mot · H9022528 · 2021-10-01 00:00:00 — Poliser kan tvingas överge bevakning av platser där brott kontinuerligt sker i syfte att ta emot anmälan av mindre betydelse på annan plats, även om den mindre allvarliga anmälan lika gärna hade kunnat tas emot nästkommande dag när bemanningen tillät detta utan att bevakningen av exempelvis krogmiljöer blev lidande. I syfte att ge polisen möjligheter att prioritera ärenden utifrån dess allvarlighet bör polis få rätt att tillfälligt avvisa vissa typer av anmälningar. Avvisning ska i sådant fall ske under förutsättning att andra uppgifter har prioritet, att sådan avvisning är behövd med anledning av detta, samt att ärendet kan vänta till nästkommande dag eller vardag. Avvisning ska även innehålla anvisning om var och när anmälan istället kan ske. Rätt att avvisa anmälningar som inte härrör från brottslighet Poliser är skyldiga att behandla anmälan om brott även när det gäller sådana händelser som inte utgör brott. Det kan röra sig om människor som inte är helt tillräkneliga och vill anmäla saker som varken lagstiftningen eller den generelle medborgaren uppfattar som brott. Det kan också röra borttappade föremål och anmälningar som endast rör rena försäkringsärenden, vilket är anmälningar som polisen varken kan eller ska utreda. Trots att dessa ärenden avskrivs krävs det att anmälan upptas av polisen, att den registreras och sedan behandlas för att kunna avskrivas. Denna byråkrati har viss legitimitet, eftersom det är angeläget att ärenden som hanteras av polisen hanteras och arkiveras på korrekt vis. Det finns dock skäl att ifrågasätta huruvida detta bör omfatta även anmälningar som är uppenbart ogrundade. I det fall en anmälan som är uppenbart ogrundad inkommer bör polisman kunna avvisa anmälan. Brottsprovokation är ett institut som kan underlätta beivrande av brottslighet. Eftersom institutet inte regleras i lag har institutet varit föremål för rättsväsendets prövning vid dess användning, och följaktligen har utformat riktlinjer om när provokativa åtgärder får användas. Institutet har även relativt utretts (SOU 2010:103), vari det lämnas förslag för en revidering av när provokativa åtgärder är tillåtliga. Utredningen synes visserligen vilja utvidga användningen av brottsprovokation men förslaget har en punkt som skulle innebära att institutets effektivitet kraftigt hindras, nämligen att det framprovocerade brottet inte lagförs. Vid viss brottslighet som är särskilt svår att annars beivra, samt är av allvarlig karaktär, finns skäl att sätta denna del av förslaget åt sidan. Ett exempel på sådan brottslighet är nätpedofili, där i ett fall lyckades identifiera flertalet vuxna som kontaktat vad de trodde var en minderårig i sexuellt syfte. I vissa fall kan dessa identifierade kontakter vara mönster, i vissa fall kan de vara engångsföreteelser. Dessa brotts allvarlighet är av den art att gärningspersonerna bör straffas, oavsett hur bevisningen har framkommit. En ny utredning bör således tillsättas, med utgångspunkt i ovan nämnda utredning, med uppdrag att klarlägga för vilka brott det finns ett behov av att nyttja brottsprovokation. Utredningen bör även återigen lämna förslag på hur en lagreglering av institutet kan se ut, med ändringen att den framprovocerade gärningen ska vara straffbar. Strafflindring vid otillåten utredning Om eller säkrar bevisning om brott genom otillåtna utredningsmetoder, såsom brottsprovokation eller felaktigt använd bevisprovokation, får gärningsmannen enligt rådande praxis sänkt straff. Att bevisning säkrats genom otillåtna metoder innebär inte att det begångna brottet är mindre allvarligt, varför detta inte bör anses vara relevant vid straffmätningen. Oavsett förslag om revidering av exempelvis brottsprovokation så bör dock både polis och åklagare följa de regler som gäller. Användning av otillåtna utredningsmetoder bör därför snarare vara ett separat ärende från domstolsprocessen i form av internutredning om tjänstefel eller liknande. Kriminalisera lögn i polisförhör konstaterade i mål B 5577-18 att det inte var straffbart att lämna falska uppgifter till förmån för någon som är misstänkt eller dömd för ett brott, när det endast kan påverka bevisläget mot den personen. Ett exempel som ges är ett falskt alibi. Det är varje laglydig medborgares skyldighet att samarbeta med ordningsmakten. Att ljuga för den myndighet som utreder brott och värnar brottsoffers upprättelse är moraliskt felaktigt, men riskerar även att slösa myndighetens resurser samt att gärningsmän går fria. Sanningsenlighet är således ett skyddsvärt intresse och en kriminalisering av lögn i polisförhör är angelägen. Regeringen bör därför skyndsamt utreda och föreslå en ny kriminalisering gällande lögn i polisförhör. Problematiken med narkotikaförsäljning, skjutningar och sprängningar ökar. Ett verktyg i kampen mot organiserad kriminalitet är att enklare kunna visitera personer som rör sig i områden eller på platser som ofta är betingade av grov kriminalitet. krävs en konkret brottsmisstanke för att kunna visitera personer. En princip om personlig integritet som är värd att värna, men förutsättningarna måste anpassas efter verkligheten. Det krävs krafttag för att råda bot på den otrygghet som växer i samhället. Åklagare bör ges möjlighet att besluta om en visitationszon på anmodan av när polisen märker av en förhöjd brottslighet i ett visst område, eller på en viss plats, samt när de har fog att anta att så kommer att ske. Möjligheten att komma åt vapen, narkotika eller andra illegala ting får anses stå över den smärre olägenhet som en kortare visitation av ordningsmakten anses innebära. Det bör utredas om det finns behov av en ny lag som ger regeringen, på förfrågan från ordningsmakten eller på eget initiativ, möjlighet att utlysa tillfälliga undantagstillstånd i tydligt geografiskt avgränsade områden och . Undantagstillstånden bör innefatta en möjlighet att tillfälligt begränsa medborgarnas rörelsefrihet inom det avgränsade geografiska området. Undantagstillstånden bör även tillfälligt utöka polisens befogenheter att göra tillslag mot bland annat enskilda personer, lokaler och bostäder. Andra västländers lagstiftning bör användas som modell eftersom många länder har lagstiftning som är beprövad. Militära resurser till stöd för polisens arbete Situationen är ansträngd till följd av bland annat gängkriminalitet och ett växande antal utanförskapsområden kombinerat med en länge underfinansierad . vill därför stärka möjlighet att samarbeta med Försvarsmakten så att det, vid särskilda tillfällen, ska vara möjligt att använda militära resurser vid gränskontroller för att frigöra polisiära resurser till brottsbekämpande verksamhet. Vi vill även se över möjligheterna att använda militära resurser för att bevaka utsatta polisstationer och för att ge understöd till så att de kan agera mot införsel av illegala vapen i större utsträckning. Innan nedläggningen utgjorde beredskapspolisen en resurs om cirka 1500 man som med mycket kort varsel kunde sättas in som förstärkning till den ordinarie polisen. Bara i kunde vid särskilda händelser 300 man kallas in på . Beredskapspolisen användes sällan, trots att lokala polismyndigheter begärde att få använda resursen. En majoritet av de inkomna ansökningarna avslogs av . När resursen sedan avvecklades anfördes det låga nyttjandet som ett av skälen. Det finns nu goda anledningar till att ompröva beslutet och återinföra beredskapspolisen. personalstyrka är gravt underdimensionerad och det kommer att ta år att nå de nivåer som krävs, även om nödvändiga reformer sker och inte försenas ytterligare. Samhället blir allt otryggare, organiserad kriminalitet är alltjämt ett betydande hot och terrorism en ständig farhåga. har vi sett prov på konsekvenserna av bristande polisiära resurser vid större händelser. Det torde vara obestridligt att det finns ett behov av beredskapspolisen vid dessa situationer. Det är bättre att ha möjligheten att tillfälligt förstärka polisen än att sakna personal när de krävs som allra mest. Beredskapspolisen bör därför återinföras. Nationellt förbud mot tiggeri Tiggeri är inte vägen ur fattigdom, utan medför istället en risk att cementera fattigdom och utanförskap där barn växer upp utan att gå i skolan. Tiggeriet är även starkt kopplat till människohandel där organiserade ligor utnyttjar utsatta människor till att tigga i . Argumentet mot att förbjuda tiggeri har varit att det inte går att förbjuda fattigdom eller att tiggarna kommer fortsätta även om de riskerar ett fängelsestraff. Detta motbevisas dock av exempelvis där förbudet, och framförallt den senaste straffskärpningen, resulterat i färre tiggare på danska gator. Skälen är övervägande för att införa ett nationellt tiggeriförbud och detta bör ges regeringen tillkänna. Återinförd möjlighet att använda kräkmedel mot misstänkta narkotikalangare Historiskt sett har det funnits möjlighet att använda kräkmedel som metod för att snabbt och effektivt få fram bevisning när en knarklangare svalt narkotikan. Efter ett beslut från riksåklagaren, som ansåg att syftet inte stod i proportion till metoden, är detta inte längre tillåtet. De nya rutinerna har lett till en mer omständlig process. Efter gripande måste beslut fattas om att den som misstänkts ha svalt narkotika ska röntgas på sjukhus för bevisning av kapslar i magen, sedan måste beslut fattas om att den misstänkte ska förvaras under ständig bevakning tills denne uträttat sina behov. Därefter får häktespersonal sedan rota runt i avföring för att hitta kapslarna och ta narkotikan i beslag. ser kräkmedel som ett billigt, effektivt verktyg, både som metod för polisen men även som en avskräckande åtgärd. Möjligheten att använda kräkmedel i detta syfte bör således återinföras. poliser gör sitt yttersta för att skydda, vårda och säkerställa tryggheten. Samhället har en skyldighet att ställa upp för dem när de själva blir utsatta för våld, hot och trakasserier, oavsett om det sker vid utryckning, i det vanliga arbetet på polisstationer, eller utanför arbetet. Enligt en rapport från uppgav sju av tio poliser att utsattheten för hot och våld ökat . av de hot- och våldsutsatta har drabbats av flaskkastning, en företeelse som inte ens fanns med som svarsalternativ i liknande undersökningar 2008 och 2010. Den mest utsatta gruppen för hot, våld eller trakasserier är ingripandepoliserna där av de tillfrågade uppgav att de blivit utsatta för hot. Det ska aldrig råda någon tvekan om att det finns tillräckligt med resurser för att de som utsätts för stenkastning snabbt ska kunna få förstärkning. Poliser ska aldrig behöva tvivla på att rättsstaten gör sitt för att förhindra att de utsätts för hot och våld. Vi har som politiker och samhälle ett ansvar att upprätthålla en hög nivå av respekt för yrket och dess utövare. Parallellt med kriminalisering av våld och attacker mot blåljusverksamhet är det nödvändigt att rättssamhället även markerar tydligt i första ledet – mot hoten och trakasserierna. För att motverka detta bör straffet för hot mot tjänsteman skärpas. hot mot polis bör alltid bedömas som grovt brott. Sabotage mot blåljusverksamhet är ett allvarligt brott. Blåljusverksamheternas syfte är samhällets trygghet, vare sig det är polisen som hindrar eller utreder brott, eller ambulanspersonalen som försöker rädda liv. Att störa eller hindra denna verksamhetsutövning utgör inte bara ett hot mot dem som utför det, utan mot samhället i sig. Det finns därför skäl att anse att den nuvarande straffskalan för brotten är alltför mild. För brott av normalgraden bör fängelse vara föreskrivet , och för grovt brott fängelse . Störande vid polismans ingripande har en polisman rätt att avvisa eller avlägsna en person från en plats när det är nödvändigt om någon genom sitt uppträdande stör den allmänna ordningen eller utgör en omedelbar fara för denna. Rätten föreligger även om så behövs för att en straffbelagd handling ska kunna avvärjas. Personer kan dock utan risk för påföljd störa polisens arbete genom att distrahera och förolämpa polis, i vissa fall till följd att polisens arbete hindras. I får en polisman som utför ett uppdrag under inga omständigheter störas eller närmas i onödan genom beröring, rop eller på annat sätt störas så att det blir svårare för polisen att utföra sitt uppdrag. Den som inte lyder polismans befallning kan avlägsnas från platsen, gripas och dömas till böter eller fängelse. Liknande ordning bör införas i . 13 § Polislagen (1984:387) bör därför utvidgas till att även innefatta möjlighet för polis att avvisa, avlägsna och omhänderta personer som medvetet stör eller provocerar polis. Den som distraherar en polis i sitt arbete bör även kunna straffas för störande av polismans ingripande, varför en kriminalisering om störande av polis bör genomföras. Lättare för polis att få tillstånd att bära vapen utanför tjänsten Enligt 28 § i föreskrifter och allmänna råd om polisens skjutvapen m.m. får det - om det föreligger synnerliga skäl - beslutas att en polisman som är utsatt för allvarligt hot med anledning av tjänsten får bära den tjänstepistol han eller hon tilldelats. Med anledning av den senaste tidens destruktiva utveckling finns skäl att lätta på restriktionerna så att fler poliser får möjligheten att bära sitt tjänstevapen . Lättare för polis att få skyddade uppgifter Det har blivit vanligare att poliser som arbetar främst i yttre tjänst efterfrågar skyddad identitet. Detta är en följd av att de ofta filmas av allmänheten under ingripande. Denna identifiering av polismän kan leda till att de och deras närstående utsätts för hot och våld, även utanför tjänsten. För att säkerställa tryggheten för polis och deras familjer bör skyddad identitet beviljas samtliga poliser i yttre tjänst som efterfrågar det. Ett ytterligare exempel på en sådan åtgärd är att tjänstekorten endast visar en identifikationsuppgift utan namn. Anonymitet i rapporter som rör organiserad brottslighet I kampen mot den grova organiserade brottsligheten måste polisernas identitet skyddas i större utsträckning. har flera poliser och deras hem blivit mål för attacker, vilket visar att de och deras familjer är i fara även utanför tjänsten. Samhället ska aldrig acceptera att barn och anhöriga blir måltavlor när kriminella försöker undgå rättvisan. Den allt grövre kriminaliteten innebär att åtgärder måste vidtas i syfte att garantera poliser skydd och säkerhet, liksom effektivitet i beivrandet av kriminaliteten. En utredning bör tillsättas med syfte att utröna hur poliser kan anonymiseras i rapporter och liknande som rör organiserad brottslighet. Stärkt rätt till kränkningsersättning Ersättning tilldelas offer som utsätts för ett brott som inneburit en allvarlig kränkning. Bedömningen som ligger till grund för hur allvarligt ett brott varit skiljer sig dock beroende på vilken yrkesgrupp offret tillhör. Poliser och ordningsvakter är yrkesgrupper som anses ha bättre förutsättningar än andra att tåla angrepp och lider därför en större risk att inte beviljas kränkningsersättning – vilken skulle ha beviljats om de utsatts för brottet i ett annat yrke. anser att ingen ska behöva utstå våld, hot eller kränkningar i yrkesutövningen och vill därför att rätten till kränkningsersättning för poliser ses över med utgångspunkten att den ska stärkas. Larmanordningar på fordon används , förutom av de traditionella blåljusverksamheterna, även av trafikledningen i SL-uppdraget. Det finns anledning att anse att även ordningsvakter kan ha behov av blåljus i vissa uppdrag. Detta behov föreligger exempelvis vid uppgifter i samverkan med SL, vilka kan göra skillnad på liv och död. Ordningsvakter åker på incidenter såsom pågående misshandel, rån, våldtäkt, slagsmål, överdos och människor som står på perrongen och väntar på att hoppa framför ett tåg. Det händer ofta att ordningsvakter hamnar i underläge och behöver hjälp av kollegor, och ibland förekommer det att polis är i underläge och behöver stöd av ordningsvakter. Att ordningsvakter inte får använda blåljus i sådana situationer är försvårande eftersom ordningsvakter som åker på ett larm dels måste hålla hastighetsgränserna, dels hindras i högre grad av annan trafik. Att utöka ordningsvakters befogenheter till att bli allt mer polisiära är något som måste göras med försiktighet. Ordningsvakter har dock, bland annat på grund av bristande resurser, blivit en essentiell del i samhällets ansträngningar att upprätthålla ordningen. Det föreligger således anledning att utöka deras befogenheter till att bättre möta de varierade och påfrestande uppgifter som ordningsvakter handhar. Blåljus kan och bör regleras till att bara få användas vid larm med en viss prioritet, t.ex. prio 1 och därmed endast efter godkännande från uppdragsgivaren eller högre instans. En utredning som omfattar vad som ovan anförts bör tillsättas i syfte att bättre nyttja den viktiga resurs som ordningsvakter har kommit att bli. Samhället har blivit allt hårdare. Människor som bär kniv hör till vardagen och benägenheten att använda våld mot bland annat ordningsvakter har ökat. För att möta en sådan samhällsutveckling behöver yrkesgrupper som verkar för trygghet nya verktyg. Ett exempel av många är när en man vid i drog kniv mot ordningsvakter. Det slutade med att de var tvungna att slå batongslag mot huvudet för att få kontroll på personen. OC-spray hade kunnat användas, vilket hade inneburit mindre våld än batong och varit mer effektfullt. Batongen används när personen står nära medan OC-spray skapar utrymme att agera på avstånd, samt för att få kontroll på personer vid ett ingripande där batong eller den fysiska styrkan inte räcker. Ordningsvakter bör, efter prövning och godkännande av polis, få bära och använda OC-spray. Ofta när en omhändertagen person väntar på polis tar det mellan en och innan polisen kommer. är personen väldigt utåtagerande genom att spotta och sparka trots att personen är belagd med handfängsel. Detta resulterar i att ordningsvakter får lägga ett benlås, vilket gör ont för personen samt är fysiskt krävande för vakten och kan resultera i skador. Skulle ordningsvakter ha möjlighet att belägga personen med benfängsel skulle det göra mindre skada på personen, öka kontrollen på personen och minska skaderisken. Även spotthuva skulle underlätta arbetet eftersom ordningsvakter brukar få hålla i huvudet för att slippa få spott på sig. Det finns även stor risk att bli smittad av olika sjukdomar med mera. är något bevakningsföretag själva skulle kunna utföra. Ifall transporten av en omhändertagen för LOB eller PL 13 skulle kunna delegeras till ett bevakningsföretag skulle polisen kunna prioritera saker som är viktigare.