mot · H9024194 · 2021-10-05 00:00:00 — ställer sig bakom det som anförs i motionen om nolltolerans mot narkotika på anstalter och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om Kriminalvårdens roll i de nationella insatsteamen mot extremism och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att motverka radikalisering i fängelset och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att anpassa anstalterna för familjeliv och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om lämpliga påföljder för unga och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om insatser för unga gängkriminella och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att flytta ansvaret för unga gängkriminella från Sis till Kriminalvården och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om visitationsrätt för och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om begränsning av tillgången till kommunikationsutrustning för intagna hos och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om förbättrad underrättelseverksamhet hos och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om chefstjänster med säkerhetsklassning hos och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om skulduppbyggnad i fängelset och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om behovet av frivårdsinsatser även för den som inte blir villkorligt frigiven, och detta tillkännager för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att fler borde avtjäna sitt straff i hemlandet och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att undersöka möjligheterna att hyra fängelseplatser utomlands och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att bygga fängelser utomlands och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om civilsamhällets roll och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om sociala utfallskontrakt och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om kostnadskontroll i Kriminalvården och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att rekommendationer om effektiviseringar ska tas med i arbetet med kostnadskontroll och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om personer som avviker från utdömt straff, och detta tillkännager för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om avskaffade preskriptionstider och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om rymningsförbud och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om visitationsrätt i frivården och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om larmbågar och annan teknisk säkerhetsutrustning i frivården och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om en frivårdsreform och tillkännager detta för regeringen. Den kristdemokratiska rättspolitiken bygger på insikten om människans ofullkomlighet. Brottslighet har alltid förekommit och kommer alltid att förekomma. Staten ska sträva efter att begränsa brottsligheten så långt det är möjligt och att skipa rättvisa. Denna inställning genomsyrar vår rättspolitik. Ett fungerande rättssamhälle förutsätter att de som bryter mot lagen lagförs och straffas. Det är viktigt för att skydda laglydiga, ge brottsoffer upprättelse och för att upprätthålla vad som är rätt och fel, men också för att ge förbrytaren möjlighet att sona sitt brott. Människan är en moralisk varelse som har ansvar att förhålla sig till vad som är rätt och fel. Den som har tagit sitt straff har sonat sitt brott och har med det återupprättats och fått en chans att i andras ögon återinträda i samhället som en ansvarstagande person. Straff är därför ett nödvändigt inslag i rättsskipningen. Tiden då straffet avtjänas ska användas på ett meningsfullt sätt genom insatser som möjliggör ett liv utan brottslighet. Behandling mot alkohol- och narkotikamissbruk samt utbildning och arbetsträning ska erbjudas. Anstalterna ska hållas drogfria. Frigivningen måste förberedas . För att undvika återfall bör den frigivne få hjälp att skaffa bostad, arbete eller annan typ av meningsfull sysselsättning. Det är även viktigt att det sociala kontaktnätet stärks. Satsningar på kriminalvården bör ses som ett sätt att minska brottsligheten . Kriminalvården behöver växa. Myndigheten är präglad av överbeläggning, en situation myndigheten gör sitt bästa för att hantera. Det innebär dubbelbeläggning och att de varit tvungna att lägga ned missbruksvård för att göra plats för fler intagna. Det innebär sämre möjligheter för rehabilitering. Kriminalvården håller nu på att bygga fler anstalter, vilket är absolut nödvändigt. Dagens byggplaner lär behöva följas av fler . 2018 var en brytpunkt för Kriminalvården. De föregående tre åren hade antalet intagna minskat kontinuerligt, men 2018 vände trenden och antalet intagna ökade. Det finns anledning att både att tro och att verka för att den trenden ska fortsätta. Detta får naturligtvis konsekvenser för Kriminalvårdens verksamhet. Kriminalvården är hårt ansträngd. Kriminalvården gör själva bedömningen att det kommer krävas minst 7 430 anstaltsplatser och 3 000 häktesplatser . Dessutom behöver det finnas ett överskott av platser för att kunna genomföra renoveringar. Det troliga är dock att platsbehovet kommer att bli ännu större när satsningarna på polisväsendet får genomslag. har ambitionen att höja straffen för ett flertal brott. Eftersom brottsutvecklingen har varit mycket negativ, med fler grova brott, så kommer fler kriminella att behöva tillbringa betydligt på anstalt. En överkapacitet inom skulle också gynna de intagnas och personalens säkerhet. Förtroendet för rättsstaten måste återupprättas genom att fler brottsoffer får upprättelse. Det kräver att fler kriminella också nås av effektiva vårdinsatser och avhopparverksamhet inom ramen för Kriminalvårdens verksamhet. Den genomsnittliga straffmassan, alltså antalet år i fängelse som en person döms för, hade tidigare en nedåtgående trend som är bruten och tycks vara på väg upp. har medverkat till att tillkännagett att ett flertal straff ska skärpas. Det gäller bland annat bostadsinbrott, vapenbrott, attacker på sjukhus och vitala samhällsfunktioner, attacker mot blåljuspersonal, skärpta straff för sexualbrott, terrorbrott och annat. Dessutom har vi i flera fall drivit fram att polisen ska få bättre verktyg att bekämpa brott, exempelvis i form av ökad kameraövervakning. Detta kommer att innebära ytterligare påfrestningar på Kriminalvården, som behöver en budgetram som klarar av det ökande antal intagna. När fängelserna blir fullbelagda påverkas miljön, både för de intagna och för Kriminalvårdens personal. Våldet ökar inte linjärt utan exponentiellt i takt med att beläggningen ökar. 2020 låg beläggningen på svenska anstalter i vissa fall på på häkten och på vissa anstalter. Det är oacceptabelt och innebär risker för både intagna och personal. En bra miljö i Kriminalvården är en förutsättning för rehabilitering av de intagna. anser att Kriminalvården behöver växa. Det mest troliga är att den behöver betydligt fler än de dryga 7 000 platser på häkten och anstalter som myndigheten nämner i sitt budgetunderlag. För att öka kapaciteten på häkten och anstalter anslår ytterligare , då regeringens satsning på Kriminalvården slutar. Säkerhetsaspekterna är också viktiga för att motarbeta bildandet av så kallade fängelsegäng och för att skilja på klienter från olika nätverk som annars antingen kan hamna i konflikt med varandra inne på anstalten, precis som de varit utanför, eller fortsätta sin organisering inom befintliga nätverk. Genom vad Kriminalvården kallar ett dynamiskt säkerhetsarbete, exempelvis att kunna flytta de intagna mellan olika anstalter , kan detta motverkas. Befintliga nätverk splittras och konflikter undviks genom att personerna som har kontakt med varandra separeras. Kriminalvården hävdar att det finns tre grupperingar som kommer att kräva extra insatser : löst sammansatta kriminella nätverk, personer med omfattande psykisk ohälsa eller diagnosticerad psykisk sjukdom och våldsbejakande extremister. Inte minst islamistiska extremister har det funnits allvarliga problem med i andra länder och svenska anstalter får inte bli en arena för radikalisering. Detta blir inte minst viktigt då personer som rest till IS kan komma att fängslas när de återvänder till . De kan fängslas för vissa av de brott som de har begått i och , men vi vet också att vissa av dem begår andra brott och har kontakter med andra kriminella grupperingar. Kriminalvårdens säkerhetsarbete är beroende av en relativt låg beläggning, kring . Då är det möjligt att omplacera fångarna vid behov, vilket det av naturliga skäl inte är om beläggningen är , då inga platser finns, eller ens då exponentiellt mer resurser går åt till den dagliga verksamheten. Kriminalvården bedömer att det kommer behövas en längre och mer omfattande utbildning för personalen, för att säkerställa kompetens. Grundutbildningen bedöms inte i sig kosta mer än den nuvarande, däremot ska den vara längre vilket kan leda till att vakanser i personalstyrkan ändå kommer bli mer omfattande, vilket i sig kommer kräva fler anställda. Det ökade inflödet av brottslingar som har sin bakgrund i antingen socialt utsatta områden och/eller kriminella nätverk kommer ställa nya krav på Kriminalvårdens brottsförebyggande arbete. Många personer som tas in på anstalt befinner sig i betydligt större utanförskap . Det kan innebära att de står längre ifrån arbetsmarknaden, har en starkare kriminell identitet, sämre svenskkunskaper eller obefintliga skolbetyg och att de beter sig våldsammare. Kriminalvården har en nyckelroll i att se till att dessa personer deltar i ett preventivt arbete som lyckas, så att de återvänder till samhället som laglydiga medborgare. vill också se att Kriminalvården utvecklar sitt internationella samarbete och ser till att fler avtjänar sina straff i hemlandet. Förfarandet har blivit enklare och snabbare men är fortfarande förknippat med problem som måste åtgärdas. Framför allt vore det gynnsamt om personer som ska utvisas efter avtjänat straff kunde sitta av straffet i det hemland till vilket man ska utvisas. Detta skulle också frigöra vissa resurser från , Kriminalvården och Polisen eftersom den dömde då inte skulle kunna avvika mellan avtjänat straff och utvisningsbeslut. Kriminalvårdens digitala infrastruktur är eftersatt och kommer att behöva åtgärdas om myndigheten ska kunna effektivisera sitt arbete i väsentliga delar. Det finns en bristande enhetlighet i myndighetens IT-system och dessutom uppfyller den inte alltid myndighetens säkerhetskrav, vilket är extremt allvarligt sett till många IT-skandaler som har drabbat svenska myndigheter. har tidigare betonat vikten av svensk IT-säkerhet genom att kräva en cybersäkerhetsmyndighet för att stärka svensk cybersäkerhet. En sådan myndighet skulle bland annat ha i uppgift att se till så att IT-säkerheten fungerar bättre på alla myndigheter. Hela rättsväsendet behöver förstärkas. Statskontoret konstaterar i rapporten över flödet i brottmålsprocessen (2019:4) att ”inom få politikområden är statliga myndigheter så beroende av varandra som inom rättskedjan”. är Kriminalvården den största flaskhalsen för att effektivt bekämpa brottslighet. En god kriminalvård är en förutsättning för att brottslingar ska rehabiliteras, inte bara förvaras. Därför behöver Kriminalvården byggas ut också på lång sikt. Regeringen har inte agerat på ett samlat sätt för att möta de problem som den grövre kriminaliteten innebär. Hade de gjort så, hade utvecklingen i Kriminalvården kunnat förutses , inte minst om de själva hade trott på sin ambition att polisen faktiskt kommer öka sin effektivitet i att klara upp brott. Även om brottsligheten skulle ligga kvar på samma nivåer som tidigare hade detta inneburit påfrestningar på Kriminalvården. Totalt satsar mer än regeringen på Kriminalvården , 349 miljoner 2023 och 649 miljoner 2024. Narkotika är ett stort problem för kriminalvården. tar Kriminalvården hand om mellan 9000 och 10 000 personer som har mer eller mindre uttalade problem med narkotika. gick av de som var intagna på anstalt och hade behov av det ett helt behandlingsprogram innan de frigavs, och fullföljde det. hade av de intagna ett missbruk, vanligast var narkotikamissbruk. hade inget känt missbruk alls. hade alkoholmissbruk, missbrukade narkotika och hade ett blandmissbruk. Bland frivårdsklienterna hade en missbruksproblematik, hade ingen känd missbruksproblematik. Att droger förekommer på anstalter är alldeles för vanligt. 2020 gjordes 328 drogtester som gav positivt utslag, och över 3 073 anmälningar om vägran att lämna drogprov rapporterades. Jämfört med 2016 har antalet positiva drogtester gått ner, som antalet anmälningar av personer som vägrar testa sig ökat. Det är en oroväckande indikation. Det är viktigt att alla anstalter är drogfria och att personalen ges resurser och möjlighet att kontrollera att drogfriheten efterlevs. Det ska råda nolltolerans mot narkotikamissbruk. Narkotikamissbruk på anstalt medför ofta ett hotfullt klimat. Behandling ska erbjudas dem som så behöver. Samtliga institutioner ska naturligtvis vara drogfria. Vid misstanke om missbruk ska tester utföras. Vid vägran att lämna urinprov ska anmärkningssystemet användas, vilket ska kunna leda till en senarelagd villkorlig frigivning. För att motverka förekomsten av narkotika och även andra otillåtna försändelser bör dessa kontrolleras mer noggrant. har lagt fram förslag på hur vi ska kunna hindra kriminell verksamhet från att fortgå i landets fängelser. Ett sätt att minimera risken för kriminell verksamhet, såsom införsel av narkotika till anstalt, är ökad kontroll av försändelser till och från den intagne i anstalt. Detta bör ges regeringen tillkänna. Kriminalvården har av regeringen fått i uppdrag att kartlägga metoder och arbetssätt för det förebyggande arbetet mot våldsbejakande extremism bland intagna på svenska fängelser. Kriminalvården ska studera hur andra länders arbete ser ut för att motverka radikalisering i fängelsemiljö och kriminalvården i stort. anser att arbetet är angeläget och vill intensifiera arbetet med att motverka radikalisering och rekrytering i svenska fängelser. Det är också angeläget att regeringen kontinuerligt följer upp Kriminalvårdens uppdrag att motverka radikalisering. I överenskommelsen om åtgärder mot terrorism som slöts mellan regeringen och allianspartierna beslutades att nationella insatsteam mot extremism skulle införas, att en permanent funktion för nationell samordning inrättas och att ett stärkt stöd till avhoppare byggs upp. I detta ingår att ta fram nationell vägledning och uppföljning, en förstärkning av Totalförsvarets forskningsinstituts (FOI) uppdrag på området och att ska genomföra en kompetensutveckling så att lärare bättre ska kunna hantera rasism och extremism i klassrummet bland elever i riskzonen. I detta arbete måste kriminalvården medverka. I flera fall av terrorism runt om i är gärningsmännen tidigare kända av polisen som kriminella, men inte som jihadister. Det finns en risk att kriminella radikaliseras och eftersom vissa av dem redan har bevisat sig besitta ett våldskapital är de särskilt farliga. Kriminalvården har en mycket viktig roll i att upptäcka, larma och att bekämpa extremism. Detta bör ges regeringen till känna. Allt för många återfaller i kriminalitet efter att de avtjänat sitt straff. Här krävs förstärkningar för att minska antalet återfall. Att ha en förälder i fängelse inverkar också mycket negativt på ett barn. Enligt rapporten en förälder döms till fängelse (IFAU 2019:26) ökar risken för att barnet själv begår brott, det försämrar både studieresultaten och möjligheten till sysselsättning . Det är viktigt att arbeta förebyggande i fängelserna. I har man lyckats vända trenden genom en familjemetod där man arbetar med att hitta drivkraften i föräldraskapet hos den intagne, öka antalet besök och göra besöksrummen i fängelserna mer familjevänliga för att skapa en miljö som är mer välkomnande för barn. Genom att arbeta med ett ökat familjefokus inom kriminalvården i kan stora vinster göras för den enskilde internen, för barnen till denne och i det brottsförebyggande arbetet. Detta bör ges regeringen till känna. Gör det lättare att hitta lämplig påföljd för unga brottslingar anser att man bör införa en möjlighet att döma ut fler olika typer av påföljder för unga lagöverträdare, däribland omplacering, kontaktskyldighet för unga och ungdomsövervakning. En statlig utredning har gjort en översyn av det svenska påföljdssystemet. Utredningen föreslår bland annat att det införs två nya ungdomspåföljder: kontaktskyldighet för unga och ungdomsövervakning. Dessa påföljder syftar till att fylla det glapp som finns när det gäller att finna lämplig påföljd för unga lagöverträdare. Det handlar dels om när den unge är ovillig att delta i ungdomstjänst eller ungdomsvård eller om vårdbehov saknas, samt om de fall då ungdomstjänst inte skulle vara tillräckligt ingripande som det inte finns tillräckliga skäl för sluten ungdomsvård. Kontaktskyldighet för unga ska motsvara vad som kan ingå i åtgärden särskilt kvalificerad kontaktperson enligt socialtjänstlagstiftningen. i den unges hemort ska vara huvudman för påföljden. Ungdomsövervakning ska innefatta tydliga inskränkningar i den unges rörelsefrihet, utan att det innebär institutionsvistelse. Utredningens förslag är bra och bör genomföras. Elektronisk övervakning bör användas i ökad utsträckning för personer 15–som dömts för brott som inte i sig motiverar ett frihetsberövande, men som innebär att de är i riskzonen för att hamna i ett kriminellt liv. Detta är en åtgärd som möjliggör kontroll över de personer som lever i riskzonen för att bli grovt kriminella. Insatser för unga kriminella KD/M-budgeten ökade anslagen till Kriminalvården och innehöll ett uppdrag till myndigheten att skapa en särskild enhet för unga gängmedlemmar. En sådan enhet skulle behöva utveckla det återfallsförebyggande arbetet och avhopparverksamheten. Innehållet i verkställigheten behöver också bli mer meningsfullt och innehålla tydliga utbildningsplaner. För att lyckas bättre med unga gängmedlemmar bör individanpassade program användas i högre utsträckning för att bryta det kriminella beteendet. De erfarenheter som Kriminalvården har och bygger upp på den föreslagna enheten kan ligga till grund för metodstöd inom andra aktörers arbete med unga kriminella i gängmiljö. Denna enhet bör ta över ansvaret för de unga gängkriminella från . anser att ansvaret för unga gängkriminella ska flyttas från SIS till Kriminalvården. Vi tog därför tillsammans med , och Liberalerna in ett utskottsinitiativ som bifölls i i justitieutskottets betänkande 2020/21:JuU39, där huvudbudskapet var att den utredning som justitieministern aviserat om den slutna ungdomsvården skulle utreda om ansvaret ska flyttas från SIS till Kriminalvården och att den maximala vårdtiden ska höjas. Tillkännagivandena riktades , men utredningen, som alltså aviserades är fortfarande inte tillsatt. Det är en häpnadsväckande hantering av frågan, att det efter att ministern säger att han ska tillsätta en utredning ännu inte finns någon. Detta är problematiskt, eftersom nuvarande regelverk innebär att tungt kriminella kan sitta på SIS-hem med låg säkerhet. Det innebär ett hot mot personalen och mot andra barn. De kan dessutom sitta där tills de blir vuxna vilket inte är en lämplig vårdmiljö för andra barn. Den aviserade utredning måste tillsättas. Ökat antal platser vid (Sis) De flesta barn och unga som behöver samhällsvård för att exempelvis komma bort från droger och kriminalitet kan få hjälp i familjehem eller på HVB-hem. För de barn och unga som behöver stå under särskilt noggrann tillsyn för att vården ska kunna genomföras är dock en skyndsam placering på Sis i många fall det enda alternativet. Vi kan se att SiS får ta emot alltfler unga som kommer från olika kriminella gängmiljöer. Detta är en företeelse som är relativ ny men i ökande och för att möta detta måste SiS utveckla nya arbetsmetoder för att relevant kunna möta den unge och ha den säkerhets som krävs. Detta är ett arbete som måste bedrivas långsiktigt och som kommer att kosta pengar. föreslår att ungdomsrabatten ska tas bort och att brott begångna av ungdomar mellan ska leda till betydligt högre straff. Detta beror på att den grova brottsligheten sjunker allt lägre ner i åldrarna. Straffskalorna får inte inbjuda till att utnyttja unga för de alla grövsta brotten. Mördare ska få ett betydligt hårdare straff än sluten ungdomsvård. Om straffet skärps kan de inte vara kvar på SiS-hem, eftersom de helt enkelt blir för gamla de tillbringar där. De som döms för de grövsta brotten enligt LSU bör därmed flyttas till Kriminalvårdens ansvar. Ansvarsfrågor och samarbetet mellan SiS och Kriminalvården behöver utredas mot bakgrund av att allt fler unga med stort våldskapital döms till längre straff med sluten ungdomsvård. Unga med stort våldskapital placeras också med stöd av LVU och även där behöver situationen övervägas. Oavsett huvudman måste säkerhet, kompetens och möjlighet till skarpa åtgärder förstärkas för att klara den aktuella situationen. Hur den framtida gränsdragningen ska se ut behöver svara mot dagens situation och de kommande lagändringar som aviserats avseende borttagen ungdomsrabatt och längre straff. Flertalet rymningar har skakat SiS . Myndigheten har påbörjat arbete med att bygga upp en ordentlig säkerhetsorganisation. Det borde ha skett och kan bara beklaga att regeringen inte sett till att så skett. Ett skäl till rymningarna kunnat ske, förutom bristande perimeterskydd, är att ungdomarna medgetts tillgång till mobiltelefoner och internet och alldeles för obehindrat kunnat kommunicera med omvärlden utan övervakning. De har då kunnat planera fritagningar. Detta är en enorm säkerhetsrisk, både för personalen, för förbipasserande och för det övriga samhället, i vilket förrymda brottslingar åter tar plats. Polisen får därmed lägga stora resurser på att gripa samma grova brottsling igen. Det är oacceptabelt. Tillgången till telefon och internet gör också att de intagna kan ta reda på information om personalen. Tillgången till mobiler eller andra digitala tjänster bör begränsas avsevärt utan att behöva omprövas . Det är också ett problem att besluten är individuella. En person som har begränsad tillgång, kan ändå få tillgång till en mobil genom att låna av en annan person på samma avdelning som inte har begränsad tillgång. Detta måste skyndsamt åtgärdas. Detta bör ges regeringen tillkänna. Ett annat problem är visitering av intagna bara får ske på misstanke och inte som rutin. Detta är mycket allvarligt eftersom de intagna kan vara dömda för våldsbrott eller vårdas för missbruk. Visitering behöver kunna ske rutinmässigt. Det behövs lagändringar som gör att visitationer kan göras i betydligt fler fall . Detta bör ges regeringen tillkänna. Myndigheten behöver också en bättre underrättelseverksamhet. SiS bör införa säkerhetsklassade cheftjänster som kan utbyta information med Polisen och Säkerhetspolisen för att kunna göra kontinuerliga farlighetsbedömningar av de intagna. Detta bör ges regeringen tillkänna. Dessutom behövs möjlighet till eftervård. Den unge som dömts till sluten ungdomsvård och fyller kommer att lämna samhällsvården efter de vanligtvis genomförts utan krav på eftervård eller uppföljning.