mot · H8024073 · 2021-05-14 00:00:00 — [59] Som exempel skulle kunna nämnas att ifall en särskild säkerhetsnärvaro behövs i för att en viss utlänning besöker myndigheten, torde det föreligga goda skäl för utlänningen att vägras uppehållstillstånd. Sådana omständigheter är enligt uppgifter från relativt vanliga. Utredningen beskrev för övrigt också just sådana fall: På många förläggningar förekommer att asylsökande stör verksamheten genom beteenden som inte alltid är direkt hänförliga till brottslighet, t.ex. hotfullt uppträdande och annat störande beteende. Vad som här åsyftas är handlingssätt som ger uttryck för likgiltighet för grundläggande normer i samhället. Utredningen anser att en skärpt syn i dessa frågor är påkallad vid tillståndsprövningen. Frågan om vandelsprövningen är naturligtvis komplicerad, och avvägningar måste göras till utlänningens anknytning till . Men vandelsfrågan får inte åsidosättas, utan bör prioriteras, och alltid prövas ingående. Detta bör ske såväl vid en förstagångsansökan, när utlänningen befinner sig utomlands, men också när utlänningen befinner sig i , och vid en förlängningsansökan. Vid behov bör utlåtanden inhämtas från såväl sociala myndigheter som polisen, men även , och andra relevanta instanser. Det kan även bli aktuellt att utlänningen, så som års utlänningskommitté föreslog, ställs under närmare kontroll, ifall utlänningens vandel trots brister medger fortsatt vistelse i . [61] får inte tillåtas bli en för kriminella och asociala utlänningar. förslag: Inre utlänningskontroller ska prioriteras. ska tillföras resurser och få ett anslag som är avpassat till behovet av mer utlänningskontroller. Myndigheten bör också få ett tydligt uppdrag och mandat i dessa frågor. I takt med att migrationen till har ökat, har även tendensen hos utlänningar att stanna kvar i efter ett beslut om avslag och avlägsnande ökat. Särskilt bland asylsökande är det många som väljer att gå under jorden för att bli en del av ett snabbt växande skuggsamhälle. Det finns ingen exakt siffra över hur många som uppehåller sig illegalt i , men otaliga undersökningar och rapporter pekar på att tiotusentals utlänningar vistas i illegalt. Skuggsamhället är till stor skada för såväl det svenska samhället som för berörda individer. Det måste bekämpas av hela samhället. Utlänningar med avslagsbeslut måste tydligt se att valet att stanna illegalt enbart kan sluta med besvikelse. Det samma gäller utlänningar som reser in i hopp om att kunna leva i ett parallellsamhälle. I bräschen för kampen mot skuggsamhället och illegal migration, och som första försvarare av principen om den reglerade invandringen, står . Myndigheten har fått ta ett allt större ansvar, med en arbetsbörda som ökat oavbrutet, utan att anslagen ökat i samma takt. Arbetet har också försvårats på grund av bristfälliga och rentav motstridiga politiska prioriteringar. Det är tydligt att inte bara behöver en adekvat resurssättning, men också ett tydligt uppdrag och mandat att prioritera inre utlänningskontroller. vill därför satsa ordentligt på detta område. Fler poliser måste anställas, villkoren måste förbättras, och fungerande rutiner måste till i verksamheten, grundat i beprövade metoder och medarbetarnas initiativ. Antalet inre utlänningskontroller måste bli fler och även riktas mot platser där behovet är som störst. Polisen bör ges möjlighet att utifrån empirisk erfarenhet och generella beteendemönster utföra inre utlänningskontroller för att hitta personer som befinner sig illegalt i landet, utan att detta utgör en diskrimineringsgrund. Öka myndigheters befogenheter vid inre utlänningskontroll förslag: och andra myndigheter ska få ökade befogenheter vid inre utlänningskontroll. har i sitt betänkande Klarlagd identitet (SOU 2017:93) föreslagit flera åtgärder för att identifiera fler personer som vistas i illegalt, och motverka missbruk av resedokument och främlingspass. Bland annat ska och ges möjlighet att vid inre utlänningskontroll fotografera en utlänning samt ta hans eller hennes fingeravtryck. välkomnade utredningens förslag, även om vi ansåg dem otillräckligt långtgående. Bland annat borde möjligheterna att upptaga, använda och lagra biometriska uppgifter öka utöver vad utredningen föreslagit. Vi kan beklaga att regeringen dels tagit på sig att bereda frågan, dels att regeringen i slutändan frångått utredningens förslag i flera avseenden. anser att frågan om inre utlänningskontroller är utomordentligt viktig för , både för att upprätthålla den reglerade invandringen, och för att öka säkerheten i vårt land. Det växande skuggsamhället är ett hot inte bara mot enskilda medborgare, men även mot samhället i stort, något som terrordådet på , utfört av en illegal migrant, tydligt visat. Vi förslår därför , liksom i vår avlagda följdmotion i frågan,[63] bl.a. att vid inre utlänningskontroll fingeravtryck och annan biometrisk information från utlänningar ska vara möjlig att uppta och spara och använda i fler fall och . Liksom utredningen föreslagit bör så kunna ske från det att utlänningen fyllt . Vidare föreslår vi att ansvariga myndigheter bör få uttrycklig rätt att medta utlänningen, beslagta handlingar, kroppsvisitera och genomföra andra sökningar, inklusive tömning av digitala medier. Bestämmelser härom bör vara tvingande, till skillnad från dagens läge, då de är fakultativa, frivilliga. Öka möjligheten till förvarstagning förslag: Myndigheternas möjlighet att försvarsta utlänningar vid behov, ska öka. Arbetet med att upprätthålla den reglerade invandringen försvåras ofta av bristfällig lagstiftning med begränsade befogenheter för myndigheterna. Det är t.ex. endast i undantagsfall som en utlänning kan tas i förvar i samband med att ett utvisningsbeslut meddelas. går även i detta avseende utöver de miniminivåer som uppställs i återvändandedirektivet. anser att det bör ske en förändring i lagstiftningen, så att det i fler fall blir möjligt att ta en utlänning i förvar inför utvisning eller i andra relevanta fall. Det bör t.ex. i högre utsträckning vara möjligt att förvarsta utlänningar även att en tidsfrist för frivillig hemresa löpt ut, eller innan utvisningsbeslutet vunnit laga kraft. Det bör i samtliga fall vara möjligt att ersätta förvarstagning med andra former av övervakningsåtgärder, såsom elektronisk fotboja, anmälningsplikt, helgarrest, hemarrest, utegångsförbud, eller andra begränsningar i rörelsefrihet. Målet bör vara att får tillgång till ett brett batteri av möjliga åtgärder, allt efter den specifika situationens behov. förslag: Antalet förvarsplatser ska öka så länge behov finns. För att möjligheten att förvarsta utlänningar ska vara meningsfullt och kunna bedrivas på ett effektivt sätt måste antalet förvarsplatser vara tillräckligt. Det är inte rimligt att utlänningar med lagakraftvunna avvisnings- eller utvisningsbeslut inte kan tas i förvar vid behov på grund av att det inte finns förvarsplatser. har kontinuerligt ökat antalet försvarsplatser. Beläggningsgraden har trots detta varit hundraprocentig över tiden. [64] Uppgifter från såväl som i media vittnar om att illegala migranter oftast släpps på fri fot av , eftersom det saknas lediga förvarsplatser. Att , som beviljat över 1,2 miljoner uppehållstillstånd , endast har omkring 520 förvarsplatser, är orimligt. Det finns ingen reell möjlighet att uppskatta hur stor efterfrågan på förvarsplatser är eftersom den i slutändan är beroende av åtskilliga yttre faktorer. Bland dessa kan nämnas antalet inre utlänningskontroller, bestämmelserna kring återkallelse av tillstånd och avlägsnande av utlänningar, samt främmande staters samarbetsvillighet i återvändandearbetet. I en rapport till föreslog och gemensamt upp till 1 200 platser, en siffra som möjligen skulle kunna användas som en utgångspunkt givet dagens lagstiftning. Oavsett vilken nivå som anses lämplig, är det dock uppenbart att den måste överstiga dagens. föreslår därför att antalet förvarsplatser utvidgas kraftigt, tills efterfrågan mättas. Parallellt med detta måste insatser för att minska kostnaderna för förvaret genomföras. I det fall en utlänning ensam är ansvarig för att han eller hon placeras i förvar, förefaller det orimligt att utlänningen utan vidare ska kunna ställa långtgående krav på logi. Förenligheten med återvändandedirektivet och annan internationell rätt bör i detta sammanhang särskilt övervägas, så att , liksom i resten av migrationspolitiken, håller sig till absoluta miniminivån. Utformningen av förvaren kan med fördel anpassas till vissa krav som ställs hos . Detta skulle tjäna till att öka säkerheten på förvaren, men också innebära en besparing , eftersom Kriminalvårdens behov av anstaltsplatser lär kvarstå även i det fall en sverigedemokratisk migrationspolitik med tiden minskat behovet av förvarsplatser. Det är dock viktigt att komma ihåg att fler förvarsplatser i sig inte kommer att förbättra situationen i nämnvärt. Med tanke på att kostnaderna för att hålla en utlänning i förvar är mycket höga, måste en satsning på förvar alltid gå hand i hand med satsningar på att verkställa fler utvisningar. föreslår nedan ett antal reformer som kommer att leda till en ökning av genomförda utvisningar, en minskning av antalet illegala migranter i , och ett minskat behov av försvarsplatser. Utvidga och utveckla biometriska databaser förslag: Myndigheterna ska kunna uppta fler biometriuppgifter, lagra dem , och använda dem i fler fall. Den tidigare nämnda föreslog också att bör verka för att en centraliserad EU-databas skapas med information om bl.a. uppehållstillstånd och uppehållstillståndskort. anförde i sitt remissyttrande att det borde övervägas att inrätta ett nationellt fingeravtrycksregister för innehavare av uppehållstillstånd. Detta skulle effektivisera och rättssäkra processen vid förlängning av gällande tillstånd liksom ersättandet av ett förlustanmält uppehållstillståndskort. Det skulle också avsevärt försvåra för enskilda individer att verka i i multipla identiteter. Även och Säkerhetspolisen förordade en sådan lösning. I ett flertal europeiska länder finns redan en sådan ordning. anser att frågan är såväl angelägen som brådskande och därför bör utredas. ansluter sig till både utredningen och de nämnda remissinstansernas uppfattning i denna fråga. bör därmed inte bara verka för att en alleuropeisk databas upprättas, men också att får till stånd en egen sådan databas. Förslagsvis skulle detta kunna genomföras genom att existerande bestämmelser om att biometriska uppgifter ska förstöras efter att ett uppehållstillståndskort tillverkats, tas bort. I stället skulle sådana uppgifter alltså sparas både på kortet och i den nationella databasen. Även i fall där uppehållstillståndskort inte är aktuella bör fler biometriuppgifter sparas, lagras, och komma till användning. Multipla identiteter och bristande kunskap om såväl asylsökande som illegala migranter utgör ett stort problem. Dessutom är en påfallande andel av den ökande och grova brottsligheten relaterad till migrationen till . EU samlar inom ramen för Eurodac fingeravtryck och vissa andra uppgifter, men den registerföring som sker inom ramen för asylprocesserna är inte tillräcklig. Asylsökande och andra som söker uppehållstillstånd i bör i anslutning till ansökan åläggas att bidra med DNA och andra biometriska data till ett nytt sökbart register. Registerdatan bör sparas till dess att den sökande erhåller medborgarskap i , eller om den sökande är EES-medborgare, till dess att personen lämnat . Registret bör användas både av myndigheter som hanterar utlänningsärenden, för att t.ex. identifiera sökande som tidigare utvisats eller avvisats från , och av brottsbekämpande myndigheter. Hur en sådan ordning skulle fungera, och huruvida dagens uppdelning av ansvaret mellan och alltjämt ska gälla när det gäller biometriska uppgifter, måste särskilt utredas. Så som tidigare anfört är detta brådskande, varför regeringen måste ta ställning till en utredning om detta. Utred möjligheten till utvisning på grund av asocialitet förslag: Möjligheten att utvisa en utlänning på grund av asocialitet eller liknande vandelsproblem, ska utredas. Så som framgått ovan i avsnittet Avskaffandet av permanent uppehållstillstånd har den tidigare möjligheten att utvisa utlänningar på grund av asocialitet avskaffats. Det innebär att en utlänning i praktiken endast kan utvisas om han eller hon begår ett så pass grovt brott att en domstol dömer till utvisning. Som tidigare nämnt är detta ytterligt sällsynt. Oavsett detta, och med beaktande av vad som i avsnittet Vandelsprövning i fler fall anförts, står det klart att en möjlighet att utvisa en utlänning på grund av asocialitet, eller vandelsskäl, bör återinföras i någon form. En utlänning bör utvisas på grund av asocialitet i huvudsak av samma skäl, eller som direkt följd av, att uppehållstillstånd vägras. Som tidigare nämnts i den frågan bör utlänningens hela livsstil beaktas, och inte enbart fällande domar i brottsmål. En bred undersökning måste göras. Eventuella drogmissbruk, medlemskap i kriminella organisationer, eller ovilja att göra rätt ifrån sig gentemot samhället och andra, måste väga in. Denna fråga bör utredas noga, och kopplingen till möjligheten att återkalla ett uppehållstillstånd, nedan, eller vägra att förnya uppehållstillståndet, ovan, måste övervägas. Den processekonomiska aspekten måste särskilt beaktas, alltså frågan om hur det allmännas resurser bäst förvaltas för att uppnå ett visst resultat. Om utlänningar i allmänhet beviljas kortvariga uppehållstillstånd, och kan vägras förlängning på grund av vandel, kan det framstå som ett orimligt slöseri med resurser att införa en särskild separat ordning att utvisa en utlänning på grund av asocialitet, eller för den delen återkalla tillståndet. Utvidga möjligheten att återkalla uppehållstillstånd förslag: Återinförandet av möjligheten att återkalla ett uppehållstillstånd på grund av asocialitet eller liknande vandelsproblem ska utredas. Återkallandet av uppehållstillstånd ska prioriteras, genom ändrad lagstiftning och tydliga direktiv till att prioritera ärenden om återkallelse Vad som nämnts om utvisning på grund av asocialitet gäller även när det gäller möjligheten att återkalla ett beviljat uppehållstillstånd. Det finns ett klart behov i svensk utlänningsrätt av att i någon form kunna avlägsna en utlänning och i vissa fall återkalla ett uppehållstillstånd på grund av asocialitet eller andra vandelsskäl. Frågan bör utredas noga. Återkallelse kan dock även ske av andra skäl än vandel. Så som framgår ovan i avsnittet Avskaffandet av permanent uppehållstillstånd togs rentav möjligheten att ta återkalla ett uppehållstillstånd på grund av vandel helt bort i den nuvarande utlänningslagen. Kvar finns, med vissa sällsynta undantag, endast möjligheten att återkalla ett uppehållstillstånd om utlänningen arbetskraftsinvandrat och förlorat sin anställning, anhöriginvandrat och förhållandet till anknytningspersonen upphört, om utlänningen flyttat från , utlänningen medvetet har lämnat oriktiga uppgifter eller medvetet har förtigit omständigheter, som varit av betydelse för att få tillståndet, eller det på grund av tidigare verksamhet eller i övrigt kan antas att utlänningen kommer att bedriva sabotage, spioneri eller olovlig underrättelseverksamhet i eller i något annat nordiskt land. I samtliga av dessa fall föreligger starka skyddsmekanismer som hindrar tillståndet från att återkallas. I flera fall måste hänsyn tas till den anknytning som utlänningen har till det svenska samhället och till om andra skäl talar mot att tillståndet återkallas. I denna bedömning ska särskilt beaktas utlänningens levnadsomständigheter, om utlänningen har barn i och, om så är fallet, barnets behov av kontakt med utlänningen, hur kontakten har varit och hur den skulle påverkas av att utlänningens uppehållstillstånd återkallas, utlänningens övriga familjeförhållanden, och hur länge utlänningen har vistats i . Vidare finns också skarpa tidsgränser för när återkallelse får ske, antingen över huvud taget, eller med krav på att det föreligger synnerliga skäl för återkallelse . För arbetskraftsinvandrare och anhöriginvandrare finns också särskilda bestämmelser, varav den sistnämnda berörs i avsnittet Fortsatt uppehållstillstånd i vissa fall när förhållandet upphört. Som framgått i avsnittet Avskaffandet av permanent uppehållstillstånd är det orimligt att en utlänning kan behålla uppehållstillstånd i trots att den ursprungliga grunden för uppehållstillstånd inte längre gäller. En skyddsbehövande som inte behöver skydd bör i normalfallet återvända hem, liksom en anhöriginvandrare eller arbetskraftsinvandrare bör göra det samma om anknytningen eller anställningen upphört. Det är också orimligt att en utlänning som ljugit för att få uppehållstillstånd, eller på olika sätt utgör ett hot mot , ska kunna behålla ett uppehållstillstånd. Skyddsmekanismerna är dock så starka, och kraven så högt ställda, att återkallelse över huvud taget inte kommer på fråga i de flesta fall. Detta, tillsammans med bristande riktlinjer från regeringen, gör att inte prioriterar vare sig kontroller eller återkallanden i sig. Enligt uppgifter bland medarbetare på betraktas det ofta som meningslöst att ens lägga upp ett ärende om återkallelse, trots att det kan förefalla uppenbart att utlänningen i fråga förverkat sin rätt att vistas i . Statistik visar också att endast i genomsnitt 3 000 ärenden om återkallelse anhängiggjorts under det föregående decenniet, och endast i genomsnitt 1 600 av dessa lett till att tillstånd återkallats. [65] Detta ska ställas mot att i genomsnitt 120 000 uppehållstillstånd beviljats . Mot bakgrund av allt det sagda anser att frågan om återkallelse av uppehållstillstånd dels bör utredas i förhållande till frågan om vägran av tillstånd och utvisning på grund av asocialitet eller vandel, och dels bör prioriteras särskilt genom ändrad lagstiftning och tydliga direktiv till att prioritera ärenden om återkallelse. Utvidga möjligheten till utvisning på grund av brott förslag: Utvisning på grund av brott ska alltid prövas när utlänning åtalas. Även ringare brottslighet kunna leda till utvisning på grund av brott, om utlänningen uppenbarligen anammat en kriminell livsstil. Hänsyn till anknytning till eller personliga förhållanden ska beaktas i mycket mindre omfattning. Som tidigare nämnt i avsnittet Avskaffandet av permanent uppehållstillstånd har möjligheten att utvisa en utlänning som påföljd på brott, det som tidigare hette förvisning, minskat över tiden. kan utvisning på grund av brott endast komma på fråga om brottet kan leda till fängelse, och om utlänningen döms till svårare påföljd än böter. Brottet ska även vara av sådant slag, och övriga omständigheter sådana att det kan antas att utlänningen kommer att göra sig skyldig till fortsatt brottslighet i riket, samt att brottets karaktär uppnår en viss grad av allvar. Om en domstol överväger att utvisa en utlänning måste den dock först bedöma utlänningens anknytning till det svenska samhället. Häri ingår särskilt utlänningens levnadsomständigheter och familjeförhållanden samt utlänningens vistelsetid. Faktorer som arbete, bostad och social anpassning liksom kunskaper i svenska språket påverkar bedömningen. Domstolen ska också särskilt beakta om utlänningen har barn i och, om så är fallet, barnets behov av kontakt med utlänningen, hur kontakten mellan dem har varit och hur den skulle påverkas av att utlänningen utvisas. Hänsyn ska också tas till om det finns hinder mot verkställighet av utvisningen på grund av exempelvis humanitära skäl. Resultatet av domstolens övervägande är i allmänhet att utvisning inte kan ådömas. Kraven är så högt satta, och utlänningens rätt till privatliv och familjeliv så prioriterat, att det endast i ett fåtal fall kan bli tal om att utvisa utlänningen. Uppgifter från Brå ger vid handen att även vid mycket grova brott, såsom våldtäkt, utvisas mindre än en femtedel av dömda utlänningar. I fall av misshandel eller rån, rör det sig om . Det bör tilläggas att dessa siffror gäller utlänningar som är bosatta i , och alltså beviljats ett uppehållstillstånd. För övriga utlänningar, såsom turister eller illegala migranter, som i praktiken torde sakna anknytning till , är utvisning likväl inte en självklarhet. När det gäller våldtäkt får mer än en tredjedel stanna i , och för mord . kan inte acceptera denna ordning, och anser så som tidigare anfört att måste återgå till en strängare syn på dessa frågor. kan inte tillåtas bli en för grovt kriminella. Vi föreslår därför att regelverket kring utvisning på grund av brott görs om. För det första bör frågan om utvisning alltid väckas när målet rör en utlänning. För det andra bör även ringare brottslighet kunna leda till utvisning på grund av brott, om utlänningen uppenbarligen anammat en kriminell livsstil. Vad som tidigare anförts om utvisning på grund av asocialitet och vandel är relevant även i detta fall. För det tredje bör dagens mycket starka hänsynstagande till utlänningens anknytning och familjeförhållanden drastiskt minska. I fall som rör allvarligare brottslighet bör de helt utgå. Det är orimligt att en utlänning som rentav döms för relationsvåld eller våldtäkt mot barn, ska tillerkännas en särskild rätt att stanna i på grund av anknytning till en partner eller en avkomma. Hänsyn måste naturligtvis tas till internationella åtaganden, främst och vissa EU-direktiv, såtillvida att målet bör vara lägsta möjliga nivå för att nå fördragskonformitet. Inspiration kan hämtas dels från tillfälliga lagens nödventil, men också dansk utlänningsrätt, där begreppet ”om det inte med säkerhet strider mot internationella förpliktelser”, är etablerad. Även möjligheten att utvisa en utlänning till ett tredjeland eller genom avtal om försäkringar för att undanröja verkställighetshinder, som omnämnts i avsnittet Uppehållstillstånd på grund av verkställighetshinder, samt avsnittet Förbättrat samarbete med nedan, bör övervägas. Fler avvisningsbeslut ska förenas med omedelbar verkställighet förslag: Fler avvisningsbeslut ska förenas med omedelbar verkställighet. Enligt utlänningslagen får besluta att verkets beslut om avvisning får verkställas även om det inte har fått laga kraft (avvisning med omedelbar verkställighet), om de uppgifter som den sökande åberopar saknar betydelse för prövningen av ansökan eller saknar tillförlitlighet, och det därmed är uppenbart att det inte finns grund för asyl och det är uppenbart att uppehållstillstånd inte heller ska beviljas på någon annan grund (uppenbart ogrundad ansökan). Det innebär att verkställighet sker utan att beslutet vunnit laga kraft eller överprövats. anser att regeln bör skärpas så att en uppenbart ogrundad ansökan alltid ska förenas med avvisning med omedelbar verkställighet. En bestämmelse bör dessutom skyndsamt införas i svensk rätt som innebär att en ansökan betraktas som uppenbart ogrundad om något av de kriterier som listas i EU:s asylprocedurdirektiv föreligger. Det innebär att omedelbar verkställighet ska ske bl.a. om den sökande kommer från ett säkert ursprungsland, om det är troligt att sökanden i ond tro har förstört eller gjort sig av med en identitets- eller resehandling, eller om sökanden har lämnat uppenbart inkonsekventa och motsägelsefulla, klart falska eller uppenbart osannolika uppgifter. Gör återreseförbud till norm vid utvisningsbeslut förslag: Återreseförbud ska bli norm vid utvisningsbeslut från . Ett beslut om utvisning eller avvisning meddelat av kan enligt utlänningslagen innehålla ett återreseförbud, som innebär en utlänning inte får återvända till . Detta gäller särskilt om utlänningen fått en tidsfrist för frivillig återresa, och inte reser hem . Återreseförbudets varaktighet får bara överstiga om utlänningen innebär ett allvarligt hot mot allmän ordning och säkerhet. anser att det måste betraktas som självklart att en utlänning som utvisas från har en plikt att följa svensk lag, och lämna vårt land.