mot · H9023975 · 2021-10-05 00:00:00 — Bland annat bör straffskalorna för rån, grov misshandel och grov utpressning skärpas. Med bifall till motionsförslag från Liberalerna gjorde under föregående riksdagsår ett tillkännagivande till regeringen i denna fråga (bet. 2020/21:JuU24), och samma slutsats nådde som i sitt betänkande (SOU 2021:68) lade fram förslag med denna innebörd. Liberalerna ser det som centralt att regeringen möjligt därefter fullföljer lagstiftningsarbetet och återkommer till med färdiga lagförslag. En heltäckande och effektiv kriminalisering av alla straffvärda gärningar är nödvändig för att komma åt den gängrelaterade brottsligheten. I debatten har frågan också väckts om att kriminalisera själva samröret med en sammanslutning som ägnar sig åt kriminalitet, alltså att kriminalisera själva gängverksamheten om syftet är att begå brott. Frågan är komplicerad och berör den grundlagsskyddade föreningsfriheten, som i har ett mycket starkt skydd. pågår en grundlagsöversyn gällande förutsättningarna att kriminalisera delaktighet i terroristgruppers verksamhet. Även detta kräver grundlagsändring, vilket ställer särskilda krav på att beredningen sker med största noggrannhet. Efter att en sådan lagändring trätt i kraft utesluter vi inte att det i nästa steg skulle kunna övervägas för- och nackdelar med att ytterligare vidga undantagen från föreningsfriheten. Det är dock tveksamt om detta skulle innebära någon reell förbättring av möjligheterna att komma åt den gängrelaterade brottsligheten. Om frågan blir föremål för utredning behöver också stor uppmärksamhet ägnas åt hur man i så fall skapar effektiva garantier för att en sådan lagändring inte undergräver det generella grundlagsskyddet för föreningsfriheten. En generalklausul som innebär att sammanslutningar som ägnar sig åt brottslig verksamhet ska kunna kriminaliseras skulle innebära att en tillfällig riksdagsmajoritet genom ett enda riksdagsbeslut skulle kunna upphäva grundlagsskyddet för föreningar genom att införa ny strafflagstiftning mot deras verksamhet i vanlig lag. Det är alltså av största vikt att det vid en eventuell framtida prövning av frågan säkerställs att en lagstiftning mot sammanslutningar som ägnar sig åt brottslig verksamhet innehåller mycket starka konstitutionella garantier för att tillämpningsområdet inte blir alltför vittsyftande så att skyddet för centrala principer för det fria och demokratiska samhället riskerar att undergrävas. För att minska de kriminella gängens möjlighet att använda sitt våldskapital som maktfaktor i ett bostadsområde bör det införas en ny form av påföljd, vistelseförbud, innebärande att den som döms förbjuds att vistas i ett visst geografiskt område efter avtjänat fängelsestraff. Vistelseförbud ska komma i fråga för personer som begått grova brott med koppling till kriminell gängverksamhet i området i fråga. På så vis blir det svårare för gängkriminella att snabbt återta sin roll som lokala maktfaktorer. Med bifall till motionsförslag från Liberalerna har gjort ett tillkännagivande till regeringen om att införa vistelseförbud som en ny form av påföljd (bet. 2020/21:JuU22). Vi förväntar oss att regeringen nu utan onödigt dröjsmål tar fram färdiga förslag. Polisen behöver bättre juridiska förutsättningar att kunna agera om gäng med kriminell koppling aktivt försvårar dess arbetet genom att exempelvis omringa enskilda poliser, håna och hota dem och vägra bryta upp inringningen trots order. Att bryta en sådan situation är i stunden en operativ uppgift där det är polisen själv som bör avgöra vilka åtgärder som är lämpliga. Däremot är det en politisk uppgift att se till att det inte finns en juridisk gråzon som gör att gängens agerande kan förbli straffritt. Detta är särskilt viktigt för att de kriminellt belastade gängens maktposition i brottsutsatta stadsdelar ska kunna utmanas och brytas av polisen. Vi anser att det behöver ske en översyn av bestämmelsen om ohörsamhet mot ordningsmakten så att den blir lättare att tillämpa på t.ex. gäng som vägrar följa polisens uppmaning att skingra sig. Lagrummet i fråga har varit oförändrat och tillkom i en annan tid med andra sociala utmaningar. En modernisering bör ske så för att möjliggöra effektivare lagföring även i situationer när t.ex. hot eller våld mot tjänsteman eller upplopp inte föreligger. Försvara rörelsefriheten – inga vägspärrar på våra gator När den gängrelaterade brottsligheten växer i makthunger börjar den göra anspråk på att ta kontrollen över hela territorier. Det är fallet i några av landets mest utsatta stadsdelar, där lokala kriminella nätverk börjat betrakta bostadsområdena som sina maktzoner där utomstående ska hållas borta. Upprörande incidenter har inträffat när kriminella gängmedlemmar har upprättat formliga vägspärrar där de kontrollerat identiteten på inpasserande och frågat efter deras ärende till stadsdelen. Svensk lagstiftning är illa för att komma åt denna form av kriminell maktutövning. är den ett angrepp inte bara på enskildas integritet utan också på centrala fri- och rättigheter såsom rörelsefrihet. är det dock tveksamt om det alls går att komma åt vägspärrarna straffrättsligt, och om så sker skulle straffen sannolikt bli måttliga. Detta är en orimlig situation. Regeringen bör till att börja med säkerställa att det görs en kartläggning av omfattningen av denna slags kriminell maktutövning. Vidare bör en översyn göras av lagstiftningen som åstadkommer en tydlig kriminalisering med kännbara påföljder för den som i kriminella syften upprättar egna vägspärrar eller på annat sätt blockerar allmänhetens rörelsefrihet. Med bifall till motionsförslag från Liberalerna gjorde under föregående riksdagsår ett tillkännagivande till regeringen i denna fråga (bet. 2020/21:JuU22). Liberalerna förväntar sig att regeringen utan onödigt dröjsmål återkommer till för att redovisa vidtagna åtgärder. Kriminalisera förstadierna till ytterligare brott Ju tidigare i brottsplaneringen som rättssamhället kan ingripa och lagföra, desto bättre möjligheter att störa, förhindra och pressa tillbaka den organiserade brottsligheten. kriminaliserades försök, förberedelse eller stämpling till grovt vapenbrott. Lagstiftningen har även skärpts så att stämpling har kriminaliserats avseende ett antal brott som typiskt sett ingår i den organiserade brottslighetens arbetssätt, däribland grovt olaga tvång, grovt olaga hot, grov stöld, grovt bedrägeri, grov förskingring, grovt skattebrott, grov trolöshet mot huvudman, grov oredlighet mot borgenärer, grov utpressning, grovt våld eller hot mot tjänsteman, grov förgripelse mot tjänsteman, grovt vapenbrott, synnerligen grovt vapenbrott och grovt fall av övergrepp i rättssak. När det gäller övergrepp i rättssak har även stämpling till brott av normalgraden kriminaliserats. Efter att bland annat Liberalerna har begärt lagskärpningar har trätt i kraft ny lagstiftning om kriminalisering av försök, förberedelse och stämpling till häleri. Det är välkommet. Vi anser dock att ytterligare utvidgningar göras av det kriminaliserade området, till exempel förstadier till vapenbrott av normalgraden, olaga hot och utpressning. (SiS) är den statliga myndighet som ansvarar för individuellt anpassad tvångsvård och behandling för de ungdomar som har den allra största personliga psykosociala problematiken, inklusive kriminalitet. SiS ansvarar även för tvångsvård och behandling av vuxna med missbruksproblem, som dock lämnas utanför resonemanget nedan. SiS ansvarar för 22 särskilda ungdomshem med cirka 700 platser för akutplacering, utredningsplacering och behandlingsplacering. På dessa ungdomshem samlas unga med svår beteendeproblematik som erhåller vård enligt LVU, men även ungdomar som har begått brott och dömts till påföljden sluten ungdomsvård. Att blanda ungdomar som placerats av med ungdomar som dömts av rättsväsendet innebär risker för båda kategorierna och försvårar möjligheten till en ändamålsenlig individuell behandling. Systemet bör reformeras så att de båda grupperna ungdomar inte blandas. Säkerheten vid SiS-hemmen behöver förbättras, till exempel genom att det ska bli möjligt att besluta om generellt mobilförbud för alla ungdomar som vistas på en avdelning. Den lagstiftning som gäller (prop. 2017/18:169) innebär att ledningen för ett ungdomshem visserligen kan besluta om mobilförbud och förbud mot annan elektronisk kommunikation, men i taget och bara gentemot en viss ungdom. Likaså har det i lagen införts en proportionalitetsregel om att begränsningarna bara får beslutas om det inte finns någon mindre ingripande åtgärd som fungerar. Detta gör att det i praktiken är oförsvarligt svårt att genomdriva ett beslut om mobilförbud, med tanke på att tröskeln är så hög. Förbuden blir dessutom ineffektiva eftersom intagna ungdomar ändå kan få hjälp av andra ungdomar på samma avdelning att kontakta sin omvärld. När det gäller ungdomar som är i ett pågående missbruk eller inblandade i kriminella nätverk är detta en uppenbar nackdel för behandlingen eftersom de kan ge instruktioner till gängmedlemmar, skaffa droger eller förbereda för rymning. Det finns ingen logik i att det ska vara svårare att införa generellt mobilförbud på än i skolan. Lagstiftningen bör ändras så att mobilförbud på riktigt kan införas på SiS-hem. Likaså bör säkerheten förbättras vid permissioner. För ungdomar som avtjänar påföljden sluten ungdomsvård gäller att permissioner alltid är övervakade, men att den unge vid skötsamhet kan få obevakade permissioner. I sammanhanget måste det dock observeras att det bland de unga som döms till sluten ungdomsvård finns personer som begått mycket grova våldsbrott, såsom grov våldtäkt eller mord. Formerna för permission behöver alltid vara anpassade till en hotbildsbedömning och möjligheterna till bevakad permission bör öka. Det bör också övervägas om möjlighet till övervakning med elektronisk fotboja bör komma i fråga i de situationer då unga som har begått grova brott beviljas obevakad permission. Säkerheten vid ungdomsvården har även aktualiserats av ett antal rymningar av unga gängkriminella. Vidare har flera fall har uppmärksammats där personal på boenden eller anställda inom myndigheter som arbetar med barnen har haft radikala åsikter. görs regelmässigt endast utdrag ur brottsregister vid anställningar. Däremot görs registerutdrag enligt säkerhetsskyddslagen, som genomförs av , vid anställningar på Kriminalvården. I takt med ökat behov av säkerhetsstärkande arbete vid inte minst SiS-institutioner, bör det där även krävas registerutdrag vid anställning, likt det som krävs på Kriminalvården. Fortsätt reformera påföljdssystemet för unga lagöverträdare pågår ett reformarbete för att modernisera påföljdssystemet för unga lagöverträdare. Det senaste steget togs när beslutade att införa ungdomsövervakning i Kriminalvårdens regi som ny påföljd. Ungdomsövervakning är en mer ingripande frihetsinskränkning än ungdomsvård och ungdomstjänst, men utan att innebära institutionsvård. Påföljden ska kunna användas när en ung person har gjort sig skyldig till allvarlig brottslighet och ungdomsvård eller ungdomstjänst inte är en tillräckligt ingripande påföljd, som det inte finns tillräckliga skäl för sluten ungdomsvård. Ungdomsövervakning bör i första hand användas för personer som är . Den som döms till ungdomsövervakning får en individuellt utformad plan som innebär obligatoriska möten med en koordinator, tydliga inskränkningar i rörelsefriheten samt förbud mot bruk av narkotika och alkohol. Den unge som dömts till ungdomsövervakning kan få förbud att lämna bostaden under helgkvällar och helgnätter, men det kan också handla om andra rörelseinskränkningar som t.ex. ett förbud att vistas på en viss plats eller inom ett visst område. Rörelseinskränkningarna ska kontrolleras med hjälp av elektronisk fotboja. Verkställighetsplanen ska även få reglera frågor om bl.a. boende, skolgång eller annan sysselsättning, missbruksbehandling och andra åtgärder för att få den unge att komma in i en mer positiv utveckling. Liberalerna är positiva till att den nya lagstiftningen kommit på plats, men vi anser att ytterligare steg behöver tas. Bland annat är regelverket trubbigt när det gäller den unge ska kunna åläggas rörelseinskränkningar. Det bör vara möjligt att också besluta om förbud att lämna hemmet på vardagskvällar eller vid andra individuellt anpassade tidpunkter. Det är också viktigt att det kommer snabba och tydliga reaktioner om den unge inte följer verkställighetsplanen. Ungdomsövervakning ska vara ett mindre långtgående alternativ än omhändertagande enligt LVU eller sluten ungdomsvård, men vid misskötsamhet bör det finnas ökade möjligheter att övergå till någon av dessa åtgärder. Liberalerna anser även att fler unga bör dömas till ungdomstjänst och även fullgöra påföljden, som också bör ha en tydlig koppling till brottet. För att underlätta detta bör det övervägas om en åklagare ska kunna föreskriva kortare ungdomstjänst för ringa brott genom strafföreläggande. På så sätt skulle reaktionen på lagöverträdelsen komma snabbare och därmed få en tydligare koppling till brottet. har tidigare bifallit Liberalernas motionsyrkande med denna innebörd och gjort ett tillkännagivande i frågan (bet. 2017/18:JuU18), varefter frågan nu blivit föremål för utredning (dir. 2019:103, 2021:41). Utredaren ska redovisa sitt uppdrag . Liberalerna anser det vara mycket angeläget att regeringen fortsätter beredningen så att behövliga lagändringar kan genomföras. Då kan möjligheten till strafföreläggande också vägas mot de situationer där det finns ett tydligt pedagogiskt behov av att den unge ställs inför rätta för att inse allvaret i brottet. Reglerna för sluten ungdomsvård behöver reformeras och ansvaret för påföljden flyttas till Kriminalvården. Unga som döms till sluten ungdomsvård ska genomgå behandlingsprogram anpassade för målgruppen och ska inte vara placerade på samma enheter som vuxna. kan unga dömas till sluten ungdomsvård i högst . Möjligheten att döma en person under 18 till fängelse används ytterst restriktivt. Det innebär att unga återfallsförbrytare som begått grova våldsbrott såsom mord kan släppas ut , en ålder när konsekvenstänk inte är fullt utvecklat. För att vården när det gäller de som begår de allra grövsta våldsbrotten ska vara effektiv bör man kunna döma personerna till vård än . Maxtaket för de grövsta våldsbrotten bör kraftigt höjas. Det bör göras individuell bedömning av mognad och återfallsrisk och. riktade ett tillkännagivande till regeringen om att reformera sluten ungdomsvård (bet. 2020/21:39), och vi förväntar oss nu att regeringen utan onödigt dröjsmål återkommer med färdiga förslag. Fortsätt reformera ungdomsrabatten för ungdomar i åldern 18–20 år Ungdomar ska få hjälp att lämna en kriminell livsstil. Men den som är myndig ska också ta ansvar för sina gärningar. Det är i grunden rätt att det finns en så kallad ungdomsrabatt som gör att ungdomar får lägre straff än personer som är äldre. Rabatten är en signal från det allmänna att den unge ska bemötas med större tolerans på grund av sin ungdom. Den hittillsvarande utformningen blir dock direkt kontraproduktiv när det handlar om unga vuxna som fastnat i en kriminell livsstil och begår grova brott. Att i dessa fall ge den unge rabatt på påföljden blir en signal om att den unges kriminella livsstil inte tas på tillräckligt allvar. För personer som begår brott finns det särskilda regler om straffnedsättning. Enligt bör straffnedsättningen normalt bli större ju yngre lagöverträdaren är. För ett brott som någon begått innan han eller hon fyllt krävs dessutom synnerliga skäl för att personen ska dömas till fängelse. Enligt praxis är den så kallade straffrabatten av straffvärdet för brottet för en person som är . Straffrabatten minskas därefter gradvis ju närmare lagöverträdaren kommer 21-årsdagen. Liberalerna stödet det framlagda lagförslaget om att avskaffa straffrabatten om någon som är 18–har begått ett brott där minimistraffet är fängelse ska hans eller hennes ungdom inte beaktas särskilt vid straffmätningen. Likaså ska det inte krävas särskilda skäl för att döma lagöverträdare i den åldersgruppen till fängelse, och samma straff ska kunna dömas ut som för andra myndiga lagöverträdare. Den som är myndig ska alltså t.ex. kunna dömas till fängelse på livstid för mord. De särskilda ungdomspåföljderna ska i princip ska vara förbehållna personer som inte fyllt för brottet, och endast vid särskilda skäl ska ungdomspåföljder vara aktuella för den som är . De allvarligaste brotten, t.ex. mord eller våldtäkt mot barn, ska inte kunna preskriberas om brottet begåtts av någon som fyllt . Denna reform kommer dock inte att vara tillräcklig. I ett nästa steg vill vi reformera reglerna ytterligare, så att ungdomsrabatten även tas bort för den som fyllt och som återfaller i brott där minimistraffet är lägre än fängelse. Insatser i Kriminalvården och frivården Som framgår ovan är det Kriminalvården som ansvarar för den nya påföljden ungdomsövervakning, även om påföljden verkställs utanför institutionsmiljön. Vi anser att detta är en positiv förändring i riktning mot att ge Kriminalvården ett utökat ansvar för insatser till unga lagöverträdare som det är svårt för att ge adekvat stöd i egen regi. Liberalerna anser att det i ökad utsträckning ska vara Kriminalvården som ansvarar för rehabiliteringen av unga gängkriminella med särskilt svår problematik och av de unga som har begått grova brott. Dessa insatser ska ske på särskilda avdelningar och enheter, skilda från Kriminalvårdens verksamheter för vuxna. Det är också angeläget att Kriminalvården kan erbjuda väl anpassade frivårdsinsatser för unga lagöverträdare, särskilt om dessa hamnat i en kriminell gängmiljö och format en identitet som kriminella. Vår övergripande syn på frivårdsverksamheten redovisas i Liberalernas rättspolitiska motion. Gulan Avci (L)