mot · H9022591 · 2021-10-04 00:00:00 — Verksamheten har fokuserat på att erbjuda stöd och vård till flickor och kvinnor som utsatts för könsstympning och även haft ett utbildningsuppdrag där de utbildat personal inom hälso- och sjukvården samt runt om i . Genom Amelmottagningens arbete har en bred kunskap och djup förståelse för problematiken gällande könsstympning byggts upp och verksamheten skulle kunna utvidgas än mer om politisk vilja finns. Regeringen bör tillsätta en utredning om verksamheter som har specialistkompetens om kvinnlig könsstympning kan få ett utvidgat ansvar och fungera som regionala eller nationella . Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. 10 Särskilt utsatta och sårbara Vissa grupper av kvinnor är särskilt utsatta för våld i nära relationer p.g.a. olika individuella omständigheter och att det ofta brister i samverkan mellan myndigheterna och ibland också saknas kompetens för att upptäcka och identifiera våldsutsatthet hos just dessa grupper. Om en kvinna som har ett aktivt beroende eller en funktionsnedsättning utsätts för våld av en närstående man, är risken stor att eller vården inte upptäcker våldet utan endast kodar skadorna mer kopplade till funktionaliteten eller bruket. Våld mot äldre kvinnor som gett fysiska skador kan ofta tolkas som åldersrelaterat, t.ex. fallskador, armbrott och frakturer. Våld i samkönade relationer osynliggörs och bagatelliseras ofta. 10.1.1 Våldsutsatta äldre kvinnor Våld mot äldre kvinnor osynliggörs i stor utsträckning. Detta trots att äldre i flera avseenden är en extra utsatt grupp när det gäller vissa typer av våld. Kvinnorna utsätts inte för våld p.g.a. att de är äldre, utan för att de är just kvinnor. Våldet mot kvinnorna är i högre grad upprepat och det är nästan enbart kvinnor som utsätts för sexuellt våld. De nationella trygghetsundersökningarna visar att äldre kvinnor känner störst rädsla för är att utsättas för brott i offentliga miljöer. Både forskning och kriminalstatistik visar dock att merparten av det våld som äldre kvinnor utsätts för sker i hemmet. till andra människor är en viktig riskfaktor som gör att våld mot äldre kvinnor har nära beröringspunkter med det våld som kvinnor med funktionsnedsättning utsätts för, oavsett ålder[25]. I regeringens nationella strategi som kom framförs vikten av utbildning om våld mot äldre: ”För att en våldsutsatt äldre person som behöver hjälp och stöd ska känna sig trygg är det angeläget att all personal som ger insatser enligt socialtjänstlagen har teoretiska kunskaper, och regelbundet får kompetensutveckling inom området våld av, eller mot, närstående samt förmåga att praktiskt kunna tillämpa dessa kunskaper. Med utbildningsinsatser och mer kunskap om problematiken får personalen bättre förutsättningar för att fråga om våld och utsatthet.” håller med om att utbildning spelar en viktig roll. Felaktiga och stereotypa föreställningar, som att äldre kvinnor inte utsätts för våld och särskilt inte sexuellt våld, kan motarbetas genom information och kunskapsspridning där våldsutsattheten bland äldre kvinnor synliggörs[26]. har det genomförts en hel del satsningar på att ta fram utbildningsmaterial och genomföra vidareutbildningar. Bland annat har tagit fram informations- och utbildningsmaterial. Men för att ytterligare öka kunskaperna om våld mot äldre kvinnor krävs att detta tas upp även i grundutbildningar. Regeringen bör återkomma med förslag på hur ett avsnitt om våld mot äldre kan införas i grundutbildningar för yrkesverksamma som möter äldre. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. 10.1.2 Våldsutsatta kvinnor med funktionsnedsättning Kvinnor som lever i en våldsam relation och har en funktionsnedsättning riskerar att inte få det stöd och den hjälp som krävs för att lämna sin relation. Mer än hälften av personer med funktionsnedsättning har utsatts för sexuella övergrepp, två av fem har haft sex efter psykisk påtryckning och en femtedel har blivit utsatta för, eller försök till sexuell handling genom våld/hot om våld[27]. Enligt en rapport från Myndigheten för delaktighet[28] har många personer med funktionsnedsättning en livssituation som skiljer sig från och som innebär en ökad risk för att utsättas för våld. Det kan handla om att de har en svag ekonomisk ställning eller en lägre utbildningsnivå, att man står i en särskild beroendeställning eller att man blir utestängd från samhället p.g.a. bristande tillgänglighet, att man har svårigheter att tillgodogöra sig information eller att man löper särskilt stor risk att manipuleras. Rapporten sammanfattar vidare området som rör mäns våld mot kvinnor med funktionsnedsättning och ett antal utvecklingsbehov identifieras. Åtgärder för att stärka förutsättningarna att nå delmålet om för regeringens jämställdhetspolitik om att mäns våld mot kvinnor ska upphöra och att kvinnor och män, flickor och pojkar, ska ha samma rätt och möjlighet till kroppslig integritet, föreslås ska bedrivas målinriktat och samordnat med utgångspunkt i en nationell strategi med följande målsättningsområden; ett utökat och verkningsfullt förebyggande arbete för våldsutsatta kvinnor och barn, effektivare brottsbekämpning, förbättrad kunskap och metodutveckling samt framtagande av ett metodstöd. Med anledning av bl.a. det som framförs i denna rapport och mot bakgrund av det som är tidigare känt för denna målgrupp och den förhöjda risken för våldsutsatthet, bör frågan om våld mot kvinnor med funktionsnedsättning belysas i en särskild utredning i syfte att få en heltäckande och mer nationell styrning inom området. Utredningen bör komma med konkreta förslag på hur stöd och hjälp till kvinnor med funktionsnedsättning som är utsatta för mäns våld kan utformas samt hur våldet kan upphöra. Regeringen bör tillsätta en särskild utredning om våld mot kvinnor med funktionsnedsättning i syfte att öka kunskapen, förbättra upptäckten samt ta fram förslag på åtgärder. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. Enligt kartläggning av skyddade boenden (2020) uppger totalt av de skyddade boendena att de kan ta emot personer med fysisk funktionsnedsättning. Personer med behov av personlig assistent, ledsagare, hemtjänst eller som har assistanshund kan tas emot av fler än hälften av skyddade boenden i de friliggande lägenheterna. Positivt är att jämfört med undersökning 2016, är det nu en högre andel skyddade boenden som är anpassade för personer som använder rullstol och en högre andel skyddade boenden som använder tolk vid samtal med personer som inte behärskar svenska språket och som använder teckenspråkstolk för person med dövhet eller hörselskada, men det är ändå av boenden som har möjlighet att ta emot personer med personlig assistent i det kollektiva boendet, jämfört i friliggande lägenheter. Detta måste förstås mot bakgrund av att det inte finns tillgång till skyddat boende i form av friliggande lägenheter överallt vilket gör att tillgängligheten för den här målgruppen kan antas vara mindre i ett nationellt perspektiv. Tillgången till skyddat boende måste vara likvärdig för alla kvinnor oavsett fysiska förutsättningar och hjälpbehov. Regeringen bör avsätta riktade medel för anpassning av lokaler i syfte att öka tillgängligheten för våldsutsatta personer med funktionsnedsättning. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. 10.1.3 Våldsutsatta kvinnor med beroendeproblematik Kvinnor med beroende som utsätts för våld har ofta ingenstans att vända sig. De flesta skyddade boenden tar inte emot personer med beroende av alkohol eller droger. När drogfrihet ställs som krav för att en kvinna med beroendetillstånd som utsätts för misshandel ska få hjälp finns en överhängande risk att hon inte söker hjälp. I ett svar på en skriftlig fråga[29] om denna målgrupps behov svarar socialministern att regeringen har beviljat projektansökningar från Kommuner och Regioner (SKR) om arbete för våldsutsatta inklusive särskilt sårbara grupper såsom kvinnor med drogrelaterade problem samt att länsstyrelserna har ett permanent uppdrag att på regional nivå stödja genomförandet av den nationella strategin för att förebygga och bekämpa mäns våld mot kvinnor (skr. 2016/17:10) inklusive utvecklingen av stöd och hjälp till våldsutsatta med särskilda behov. Men detta förändrar inte det faktum att adekvat stöd och hjälp till kvinnor med beroende inte erbjuds och undrar fortfarande hur dessa kvinnor ska få hjälp. Deras behov har varit kända . För kvinnor som i första hand behöver hjälp som brottsoffer är det viktigt att skilja på beroendet och våldsutsattheten. riskerar kvinnor att inte få stöd och hjälp att lämna en våldsam relation för att de befinner sig i ett aktivt bruk av något slag. Det blir tydligt att bristerna är stora. Enligt kartläggning (2020) är det dessutom inte ovanligt att kvinnor som har problem med missbruk utsätts för både fysiskt, psykiskt och sexuellt våld, och våldet kan vara mycket grovt. fångar ofta inte upp och erbjuder insatser till dessa personer. bedömer att stöd och insatser till våldsutsatta kvinnor med missbruk och beroende behöver utvecklas. Forskning inom området gällande dubbel utsatthet är bristfällig och det krävs mer kunskap gällande vilken stöd och behandling som ska ges till våldsutsatta kvinnor med beroendeproblematik. Det är av största vikt att det finns en samsyn kring vad för slags insatser som behöver genomföras för att uppnå bästa resultat. Regeringen bör uppdra åt lämplig myndighet att tillsätta en utredning för att ta fram riktlinjer för stöd och behandling av kvinnor med dubbel sårbarhet i form av beroende och våldsutsatthet. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. Flertalet skyddade boenden uppger som tidigare nämnts att de har svårt att ta emot personer med psykisk ohälsa och/eller ett aktivt missbruk. menar att staten bör ta ett särskilt ansvar för de mest utsatta kvinnorna. Regeringen bör återkomma med ett handlingsprogram för inrättande av resursjourer som har kompetens att ta emot kvinnor med beroendetillstånd respektive kvinnor med psykisk ohälsa. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. Vidare anser att våldsutsatta kvinnor inte ska behöva genomgå behandling i samma grupp som sin förövare. Eftersom kvinnor är en extra utsatt grupp är det särskilt viktigt med t.ex. separata avgiftningsplatser för att minimera riskerna för fortsatt utsatthet. Dessutom borde kompetens vad gäller både beroendetillstånd och våld mot kvinnor samlas på ett ställe. På så sätt kan kvinnan få hjälp med både sitt beroende och att ta sig ur en våldsam relation. Det behöver också inrättas fler separata avgiftningsplatser för kvinnor då det råder ett stort underskott på dessa. bör det återigen poängteras att drogfrihet aldrig får vara ett krav för att en kvinna med beroendetillstånd som utsatts för misshandel ska få hjälp. Det finns en överhängande risk att kvinnor som lever med beroendetillstånd inte söker hjälp om kravet för att få hjälp mot misshandel är att de ska vara drogfria. Regeringen bör arbeta för att missbrukande kvinnor som är utsatta för våld ska erbjudas vård och behandling i könsuppdelade grupper. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. 10.1.4 Våldsutsatta kvinnor utan rättigheter Kvinnor som lever gömda i utan uppehållstillstånd är en grupp som är extra utsatta för våld. En kvinna som helt saknar rättigheter i samhället riskerar att bli utsatt för sexuella övergrepp och misshandel av män som utnyttjar hennes situation. Risken att utvisas kan göra att kvinnan undviker att söka hjälp från hälso- och sjukvården. Enligt en rad internationella konventioner som anslutit sig till är det samhällets ansvar att ge alla våldsutsatta kvinnor rätt till stöd och skydd. Gömda kvinnor som lever i utan uppehållstillstånd och som misshandlas får dock sällan skydd eller hjälp. Det är få kvinnojourer som har möjlighet att ta emot dessa kvinnor. Anledningen är ofta att kommunerna inte ger jourerna någon ersättning för skydd till gömda kvinnor, men också att kvinnans behov ser annorlunda ut och att många jourer varken har kompetens eller resurser att hantera dessa. För gömda kvinnor med ett litet socialt nätverk i blir det svårt att hitta övernattningsställen vid flykt från en våldsam man. Ekonomin blir också ett problem. Vissa kommuner erbjuder dock stöd till våldsutsatta papperslösa kvinnor och det finns organisationer som har läkarmottagningar för papperslösa. Men enligt de erfarenheter som finns därifrån, och t.ex. inom asylrörelsen, är dessa kvinnors situation särskilt utsatt. Regeringen bör uppdra åt att sammanställa läget för papperslösa kvinnors våldsutsatthet. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. Regeringen bör skyndsamt ändra lagstiftningen så att kvinnors behov av skydd mot våld och sexuella övergrepp överordnas utlänningslagen. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. Gömda kvinnors situation hänger ihop med asylsökande kvinnors villkor. Det finns kvinnor som söker asyl p.g.a. hedersrelaterat våld men får avslag på sin ansökan för att ofta saknar specifik kunskap om mäns våld mot kvinnor och barn och vilka uttryck det hedersrelaterade våldet kan ta sig. Några av dessa kvinnor tvingas därför m.a.a. felaktiga bedömningar leva gömda. fick tillsammans med ett antal andra myndigheter ett regeringsuppdrag i syfte att samverka i frågor om förbättrad upptäckt av våld i nära relationer. anger själva att de ska bli bättre på att upptäcka sökande som har erfarenhet av våld, informera om vad som är våld och kunna hänvisa vidare om det finns ett sådant behov. De ska också bli bättre på att bedöma vilken betydelse våldet får för de sökandes rätt till uppehålls- och arbetstillstånd i , både för asylsökande och för andra sökande, t.ex. personer som är i p.g.a. anknytning till familjemedlemmar. Det är viktigt att insatser och utbildningar som personal genomgått ger effekt, och därför bör en utvärdering genomföras. Regeringen bör uppdra åt att utvärdera och analysera sina genomförda satsningar med fokus på kvinnors våldsutsatthet. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. Det våld som förekommer i samkönade relationer är ofta osynligt och uppmärksammas inte i samma utsträckning som andra former av våld i nära relationer. Hbtqi-personer söker inte heller hjälp i samma utsträckning som andra och detta är ofta tätt sammankopplat med att vård och stöd utgår från ett heteronormativt perspektiv. Brottsofferjourer tar ett stort ansvar för personer som utsätts för våld i nära relationer och därför behöver stödet till dessa jourer också utvecklas. Det ser dock väldigt olika ut inom gruppen då t.ex. kvinnor som utsatts för våld av en annan kvinna i en nära relation är välkomna på kvinno- och tjejjourer, men beträffande transpersoners möjlighet ser det olika ut från jour till jour och många transpersoner väljer att inte söka sig till tjej- och kvinnojourerna. För män som utsatts för våld av en annan man i en nära relation är möjligheterna till stöd mycket begränsade. I direktivet[30] till den nationella samordnaren för våld i nära relationer anges att ”där det är relevant ska även hbtqi-perspektivet beaktas”. En samlad strategi presenterades därefter av regeringen för att ”främja lika rättigheter och möjligheter oavsett sexuell läggning, könsidentitet eller könsuttryck” och den omfattade ett antal viktiga fokusområden av betydelse för just hbtqi-personers rättigheter i stort. Ett fokusområde var våld, diskriminering och andra kränkningar och det konstaterades då att det saknades kunskap om våld i nära relationer för gruppen hbtqi-personer, att mörkertalet troligen var mycket stort beträffande att anmäla våldsutsatthet samt att hbtqi-personer sällan söker hjälp och stöd[31]. Regeringen har kompletterat strategin med en handlingsplan för perioden 2020‑2023[32] där området våld, diskriminering och andra kränkningar fortfarande ingår men numera benämns som en målsättning och som främst berör frågor om hbtqi-personers våldsutsatthet utifrån hatbrott, hedersvåld och förtryck samt diskriminering. Vidare har Brå fått i uppdrag (2021) att analysera vilka möjligheter som finns att inkludera hbtqi-personers utsatthet för brott, trygghet och förtroende för rättsväsendet i den Nationella trygghetsundersökningen. Detta är positivt, och likaså att regeringen menar att deras målsättning är att hbtqi-personers utsatthet för våld, diskriminering och andra kränkningar ska upphöra, men trots allt omnämns hbtqi-perspektivet endast i regeringens åtgärdsprogram för arbetet mot mäns våld mot kvinnor som presenterades och då i samband med ett övergripande förslag om behov av förbättrad kompetens[33]. I Statskontorets analys av myndigheternas arbete med den nationella strategin beskrivs att, av de utgångspunkter som särskilt ska genomsyra myndigheternas arbete hör frågor om hbtq-personers rättigheter till dem som i stället får mindre genomslag och hbtq-perspektivet förekommer relativt sällan i regeringsuppdragen. Vidare står att kommuner och regioner behöver mer kunskap och bli bättre på att ge stöd till hbtq-personer som är utsatta för våld[34]. ställer sig frågande till var frågorna som handlar om våld i nära relation för den här målgruppen tog vägen. Redan i vår tidigare motion 2018/19:2227 lyfte vi att det var dags att ta nästa steg och se till att lämpliga myndigheter skulle få förutsättningar att utveckla arbetet utifrån att det krävdes mer kunskap och kompetens inom just området våldsutsatthet och våld i nära relation inom gruppen hbtqi-personer, men inte mycket tycks ha hänt. Det är därför av största vikt att åtgärder vidtas nu för att synliggöra och förbättra situationen. Regeringen bör tillsätta en utredning med fokus på att kartlägga förekomst av våld i nära relation för hbtqi-personer samt återkomma med förslag på konkreta åtgärder. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. ser m.a.o. även ett fortsatt behov av en generell kompetenshöjning bland myndigheter och vill framhålla vikten av att hbtqi-begreppet finns med i analyser och åtgärdsplaner från start. Därför bör det fortsatta arbetet med nationella strategier, handlingsplaner och andra åtgärder för att motverka våld i nära relationer ytterligare betona hbtqi-perspektivet. Regeringen bör säkerställa att hbtqi-perspektivet finns med och att hbtqi-personers behov beaktas i framtagandet av nationella strategier, handlingsplaner och andra åtgärder som syftar till att motverka våld i nära relationer. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. Mäns våld mot kvinnor börjar med killars våld mot tjejer. Därför behöver särskilda åtgärder vidtas för att motverka våld i ungas partnerrelationer. I en undersökning som Brå genomförde framkommer att nästan var femte ung person i åldrarna uppger att de utsatts för brott av en nuvarande eller tidigare partner, men att få anmäler detta. Brotten handlar om systematiska kränkningar och försök att inskränka offrets frihet, hot, trakasserier, misshandel eller sexualbrott. Av de tillfrågade tjejerna uppgav att de utsatts, motsvarigheten bland killarna var . Det var vanligast att ha utsatts för psykiskt våld[35] . forskning inom området visar liknande resultat enligt NCK, att unga kvinnor oftare utsätts för psykiskt och sexuellt våld och att det är vanligt att våldet utövas i någons hem. Våld mot unga kvinnor utövas främst av en förälder, partner eller f.d. partner medan unga män blir oftare utsatta för fysiskt våld i offentliga miljöer och då oftast av en skolkamrat, kompis eller en okänd gärningsman. Även senare forskning ger motsvarande bild och visar på flickor och unga kvinnors omfattande utsatthet för våld i partnerrelationer, med den skillnaden att en ökning tycks ha skett. Enligt [36] uppger i gymnasieåldern att de hade blivit utsatta för någon form av våld i en parrelation antingen en eller och tjejer uppgav att de utsatts i högre grad än killar. Vanligast förekommande var att bli utsatt för psykiskt våld online, följt av psykiskt våld, sexuellt våld och fysiskt våld. Även här syntes att de vanligaste platserna som unga utsätts på är i hemmet eller i skolan. Särskilt utsatta grupper tycks, i likhet med hur det ser ut för vuxna, vara unga med funktionsnedsättning och unga hbtqi-personer. I Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågors (MUCF) ungdomsenkät framkommer att det är så vanligt att unga hbtqi-personer har blivit utsatta för sexuellt våld eller utnyttjande än bland andra unga[37]. Våld i unga hbtqi-personers relationer präglas oftare av fördomar och homofobi och den som är utsatt kan hotas av utövaren att bli ”avslöjad” i det fall hen inte är öppen med sin sexualitet eller könsidentitet. Unga våldsutsatta hbtqi-personer riskerar också bli mer isolerade och utlämnade till partnern när stöd och acceptans från familjen saknas. Regeringen har visserligen gett Brå i uppdrag[38] att sammanställa aktuell forskning samt studera vilka åtgärder som kan vidtas i samhället för att motverka våld i nära relationer bland unga. Vidare anger regeringen i sitt åtgärdsprogram mot mäns våld mot kvinnor att stödet till unga som har utsatts för våld ska stärkas ytterligare och att insatser ska riktas till unga män som utövar våld och kontroll i sina relationer för att de ska upphöra med våldet. undrar dock hur stödet till unga våldsutsatta ska stärkas, vilka insatser som ska ges och varför åtgärder inte redan har vidtagits eller redan nu kan presenteras utifrån den kunskap som faktiskt finns. I motion 2018/19:2227, föreslog vi att regeringen skulle vidta åtgärder för att fånga upp unga förövare tidigare och inrätta en anonym stödlinje för unga samt och lanserade stiftelsen 1 000 möjligheter en nationell stöd- och kunskapsplattform för att motverka killars våld mot tjejer och våld i ungas partnerrelationer. I en verksamhetsrapport arbetet pågått anges 216 000 personer ha besökt sidan och fler än 5 400 samtalskontakter har tagits[39] . Det är tydligt att den nationella stöd- och kunskapsplattformen fyller ett behov. Stöd och insatser till unga är som sagt en förutsättning för att mäns våld mot kvinnor, i enlighet med det sjätte jämställdhetspolitiska delmålet, ska upphöra och det måste prioriteras på samma sätt som stödet till vuxna. Till exempel står utan finansiering medan regeringen har aviserat ökat stöd till både Kvinnofridslinjen och Välj att sluta-linjen. vill inte ställa dessa gruppers behov mot varandra, men däremot lyfta vikten av att insatser för unga måste finnas tillgängligt i preventivt syfte och med utgångspunkt i att våld mot unga kvinnor uppges förekomma i än högre grad än hos vuxna och att insatser utifrån nuvarande kunskapsläge ska kunna erbjudas. Detta för att bryta destruktiva beteenden och handlingar hos unga innan de befästs. Regeringen bör omgående tillföra resurser för att en nationell stöd- och kunskapsplattform ska finnas för unga. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. Regeringen bör uppdra åt kommunerna att inrätta insatser för att upptäcka, minska och förhindra våld i ungas parrelationer. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. 12 Sexuella övergrepp och prostitution Mål 5 för Agenda 2030 är att uppnå jämställdhet och alla kvinnors och flickors egenmakt. Där ingår att avskaffa alla former av våld mot alla kvinnor och flickor i det offentliga och privata rummet, inklusive människohandel, sexuellt utnyttjande och andra typer av exploatering. har föreslagit åtgärder för att minska prostitution och senast i vår motion Sociala stödinsatser vid prostitution och människohandel för sexuella ändamål (2020/21:168). Där anför vi bl.a. att det behövs samlade kraftåtgärder för att minska prostitution och människohandel för sexuella ändamål. Utvärderingen av sexköpslagen visade att den kunskap som finns om dessa komplexa frågor är svåröverskådlig och delvis svårbedömd.