mot · H9022540 · 2021-10-01 00:00:00 — erbjuds frivilliga samarbetssamtal, men det är föräldrarna själva som måste ta initiativ till dessa. Ofta sker det först i ett senare skede, då konflikten redan kan vara djup vilket leder till svårigheter att komma överens. Dessutom kan den ena eller båda parter neka till samarbetssamtal utan vidare konsekvenser. Ett barn får adopteras endast om det med beaktande av samtliga omständigheter är lämpligt. Vid den bedömningen ska särskilt beaktas barnets behov av adoption och sökandens lämplighet att adoptera. Det krävs vidare samtycke från en förälder som är vårdnadshavare, men däremot inte från en förälder som är utan del i vårdnaden. Om en överflyttning av vårdnaden har skett, krävs det alltså inte samtycke från den biologiska förälder som har mist vårdnaden. En sådan förälder har däremot rätt att komma till tals i adoptionsärendet. Det finns även vissa möjligheter att besluta om adoption utan en vårdnadshavares samtycke, nämligen om vårdnadshavaren befinner sig på okänd ort eller är varaktigt förhindrad att samtycka till följd av en psykisk sjukdom eller något annat liknande förhållande. Utöver detta finns en möjlighet till undantag från kravet på samtycke om det finns synnerliga skäl för det. Totalt sett anser vi att dessa regler är allt för begränsande och tar för lite hänsyn till barnets bästa. Barn som placeras i familjehem bör ha större rättigheter till ett bra liv och trygg uppväxt. Därför ska barnets bästa verkligen gå före alla andra intressen när det gäller vårdnadsöverflyttning och adoption vid familjehemsplaceringar. Utöver det vill vi även att prövningen av en fråga om vårdnadsöverflyttning till familjehemsföräldrar görs i den ordning som är mest lämplig och ändamålsenlig för barnet. I förekommer mycket få inhemska adoptioner. Detta kan tyda på att möjligheten och kunskapen kring inhemska adoptioner är begränsad. har antalet aborter varit högt . Alternativet inhemsk adoption verkar för de allra flesta vara ett okänt alternativ vid oönskad graviditet. Möjligheten och kunskapen kring inhemska adoptioner bör regeringen understödja genom väl formulerad information från berörda myndigheter. Ett tillkännagivande riktades till regeringen genom socialutskottets behandling av betänkande Socialtjänst- och barnfrågor (SoU24), där fler nationella vårdnadsöverflyttningar och nationella adoptioner ska möjliggöras. Detta mot bakgrund av fallet Lilla Hjärtat, aktuellt . Lilla Hjärtat familjehemsplacerades efter födseln på BB och växte upp i familjehemmet på grund av de biologiska föräldrarnas problem. Trots problemen i den biologiska familjen begärde de biologiska föräldrarna då flickan var , att hon skulle återförenas med dem, vilket skedde. fann polisen flickan död hos den biologiska familjen. Med anledning av fallet, föreslogs i propositionen Regelbundna överväganden av vårdnadsöverflyttning och särskilda lämplighetskrav för offentliga biträden (2020/21:35) ändringar i socialtjänstlagen (2001:453) och i LVU som ska innebära att socialnämnden har en skyldighet att, efter det att barnet varit placerat i samma familjehem , ska överväga frågan om vårdnadsöverflyttning . gjorde till regeringen vid ärendebehandlingen tillkännagivande om lagförslag utifrån ett utskottsinitiativ och motionsyrkanden, om att en socialnämnd bör överväga ansökan av vårdnadsflytt senast boende i samma familjehem istället och en utvärdering föreslås av hur ofta behovet av vård i ett annat hem än det egna, ska övervägas. Det bör utredas hur en förenklad process kan ske för att familjehemsföräldrar ska kunna adoptera barn som bott hos dem och där förhållandena hos den biologiska familjen är negativa för barnet. Undersök möjligheterna till bättre ersättning till vigselförrättare Att förrätta vigsel är ett viktigt uppdrag. Många personer väljer borgerlig vigsel, därför bör efterfrågan på vigselförrättare på bättre sätt mötas och möjliggöras. Även om det är ett hedersuppdrag att få viga par så bör möjligheten att kunna få och att förrätta vigsel i högre grad mötas. Uppdraget kräver viss förberedelse, tid och engagemang. ersätter borgerliga vigselförrättare med för en vigsel samt med ytterligare per vigsel om flera vigslar förrättas . Ersättningen har inte ändrats . Borgerliga vigselförrättare krävde förhöjd ersättning, trots detta kvarstår ersättningsnivån. Summan är anmärkningsvärt låg, exempelvis jämfört med arvoden för andra uppdrag inom det allmännas försorg, som privatpersoner eller förtroendevalda kan ha. I många fall tar dessa uppdrag möjligen i vissa fall i anspråk, men det har även framkommit kritik mot den låga ersättningen även för dessa uppdrag. Själva vigselförrättning tar tid. I många fall innebär den resa samt förläggning till helg, då vigselförrättaren får avstå andra aktiviteter. En allt för låg ersättning kan inverka till lägre intresse för att ta vigselförrättaruppdrag. Med anledning av detta bör möjligheterna till förhöjd ersättning ses över. Vigselförrättande i de nordiska grannländerna Det förekommer önskemål om och behov av vigselförrättande av svenska vigselförrättare, där gräns passeras till ett närliggande land, eller i ett närliggande land. Det kan exempelvis gälla då svenska par reser med båt eller bor i men vill gifta sig på andra sidan närliggande landsgräns. Enligt så gäller för borgerliga vigselförrättare att i varje län förordnar borgerliga vigselförrättare. Enbart den som är förordnad av är behörig att förrätta en borgerlig vigsel och behörigheten gäller i hela landet. Enligt gällande rätt (1904:26) om vissa internationella rättsförhållanden rörande äktenskap och förmynderskap kan regeringen bestämma att en diplomatisk eller konsulär tjänst eller en befattning som präst ska vara förenad med behörighet att i en främmande stat förrätta vigsel enligt svensk lag. Regeringen kan även genom ett särskilt förordnande ge en lämplig person en sådan behörighet. Om svenska vigselförrättare fick viga svenska medborgare utomlands skulle det underlätta i hög grad för de som av olika skäl önskar eller behöver viga sig i närliggande land. Utred möjligheter till en effektivare bodelningsprocess Om makarna inte kan komma överens om bodelning, så kan processen bli långdragen och besvärlig. För den av makarna som har det sämst ställt ekonomiskt har slutförandet av bodelningen stor ekonomisk betydelse, den behöver därför gå effektivt till. Det har tidigare gjorts en utredning, Några bodelningsfrågor (Ds 2005:34) kring frågor om bland annat skadestånd och bodelning. I samband med utredningen som resulterade i en proposition behandlad i betänkande (2006/07:CU14), lades vissa förslag fram för att eventuellt övervägas framåt . Det rörde införande av en preskriptionsregel för rätt till bodelning i , vilket troligen skulle minska parternas rättsosäkerhet och andra problem i sammanhanget, därmed skulle antalet bodelnings-tvister kunna reduceras. Vidare konstaterades i utredningen att det förekommer handläggningsproblem på grund av parters passivitet och frånvaro, där den starkare parten kan tjäna på passiviteten och den svagare tvärtom vara ekonomiskt utsatt. Av den anledningen föreslog utredningen att överväga vite vid uteblivande vid sammanträden. Utredaren noterade även tänkt förslag om stupstocksföreläggande för att förhindra försvårande av bodelning. Ytterligare ett tänkt förslag rörde sig om åtgärder kring att möjlighet att väcka särskild talan skulle kunna missbrukas av den part som kan vara vinnande på försening av bodelning. Vidare var en åtgärd att överväga, att införa sanktioner för att få en part att medverka under bodelning. Regeringen bör ta utgångspunkt i noterad promemoria och utifrån den undersöka och ta fram lagförslag som kan inverka till en effektivare bodelningsprocess samt utreda vad som skulle utgöra en rimlig bortre tidsgräns för bodelningsprocesser. Förtydliganden i sambolagen (2003:376) för att undvika informella barnäktenskap Det förekommer ingen formell åldersgräns i sambolagen (2003:376). För att förtydliga och minimera riskerna för informella barnäktenskap, bör regeringen därför utreda hur regleringen förhåller sig till informella barnäktenskap och om förtydliganden behövs i lagen. En person ska ha fyllt för att själv kunna välja att flytta hemifrån och bli sambo. Tillåtelse av en förälder eller vårdnadshavare behövs om man vill bli sambo innan man fyllt eftersom föräldrar har ansvar för sina barn fram tills de fyller , även om de flyttar hemifrån. Frivilliga val görs där barn flyttar ihop med äldre personer, det gäller exempelvis unga par. Det förekommer även situationer där det som räknas som samboförhållanden i praktiken kan handla om informella barnäktenskap. Detta framgår av statistik från , där det förekommer att flickor har barn tillsammans med en äldre person samt lever i samboförhållande med den vuxne. Det ska inte föreligga risker att barn lever i parrelationer i samboskap med vuxna personer. Inga barn i ska vara gifta, varken officiellt eller inofficiellt. Det förekommer att barn förs från och återkommer efter att ha gifts bort i annat land. rapporterades i en granskning att antalet saknade barn i den svenska skolan som man misstänkte ha förts utomlands var minst 146 barn, i 23 fall fanns konkreta misstankar om hedersbrott, exempelvis tvångsäktenskap och könsstympning. Mörkertalet är stort. Många kommuner kan inte svara på hur många barn som saknas eller orsakerna till att de försvunnit samt handlingsplaner saknas i många fall för hur man ska agera i de fall barn förts utomlands. beslutade att bifalla regeringens förslag i propositionen Ökat skydd mot hedersrelaterad brottslighet (2019/20:131) där förslaget var ett nytt brott, barnäktenskapsbrott, som kan ge fängelse i högst samt att det är straffbart att förmå eller tillåta ett barn att ingå ett äktenskap eller en äktenskapsliknande förbindelse. Även utreseförbud gäller som ska skydda barn från att föras utomlands i syfte att ingå barnäktenskap eller att könsstympas. Förbudet ska utgöra hinder mot att utfärda pass, utgöra skäl för att återkalla pass och det ska vara straffbart att föra ut ett barn ur i strid med ett utreseförbud. vill däremot se ytterligare skärpningar. Den nya lagen innebär framsteg, men de barn som utsätts behöver stödjas i större utsträckning och framfarten av sådant agerande behöver motverkas. Det behöver utredas hur en ny brottsrubricering som tar sikte på det lågintensiva våldet och förtrycket kan genomföras, vilket ska omfatta kriminalisering av gärningar som enskilt möjligtvis inte medför straffansvar, eller som i kombination inte bemöts med det straff som graden av motiverar. En utgångspunkt kan vara lagstiftningen om kvinnofridskränkning, där de samlade brotten motiverar en straffskala som bättre sätter förtrycket i en kontext, och en därav anpassad straffskala. Det finns en problematik i samband med förbudet mot retroaktiv strafflagstiftning. De som tidigare tvingats till barnäktenskap, står utanför det skydd som det nu föreslagna medför. Det finns därför anledning att utreda hur även dessa kan åtnjuta det skydd som kan komma på plats. En sådan lösning kan vara att stadga att denna typ av brott ska vara brottsliga , till dess att tvånget och äktenskapet upphör. Ytterligare en åtgärd kan vara att civilrättsligt upphäva alla barnäktenskap. Det ska innebära en kriminalisering att vara gift med en minderårig, oavsett hur äktenskapet eller de äktenskapsliknande förbindelserna kommit till. Den föreslagna straffskalan för barnäktenskapsbrott, om fängelse upp till är omotiverat lågt, särskilt då det jämförs med straffskalan för andra likvärdiga brott och att det här är fråga om brott mot barn av mycket allvarlig karaktär. Barnäktenskap innehåller upprepade våldtäkter mot barn. Ytterligare aspekter är att alla med konkret inflytande över de barn som tvingas till giftermål, och som på något sätt bidrar till att ett barnäktenskap kommer till stånd ska bära straffansvar för detta. Att välja att inte agera för att förhindra att ett barnäktenskap äger rum, bör rimligen också kunna anses som bidrag till äktenskapet och därmed också vara straffbart. Det ska gälla även för så kallade inofficiella äktenskap, som alltså aldrig rapporteras till . Utvisning ska, som särskild rättsverkan, alltid tillämpas för utländska medborgare. För att motverka barnäktenskap behövs dessutom mer kartläggning och fler undersökningar som kan tala om hur läget ser ut och hur det utvecklas . Därför ska staten utveckla system för att följa utvecklingen och förenkla för effektiva insatser mot barnäktenskap. De barn och unga som är offer för barnäktenskap måste få hjälp och stöd att ta sig ur sin situation på ett bra sätt. De som inte respekterar svensk lag gällande barnäktenskap utan fortsätter att leva som gifta med barn, ska straffas och i den mån det är möjligt även utvisas ur landet. Eventuella lagar och regler som underlättar att barn ska kunna vara gifta i samt annat som är anpassat utifrån att barn är gifta, ska förändras så att det klart framgår att det aldrig accepteras att barn är gifta i . Förstärkning av regelverket och flera åtgärder mot tvångsäktenskap är nödvändiga. Barnäktenskap och tvångsäktenskap är mer vanligt förekommande i nu och senare år, på grund av invandringen som fört andra sedvänjor med sig. Det är vanligt förekommande inom området hedersrelaterat våld och förtryck. Barnäktenskap och tvångsäktenskap innebär brott mot de mänskliga rättigheterna och mot svensk lagstiftning. Det kan ske genom tvång eller att en person genom påtryckningar förmås att gifta sig mot sin vilja. Ingen person i ska tvingas ingå i ett äktenskap man själv inte valt. Att själv bestämma vem man ska gifta sig med är en grundläggande rättighet i . Trots det har en utveckling skett där allt fler unga känner att de inte kan välja partner fritt. En undersökning visade på att det kunde vara över 70 000 unga i , som upplevde begränsningar vad gäller val av partner, begränsningar som oftast kom från den närmaste familjens förväntningar eller krav. Några nyare siffror eller undersökningar än den utredning som gjorde 2009 är svårt att hitta. Det finns inga återkommande undersökningar som kan visa på hur läget förändras eller utvecklar sig. Det är dock viktigt att få grepp om situationen och att kunna sätta in åtgärder för att hindra att unga tvingas gifta sig med någon de inte själva valt. Därför behövs återkommande undersökningar på området. Enligt statistik från () har det –2019 inkommit totalt 475 polisanmälningar rörande äktenskapstvång och vilseledande till äktenskapsresa. öppnar redan genom familjeåterföreningsdirektivet för en möjlighet att bekämpa denna typ av missbruk. För att garantera en bättre integration och förhindra tvångsäktenskap, kan medlemsstater kräva att både utlänningen och anknytningspersonen i skall ha uppnått en viss lägsta ålder, dock högst 21, innan familjeåterförening kan beviljas. har föreslagit en sådan ordning , men först efter krisen valde regeringen att införa denna regel även i , genom den tillfälliga migrationslagen. I sitt slutbetänkande föreslog migrationskommittén att denna regel skulle permanentas, vilket välkomnar. Vi anser dessutom att regeln ska vara tvingande, och inte som , frivillig. Uppehållstillstånd skall vägras om någon av parterna är under 21 och det ska också omfatta all anhöriginvandring, inklusive anhöriga till medborgare, arbetskraftsinvandrare och studerande. Utöver vad som är möjligt inom familjeåterföreningsdirektivet vill vi, för att motverka att unga i gifts bort mot sin vilja, höja åldersgränsen så att den mer liknar den som införts i bland annat . Där gäller att båda parter måste vara för att äktenskapet ska användas som skäl för uppehållstillstånd i landet. Detta har, enligt danska källor, fungerat väl och medverkar till att färre personer utsätts för tvångsäktenskap. Resonemanget bakom regeln är att det generellt bör vara svårare att tvinga en 24-åring till äktenskap, då denne kanske hunnit utbilda sig, flytta hemifrån och som blivit ekonomiskt självständig, jämfört med en 18-åring som helt lever ett liv styrt av släkt och familj. Enligt svensk sedvänja och lagstiftning ska äktenskapet vara en frivillig handling. fastslog att tvångsäktenskap kränker individens mänskliga rättigheter och brottet får inte i straffprocessen rättfärdigas med kultur, tradition, sedvänja, religion eller så kallad heder. Några nyare siffror eller undersökningar än den utredning som den tidigare gjorde 2009 är svårt att hitta. Det finns inga återkommande undersökningar som kan visa på hur läget förändras eller utvecklar sig. Det är dock viktigt att få grepp om situationen och att kunna sätta in åtgärder för att hindra att unga tvingas gifta sig med någon de inte själva valt. Därför behövs återkommande undersökningar på området. infördes en lagskärpning med syftet att förhindra tvångsäktenskap, men har få dömts för brottet trots att flera förundersökningar öppnats, och inget tyder på att tvångsäktenskap skulle ha försvunnit. Därefter har viss lagskärpning gjorts, men problem kvarstår. beslutade att bifalla regeringens förslag i propositionen Ökat skydd mot hedersrelaterad brottslighet (prop. 2019/20:131) i vilken det infördes ett nytt brott, barnäktenskapsbrott, som kan ge fängelse i högst samt att det är straffbart att förmå eller tillåta ett barn att ingå ett äktenskap eller en äktenskapsliknande förbindelse. Även utreseförbud gäller som ska skydda barn från att föras utomlands i syfte att ingå barnäktenskap eller att könsstympas. Förbudet ska utgöra hinder mot att utfärda pass, skäl för att återkalla pass och ska även medföra att det blir straffbart att föra ut ett barn ur i strid med ett utreseförbud. Ytterligare sverigedemokratiska ställningstaganden framgår i separat förslag mot barnäktenskap. En kunskapsbrist och brist på rutiner för att hantera dessa ärenden, tycks förekomma. För att undvika att unga utsätts för tvångsäktenskap är det viktigt att lagen fungerar som det är tänkt. Det är redan olagligt att på olika sätt tvinga någon till äktenskap, men då det fortfarande förekommer är det nödvändigt att genom lag ytterligare markera mot äktenskap som inte frivilligt ingås av båda parterna. Därför ska lagen mot tvångsäktenskap skärpas och utvisning dömas ut vid allvarligare brott för utländska medborgare. Straffet bör också stå i proportion till brottet eftersom personen som utsätts för tvångsäktenskapet faktiskt berövats möjligheten att välja sitt eget liv. Äktenskap som redan ingåtts och det genom tvång, hot eller psykologisk misshandel, ska ogiltigförklaras. I utredningen skydd mot tvångsäktenskap och barnäktenskap , föreslogs bättre tillsyn, skärpta krav och djupare dialog med religiösa samfund och vigselförrättare för att stoppa vigslar som innebär tvångs- eller barnäktenskap. Förslaget behöver realiseras och krav ska ställas på trossamfund och vigselförrättare att uppvisa nolltolerans mot tvångsäktenskap och barnäktenskap. Arrangerade äktenskap och arrangerade kusingiften Arrangerade äktenskap och kusinäktenskap är vanligt förekommande i flera länder i vissa delar av världen där klansamhällen är vanliga och hederskultur har stark påverkan. Detta står i strid med västerländska och svenska normer och värderingar kring kvinnors fria val och vår syn på äktenskap. I takt med en stor migration från främmande kulturer har dessa fenomen kommit att bli allt vanligare i , vilket leder till ett behov av att lagstifta i frågan. För påtvingade äktenskap finns straffrättslig reglering och i dessa fall ska naturligtvis varje förekomst beivras. Det finns dock skäl att se över huruvida kusinäktenskap eller andra äktenskap mellan individer med nära släktband, alls ska erkännas i svensk rätt. Både och har tidigare identifierat denna problematik och lagt förslag om aspekter av detta. har föreslagit ett förbud mot kusinäktenskap och i kan äktenskap mellan kusiner inte utgöra grund för anhöriginvandring. Även bör ta de steg som krävs för att motverka tillväxten av denna problematik. vill därför tillsätta en utredning som överväger och föreslår ett förbud mot kusinäktenskap och äktenskap med nära släktingar. Utredningen ska även ta ställning till följdändringar med anledning av ett sådant förslag, såsom huruvida sådana äktenskap ska kunna ligga till grund för rätt till anhöriginvandring. Månggifte är inte tillåtet i och är straffbart. Trots det förekommer att människor lever i vad som brukar kallas månggifte, på grund av att dessa ingåtts i annat land eller inofficiellt i . Månggifte ska aldrig erkännas när någon söker uppehållstillstånd i . Månggifte ska vara olagligt för alla i oavsett härkomst och ska bestraffas om de förkommer. I regeringens lagförslag Förbud mot erkännande av utländska månggiften (prop. 2021/21:149), föreslår regeringen vissa strängare bestämmelser. Det är positivt. Däremot är det på flera punkter inte tillräckligt långtgående. Det saknas helt förslag för hur månggiften som finns i ska upphävas. Trots att flera i den föregående utredningens politiska referensgrupp, där ingick, påtalade ett behov av ett definitivt slutdatum för när alla kvarvarande månggiften måste vara upphävda, valde utredaren att inte gå vidare med ett sådant förslag. Skärpt lagstiftning måste innebära att utländska polygama äktenskap aldrig erkänns i och att sådana äktenskap ska vara olagliga för alla i landet. Dessutom måste sådana äktenskap som redan har erkänts av svenska myndigheter upplösas. Regeringsförslaget saknar upphörandedatum då alla kvarvarande och tillkommande månggiften i upphör, vilket enligt oss bör införas. Vidare bör den föreslagna pysventilen med synnerliga skäl enbart få användas när någon part avlidit. Vi menar även att otillåtna månggiften, i enlighet med den franska modellen, ska kunna få rättslig verkan, och att den föreslagna möjligheten till erkännande av månggiften på grund av synnerliga skäl, tas bort. Enligt franska regler gäller förbud mot alla månggiften och inga månggiften erkänns i landet, men för att skydda framförallt kvinnor som ingått i ett månggifte, finns även en lag som innebär att ett månggifte som inte erkänns ändå kan få rättslig verkan. De som ingått i månggifte blir inte helt rättslösa. Behovet av rättslig verkan finns exempelvis då mannen i äktenskapet dött och endast den första frun skulle ärva mannen eller i fråga om arv till barn. Lagen ska alltså användas enbart när de rättsliga verkningarna för vissa individer som ingått i månggifte annars blir orimliga. Regeringen bör återkomma med lagstiftning som innebär upphävande av de månggiften som ingåtts före . I behandling av utskottsbetänkandet Förbud mot erkännande av utländska månggiften m.m. (2020/21:CU18) riktades ett tillkännagivande om att regeringen skulle återkomma till med ett lagförslag där innebörden av undantagsreglerna ändras. Enligt ska en utsatt person under vissa omständigheter kunna få ett rättsligt skydd utan att äktenskapet erkänns. För att motverka månggifte behövs även mer kartläggning och fler undersökningar som kan tala om hur läget ser ut och hur det utvecklas , inte minst för att följa upp hur förslag och agerande mot månggifte eventuellt påverkar förekomsten. Därför ska staten utveckla system för att följa utvecklingen och förenkla för effektiva insatser mot månggifte. De personer som är offer för månggifte måste få möjlighet att ta sig ur sin situation på ett bra sätt. Det gäller inte minst de barn som drabbas negativt av att föräldrarna ingår polygama äktenskap. De som inte respekterar våra lagar gällande månggifte utan fortsätter att leva som gifta med flera, utan att alla parter frivilligt sagt ja till varandra, ska straffas och i den mån det är möjligt även utvisas ur landet. Digitaliserad hantering av dokument Omställningsprocessen till digital hantering av handlingar är långt gången. Detta är den kanske mest omfattande samhällsförändringen sedan industrialiseringens dagar. behöver vissa familjerättsliga ansökningar och signeringar ske manuellt.