mot · H9024171 · 2021-10-05 00:00:00 — anser därför att samtliga godkända medicintekniska produkter ska tillgängliggöras för alla patienter oavsett var i landet de bor. Förutsättningarna för att införa nationella ramverk angående patientavgifter kopplade till medicintekniska produkter bör också utredas. Detsamma gäller för avgifter och ersättningar inom hälso- och sjukvården i stort. Det är positivt att biföll förslag om att minska skillnader mellan olika regioner och för olika grupper av patienter när det gäller tillgång till nya behandlingsmetoder och medicintekniska produkter och att staten ska ta ett ökat ansvar. utvecklar detta mer i motionen ”En hälso- och sjukvård att lita på”. Antibiotikaresistens är en global och avgörande framtidsfråga. Ett prioriterat arbetet mot antibiotikaresistens är därför viktigt och det behöver fortsätta att bedrivas nationellt, inom EU och internationellt. ser positivt på det arbete som genomförs av svenska aktörer på området, bl.a. inom och inom ramen för Strama. Även engagemang i det internationella arbetet mot antibiotikaresistens är positivt. följer arbetet noga. Vi välkomnar att regeringen presenterade en nationell Life Science-strategi med ett antal prioriterade områden för att stärka position inom fältet. Strategin ger förutsättningar för en samordnad och uthållig insats som integrerar såväl grundforskning, som klinisk forskning och innovationer. Ett av de prioriterade områdena inom strategin är att ska ha de förutsättningar som krävs för att inta en internationell tätposition inom precisionsmedicin. Det är också ett område inom life science som bedömer är angeläget att prioritera. Precisionsmedicin syftar till att ge rätt behandling till rätt patient i rätt tid genom att sjukvården i ökande utsträckning går från att behandla alla patienter med en diagnos på ett likartat sätt, till att anpassa behandlingen till enskilda patienters genetiska, miljömässiga och livsstilspåverkade förutsättningar . De nya möjligheterna till mer precis och träffsäker behandling bygger på biologisk information och biomarkörer på molekylnivå hos patienten samt patientdata om hur genetiska faktorer interagerar med miljö och livsstilsfaktorer. Det är därför avgörande att hälsodata och vårddata tillgängliggörs på ett ändamålsenligt sätt så att forskningens och hälso- och sjukvårdens behov säkras. måste det tillförsäkras att patientens integritet värnas. Dessvärre finns det stora brister inom detta område . Det saknas fortfarande en nationell lösning för att spara och dela patienters genetiska data och annan patientrelaterade data mellan landets 21 olika sjukvårdsregioner, på ett koordinerat och patientsäkert sätt vilket krävs inom precisionsmedicin. Lagrummet tillåter i princip delning av data mellan huvudmän när det handlar om vård kopplad till en enskild patient. Däremot är möjligheten att dela data mellan huvudmän begränsad när det gäller data från en patient som kan vara till hjälp för utredning och behandling av en annan patient (så kallad sekundär användning). Sekundär användning är avgörande för att tidigt upptäcka, diagnostisera och behandla sällsynta sjukdomar. Oklarheten i tolkning av nuvarande lagstiftning försvårar utvecklingen inom precisionsmedicin som bygger på att hälso- och sjukvården i samverkan med forskare kan dela data och lära av varandra för att i förlängningen kunna erbjuda en god och jämlik vård inom landet. är övertygade om att de 21 regionerna har spelat ut sin roll och anser att det ska vara ett samlat nationellt ansvar för hälso- och sjukvården. Problematiken kring sekundär användning av data är ytterligare ett argument för detta. Det är emellertid angeläget att lagstiftningen omgående justeras för att möjliggöra ändamålsenlig sekundär användning av patientdata. signerade statsminister (S) EU-deklarationen ”Towards access to 1 million Genomes in the EU by 2022”. Genom att signera deklarationen har förbundit sig att tillsammans med övriga länder dela data och andra relevanta uppgifter för att öka kunskapen runt den genetiska kopplingen mellan olika sjukdomar och för att bidra i utvecklingen av precisionsmedicin. Detta är ett angeläget åtagande som stödjer. Men för att ska ha möjlighet att leva upp till åtagandet är det som nämnt ovan nödvändigt att justera lagstiftning för att möjliggöra sekundär användning av patientdata på ett ändamålsenligt sätt, inte bara mellan regioner inom , utan också mellan olika länder. Detta bör utredas tillsammans med beaktande av hur patientens integritet säkras vid sekundär användning. Vi anser vidare att möjligheter och förutsättningar för att etablera en nationell infrastruktur för hälsodata bör ses över. En nationell infrastruktur för hälsodata ska kunna leda till att den samlade informationen av data kan användas för forskning och innovation för hälsofrämjande åtgärder. Vidare bör lagstiftningen ses över för att underlätta för individer att dela egen insamlad hälsodata med hälso- och sjukvården. Sammantaget är den vetenskapliga utvecklingen inom precisionsmedicin snabb och då är det nationella ledarskap som definieras i life science-strategin viktigt. Det krävs konkreta riktlinjer för att säkra en framgångsrik struktur för forskning och implementering av precisionsmedicin inom hälso- och sjukvården. Med strategin som utgångspunkt bör det omgående utarbetas en konkret handlingsplan som definierar vad som ska göras och vem som är ansvarig. Olika slags betalningsmodeller kommer behöva prövas för att vi ska få en ändamålsenlig användning av de nya terapierna inom precisionsmedicin. har uppmanat regeringen att agera i frågan. TLV har lämnat förslag som skulle underlätta ett ändamålsenligt införande av nya terapier. Sammantaget saknas den nationella ledningen för att vi ska kunna ta nödvändiga steg. anser vidare att det behöver tillsättas en parlamentarisk utredning med syfte att fastställa etiska ställningstaganden gällande nya medicinska behandlingsterapier inklusive precisionsmedicin. För att ska vara världsledande inom Life Science är det också avgörande med ett klimat där kliniska studier, initierade av både akademin och läkemedelsindustrin, är en naturlig och integrerad del av hälso- och sjukvården. menar att staten måste ta ett tydligare ansvar för att stimulera regioner och vårdgivare till att det ges tid och utrymme för forskning inom hälso- och sjukvården. De forskande läkemedelsföretagen (Lif) lyfter ett förslag med införande av så kallade ”akademiska vårdcentraler” – vårdcentraler och kliniker som har infrastruktur, kunskap och erfarenhet att delta i klinisk forskning, som är värt att utreda. De menar att ett nationellt register över akademiska vårdcentraler skulle synliggöra vilka vårdmottagningar som kan delta i en klinisk läkemedelsprövning och därmed stärka möjligheter att delta i internationella program för kliniska prövningar. Det är också viktigt att regulatoriska processer harmoniserar med de i andra länder inom EU samt att det sker en snabb introduktion och systematisk utvärdering av nya läkemedel inom hälso- och sjukvården. politik för högre utbildning och forskning är beskriven i mer detalj i vår kommittémotion ”Forskning och högre utbildning av internationellt hög kvalitet i hela landet”. tog under den dåvarande alliansregeringen initiativ till att införa en nationell läkemedelslista. Detta för att säkerställa att den som ordinerar läkemedel, samt vissa andra yrkesutövare som deltar i patientens vård, skulle få direktåtkomst till fullständiga uppgifter om patientens ordinerade och uthämtade läkemedel. kan den nationella läkemedelslistan förbättra förutsättningarna för att minska överförskrivning. Förskrivning av preparat som det finns tydliga rekommendationer för att de inte ska användas bör också upphöra. Därigenom kan vi uppnå bättre säkerhet och trygghet i läkemedelshanteringen för patienten. Arbetet med framtagandet av listan har gått för långsamt, men vi välkomnar att den, efter ytterligare försening kopplat till coronapandemin, infördes och ska vara fullt implementerad . ser stora fördelar med den nationella läkemedelslistan. är det viktigt att beakta de kritiska synpunkter som framkommit ifrån berörda aktörer. Det är nödvändigt att ta dessa synpunkter på allvar och att nödvändiga justeringar görs så att reformen blir ändamålsenlig och stärker patientsäkerheten. Gränsdragning mellan förskrivning och försäljning av läkemedel anser att det är viktigt att det är en tydlig gränsdragning mellan förskrivare och försäljare av läkemedel. ser därför med oro på utvecklingen att det statligt ägda valt att utveckla ett samarbete med en vårdgivare. Genom mobilapp rekommenderas besökarna att vända sig till en specifik utomstående förskrivare för att förnya sina recept. I det fysiska inom finns motsvarande reklam. anser att det är en negativ utveckling att ett apotek samarbetar med förskrivare på detta sätt. Det är särskilt olyckligt att det statliga bolaget går i bräschen för att undanröja gränsdragningen mellan förskrivare och försäljare av läkemedel. har 2019 överlämnat rapporten av begränsningar för att få tillstånd att bedriva öppenvårdsapotek till regeringen. Rapporten föreslår att en vårdgivare inte ska kunna beviljas tillstånd att driva öppenvårdsapotek eftersom man kunnat identifiera risker med överförskrivning av läkemedel på grund av andra incitament till förskrivning än de medicinska. Man har också sett en risk för onödigt vårdutnyttjande. Regeringen bör skyndsamt vidta åtgärder för att återupprätta nödvändiga gränsdragningar. Apotekens möjligheter att returnera läkemedel som inte sålts har betydelse för apotekens beslut att köpa in och lagerhålla varor och beställa varor som inte finns i lager när de efterfrågas av kunderna. Vi välkomnade därför den lagändring som började gälla 2018 som innebär att apoteken har rätt att returnera läkemedel som kunder inte hämtat ut. Vi beklagar dessvärre att regeringen ännu inte har säkerställt att så kallade kylvaror inkluderas i returrätten trots att ställde sig bakom krav angående detta . Det har tagit tid, men vi gläds åt att regeringen äntligen, , gav i uppdrag att kartlägga apotekens nuvarande hantering av läkemedel som förvaras i kyl- eller frysförhållanden samt utreda om en returrätt ska införas för läkemedel som förvaras i låg temperatur. presenterade den aktuella rapporten och föreslår att även läkemedel som ska förvaras i kyl- eller frysförhållanden bör kunna returneras från öppenvårdsapotek. Regeringen har dock ännu inte vidtagit det åtgärder som krävs för att kylvaror ska inkluderas i returrätten. är det av förpackningarna av läkemedel som måste transporteras i obruten kylkedja. Detta motsvarar emellertid av apotekens inköpsvärde. Att då exkludera kylvaror gällande returrätt påverkar apotekens förmåga att beställa hem särskilt dyra läkemedel och det gäller inte minst för mindre apotek och apotek i glesbygden. Det är inte ovanligt att en kund beställer hem ett läkemedel som inte finns på lager och därefter ändå går till ett annat apotek för att hämta ut det. Det är då det enskilda som står för hela risken, en enstaka förpackning kan i vissa fall kosta . En enda beställning kan därför orsaka konkurs för ett mindre apotek. Vill vi fortsätta se en bredd av apoteksaktörer som snabbt kan expediera läkemedel till kunderna så bör detta ses över. Det är därför angeläget att regeringen återkommer till med förslag på nödvändiga lagändringar för att möjliggöra returrätt även av kylvaror. Periodens varor är de generiskt utbytbara läkemedel som har lägst pris och som apoteken erbjuder sina kunder när de byter ut läkemedel. Apoteken har en skyldighet att köpa in och erbjuda byte till periodens vara vid expedition av utbytbara läkemedel med generisk konkurrens. Det är TLV som utser vilka varor som ingår i generikasystemet med utgångspunkten att de med lägsta pris inkluderas. En period löper . Generikasystemets utformning är problematiskt ur flera aspekter. Den viktigaste ur ett patientsäkerhetsperspektiv är att de frekventa bytena av läkemedel ofta upplevs som påfrestande, inte minst bland äldre som behöver många läkemedel. Risken för felmedicinering och för att patienter helt avstår från att ta sina läkemedel är påtaglig. Det vore ur dessa aspekter etiskt fördelaktigt om en period löper över än en månad. Det finns sannolikt även samhällsekonomiska vinster med enligt rapporten ”Risker och kostnader för prissamordning på den svenska generikamarknaden” framtagen av och forskare vid . Vinsterna är bland annat kopplade till att apoteken skulle behöva ställa om sina lager mer sällan och sannolikt behöva kassera färre läkemedel . Ur ett tillgänglighetsperspektiv vore det också angeläget med en större möjlighet för farmaceuter och patient att välja förpackning. har farmaceuten bara två alternativ att erbjuda patienten: det förskrivna läkemedlet eller periodens vara. För en patient med reumatism skulle det vara en fördel att kunna välja en reumatikeranpassad förpackning. Andra kanske skulle föredra en startförpackning eller tabletter som går att dela. infördes en justering av generikasystemet som innebär att ett förskrivet läkemedel som ligger utanför läkemedelsförmånerna kan bytas ut mot ett likvärdigt läkemedel som ingår i förmånerna. Denna förändring är välkommen då det är en fördel för patienten att kostnaden för det tillbytta läkemedlet omfattas av högkostnadsskyddet. Men som beskrivits ovan finns det flera åtgärder kopplat till generikasystemet som behöver åtgärdas. anser därför att det är angeläget att reformera generikasystemet i syfte för att nå bättre patientsäkerhet och samhällsekonomiskt nytta. Men det är även angeläget att reformera generikasystemet för att uppnå en större miljöhänsyn. Mer om detta under avsnittet nedan. Patienter med särskilda behov, tex i äldreomsorgen eller på LSS-boenden, kan få sina läkemedel dosdispenserade, dvs fördelade per dag och tid utan att behöva gå till ett apotek. utförs av de olika dosapotek som upphandlas av regionerna. har ett system utvecklats där dosapoteken har möjlighet att sluta avtal med läkemedelsföretag om tex större förpackningar. Fördelen med stora burkar för framförallt generika och bisiomilarer är att fördelningsmaskinerna på dosapoteken kan arbeta effektivare och att det blir mindre avfall jämfört med små askar med blisterkartor. Regeringen har uppdragit till TLV att utreda införande av en sk ”Periodens vara-modell” i dossystemet. anser att det ytterst ska vara en förbättrad patientsäkerheten som ska vara målet för ett eventuellt genomförande av förändringar i systemet med dosdispensering. I den fortsatta beredningen av frågan är det därför avgörande att det förs en dialog med berörda aktörer och att det görs djuplodande konsekvensbeskrivningar ut ett patientsäkerhetsperspektiv innan beslut fattas kring framtidens dosdipensering. ställs det inga miljökrav på receptbelagda läkemedel, varken när det gäller tillverkning eller inköp. är det känt att det också är stor skillnad mellan olika länder och läkemedelsproducenter i hänsynstagande av miljöpåverkan vid tillverkningen av läkemedel. Det handlar om föroreningar som påverkar människor och miljö och som dessutom kan bidra till antibiotikaresistens. anser att det är angeläget att vidta åtgärder för att minska läkemedels negativa miljöpåverkan. Våra övergripande förslag inom detta området återfinns i vår kommittémotion för Utgiftsområde 20. Det är värt att nämna i detta sammanhang att som socialminister gav uppdrag till Läkemedels- och apoteksutredningen att utreda frågan om miljöbedömning i generikasystemet. Utredningen identifierade behov av att utarbeta en modell för miljöbedömning av läkemedel, inklusive kriterier för miljöklassificering och omfattar val av modell för incitamentssystem: samhällsbetald eller konsumentbetald miljöpremie. presenterade IVL, , den efterfrågade modellen för miljöbedömning av läkemedel. Modellen visar vilken miljöpåverkan olika läkemedel har under vägen från tillverkningsprocessen till patientens konsumtion och slutlig kassering. Metoden syftar till att leverera produktspecifik miljöinformation (exempelvis vilka läkemedel som har en hög eller låg risk för negativ miljöpåverkan) som kan användas kan användas i olika incitamentssystem. Det är därför glädjande att regeringen nu tillvaratar möjligheten med klassificeringen och startar av en försöksverksamhet för en miljöpremie i läkemedelsförmånssystemet. Med anledning av att utsläpp av antibiotika utöver den negativa miljöaspekten har en del i utvecklingen av antibiotikaresistens anser vi att dessa läkemedel bör prioriteras i försöksverksamheten. Enligt branschorganisationen skulle då kunna bli först i världen med att ta miljöhänsyn vid inköp av antibiotika. kommer följa utvecklingen inom försöksverksamheten noga och vidhåller fortsatt att det är angeläget att utreda möjligheten att väga in miljöhänsyn som ett kriterium i valet av periodens vara i generikasystemet samt att inför ett farmaceutsortiment där läkemedel med negativ miljöpåverkan som är receptfria istället skulle säljas bakom disk tillsammans med rådgivning av farmaceut. Det är också värt att nämna det branschgemensamma initiativ apoteken införde ; en konsumentguide för receptbelagda läkemedel som syftar till att guida till de läkemedelsföretag som är mer transparenta i sitt hållbarhetsarbete. Det är ett positivt exempel på hur branschen kan påverka utvecklingen. Reformen för kostnadsfria läkemedel för barn trädde i kraft . gällde att patientens maximala kostnad, egenavgiften, för receptbelagda läkemedel och förmånsberättigade varor inom högkostnadsskyddet var . Alla barn 0 till i samma hushåll hade ett gemensamt högkostnadsskydd. Detta innebar att inget hushåll behövde betala mer än för samtliga barn för läkemedel inom förmånen. Innan reformen kunde vårdnadshavare dessutom få ekonomiskt bistånd för läkemedelskostnader till barn. Det var också möjligt att delbetala i samband med uthämtande av läkemedel till barn. har haft i uppdrag att följa reformen och myndighetens slutrapport visade att uttaget av samtliga receptbelagda läkemedel till barn har ökat , justerat för befolkningsökningen. Läkemedlen med störst ökning av antal uttag var mjukgörande salvor följt av sömnmedlet melatonin och allergiläkemedel. Läkemedlen med störst relativ ökning av uttag var sömnmedlet melatonin. och menar i relation till ovanstående att läkemedelsbehandling av barn och ungdomar med psykisk ohälsa, inklusive sömnproblem, är ett område i behov av ökad kunskap och systematisk uppföljning av läkemedelsanvändning. Detta är något som även förordar. visar vidare att reformen har ökat de offentliga kostnaderna för läkemedel (2015–2018). Under ökade förmånskostnaderna markant , för att åren därpå öka i något långsammare takt 2017 () och 2018 (). Inför introduktionen av reformen beräknades kostnaderna öka med ca , men då kostnaderna ökade med 2016 var ökningen mer än förväntat. Efter reformåret har ökningen stabiliserats något, även om den fortsätter öka. av ökningen kan förklaras av att kostnadsansvaret flyttades från patienter (motsvarande tidigare egenavgiften) till det offentliga. Befolkningsökningen förklarar av kostnadsökningen och resterande beror på att nya läkemedel introducerats inom förmånen och en ökad konsumtion av läkemedel bland barn. visar att det finns olika uppfattningar om reformens träffsäkerhet och måluppfyllelse bland förskrivande läkare som intervjuats. Vissa menade att reformen möjliggjort för barn i resurssvaga grupper att få tillgång till läkemedel och att kostnadsfriheten skapar en mer jämlik läkemedelsbehandling och mer jämlik hälsa. De menar vidare att föräldrar i ekonomiskt utsatta familjer med reformen inte behöver bli stressade över att inte kunna betala för sina barns läkemedel. Andra ifrågasätter att reformen svarar mot ett reellt problem. Detta eftersom föräldrar i ekonomiskt utsatta familjer även före reformen kunde få ekonomiskt stöd för barnens läkemedelskostnader utifrån betalningsförmåga. Dessa läkare menar istället att kostnadsbefrielsen har medfört ökade krav från föräldrar om att få mer läkemedel utskrivna än vad barnet är i behov av. Detta var också något som flera av remissinstanser varnade för i sina svar till den statliga utredning som föregick införandet av reformen. beskriver att ett ökat läkemedelsuttag generellt kan bero på flera faktorer, exempelvis införandet av nya behandlingsrekommendationer eller att sjukdomsbördan ökar i befolkningen. sammantagna bedömning är dock att den aktuella reformen har haft effekt för det ökade uttaget av läkemedel till barn, även om myndigheten inte kan fastställa till vilken grad. Det får aldrig finnas ekonomiska hinder för ett barns läkemedelsbehandling. Det är en grundprincip för . menar vi att det offentligas finansieringssystem inte får driva en överkonsumtion av läkemedel bland barn. Våra etiska värderingar bygger på att den mängd läkemedel som förskrivs ska vara anpassad utifrån patientens sjukdomsbehov. En överkonsumtion av läkemedel kan riskera barnets hälsa. Därtill går en ökad kostnad kopplad till en överförskrivning av läkemedel emot våra värderingar kring ett ansvarsfullt förvaltarskap av våra gemensamma skattemedel. Med anledning av att reformen kring kostnadsfria läkemedel för barn enligt har ökat kostnaden för det offentliga men framför allt ökat läkemedelskonsumtionen bland barn utan en direkt koppling till ökad sjukdomsbörda, menar vi att det är att föredra en återgång till det tidigare stödsystemet som säkerställde att föräldrarnas ekonomiska förutsättningar inte skulle hindra ett barns tillgång till läkemedel. Detta bör tillkännages regeringen. Trygg läkemedelsförsörjning under kris hade stora beredskapslager med läkemedel, mat och andra förnödenheter i händelse av krig eller annan kris. Beredskapslagren fanns utspridda över landet och ägdes av Försvarsmakten. Det var Försvarsmaktens behov inför en krigssituation som styrde vilka produkter som fanns i lagren. ansvarade för att lagren av läkemedel omsattes. När produkternas hållbarhet höll på att gå ut transporterades de tillbaka till distributörerna eller till apoteken och ersattes med nya produkter. Denna typ av beredskapslager avvecklades efter en rad politiska beslut . Besluten togs i bred politisk enighet bland annat mot bakgrund av en förändrad hotbild efter slut samt inträde i EU:s inre marknad. I sammanhanget är det viktigt att notera att avvecklingen av beredskapslagren därmed inte är direkt kopplad till omregleringen av apoteksmarknaden som skedde 2009. Erfarenheten av coronapandemin har otvetydigt lärt oss att även har ett behov av beredskapslager. Just-in-time-principen som används i de flesta led inom försörjningskedjan av inte minst läkemedel och medicintekniska produkter är för sårbar och otillräcklig. Sårbarheten är tydlig men blir extra tydlig under en kris som den pågående pandemin. menar därför att staten behöver ta ansvar för att bygga upp en god beredskap som säkerställer tillräcklig och uthållig kapacitet avseende läkemedel, skyddsutrustning, medicintekniska produkter m.m. Det gör vi bäst genom en kombination av omsättningslager och avtal med olika företag som vid en kris snabbt kan ställa om och bidra till det som vården och omsorgen behöver. Det måste finnas en nationell ledning och styrning som gör att vi vid en kris snabbt kan få en överblick av vilket behov gällande exempelvis läkemedel eller skyddsutrustning som finns i olika delar av landet och inom olika verksamheter. Med det krävs också att en nationell ledning har befogenhet att besluta om inköp och/eller omfördelning av resurser mellan olika regioner eller andra relevanta aktörer som exempelvis apotek. Liksom inom hälso- och sjukvården har det inom apotekens verksamhetsområde funnits en vilja att samarbeta mellan apotek, myndigheter, läkemedelsbolagens företrädare, det civila samhället och andra aktörer för att säkra läkemedelstillgången under coronapandemin. Samarbetet har förhindrat en coronarelaterad läkemedelsbrist.