mot · H9022612 · 2021-10-04 00:00:00 — 5.2En myndighet i förändring 5.3En myndighet i kris 5.4Stoppa nedmonteringen och privatiseringen av Arbetsförmedlingen 5.5Vänsterpartiets förslag för en bättre fungerande Arbetsförmedling 5.5.1Arbetsförmedlingen bör prioritera dem som står längst från arbetsmarknaden 5.5.2Förstärk Arbetsförmedlingens förvaltningsanslag – anställ mer personal och säkerställ lokal närvaro i hela landet 5.5.3Ge Arbetsförmedlingen verktyg att anvisa fler arbetslösa till utbildning 5.5.4Avskaffa nuvarande system med aktivitetsrapporter 5.5.5Inrätta särskilda arbetsförmedlingskontor med fokus på långtidsarbetslösa 6Mer utbildning i arbetsmarknadspolitiken 2 Förslag till riksdagsbeslut ställer sig bakom det som anförs i motionen om att reformeringen av Arbetsförmedlingen, som initierades mot bakgrund av januariavtalet, ska stoppas och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att förordningen (2007:1030) med instruktion för Arbetsförmedlingen bör ändras i syfte att understryka att det är en prioriterad uppgift för myndigheten att tillhandahålla verksamma insatser för de som befinner sig långt ifrån arbetsmarknaden, och detta tillkännager för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen dels bör förtydliga uppdraget till Arbetsförmedlingen om att anvisa fler arbetslösa till arbetsmarknadsutbildning och reguljär utbildning, dels bör införa enklare upphandlingsregler vid köp av utbildningstjänster och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen dels bör utvidga Arbetsförmedlingens anvisningsmöjligheter så att målgruppen som anvisas till reguljär utbildning med bibehållen ersättning breddas till att även gälla grupper utanför ramprogrammen, dels bör ge Arbetsförmedlingen i uppdrag att genomföra utbildningsinsatserna tidigare och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att det nuvarande systemet med aktivitetsrapporter bör avskaffas och ersättas med ett nytt system med mindre kvantitativt fokus på sökaktivitet och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om arbetsmarknadsutbildning och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att Arbetsförmedlingen bör ges möjlighet att bedriva arbetsmarknadsutbildning i egen regi, genomföra den tillsammans med kommuner och andra offentliga aktörer eller välja att använda utbildningar i det reguljära utbildningssystemet och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen dels bör öka tillgången till kompletterande utbildning inom reguljär utbildning på alla utbildningsnivåer, dels bör tillsätta en utredning med uppdrag att ta fram förslag på hur högskolans utbud kan bli mer tillgängligt för omställning och kompetensutveckling och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen bör verka för att öka tillgängligheten till snabbspår för nyanlända med utbildning eller erfarenhet inom bristyrken och tillkännager detta för regeringen. Coronapandemin har slagit hårt mot svensk ekonomi och arbetsmarknad. varslades rekordmånga om uppsägning, arbetslösheten steg kraftigt och antalet långtidsarbetslösa ökade i snabb takt. har utsikterna för svensk ekonomi och arbetsmarknad förbättrats, men återhämtningen är ojämn mellan näringsgrenar och grupper av arbetslösa. De som redan innan krisen hade svårt att etablera sig på arbetsmarknaden har drabbats särskilt hårt. var omkring 400 000 personer inskrivna som arbetslösa på Arbetsförmedlingen. Det är närmare 76 000 personer färre än . Arbetslösheten har därmed minskat från till . som antalet arbetslösa minskar är långtidsarbetslösheten fortsatt mycket hög. Närmare hälften av de inskrivna på Arbetsförmedlingen, 188 000 personer, är långtidsarbetslösa och har därmed varit utan arbete eller mer. Fler än hälften av de långtidsarbetslösa har varit arbetslösa eller längre (Arbetsförmedlingen verksamhetsstatistik för ). Arbetsförmedlingen bedömer att antalet långtidsarbetslösa kan överstiga 200 000 personer –2022, vilket innebär att andelen kan nå nivåer av samtliga inskrivna arbetslösa (Arbetsförmedlingen: Arbetsmarknadsutsikterna . Utvecklingen på arbetsmarknaden –2022). Sammanfattningsvis är läget på arbetsmarknaden allvarligt. Massarbetslösheten innebär stora negativa effekter på såväl individnivå som samhällsnivå: social utslagning, försämrad folkhälsa, kriminalitet, försvagade löntagarpositioner, otrygghet på arbetsmarknaden, ojämlikhet, långsiktig försvagning av välfärden, växande rasism och främlingsfientlighet. Bakgrunden till den höga arbetslösheten ligger av nyliberal påverkan på och dominans över den ekonomiska politiken. En alltför passiv och stram finanspolitik har bidragit till lägre efterfrågan, brister i investeringar och välfärd och därmed alltför få jobb. har arbetsmarknads-, utbildnings- och arbetslivspolitiken fått såväl minskade resurser som en felaktig inriktning. Sammantaget har det skapat en stor grupp långtidsarbetslösa – en utveckling som förvärrats under coronakrisen. För att vända utvecklingen krävs dels en kraftfull finanspolitik och omfattande offentliga investeringar som skapar jobb såväl inom offentlig som privat sektor, dels en aktiv arbetsmarknadspolitik som rustar och stödjer de arbetslösa att ta de jobb som finns och de jobb som växer fram. saknas bägge dessa delar. I synnerhet saknas en aktiv arbetsmarknadspolitik värd namnet. För det första är arbetsmarknadspolitiken kraftigt underfinansierad. För det andra befinner sig Arbetsförmedlingen i djup kris till följd av nedskärningar och januaripartiernas forcerade reformering. För det tredje har arbetsmarknadspolitiken en inriktning som inte främjar en rymligare arbetsmarknad där samhället satsar på att tillvarata allas förmågor på ett bra sätt. För att bekämpa arbetslösheten och motverka att långtidsarbetslösheten biter sig fast krävs kraftfulla satsningar inom arbetsmarknadspolitiken, en arbetsförmedling som fungerar och en ny inriktning inom arbetsmarknadspolitiken. I denna motion lägger vi fram förslag för att återupprätta en aktiv arbetsmarknadspolitik som kan möta arbetslöshetskrisen och motverka massarbetslösheten. Arbetsmarknadspolitik är politiska åtgärder som syftar till att öka sysselsättningen, minska arbetslösheten och förbättra arbetsmarknadens funktionssätt. Arbetsmarknadspolitiken består av dels passiva åtgärder, dels aktiva åtgärder. Med passiva åtgärder avses bl.a. arbetslöshetsersättning som den arbetslöse kan vara berättigad till om hen uppfyller ett antal villkor. Med aktiva åtgärder avses matchning, utbuds- och efterfrågeinriktade åtgärder. Aktiv arbetsmarknadspolitik består av i huvudsak tre typer av insatser: förmedlingsåtgärder, arbetsmarknadsutbildning och subventionerad sysselsättning. Förutom dessa tre insatser ingår också s.k. garantier som kombinerar olika typer av insatser. var länge ett föregångsland vad gäller aktiv arbetsmarknadspolitik. Under ett knappt halvsekel, till , satsade betydligt mer på aktiv arbetsmarknadspolitik än andra rika demokratier. Så är det inte längre. har inte lagt mer resurser på aktiv arbetsmarknadspolitik än andra jämförbara länder. I stället har det skett en successiv tillbakagång för den aktiva arbetsmarknadspolitiken i , vilket har gått hand i hand med att målet om full sysselsättning har övergetts. Utvecklingen har drivits fram av såväl socialdemokratiskt ledda regeringar som borgerliga regeringar. En politik inriktad på rustande och kompetenshöjande insatser för att förbättra arbetssökandes möjligheter på arbetsmarknaden har i hög grad ersatts av en politik för att höja sökintensiteten och maximera arbetsutbudet (se exv. LO 2020: Den aktiva arbetsmarknadspolitikens tillbakagång, 2011: Vad hände med den aktiva arbetsmarknadspolitiken? och 2012: Den stora omvandlingen – Svensk arbetsmarknadspolitik ). ser allvarligt på utvecklingen. Vi behöver återupprätta den aktiva arbetsmarknadspolitiken. Det kräver dels större satsningar på aktiva åtgärder, dels en Arbetsförmedling som fungerar. Arbetsförmedlingen har en central roll för svensk arbetsmarknadspolitik. Myndighetens uppgifter framgår av förordningen (2007:1030) med instruktion för Arbetsförmedlingen. Myndigheten ansvarar för den offentliga arbetsförmedlingen, dess arbetsmarknadspolitiska verksamhet och ska verka för att förbättra arbetsmarknadens funktionssätt genom att effektivt sammanföra dem som söker arbete med dem som söker arbetskraft, prioritera dem som befinner sig långt från arbetsmarknaden och bidra till att stadigvarande öka sysselsättningen på lång sikt. Myndigheten ska också säkerställa att arbetslöshetsförsäkringen fungerar som en omställningsförsäkring, anlita kompletterande aktörer för att snabbt och effektivt få arbetssökande i arbete, aktivt inhämta information om lediga arbeten, följa upp och utvärdera hur myndighetens verksamhet och de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna påverkar arbetsmarknadens funktionssätt samt bedöma arbetsmarknadsläget. Arbetsförmedlingen ska också bistå myndigheter och andra som bedriver uppföljning och utvärdering inom verksamhetsområdet samt i samverkan med berörda parter säkerställa att felaktiga utbetalningar inte görs och motverka bidragsbrott. Arbetsförmedlingen har även ett samlat sektorsansvar för funktionshinderfrågor inom arbetsmarknadspolitiken och ett särskilt ansvar för att nyanlända invandrare erbjuds insatser som främjar en snabb och effektiv etablering på arbetsmarknaden. Därtill finns ett ansvar att utforma verksamheten på ett sätt som främjar mångfald och jämställdhet, samt motverkar diskriminering på arbetsmarknaden. Utöver ovanstående uppgifter ger regeringen uppdrag till myndigheten både löpande och i ett årligt regleringsbrev. Sammanfattningsvis kan man konstatera att Arbetsförmedlingen har ett mycket omfattande uppdrag – ett uppdrag som förändrats . 5.2 En myndighet i förändring Arbetsförmedlingen har varit föremål för debatt och fått hård kritik. Myndigheten har beskyllts för att inte klara av sitt kärnuppdrag – att förmedla arbeten samt att rusta och stödja personer till att kunna ta dessa arbeten – och har utmålats som en ineffektiv, kostsam och byråkratisk koloss. Under har myndigheten genomgått flera omfattande förändringar. Under den borgerliga regeringen –2014 genomgick Arbetsförmedlingen stora förändringar vad gäller styrning, uppdrag och arbetssätt. ersattes (), () och länsarbetsnämnderna av en ny myndighet – Arbetsförmedlingen. Den nya myndigheten fick en mängd nya uppdrag, bl.a. vad gäller etablering av nyanlända på arbetsmarknaden. Förändringarna kritiserades av såväl som , de två fackföreningar som organiserar flest anställda på myndigheten. Enligt facken innebar förändringarna dels att myndigheten fick ett alltför stort uppdrag, dels att regelverket blev mer komplicerat. Facken ansåg att myndigheten borde fokusera på sin kärnuppgift och att en stor del av de nya uppdrag som ålagts myndigheten under den borgerliga regeringen borde lyftas bort. Inget av detta skedde. De förändringar av Arbetsförmedlingens styrning, uppdrag och arbetssätt som genomfördes under den borgerliga regeringen lämnades i stort sätt oförändrade av S-MP-regeringen –2018. Den nya inriktningen låg fast. undertecknade Socialdemokraterna, en sakpolitisk överenskommelse bestående av 73 punkter (det s.k. januariavtalet). Genom överenskommelsen accepterade L och C att valdes till statsminister för att leda en regering bestående av S och MP. Enligt punkt 18 i överenskommelsen skulle Arbetsförmedlingen reformeras i grunden: ”Staten har genom Arbetsförmedlingen myndighetsansvaret för arbetsmarknadspolitiken, men ett nytt system baserat på LOV ska utvecklas där fristående aktörer matchar och rustar arbetssökande för de lediga jobben. Arbetsförmedlingen kommer att finnas kvar som statlig myndighet, men vara fokuserad på myndighetsansvar i form av kontroll av arbetssökande och av fristående aktörer, arbetsmarknadspolitisk bedömning, digital infrastruktur och statistik och analys. Ersättningen till aktörerna ska i huvudsak utgå från hur väl de lyckas med att få individer i varaktig sysselsättning, givet behoven hos den arbetslöse. För att säkerställa kvaliteten ska antalet fristående aktörer begränsas, genom att de ska kontrolleras, rangordnas och certifieras och möjligheterna att välja bort besvärliga fall förhindras.” Mot bakgrund av januariavtalets skrivningar om Arbetsförmedlingen inleddes en ny, omfattande reform av myndigheten . 5.3 En myndighet i kris Parallellt med den s.k. reformeringen av Arbetsförmedlingen, framdriven av främst , tvingades myndigheten till kraftiga nedskärningar till följd av den statsbudget som och drev igenom med stöd av SD. –2020 minskade antalet anställda med 3 500 personer och hälften av lokalkontoren lades ner. De omfattande nedskärningarna i kombination med en illa genomtänkt, forcerad reformering innebar att Arbetsförmedlingen stod dåligt när coronakrisen briserade med kraftigt stigande arbetslöshet som följd. /2021 bestod AF:s lokala närvaro av 88 fast bemannade kontor, 24 kontor som Arbetsförmedlingen reser till samt 102 planerade samarbetslösningar med andra aktörer. Lokal närvaro där myndigheten inte har egna kontor säkerställs genom samarbete med Statens servicecenter eller kommuner. Under krisen har effekterna av nedskärningarna och den pågående reformeringen blivit tydliga. Alltför få arbetslösa har möjlighet att ta del av stödinsatser eftersom Arbetsförmedlingens kontor i rask takt har förvunnit och personal har sagts upp. I takt med att Arbetsförmedlingen har försvunnit från många orter riskerar den lokala och regionala kännedomen om arbetsmarknaden som Arbetsförmedlingen besitter, liksom de kontakter som finns mellan näringsliv, kommun och myndigheten, att gå om intet. Därmed försvåras möjligheten att utforma rätt insatser för de arbetslösa. Den mycket snabba förändringen av arbetsmarknadspolitiken mot ett allt större fokus på upphandlade s.k. matchningstjänster (Stöd och matchning, STOM och Kundval rusta och matcha, KROM), har inneburit att resurser till andra arbetsmarknadspolitiska insatser, såsom arbetsmarknadsutbildningar, subventionerade anställningar och arbetspraktik, tas i anspråk och att anvisningar står tillbaka. Myndighetens ökade fokus på s.k. matchningstjänster har inneburit en resursförflyttning från arbetssökande med störst behov till arbetssökande som står relativt nära arbetsmarknaden – detta i ett läge när långtidsarbetslösheten ökar och allt fler arbetssökande nu står allt längre från arbetsmarknaden. Såväl enskilda anställda som fackliga företrädare på Arbetsförmedlingen vittnar om en oerhört pressad situation och en myndighet i kris. Medan arbetsmarknadspolitiken och särskilt under Reinfeldt-regeringen har avlövats, ser vi nu ett frontalangrepp mot själva förmågan att över huvud taget bedriva en sammanhållen, aktiv arbetsmarknadspolitik i samklang med andra delar av den svenska modellen. 5.4 Stoppa nedmonteringen och privatiseringen av Arbetsförmedlingen anser att Arbetsförmedlingen behöver reformeras för att på ett bättre sätt ge stöd till arbetslösa och möjliggöra för fler arbetsgivare att hitta rätt kompetens. Den pågående reformeringen, som innebär att en stor del av Arbetsförmedlingens verksamhet privatiseras, är dock fel väg att gå. Vi vill att Arbetsförmedlingen ska reformeras i en helt annan riktning och att detta ska ske på basis av en seriös och genomtänkt diskussion om den samlade arbetsmarknadspolitiken. Vi var starkt kritiska till de förändringar som genomfördes av den borgerliga regeringen och har, med anledning av det, föreslagit flera förändringar vad gäller myndighetens styrning, uppdrag och arbetssätt (motion 2014/15:134). Vi var, och är fortsatt, även starkt kritiska till den reformering av myndigheten som sjösattes av S-MP-regeringen mot bakgrund av januariavtalet. drev vi, under hot om misstroendeförklaring mot arbetsmarknadsminister , igenom flera förslag för att förändra tidsplan och inriktning för reformeringen. Reformen sköts fram och kravet på att reformeringen ska vila på LOV togs bort. Trots regeringens löften om att reformeringen inte ska vila på LOV har dock Arbetsförmedlingen, under implementeringen av modellen med s.k. privata jobbmatchare, valt att använda LOV. Reformeringen av myndigheten rullar således på i enlighet med januariavtalets intentioner, om än med viss fördröjning. ser mycket allvarligt på detta och har i olika sammanhang riktat stark kritik mot regeringens agerande (interpellation 2020/21:687, 2019/20:439, 2019/20:324, 2019/20:104). meddelade arbetsmarknadsminister att regeringen avser att fortsätta arbetet med att reformera Arbetsförmedlingen – trots att januariavtalet har fallit. En promemoria med de lagförslag som regeringen anser behövs för den reformerade myndigheten har remitterats. I promemorian föreslås bl.a. att en ny arbetsmarknadspolitisk insats, s.k. förmedlingsinsatser, ska införas. Insatserna, som motsvarar dagens s.k. matchningstjänster, ska utföras av privata aktörer på uppdrag av Arbetsförmedlingen. Lagändringarna i promemorian föreslås träda i kraft (Ds 2021:27). kan, i likhet med LO, konstatera att nyliberala reformering av myndigheten nu är socialdemokratisk politik. S-MP-regeringens insisterande på att fortsätta forcera fram en katastrofal omstöpning av Arbetsförmedlingen, byggd på nyliberala vanföreställningar, är djupt oansvarigt. Myndigheten befinner sig i kris. ska kunna hantera den höga arbetslösheten och erbjuda de arbetslösa vägledning, stöd och utbildning behöver den pågående reformeringen stoppas. kräver därför ett nödstopp för processen och en radikalt annorlunda styrning av Arbetsförmedlingen. Reformeringen av Arbetsförmedlingen, som initierades mot bakgrund av januariavtalet, ska stoppas. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. 5.5 förslag för en bättre fungerande Arbetsförmedling förespråkar en aktiv statlig arbetsmarknadspolitik med tonvikt på god matchning, kunskapshöjande insatser och funktionella stöd riktade till de individer som bäst behöver dem. Insatserna ska bidra till en väl fungerande arbetsmarknad där människors kompetens och vilja att arbeta tas till vara. En sammanhållen statlig arbetsförmedling med nationell överblick är en förutsättning för att kunna föra en aktiv arbetsmarknadspolitik. Arbetsförmedlingen ska finnas i hela landet för att garantera att alla medborgare ges ett likvärdigt stöd oavsett var man bor. Det nuvarande kontrollsystemet med aktivitetsrapporter – som bygger på ett överdrivet misstänkliggörande och kontrolltänkande och som skapar behov av en kostsam byråkrati – ska avskaffas. Myndigheten ska fokusera på att rusta de arbetssökande och matcha dem mot de jobb som finns och växer fram. Insatserna ska vara individuellt anpassade och effektiva. Samrådet mellan Arbetsförmedlingen och arbetsmarknadens parter bör stärkas i syfte att ta till vara parternas unika kompetens om arbetsmarknadens funktionssätt. Myndighetens samverkan med kommuner, regioner och näringsliv bör utvecklas. Verksamheten ska bedrivas i offentlig regi utan vinstintresse och antalet privata aktörer bör begränsas. 5.5.1 Arbetsförmedlingen bör prioritera dem som står längst från arbetsmarknaden har Arbetsförmedlingen genomgått en förändring där en allt större del av myndighetens resurser läggs på grupper som står relativt nära arbetsmarknaden, medan allt mindre resurser läggs på dem som står långt från arbetsmarknaden. Denna systematiska omfördelning av resurser har inte skett till följd av ett förändrat behov utan som en konsekvens av en förändring i myndighetens arbetssätt. Utvecklingen har dessutom accentuerats under den pågående reformeringen där fokus läggs på s.k. matchningstjänster riktade till arbetssökande som står relativt nära arbetsmarknaden (ST 2020: Tre förslag för en bättre reformering av Arbetsförmedlingen). I ett läge där långtidsarbetslösheten ökar och antalet arbetslösa som står långt från arbetsmarknaden blir allt fler framstår denna utveckling som mycket problematiskt. Många av de långtidsarbetslösa har kort utbildning. En tredjedel saknar fullständig gymnasieutbildning. Kraftfulla insatser behöver därför riktas mot denna grupp för att de inte ska riskera att hamna i varaktigt utanförskap när konkurrensen om jobben ökar. Enligt Förordning (2007:1030) med instruktion för Arbetsförmedlingen ska myndigheten verka för att förbättra arbetsmarknadens funktionssätt genom att: (i) effektivt sammanföra dem som söker arbete med dem som söker arbetskraft, (ii) prioritera dem som befinner sig långt från arbetsmarknaden och (iii) bidra till att stadigvarande öka sysselsättningen på lång sikt. Mycket av kritiken mot Arbetsförmedlingen har riktats mot svårigheten att uppnå det första målet om förmedling, utan hänsyn till att flertalet inskrivna är i behov av prioritering enligt det andra målet. har därför föreslagit att Arbetsförmedlingens instruktion skrivs om för att understryka att det är en prioriterad uppgift för myndigheten att tillhandahålla verksamma insatser för dem som befinner sig långt från arbetsmarknaden (ST 2020: Tre förslag för en bättre reformering av Arbetsförmedlingen). delar ST:s uppfattning. Förordning (2007:1030) med instruktion för Arbetsförmedlingen bör ändras i syfte att understryka att det är en prioriterad uppgift för myndigheten att tillhandahålla verksamma insatser för dem som befinner sig långt från arbetsmarknaden. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. 5.5.2 Förstärk Arbetsförmedlingens förvaltningsanslag – anställ mer personal och säkerställ lokal närvaro i hela landet –2020 genomfördes kraftiga nedskärningar inom Arbetsförmedlingen. Personal sades upp, lokalkontor lades ned och verksamheten koncentrerades till större orter. Arbetsförmedlingen har svårt att hantera det stora antalet arbetslösa. För att myndigheten ska kunna hjälpa de arbetslösa att komma tillbaka till arbetsmarknaden krävs mer personal. För att Arbetsförmedlingens stöd ska vara likvärdigt i hela landet och fungera för de olika behov och förutsättningar som de arbetssökande har behöver myndigheten vara närvarande i landets alla kommuner. Det räcker inte att förlita sig på digitala kontaktvägar och privata aktörer utan krav på lokal närvaro. Lokal närvaro i verklig mening betyder att myndigheten har större möjligheter att ge stöd till arbetssökande men också att samverka med kommuner, privata och ideella aktörer. För att Arbetsförmedlingen dels ska kunna anställa mer personal, dels ska kunna säkerställa lokal närvaro i hela landet behöver myndighetens förvaltningsanslag förstärkas. Nuvarande anslagsnivåer är otillräckliga. I vår utgiftsområdesmotion för UO14 föreslår vi att Arbetsförmedlingens förvaltningsanslag förstärks (se motion V666). 5.5.3 verktyg att anvisa fler arbetslösa till utbildning gav regeringen i uppdrag att anvisa fler arbetslösa till arbetsmarknadsutbildning och reguljär utbildning. infördes en möjlighet för långtidsarbetslösa i jobb- och utvecklingsgarantin att ta del av eftergymnasial utbildning med bibehållet aktivitetsstöd. välkomnade detta och lade fram ett liknande förslag (motion 2020/21:3193). I Arbetsförmedlingens återrapport till regeringen, där myndigheten redogör för arbetet med uppdraget, konstateras att myndigheten har lyckats öka antalet anvisningar till reguljär utbildning. Myndighetens bedömning är att antalet anvisningar bör uppgå till minst 15 000 anvisningar och minst 1 250 anvisningar sedan uppdraget infördes (Arbetsförmedlingen 2021: Fler anvisningar till reguljär utbildning. välkomnar detta men kan konstatera att vissa grupper av arbetslösa har anvisats till reguljär utbildning i mycket låg omfattning. I gruppen arbetslösa med aktivitetsstöd har exempelvis endast 341 personer beviljats bibehållet aktivitetsstöd för utbildning på eftergymnasial nivå.