grupper bör eftersträvas. För att frigöra resurser till nyskapande och hög kvalitet måste verksamheter av dålig kvalitet kunna läggas ner. Det bör ske i betydligt större omfattning än . När pandemin väl släppt sitt grepp om landet och vi åter försiktigt öppnar upp för levande kultur, kommer vi att se att behoven av offentligt stöd är fortsatt mycket stort. Successivt, om allt går som vi hoppas, kommer det att bli fler och fler som kan uppleva saker tillsammans, för att nå målet att allt är som nästan som vanligt igen. En hel del har hänt under denna pandemi som kommer att sätta spår , kanske för alltid. Det finns en uppenbar risk att värdefull infrastruktur, oftast bestående av kunniga människor lämnat kulturlivet och tagit med sig unik kunskap. Det finns också mycket som tyder på att den sociala snedrekryteringen ökat. Föräldrars vanor spelar stor roll för vilka barn som tar del av och själva utför kultur. Förhoppningsvis kan mycket repareras, men det kommer kräva både engagemang och resurser. På det positiva kontot finns att vi tagit flera steg i den digitala utvecklingen och att vi fått se nya samarbeten och ett stort mått av solidaritet inom sektorn. Det har behövts för akut hjälp, för överlevnad och för att hålla ihop men kan utvecklats till något kreativt och långsiktigt. Med återöppnandet behövs en återstart och en återuppbyggnad som är långsiktig och ambitiös. Rätt utförd kan vi få en riktigt intressant nystart som kreativt land, men om vi politiker inte orkar ta ansvar nu blir konsekvenserna långsiktiga och svåra. Redan före pandemin var svenskt kulturliv på sina håll underfinansierat. En orsak till det är att vi är ett litet språkområde och att landet är stort och på många håll glesbefolkat. Det försvårar marknadsförutsättningarna. Men det finns också andra förklaringar. En är att kultur, bildning och personlig fördjupning, inte alltid stått så högt i kurs. En av de slutsatser vi som land drar efter pandemin är att livet och landet blir rätt fattigt när konserter ställs in, författare inte kan träffa sin publik, biosalonger och konserthus och museum släcker lamporna och stänger entrédörrar. Förhoppningsvis ser vi som en effekt av detta ett ökat intresse för att växa som människa och berika sitt liv bortom rena materiella strävanden. Staten, regionerna och kommunerna kommer att ha många angelägna behov . Skolan, vården och omsorgen kommer behöva mer resurser. Det behövs fortsatt goda villkor för företagande. I dessa tuffa tider behöver vi fortsatt höga ambitioner för det offentliga kulturstödet. Kulturpolitiken ska syfta till att fler får ta del av kvalitetskultur. De institutioner som erhåller statlig finansiering bör ha till uppdrag att söka ny publik. Uppdraget bör handla om att bryta såväl sociala som regionala skillnader i kulturkonsumtion. De nationella institutionerna bör sträva efter att nå publik i hela landet, bland annat genom turnéer, digitala sändningar och samarbete med folkbildningens aktörer. Ett sätt att stimulera detta vore att införa en bonus i de statliga stöden till kulturen. En sådan bonus bör gå till de kulturaktörer som breddar sin publik. Kriterierna för bonusen bör utarbetas i nära dialog med kulturlivet. Vid sidan av de nationella institutionerna med nationellt uppdrag bör ett särskilt konstnärligt nationellt uppdrag ges, där en viss scen får i uppdrag att vara konstnärligt drivande . Det skulle till exempel kunna handla om att ge en regional opera, dansteater, teater eller ett konserthus ett särskilt flerårigt statligt stöd för att utveckla sina konstformer och nå ny publik. Syftet bör vara att långsiktigt bredda sin förankring i hela landet. Kulturen ska vara tillgänglig för alla människor. Kulturlokaler ska vara tillgängliga för personer med funktionsnedsättning. Uttrycksformer som människor med olika funktionsnedsättningar kan tillgodogöra sig ska stödjas. Teknik i olika former kan utnyttjas mer för att göra kulturutbudet tillgängligt för fler. Även det konstnärliga skapandet ska vara öppet och tillgängligt. Glada Hudik, Moomsteatern Share Music och många andra har visat vägar. I konstnärlig högskoleutbildning som vänder sig också till dem med funktionsvariationer. Det behövs ett brett initiativ inom området med för att skapa möjligheter för fler med funktionsnedsättning inom professionell konst- och kulturverksamhet. Arbetet med att digitalisera kulturarvet bör ha hög prioritet. Under pandemin har de digitala möjligheterna att möta publik utvecklats snabbt. Att skapa utrymme för kvalitetskultur i hela landet är en viktig kulturpolitisk uppgift. Det offentliga stödet till kulturen kommer från både stat, regioner, landsting och kommuner. Alla offentliga aktörer har ansvar för att skapa goda möjligheter för ett rikt kulturliv med både bredd och djup. I detta har kultursamverkansmodellen en nyckelroll. När modellen infördes tillfördes inga extra statliga medel, och den del som i praktiken fördelas till regionerna har heller inte ökat i samma takt som den regionala finansieringen. Av en rapport från kulturutskottets uppföljnings- och utvärderingsgrupp (2015/16:RFR4) framgår att detta har bidragit till att det varit svårt att få den förnyelse av kulturpolitiken som var ett av syftena med kultursamverkansmodellen. Liberalerna anser att staten har ett avgörande ansvar för att se till så att samverkansmodellen fungerar i enlighet med intentionerna. Staten måste ta det ansvaret. Inom ramen för kultursamverkansmodellen och ibland som komplement till denna måste nationella initiativ kunna tas för att få fungerande kulturliv i hela landet. Sådana nationella initiativ kan gälla talangutveckling, särskilda scener, men också strategiska satsningar för att främja särskilda områden som läsning och musik. En liberal uppgift i alla kommuner och regioner är att ta ansvar för att medborgarna får en god tillgång till ett rikt kulturliv. Det är en gemensam uppgift för parterna i samverkansmodellen att ge kulturlivet goda förutsättningar i hela landet. Det gäller såväl att ta ekonomiskt ansvar som att stå upp för den konstnärliga friheten. Det finns mycket oroväckande exempel på att kommuner försöker påverka eller rent av motarbeta viss sorts konst. Inom ramen för samverkansmodellen bör slås fast att armlängds avstånd och konstnärlig frihet måste upprätthållas i hela landet. Kulturpolitiken ska som konstaterats ovan inte vara instrumentell. Icke desto mindre kan man konstatera att kulturen och ett rikt kulturliv är positivt ur många aspekter. Pandemin har med stor sannolikt förändrat förutsättningarna för att bryta sociala arv inom kulturen. Kulturvanor går i arv och att barn som växer upp i hem med böcker får ett kulturellt rikare liv an de som växer upp utan böcker. Myndigheten för kulturanalys konstaterar 2019, rapport 2019:1, sid 8) ”Offentligt finansierad kultur är alltjämt i huvudsak något som tillkommer grupper med hög utbildning, hög inkomst och föräldrar med motsvarande bakgrund.” Flera initiativ för att säkerställa att alla barn får tillgång till ett rikt kulturliv. Bland dessa finns bland annat Skapande skola, , Film i skolan, läsfrämjande projekt och många andra. Trots dessa politiska initiativ, på nationell, regional och nivå är tillgång till kultur mycket skiftande mellan kommuner, mellan skolor och mellan klassrum. Ofta än man beroende av att det finns enskilda eldsjälar på en skola för att eleverna på den skolan ska få ta del av professionell scenkonst och andra externa aktörer. Att ta emot en teatergrupp kan vara förbundet med mycket planering, logistik och till exempel inklusive schemaomläggningar. Även samordningen mellan kulturskola och skolan fungerar bristfälligt på många skolor. Det kan till exempel handla om skolskjuts som inte väntar eller omöjliga schema för lärare. Det får till följd att många unga inte kan gå på på grund av tidskrockar. Det finns regioner i där det fungerar bättre än andra och det finns i vårt grannland möjlighet att få inspiration för att underlätta samarbetet mellan kultur och skola och öka kulturens möjligheter att nå varje elev. Staten och kommuner och regioner bör inleda en strukturerad dialog kring barnkultur och skola för att se över hur man ska garantera att varje elev får goda förutsättningar att ta del av och delta i kulturaktiviteter av hög kvalitet återkommande under skolåret. I ett sådant arbete bör också möjligheten att ta fram tillförlitlig statistik undersökas. Att kulturen ska stå fri och att kulturens egenvärde ska värnas är två grundläggande liberala utgångspunkter. Vi ser dessutom att kulturen har positiva konsekvenser för andra delar av samhället. De kreativa näringarna spelar stor roll såväl för regional utveckling och turism som för den svenska exporten. Det är självklart att politiken måste ta tillvara den kraft kulturen har. Det finns en lång rad initiativ runt om i landet för att så ska ske. Många orter lever upp tack vare konstupplevelser man erbjuder. Goda förutsättningar för kultur i hela landet och bra företagarklimat i hela landet, i alltifrån skatter till bredband, är viktiga liberala prioriteringar för att ta vara på kreativa näringar i hela landet. Det finns också stöd i forskning för att kultur också kan ha en avgörande effekt på människors hälsa genom hela livet. Initiativ för att ta vara på detta finns också på flera håll i landet. Museer som används till minnesträning och dans som träning för patienter med Parkinsons sjukdom är ett par av många exempel. I Region finns för kultur och hälsa som arbetar för att hälso- och sjukvården kan ta del av kulturens potential så att konst och kultur med tiden integreras i länets vård- och omsorgsverksamheter. KI driver, tillsammans med KTH, i sin tur , kognition och hälsa som bedriver forskning om kulturens hälsofrämjande effekter. Det finns fler politik- och samhällsområden där kultur kan spela en viktig roll. Utan att göra konsten till ett instrument kan kulturpolitiken bidra till att uppmärksamma vikten av ett levande, brett och mångfasetterat kulturliv i hela landet och i alla delar av livet. På så sätt kan både kulturlivet och samhället i övrigt vinna. Det räcker inte med att veta var man kan hitta information. Man måste också ha kunskap som gör att man kan orientera sig i en värld av påståenden: bildning, helt enkelt. Respekten för bildning måste få en renässans. Liberal skolpolitik är en hörnsten i detta arbete, en aktiv kulturpolitik är en annan. Kunskap är frihet. Bildning är frihet. Skolan är en av samhällets viktigaste kulturbärande institutioner och ska inte bara förmedla kunskap utan också grunderna till bildning. En kreativ miljö där eleverna får skapa själva är en viktig förutsättning för lärande. Genom skolan kan också alla barn och ungdomar nås av professionella kulturutövare och därigenom få se och höra t.ex. teater, film och musik av hög kvalitet. Alla barn och ungdomar bör också under sin skoltid få några skönlitterära böcker som kan följa dem genom livet, liksom ta del av scenupplevelser i form av till exempel konserter och teaterföreställningar. Skapande skola ska finnas från förskolan till gymnasiet. Liberalerna föreslår att initiativ tas för en strukturerad diskussion mellan staten och SKR om kulturens roll i skolan på annan plats i denna motion. När de svenska folkrörelserna växte fram betonade de alla mycket starkt behovet av folkbildning. Det var genom litteratur, studier och diskussion som individen skulle skaffa sig verktyg att ta ökat ansvar för sig själv och i samhället. Folkbildningen har allt genom sin särart spelat en viktig roll för att höja kunskapsnivån i samhället. Genom till exempel studiecirklar och folkhögskolor låter folkbildningen människor vara medskapare i stället för passiva konsumenter av kultur och bildning. Genom att vara fri och frivillig ger den ett frihetligt värde i sig till samhällsbygget, som den når och lyfter människor som kanske inte kommit till sin rätt i det formella utbildningssystemet. Denna del i det så viktiga bildningsuppdraget gäller inte minst personer som är särskilt utsatta, exempelvis personer med intellektuella eller neuropsykiatriska funktionsnedsättningar. Studieförbunden utgör ett viktigt nav i kulturens infrastruktur. Genom studieförbundens rikstäckande nätverk skapas diskussioner, debatter, föreläsningar, studiecirklar och utställningar över hela landet. Den lokala närvaron gör studieförbunden unika i sina möjligheter att arrangera kulturaktiviteter även på mycket små orter. Stödet till folkbildningen ska präglas av långsiktighet. Trenden att det generella stödet minskar till förmån för olika korta projekt (som vart och ett för sig kan vara nog så lovvärda) där det offentliga beställer verksamhet behöver vändas. I den kulturpolitiska debatten väcks då och då frågan om en kanon. Att vissa verk är och har varit mer avgörande än andra för människans förståelse eller en konstarts utveckling är självklart. För individer som vill påbörja en bildningsresa kan det vara av stor hjälp att få hjälp att hitta fram till dessa verk. En livlig diskussion om kanon, ett återkommande uppmärksammande kring särskilt viktiga verk och olika former av guidning till dessa verk är därför viktigt för såväl individens bildning som samhällets bildningsnivå. Denna liberala syn är emellertid en helt annan än försök att använda kanon som ett sätt att definiera en enda sanning, en enda berättelse om landet eller ett enda riktigt sätt att tänka. Det fria ordet är navet i en liberal kulturpolitik. Yttrandefriheten måste ständigt försvaras. Försök att tysta eller skrämma till tystnad ska med kraft motarbetas. Det är ett mycket större ingrepp i en människas frihet att vara förhindrad att yttra sig än att få höra ord man ogillar. Litteraturen är en unik källa till kunskap, förståelse och fördjupning. I av blixtsnabba förändringar erbjuder boken en för eftertanke och stillhet. Läsning och litteratur måste ha hög prioritet i kulturpolitiken. Det handlar i grunden om kultur, bildning, demokrati och jämställdhet. har av tradition en hög läskunnighet och ett stort intresse för den goda berättelsen, men det finns stora klyftor i läsvanorna. Klyftorna får effekt på skolresultat och samhällsdeltagande och därmed den enskildes egenmakt. Läsning och läsförståelse bör därför särskilt prioriteras.