mot · H9024194 · 2021-10-05 00:00:00 — Vi menar att eftervård i olika form bör finnas som en möjlighet i syfte att säkerställa att de motivationsprogram och behandlingsprogram som genomförs under den slutna ungdomsvården kan fullföljas även då LSU-vården upphör. Efterfrågan på fler platser har ökat, och för är det prioriterat att öka antalet platser. Därför behövs en satsning på kompetens- och metodutveckling för arbete med unga gängkriminella. Vi väljer därför att satsa mer pengar på , Sis. Vi anslår 50 miljoner extra 2022, 50 miljoner 2023 och 50 miljoner 2024 under utgiftsområde 9 anslag 4:6 . Minska risken för skulduppbyggnad på anstalt Att vara intagen på anstalt kan innebära att det blir svårare för den intagne att sköta sin privatekonomi. Detta riskerar att leda till att räkningar och hyror ligger obetalda och att ett skuldberg därmed byggs upp. Det är mycket viktigt att motverka detta så att återgången till ett normalt, laglydigt liv ska bli smidigare och enklare när den intagne återfår sin frihet. Alla som avtjänar ett straff i får en personlig planering för strafftiden, en så kallad verkställighetsplan. Vi kräver att skuldsanering också övervägs i den verkställighetsplan som upprättas i början av verkställigheten. Åtgärder för att minska den intagnes skuldbörda, men som även syftar till att etablera kontakt med och andra relevanta aktörer, bör vidtas. Detta bör ges regeringen tillkänna. Tiden efter avslutat straff Kriminalvårdens ansvar ska upphöra först då kontakt upprättats med socialförvaltningen, arbetsliv, hyresvärd och andra aktörer som medverkar till att den frigivne kan starta ett fungerande och hederligt liv i samhället. Genom regleringsbrev ska Arbetsförmedlingen få ett tydligt uppdrag att samverka med Kriminalvården kring utslussningen av personer som friges från fängelser eller sluten ungdomsvård. I socialtjänstlagen ska en tydlig skyldighet införas för kommunerna att samverka med Kriminalvården kring utslussning av personer från fängelser eller sluten ungdomsvård. Det är oerhört viktigt att samhällets stöttning fortsätter även efter avtjänat straff. Den frigivne behöver ofta hjälp till bostad, arbete, utbildning och andra återanpassande åtgärder för att möjligheten att kunna leva ett liv utan brottlighet ska maximeras. När någon friges utan vettig sysselsättning, utan bostad och utan socialt nätverk drivs de återigen rakt i armarna på de kriminella kretsarna. Frivårdsinsatser för den med förkortad villkorlig frigivning En fördel som villkorlig frigivning medför är att den dömde får en period av övervakning efter att denne frisläpps från fängelset, som strafftiden faktiskt är bestämd till. Detta är tänkt att underlätta återanpassningen till samhället. Den möjligheten skulle försvinna om en dömd person avtjänar av strafftiden i fängelset. Det är inte optimalt ur ett återanpassningsperspektiv. Därför bör en utvidgad möjlighet till frivårds- och övervakningsåtgärder som kan tillämpas efter fängelsetiden även i dessa fall utredas. En sådan åtgärd ska vara förutsägbar för den enskilde och meddelas i samband med dom, där det tydliggörs att frivårds- och övervakningsåtgärder kommer att tillämpas även om den enskilde inte blir villkorligt frigiven. Det civila samhällets betydelse Frivilligorganisationer ska ha en naturlig plats i återanpassningen av den dömde, både före och efter frigivningen. Det civila samhället har stor betydelse för att stötta tidigare dömda personers återanpassning. Föreningar bör uppmuntras att finnas med som en del i livet före och efter frigivningen. Avhopparjourer, dit kriminella kan vända sig när de vill lämna sitt kriminella liv, har drivits av bland andra Exit (främst avhoppare från nazistisk miljö), Kriminellas revansch i samhället () och X-CONS. Vi kan inte utgå ifrån att civilsamhället kommer att ställa upp automatiskt om inte de ekonomiska förutsättningarna finns. Avdragsrätt för gåvor återinfördes av KD/M-budgeten och är ett viktigt steg för att stödja civilsamhället ekonomiskt. vill också ge frivilligorganisationer ersättning i förhållande till hur väl de lyckas återanpassa tidigare dömda. har begreppet social impact bonds, sociala utfallskontrakt, etablerats i . Detta innebär att civilsamhället får ekonomisk ersättning från staten i förhållande till hur väl man lyckas med att återanpassa tidigare brottslingar. De fördelar som antas finnas med sociala utfallskontrakt är bland annat incitamentet att nå resultat, samt att privat finansiering kan tillhandahållas för att skapa en infrastruktur för rehabilitering. I är det endast som har ett system med renodlade sociala utfallskontrakt (även om andra sociala investeringar finns), enligt en rapport från Expertgruppen för studier av offentlig ekonomi, , som presenterades 2020. I är målgruppen ung som placeras på HVB-hem eller SiS-hem med bättre skolresultat och färre placeringar hos HVB och SiS-hem. Där konstateras att marknaden är stor och omfattar globalt, men att exemplen i är få. Projektet med utfallskontrakt i var när rapporten skrevs inne på sitt sista år och inga definitiva resultat fanns . Effektutvärderingen behöver gås igenom noggrant, för att avgöra om är ett framgångsrikt exempel eller inte. igenom presenterade partnerföretaget social en utvärdering som indikerade positiva resultat och intervjuer ger också en positiv bild, inte minst gällande skolresultat. Systemet bör prövas på fler platser. Detta bör ges regeringen till känna. beslutade efter motion från , , och Liberalerna att kostnadsutvecklingen och kostnadseffektiviteten inom skulle utvärderas. Detta gjordes mot bakgrund av den kostnadsutveckling som skett inom när myndigheten byggdes ut och säkerheten förbättrades för att hindra rymningar och för att klara av en ökad beläggning. Beläggningen beräknas öka ytterligare när polisen, domstolarna och åklagarna får högre budget, fler tvångsmedel och straffen skärps. Kriminalvården kommer att behöva byggas ut. Det kommer vara förenat med stora kostnader, inte bara därför att fängelser och häkten är dyra, utan för att just svenska fängelser är de dyraste i . Enligt en undersökning från 2014 var svenska fångar sex gånger dyrare än genomsnittet i . har tagit fram mer aktuella siffror. Där framgår att en svensk intagen kostar , medan den siffran är för en fånge i . Trots detta var återfallsfrekvensen densamma för de båda länderna, dvs . Den svenska kriminalvården är bland den absolut dyraste i . var med och tillförde stora anslagsökningar till Kriminalvården i den budget vi gjorde tillsammans med och som gällde . har Kriminalvården delvis ändrade förutsättningar. Därför fanns det skäl att göra en samlad analys av kostnadsutvecklingen inom olika verksamheter. Alliansregeringen tillsatte 2014 utredningen flexibel och effektiv kriminalvård (dir 2014:99), med uppdraget att analysera kostnadseffektiviteten i Kriminalvården samt att föreslå hur det återfallsförebyggande arbetet kan utvecklas och förstärkas, bland annat genom nya former för samverkan med andra myndigheter och aktörer. Utredaren fick i uppdrag att redovisa hur Kriminalvårdens kostnader för anstalt, häkte, frivård respektive transporttjänst har utvecklats . Vidare skulle utredaren analysera om fördelningen av kostnaderna var ändamålsenliga och avspeglade regeringens prioriteringar. En internationell jämförelse skulle göras och framgångsrika internationella exempel på återfallsförebyggande åtgärder studeras. Uppdraget skulle redovisas års utgång. Den rödgröna regeringen lade dock ner utredningen. Vi anser att en sådan utredning skulle vara av stor betydelse och att en sådan därför behöver tillsättas möjligt. Detta tillkännagavs för regeringen /19. Vi förväntar oss att regeringen genomför detta. Det emellertid svårt att tro att regeringen har några sådana ambitioner. granskade 2020 effektiviteten vid anstalter och kom fram till att det gick att göra besparingar och effektiviseringar på i genomsnitt . Regeringen meddelar att den inte delar bedömning att en kostnadsbesparing går att göra. Vi noterar att den bedömningen görs utan att regeringen genomfört åtgärder för att genomlysa Kriminalvårdens kostnader, kostnadsutveckling eller besparingsmöjligheter. Det finns således goda skäl att åter kräva att utredningen flexibel och effektiv kriminalvård (dir. 2014:99) ska återupptas med tillägget att den ska ta slutsatser i beaktande och undersöka och föreslå effektiviserande åtgärder i linje med den ”best practice” som hittat, så som förbättringspotentialen i större och färre anstalter. Gör det svårare att undkomma dom har cirka 100 brott blivit preskriberade på grund av att personer som blivit dömda helt enkelt struntat i att dyka upp till fängelset för att avtjäna sitt straff. är cirka 700 personer efterlysta på grund av detta. menar att det måste genomföras en rad åtgärder för att bli av med detta problem. Dels bör preskriptionstiden tas bort för utdömda straff eftersom skuldfrågan redan är avgjord, till skillnad från brott utan dom. Dels bör den som inte inställer sig få betydligt svårare att få villkorlig frigivning, vars automatik vi vill avskaffa. Sköter man sig inte i fängelset ska man inte bli villkorligt frigiven och detsamma bör gälla om man inte inställer sig. För personer med risk att avvika bör fotboja vara ett alternativ i väntan på dom. Ett rymningsförbud bör också införas. Inte heller ska man kunna strunta i att infinna sig utan ytterligare påföljd. En utredning har fått i uppdrag att se över dessa regler och ska redovisas . Vi anser att regeringen skyndsamt ska återkomma med förslag. Fler ska avtjäna straffet i hemlandet anser att utlänningar som döms för brott i som regel ska avtjäna sitt straff i sina hemländer. bör därför prioritera att skriva avtal med andra länder som tillgodoser detta. Det är nödvändigt för att avlasta Kriminalvården både kapacitets och kostnadsmässigt att underlätta utvisning men andra länders brottslingar är inte heller ansvar. För att avlasta Kriminalvårdens beläggning bör Kriminalvården också få i uppdrag att hyra platser utomlands. Kapaciteten är mycket ansträngd och av de intagna i svenska fängelse är medborgare utomlands. Därför anslår 200 miljoner extra till Kriminalvården för att hyra fängelseplatser utomlands och 400 miljoner 2024. Förslaget genomförs genom att regeringen uppdrar åt Kriminalvården att sluta avtal med andra länders motsvarighet. Syftet är att stimulera andra länder att vilja låta sina medborgare avtjäna svenska straff i sina hemländer. Avtalen ska bygga på ekonomisk ersättning från den svenska Kriminalvården till det andra landets motsvarighet. Det ska även vara möjligt för Kriminalvården att sluta avtal med tredje land om att avtjäna straff i det landet om det anses lämpligt. Oavsett om avtal träffas med hemland eller tredje land måste givetvis humanitära och rättsliga förhållanden beaktas. Detta bör ges regeringen tillkänna. En viktig del av biståndspolitiken är institutionsbyggande för att stärka rättsstatliga principer och rättsväsendet i de länder som kvalificerar sig för att ta emot bistånd. Ett fungerande rättsväsende där rättsstatliga principer och mänskliga rättigheter respekteras är grundläggande för utveckling och framsteg. Svenska biståndsmedel riktas till att stärka rättsväsendets institutioner i mottagande länder genom att stödja och utveckla andra länders fängelser med syfte att främja en välfungerande kriminalvård samt humanitära villkor i fängelser utomlands. Regeringen bör därför uppdra till Sida och Kriminalvården att gemensamt genomföra den här typen av biståndsprojekt. Det finns exempel på den här typen av biståndsprojekt som bedriver i , och det finns även exempel på biståndsprojekt från , och som bland annat handlade om att bygga fängelse i . Detta måste gå i hand med utbildning av personal i mänskliga rättigheter och kriminalvård. Dessa projekt följer såldes /DAC:s riktlinjer för vad som räknas som bistånd. vill nu se fler liknande projekt men vilka länder som kan vara aktuella måste givetvis utredas. har länge varit kritiska till att svenskt bistånd går till länder och projekt som inte respekterar mänskliga rättigheter. Här kan som exempel från av oss tidigare framförd kritik nämnas bistånd till både och . Mottagare som bl.a. förtrycker kristna och homosexuella systematiskt. Det är den här typen av bistånd vi nu vill minska och istället omfördela, bl a till förmån för bistånd som syftar till utveckling av fängelser med bättre humanitära villkor och ett stärkt rättsväsende. Vi använder alltså inte pengar från svenskt humanitärt bistånd för att finansiera detta förslag. Den som väntar på tingsrättsförhandling får träffa Kriminalvården för att göra en personutredning som är ett delunderlag för påföljdsbestämmelsen. Under utredningen händer det att klienten avfärdar tanken på frivård, varefter frivården inte bedömer att denne är lämplig för frivård. Klienten kan under tingsrättsförhandlingen sedan ändra sig och visa sig samarbetsvillig för en frivårdsplacering och får då samhällstjänst, trots att han motarbetat framtagande av en sådan påföljd. Det innebär att frivården inte kunnat förbereda ett adekvat åtgärdsprogram för den dömde, vars chans till rehabilitering därmed minskar. Att både motarbeta frivårdens möjligheter och sedan ändå få frivård kan inte vara en framkomlig väg . Detta måste förändras, så att frivårdens utlåtande väger tyngre vid val av påföljd. Det skulle i slutändan innebära att den som är villig att genomgå frivårdens rehabiliteringsprogram från början behöver anstränga sig för att få så goda resultat som möjligt. Det skulle också innebära att de som försöker utnyttja systemet hindras från att göra det i samma utsträckning. Detta bör ges regeringen tillkänna. Skånberg (KD)