mot · H8023869 · 2021-02-26 00:00:00 — med anledning av skr. 2020/21:86 om drift och underhåll av järnvägar ställer sig bakom det som anförs i motionen om att tillsätta en utredning av organisationen av drift och underhåll av järnvägsinfrastruktur och tillkännager detta för regeringen. konstaterar i sin rapport (RiR 2020:17) ytterligare en gång allvarliga brister i organisationen av svensk infrastruktur. I rapporten konstateras att 28 av 31 studerade kontrakt för basunderhåll av järnvägar som löpte hade en högre slutkostnad jämfört med anbudssumman. noterar att den genomsnittliga kostnadsökningen var . Vidare konstaterar att drygt hälften av de kontrakt som ingått i analysen har upphandlats av , i övriga fall genomfördes själva upphandlingen av . konstaterar att kostnadsavvikelserna för drift och underhåll var i genomsnitt och att kostnadsavvikelserna för vinterunderhåll var i genomsnitt . noterar att även om totalentreprenader leder till lägre kostnadsavvikelser innebär inte det att det per automatik också leder till högre kostnadseffektivitet. Förklaringen beror sannolikt på att mängdförändringar och tilläggsbeställningar uppkommer senare . konstaterar att kontrakt som förlängdes i en särskild överenskommelse, dvs. förlängning som inte avsågs i det ursprungliga kontraktet som en option, har större kostnadsavvikelse jämfört med kontrakt med ordinarie kontraktstid och eventuellt utlöst optionstid. Vidare konstaterar att de system som använder för att ge en fullständig och aggregerad bild av tillståndet i anläggningen, inklusive historiska och tänkbara framtida tillstånd, har brister. Slutligen kritiserar upphandlingar för att kontrakten är svåra att realisera och i stället riskerar att leda till fördyringar. Regeringen säger sig dela bedömning och uppdrog därför åt att upprätta en handlingsplan med ett åtgärdsprogram för att minska möjligheterna att genomföra obalanserad budgivning samt motverka kostnadsöverskridanden i verksamheten. Uppdraget ska redovisas . I sitt svar ägnar sedan regeringen stort utrymme åt ett ideologiskt färgat resonemang som bygger på att nuvarande problem uppstod när fler aktörer släpptes in i järnvägsunderhållet. Regeringen skriver: ”När järnvägsunderhållet omreglerades och utsattes för full konkurrens så har marknaden för basunderhåll delvis inte utvecklats i en riktning som är långsiktigt hållbar. Mot denna bakgrund anser regeringen att åtgärder behöver vidtas när det gäller järnvägsunderhållets organisering i syfte att säkerställa ett effektivt genomförande och stärkt statligt ansvar för utförande av underhåll.” delar kritik och anser att kostnadsavvikelserna mellan anbudspriser och slutkostnader är stora. Däremot anser vi inte att regeringens ideologiskt färgade tolkning av rapporten är rimlig. konkurrens och mångfald stimulerar kreativitet och sänker kostnader. Problemen som beskrivs i är inte en dåligt fungerande marknad utan en dåligt fungerande organisation avseende upphandling både kring nybyggnation, underhåll och ombyggnad. Regeringens enda lösning är att fortsatt hänvisa till 2018 då en särskild utredare tillsattes med uppdrag att utreda hur ska kunna ta över underhållet av järnväg från marknadsaktörer (dir. 2018:24). Att regeringen gett ett uppdrag åt är långt ifrån tillräckligt och kommer inte åt grundproblematiken. I kombination med en uttalad politisk ambition att återförstatliga underhållet riskerar regeringens politik att förvärra en redan mycket problematisk situation. vill i stället att sätts in i en politisk kontext kopplad till de större och mer genomgripande strukturella problemen. Svensk infrastruktur behöver hitta tillbaka till principer om ansvar för skattebetalarnas pengar, ordning och reda. Projekt, oavsett om det handlar om nybyggnation eller underhåll, ska färdigställas och inom given budgetram. Dagens miljardrullning måste stoppas. Kritiken som framför är långt ifrån ny. konstaterar i en rapport (RiR 2019:24) att avvikelsen för basunderhållet för statliga vägar avseende upphandlat pris och slutlig kostnad är större för basunderhållet än för andra typer av entreprenader som använder sig av. Det genomsnittliga baskontraktet ökade . I en rapport (RiR 2018:30) är slutsats att det trafikslagsövergripande perspektivet inte har fått fullt genomslag inom . Fyrstegsprincipen används främst för vägprojekt och bristerna beskrivs sällan så brett att åtgärder från olika trafikslag prövas. Dessutom är kvaliteten på åtgärdsvalsstudier, där fyrstegsprincipen ska vara vägledande, ojämn. Granskningen visar även att inte alltid följer fyrstegsprincipen. I hälften av de granskade projekten har inte de minst omfattande alternativen, s.k. steg 1-åtgärder, prövats. saknar verktyg för att genomföra många av steg 1-åtgärderna. I en rapport (RiR 2017:8) identifierar brister som begränsar effektiviteten i underhållsarbetet. Det handlar bl.a. om att saknar viss kunskap om vägnätets tillstånd, att metoder för beräkning av eftersläpande underhåll i vägnätet medför stora osäkerheter och att samhällsekonomiska bedömningar inte används i tillräckligt hög utsträckning i prioriteringen av underhållsåtgärder. Därutöver finns problem kopplade till finansieringen av beläggningsunderhållet som innebär hinder för att välja de mest kostnadseffektiva lösningarna. analys är att det krävs större förändringar för att komma åt utvecklingen där projekt oavsett färdslag blir dyrare än beräknat och genomgående försenade. Detta leder fram till att problem identifieras, åtgärder listas men att problemen kvarstår. Regeringen har bidragit till detta genom att medvetet frångå fyrstegsprincipen när det gäller hanteringen av frågan om höghastighetståg, den största infrastruktursatsningen . Detta kritiserade skarpt i en rapport (RiR 2019:31). vill i kontrast till regeringen inte ge ytterligare ett uppdrag att ta fram nya listor på åtgärder för att stärka sitt eget arbete. I stället vill tillsätta en större utredning där hela den svenska modellen för att planera, upphandla och genomföra infrastrukturprojekt och underhåll ses över. Utredningsuppdraget ska utgå från att underlätta för att använda fyrstegsprincipen. Utredningen ska vidare bejaka helhetsprincipen i alla projekt samt kartlägga hur andra länder organiserar sin upphandling av infrastruktur. Syftet är att hämta inspiration från länder som lyckas bättre än bl.a. avseende organisering och planering för underhåll samt att genomföra nya projekt snabbare och inom anslagna budgetramar. Slutligen bör understrykas att arbetet med att utveckla svensk infrastruktur inte får stanna av i väntan på utredningens förslag. Arbetet, både avseende att förbättra upphandlingar och fullfölja redan avtalade infrastruktursatsningar, måste fortsätta i oförminskad takt under utredningens gång inom ramen för nuvarande organisation. Kopparklint (M)