mot · H9023424 · 2021-10-04 00:00:00 — Det handlar om reformer för att barns rättigheter ska tydliggöras och stärkas, reformer som rör alltifrån förbättrad lagstiftning till långsiktighet gällande utsatta barns boende och vård, fler förebyggande åtgärder, stärkta insatser för att förbättra barns psykiska hälsa, att prioritera verkningsfull suicidprevention och att varje barn som varit utsatt för brott ska erbjudas stöd samt ett ökat nationellt ansvarstagande genom att ta fram och genomföra en nationell handlingsplan för . Nedan i motionen följer inriktning och beskrivning av prioriterade reformer och förslag. Genomför beslut om utsatta barn Under /2021 har ett stort antal tillkännagivanden inom området utsatta barn och tvångsvård gjorts i socialutskottet. har varit mycket aktiva i att driva regeringen framför sig inom en rad frågor som rör barn. Ett antal motioner om placerade barn och unga har behandlats i socialutskottet. Förutom det mycket omfattande betänkandet 2020/21:SoU24 Socialtjänst- och barnfrågor har utskottet behandlat i betänkandet 2020/21:SoU5 Övervägande av vårdnadsöverflyttning, revidering av vårdplan för placerade barn och särskilda lämplighetskrav för offentliga biträden. I detta betänkande har fyra förändringar gjorts i lagtext varav två varit resultat från det utskottsinitiativ som lade i socialutskottet . Den första förändringen innebar sammantaget ett tydliggörande av vad socialnämnden särskilt ska beakta, efter det att barnet eller den unge varit placerad i samma familjehem , och överväga om det finns skäl att ansöka om vårdnadsöverflyttning. Den andra förändringen innebär en skyldighet att socialnämnden, efter det att nämnden övervägt ovan nämnda fråga, överväger om det finns skäl att ansöka om överflyttning av vårdnaden. Den tredje förändringen säger att en vårdplan som gäller ett barn ska revideras senast när barnet varit placerat . Vårdplanen ska , om det inte möter särskilda hinder, särskilt avse barnets långsiktiga boende. Den fjärde och sista förändringen avser särskilda lämplighetskrav som ska ställas på det offentliga biträdet för den unge i mål och ärende enligt lagen med särskilda bestämmelser om vård av unga. Dessa lagändringar trädde i kraft . Till detta betänkande tillkommer också tre tillkännagivanden som behandlar tidpunkten för övervägande av ansökan om vårdnadsöverflyttning, övervägande av vården och utvärdering av de särskilda lämplighetskraven för offentliga biträden. I betänkandet 2020/21:SoU19 Frågor om placerade barn och unga är nio tillkännagivanden behandlade i form av en ny LVU. Det handlar om stöd efter vårdnadsöverflyttning, riktlinjer för övervägande av adoption, omplacering av barn, drogtester, uppföljning och stöd efter en placering utanför hemmet, skriftliga uppföljningar, förlängd familjehemsplacering och nationellt register över familjehem. I betänkandet 2020/21:SoU38 Frågor om tvångsvård ställer sig bakom det som utskottet anför om att regeringen bör se över hela vårdkedjan i en bred översyn av tvångsvården. Betänkande 2020/21:SoU24 innehåller tolv tillkännagivanden. Det handlar om samarbetsmodell vid våldshändelser, Islandsmodellen, kompetenskrav för personal, handledarstöd och introduktionsutbildningar, översyn av anhörigstödet, sökbara orosanmälningar, studier i fråga om våld mm, placerade barns skolgång och hälsa, samarbete mellan vården, elevhälsan och , riktlinjer för myndigheters bemötande av våldsutsatta barn och unga, barnperspektivet på skyddade boenden och nationella adoptioner och vårdnadsöverflyttning. I betänkande 2020/21: Vård av unga vid Statens institutionsstyrelses särskilda ungdomshem så föreslår utskottet att regeringen ska återkomma till med en skrivelse som innehåller en bedömning av de insatser som krävs för att vården inom Statens institutionsstyrelses särskilda ungdomshem ska vara säker såväl för de placerade unga som för personalen och för att en placering ska ge den unge den vård och behandling som krävs. Betänkande 2020/21:SoU26 Förebyggande av våld i nära relationer finns ett tillkännagivande som innebär att bestämmelsen om socialnämndens ansvar för insatser till våldsutövare ska förtydligas. Sammanfattningsvis har socialutskottet och riksdag beslutat om 27 tillkännagivanden och två skarpa lagförändringar där varit drivande för att utsatta barn ska få en tryggare och bättre framtid. Det är beklagligt och förvånande att Socialdemokraterna och reserverat sig gällande huvuddelen av ovan redovisade tillkännagivanden. bör ge regeringen tillkänna att dessa 27 beslutade reformförslag nu måste genomföras. Förbättrad lagstiftning – barnets bästa ska tydliggöras och väga allra tyngst Föräldrar ska ta ansvar för sina barn och deras uppfostran. Ingen statlig institution eller modell kan ersätta relationer mellan människor, och i synnerhet inte relationen mellan barn och förälder. Även om ingen förälder är i närheten av perfekt, så är det föräldrarna som i de allra flesta fall vet vad som är bäst för deras barn. Vårt gemensamma samhälle kan emellertid inte blunda för att föräldrar i vissa fall inte vill eller klarar av att ta ansvar för sina barn. Ofta är anledningen missbruksproblem eller psykiska problem. Då måste samhällets skyddsnät vara starkt. Det är vi inte bara skyldiga barnen i moralisk mening utan det är vårt tydliga gemensamma ansvar som samhälle. I ska inga barn utlämnas till en tillvaro av våld, isolering eller vanvård. Då måste barnets bästa gå före föräldrarnas rätt att vara just föräldrar. Lagstiftningen i måste därför delvis ändra perspektiv i syfte att barnens bästa ska väga allra tyngst och gå före biologiska föräldrars intressen och familjehems intressen ifall dessa inte lever upp till kraven på att kunna ge barnen en trygg och stabil uppväxt. beslutade den borgerliga regeringen om att det fanns starka skäl att komplettera utredningens uppdrag om tvångsvård för barn och unga med att göra en översyn av hur långsiktighet och stabilitet i större utsträckning kan säkerställas för barn och unga som är eller bedöms bli långvarigt placerade. har inga förslag från den socialdemokratiskt ledda regeringen lagts fram. Lagstiftningen i är tydlig med att barn ska återförenas med sina biologiska föräldrar när syftet med den sociala barn- och ungdomsvården har uppnåtts. Barnets bästa ska enligt socialtjänstlagen vara avgörande vid alla åtgärder som rör insatser oavsett om det handlar vård- eller andra behandlingsinsatser. föreslår att regeringen ger i uppdrag att se till att barnets bästa ska tydliggöras och väga allra tyngst när beslut om tvångsplacering tas och när skälen till tvångsplacering upphör och beslut ska fattas om var barnet fortsatt ska leva och ha sitt hem. Detta rekvisit bör innefatta bland annat barnets egen uppfattning när ålder så medger. Vidare ska barnets relation och anknytning till familjehemmet, barnets relation till sina vårdnadshavare/biologiska föräldrar, barnets ålder när det placerades och hur länge barnet varit placerat beaktas. instämmer i citatet nedan hämtat från Barnrättsbyråns remissvar till Barnets bästa när vård enligt LVU upphör (DS 2021:7): ”Trots att principen om barnets bästa regleras i inledande bestämmelserna i ser vi stora brister som inte är förenligt med vad som är det bästa för barnet. Vi ser hur lagen som finns till för att skydda barn också skapar otrygghet och osäkerhet. Här behövs en förändring med en tydligare inriktning på barnet som rättssubjekt. Barnrättsbyrån ser därför att barnets bästa som eget rekvisit behöver lyftas in i lagstiftningen både vid inledande och avslutande av vård enligt LVU.” Ta fram en ny modern socialtjänstlag – anpassad efter nya krav och förutsättningar En ny modern socialtjänstlag behöver tas fram. Därutöver behöver det ske en ökad professionalisering av . Konkret handlar detta bland annat om att beslut kring individärenden bör tas av professionen. behöver kvalitetsuppföljningen och granskningen av skärpas och utvecklas, så som föreslås i denna motion, i syfte att säkerställa en rättssäker verksamhet av hög kvalitet. Vi vill fortsatt minska den administrativa bördan i kopplad till biståndsbedömningar. Socialtjänstlagen och offentlighets- och sekretesslagen ska utformas så att dessa lagar underlättar, inte försvårar, ökat användande av digital teknik inom . Den nuvarande socialtjänstlagen behöver formas om så att insatser kan erbjudas barn utan att det kräver föräldrarnas samtycke. Det finns tyvärr situationer när det är barnets egna föräldrar som utsätter barnet för hot om våld, våld eller övergrepp. Det krävs förtydliganden i socialtjänstlagen som ser till att barnets bästa och trygghet väger allra tyngst. Sätt i praktiken, inte bara i högtidstal, barnets bästa före föräldrars intressen. Socialtjänstlagen var avsedd att fungera som en övergripande ramlag. Ett drygt hundratal förändringar, varav mer än ett sjuttiotal stora förändringar, av lagen har dock vidtagits . Socialtjänstlagen är som ett lapptäcke av olika föreskrifter och genomförandeplaner som riskerar att ta ut varandra. Lagen har därmed blivit mer svåröverskådlig. Det medför bland annat svårigheter vid tillämpning av lagen. Den upplevs vara otydlig och sakna ett väl fungerande användarperspektiv. Detta underlättar inte en enhetlig och rättssäker tillämpning av lagen. föreslår att en ny och modern framtidsinriktad socialtjänstlag ska tas fram skyndsamt i syfte att skapa den ramlag som den var avsedd att fungera som. En ramlag som är mer överblickbar och anpassad till dagens levnadsförhållanden. Den nya socialtjänstlagen ska också möjliggöra förenklade biståndsbedömningar, dock utan att vara kostnadsdrivande för kommunerna. Barnets bästa ska alltid väga tyngst - kräver ändringar i lagstiftningen anser att lagstiftning måste ändras så att barnets rätt till trygghet, stabilitet och långsiktighet väger tyngre – och att rätten att ”få tillbaka sitt barn” väger lättare. Barnets bästa ska alltid väga tyngst. Det innebär enligt vår mening att det måste ske ett skifte i hur lagstiftningen utformas gällande barnets bästa. I många fall är den så kallade återföreningsprincipen helt i linje med barnets bästa, men långtifrån alltid. Barns rätt ska gå före föräldrars intressen. En osäkerhet för de barn som är placerade är att många placeringar vid familjehem avbryts när det inte längre finns grund för ett tvångsomhändertagande enligt av lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga (LVU). Ett typexempel är att föräldrasituationen inte längre uppfyller kriterierna för ett omhändertagande enligt LVU varför barnet åter får flytta hem till sina föräldrar. Detta kan leda till att barnet får flytta mellan föräldrar och olika familjehem när situationen för barnets föräldrar fortsätter att variera och förändras. Det bidrar till osäkerhet och otrygghet för barn som behöver trygghet, kontinuitet, stabilitet och förutsägbarhet. har föreslagit att lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga ses över i syfte att trygga kontinuiteten i placeringar av barn och unga för att undvika flyttkaruseller och därmed ge dessa barn långsiktiga förutsättningar för en tryggare uppväxt. föreslår att efter formuleringen gällande 13 § lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga (LVU) avseende när den unge har varit placerad i samma familjehem från det att placeringen verkställdes, ska socialnämnden särskilt överväga om det finns skäl att ansöka om överflyttning av vårdnaden enligt 6 kap. 8 § ska följande lydelse läggas till: Vid övervägande om ovan ska särskilt beaktas den unges och familjehemsföräldrarnas inställning till en vårdnadsöverflyttning. Därtill ska särskilt beaktas den unges relation till familjehemsföräldrarna och deras förmåga att tillgodose den unges behov av en trygg och god uppväxt, samt familjehemsföräldrarnas inställning till och förmåga att tillgodose den unges behov av kontakt med föräldrar och andra närstående. Därutöver ska – i linje med Lagrådets synpunkter – den unges anknytning till och kontakt med de biologiska föräldrarna utredas. Det är av vikt att beakta hur barnets umgänge med de biologiska föräldrarna har sett ut och hur det har fungerat. föreslår, efter lydelsen i socialtjänstlagen om att när någon behöver vårdas i ett hem för vård eller boende, stödboende eller familjehem ska en plan upprättas för den vård som socialnämnden avser att anordna (vårdplan), att följande lydelse ska föras in 6 kap. 11 § socialtjänstlagen (2001:453): En vårdplan som gäller ett barn ska revideras senast när barnet har varit placerat . Vårdplanen ska , om det inte möter särskilda hinder, särskilt avse barnets långsiktiga boende. Därefter ska vårdplanen revideras vid behov. Genomför lagändring som möjliggör att dela information mellan samarbetande parter under hela utredningen föreslår att tar fram lagstiftning som möjliggör för samarbetande parter så som till exempel socialtjänst, polis och Barnahus att dela information under hela utredningen avseende prövning om misstanke att barn utsatts för hot om våld, våld eller övergrepp så om sexuella övergrepp eller hedersrelaterade övergrepp. Genomför ett tydliggörande av lagstiftningen avseende kravet på återförening Lagrådet har påpekat att nuvarande lagstiftning i och förarbetena till 6 kap. 8 § innebär att placering i ett familjehem bör som utgångspunkt inriktas på att få till stånd en återförening mellan det placerade barnet och föräldrarna, även om denna återförening kan ta . Detta förtydligande i lagstiftningen skulle till exempel kunna utformas som ett tillägg till nuvarande lydelse av 6 kap. 8 § i . Där det framgår att avseende vårdnadsöverflyttningar ska stor hänsyn tas till barnets ålder vid placeringstillfället. Med innebörd att ju yngre barnet var vid placeringstillfället i familjehemmet desto större krav på varaktighet avseende en väl fungerande placering. Därtill att ju barnet varit placerat i ett och samma familjehem desto mer tyngd ska ges vikten av att få ha kvar sin trygghet i familjehemmet. föreslår att tar fram ett förtydligande i lagstiftningen avseende kravet på återförening mellan placerat barn och föräldrarna satt i relation till att ska arbeta för att det placerade barnet får en trygg anknytning och väl fungerande vardag i sitt utvalda familjehem. Genomför lagändring som möjliggör för att följa upp återplacerade barn föreslår att tar fram lagstiftning som innebär skyldighet för socialnämnden att följa upp placerade barns situation efter det att en placering har upphört i ett familjehem och barnet återförts till förälder eller vårdnadshavare. Införandet av en skyldighet för socialnämnden att följa upp ett placerat barns situation efter att placeringen upphört skulle till exempel kunna anges i 6 kap. ny § 8 a där det framgår att socialnämnden har en skyldighet att följa upp och utvärdera det tidigare placerade barnets livssituation och vidta lämpliga åtgärder i syfte att skydda barnet om nya uppgifter om allvarliga missförhållanden skulle framkomma. Inför lagstadgat krav på obligatoriska drogtester föreslår att tar fram lagstiftning som innebär ett lagstadgat krav på obligatoriska drogtest av förälder eller vårdnadshavare vid ansökan om umgänge eller omprövning av vård enligt lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga (LVU), samt i samband med vårdens upphörande. Det ska genomföras lagstadgade obligatoriska drogtester i de fall där missbruk är eller har varit anledningen eller en av anledningarna till en placering av barn till ett familjehem. Av denna lagstiftning ska framgå dels att socialnämnden ska ha skyldighet att genomföra obligatoriska drogtest, dels att om berörda personer nekar att genomgå drogtest anses det vara likvärdigt med ett positivt testsvar. Införandet av ett lagstadgat krav på obligatoriska drogtest skulle till exempel kunna utformas i 3 kap. § 8 i socialtjänstlagen (2001:453) där det framgår att socialnämnden ska genomföra obligatoriska drogtest av förälder eller vårdnadshavare inför umgänge eller vid ansökan och omprövning av vården enligt lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga. Och att nekande att genomgå drogtest ska innebära att personen anses erhållit ett positivt testsvar. Domstol med särskild kompetens gällande barn ska besluta i ärenden om vårdnadsöverflyttning Det finns starka skäl för att mål om vårdnadsöverflyttning ska prövas av domstolar med erfarenhet av placerade barn och unga. Det allra viktigaste handlar om att barnets ställning och rätt behöver stärkas i domstolsprocessen. Den brist på specialkompetens som finns i allmänna domstolar rörande placerade barn påtalades redan i samband med införandet av lagen (1991:1128) om psykiatrisk tvångsvård, samt lagen (1991:1129) om rättspsykiatrisk vård när övergång genomfördes från utskrivningsnämnderna till domstolar. Det är graverande uppgifter som en granskning visar att endast drygt hälften av de barn som var involverade i vårdnadstvister blev lyssnade till, hörda och sedda. Det visar en genomgång av 144 vårdnadstvister . [7] Det visar de utredningar som genomfört inför beslut och dom. Den vanligaste skälet till att barn inte blir hörda är att det anses vara för ungt. Barn som är fem eller har inte blivit lyssnade till. Det är inte rimligt. föreslår att mål om vårdnadsöverflyttning av placerade barn och unga ska prövas av domstolar med särskild kompetens gällande barn istället för allmänna domstolar. Mål om vård enligt lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga (LVU) och andra socialrättsliga mål prövas i förvaltningsdomstol. Mål om vårdnadsöverflyttning prövas däremot i allmän domstol, alltså i första hand i tingsrätt och hovrätt. I saknar barn en instans dit man kan vända sig om man behöver ha stöd att driva sin talan för att hävda sina rättigheter eller få upprättelse. I innebär det tredje tilläggsprotokollet till en klagomekanism. Det är 46 länder, varav 26 i , som har tillträtt detta tredje tilläggsprotokoll och våra grannländer och hör till dessa länder. kan inte ta emot och utreda enskilda klagomål från den grupp man representerar såsom andra ombudsmannafunktioner i kan. Det är den organisation som får anses ha absolut bäst förutsättningar för att utvecklas vidare mot en sådan viktig uppgift utifrån bland ursprungligt uppdrag och kompetens. Som påpekar så betyder detta i praktiken att de ”barn som befinner sig i de mest utsatta situationerna är de som har sämst möjlighet till upprättelse”. Därutöver påpekar man att de möjligheter som finns till upprättelse är på nationell nivå och att de flesta beslut som berör barn fattas på lokal och regional nivå. Det ska finnas en långsiktig plan för barnets boende När föräldrar inte kan ta sitt grundläggande ansvar för sina barn måste samhället träda in och säkerställa de mest socialt utsatta barnens trygghet. Det är en avgörande brist i nuvarande lagstiftning gällande vård av barn och unga vad vården syftar till och vad barn och unga och deras föräldrar kan förvänta sig av den. [10] Det är uppenbart att det behövs en reformering av lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga (LVU) i syfte att säkerställa barn och unga skydd och en god vård. Om det krävs att tvångsvård sätts in ska denna vård vara av hög kvalitet. Den ska systematiskt och metodiskt följas upp och utvärderas i syfte att utveckla och förbättra den. Vården ska ges med utgångspunkt i en helhetssyn på barnet och utföras i samarbete med andra berörda aktörer. Vården ska ges med omtanke och vara långsiktig. Den ska bygga på respekt för barnets integritet och okränkbara människovärde. Stor hänsyn ska tas till den enskilde individens person, bakgrund och intressen. I socialtjänstlagen (2001:453) slås fast i 11 kap. 3 § att en vårdplan ska upprättas när någon behöver vård i ett HVB-hem eller ett familjehem. För barn och unga som ska placeras upprättas därtill en genomförandeplan. Enligt socialtjänstlagen ska såväl vårdplanen som genomförandeplanen uppta åtgärder och insatser som andra huvudmän ansvarar för. I vårdplanen ska socialnämnden beskriva vad som är målet med placeringen och hur det ska uppnås. En tydlig inriktning för barnets långsiktiga boende ger barnet eller den unga mer långsiktiga förutsättningar för en stabilare och tryggare uppväxt. Det nuvarande kravet på att upprätta en vårdplan bör kompletteras för att åstadkomma en tidigare prövning av den långsiktiga inriktningen för ett barns boende. föreslår att det införs en skyldighet att revidera vårdplanen senast när ett barn eller den unge varit placerat , oavsett om placeringen varit i samma familjehem eller inte. Och att frågan om barnets långsiktiga boende då alltid ska tas upp och prövas. Vårdnadsöverflyttning ska prövas tidigare och oftare En vårdnadsöverflyttning innebär att familjehemsföräldrarna tar över det juridiska ansvaret för barnet, som därigenom får en stabilare anknytning till sitt familjehem. vårdnadsöverflyttning kan medföra en ökad känsla av tillhörighet mellan familjehemsföräldrar och det placerade barnet. föreslår att en obligatorisk prövning om vårdnadsöverflyttning ska ske senast efter att ett barn varit placerat i ett och samma familjehem . Om placeringen fortsätter , ska frågan om vårdnadsöverflyttning prövas . vill att frågan om vårdnadsöverflyttning metodiskt ska prövas tidigare och oftare. När ett barn har varit placerat i ett och samma familjehem , kan en vårdnadsöverflyttning till familjehemsföräldrarna bli aktuell. Nuvarande lagstiftning anger att socialnämnden ska överväga om det finns skäl att ansöka om överflyttning av vårdnad när ett barn varit placerat i samma hem . Denna prövning ska vara obligatorisk och genomföras tidigare. –2013 skedde totalt 2 889 vårdnadsöverflyttningar. Barnens snittålder vid överflyttning av vårdnaden var , och barnen hade i snitt varit placerat i ungefär . [13] Enligt var det 280 vårdnadsöverflyttningar, av barn 0–, som ägde rum till familjehemsföräldrar , motsvarande tal var 330 vårdnadsöverflyttningar, samt att det var 335 vårdnadsöverflyttningar som skedde . Familjehemsföräldrar ska inte behöva säga nej till vårdnadsöverflyttning på grund av byråkrati och bristande stöd Socialtjänstlagen (2001:453) anger att kommuner visserligen får fortsätta betala skälig ersättning till familjehemsföräldrar även efter att de blivit vårdnadshavare. Vidare ska socialnämnden ge råd och stöd. Men erfarenheter har visat att detta stöd inte är tillräckligt starkt. Såväl som har påpekat att ett av de största hindren avseende vårdnadsöverflyttning är familjehemsföräldrarnas tveksamhet. Ofta beror denna tveksamhet på att barnet har särskilda behov eller att kontakten med barnets biologiska föräldrar är svår. Om familjehemsföräldrarna blir vårdnadshavare, får de inte samma garantier för att barnet även får alla insatser som behövs. De blir dessutom parter i eventuella ärenden rörande föräldrarnas umgänge med barnet och underhållsskyldighet. Allt detta sammantaget ger vid handen att det krävs en bred översyn av regelverket avseende vårdnadsöverflyttning. föreslår att det ska genomföras en bred översyn av regelverket avseende vårdnadsöverflyttning. När barnets bästa talar för en vårdnadsöverflyttning ska inte tveksamheter kring fortsatt råd och stöd utgöra hinder. En sådan bred översyn bör bland annat beakta överväganden om att ge socialnämnden nya möjligheterna att utge stöd och bistånd efter en vårdnadsöverflyttning bland annat för att ersätta kostnader för juridiska processer. Det ska också finnas ett tydligt uttalat ansvar för socialnämnden att systematiskt och regelbundet följa upp hur överflyttningen av vårdnaden fungerar för barnet ifråga, till exempel vad gäller hälsa, skolresultat och fritidsaktiviteter. Fler nationella adoptioner – för barnets bästa och trygghet I är nationella adoptioner ovanliga i jämförelse med både överflyttning av vårdnad och långa placeringar i familjehem. Trots att det finns forskningsstöd för att adoption i många fall är gynnsammare för barnets fysiska, kognitiva, sociala, känslomässiga och beteendemässiga utveckling jämfört med långa placeringar i familjehem.