mot · H8023921 · 2021-04-06 00:00:00 — med anledning av prop. 2020/21:159 Vissa identitetsfrågor inom utlänningsrätten antar regeringens förslag med den ändringen att 9 kap. 8 § utlänningslagen (2005:716) får den lydelse som framgår av motionen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om förtydligande om att ta med utlänningar och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om beslagtagande av handlingar vid inre utlänningskontroll och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om kroppsvisitation vid inre utlänningskontroll och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om tvingande bestämmelser om fotografering och fingeravtrycksupptagning och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att utreda begränsningar i beviljandet av resedokument och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om begränsningar i giltighetstid och giltighetsområde för resedokument och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om begränsningar i rätten till främlingspass och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om återkallelse av resehandlingar och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om tillförlitlig och detaljerad statistik över resehandlingar och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att spara fotografier och fingeravtryck av utlänningar och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att biometriska uppgifter i den centrala utlänningsdatabasen aldrig ska gallras och tillkännager detta för regeringen. Regeringen föreslår i sin proposition ett antal förändringar för att förbättra arbetet mot illegal invandring och motverka fusk och missbruk av resehandlingar. Förslagen bygger på betänkande Klarlagd identitet – Om utlänningars rätt att vistas i , inre utlänningskontroller och missbruk av identitetshandlingar (SOU 2017:93). välkomnar alla åtgärder som syftar till att lösa de stora problem kopplade till massinvandringen som drabbats av . Regeringens förslag innebär dock en mycket begränsad förändring mot dagens läge och motsvarar lägsta möjliga nivå. Regeringen har också underlåtit att framlägga de flesta av utredningens förslag för , trots att det gått utredningen presenterade sitt betänkande. föreslår därför ett antal skärpningar i förhållande till regeringens förslag. Regeringen föreslår i sin proposition att eller polisen ska kunna fotografera utlänningar och ta deras fingeravtryck, om varken utlänningens identitet eller rätt att vistas i kan klarläggas. Utredningens förslag innebar att så skulle ske . Regeringen har dock motsatt sig detta och i stället föreslagit att det fortsatt endast ska gälla . anser att detta beslut från regeringens sida är djupt beklagligt. För det första går det emot både dagens normer och pågående arbete på EU-nivå. I ärenden om viseringar gäller exempelvis ålder för att lämna fingeravtryck, medan det för svenskt hemlandspass, eller främlingspass, resedokument, och även uppehållstillståndskort, samt uppehållskort och permanent uppehållskort, är ålder som gäller. Som regeringen också själv nämner väntas pågående förhandlingar inom EU resultera i att gränsen för att lämna fingeravtryck i asylärenden till databasen , och i viseringsärenden för databasen , leda till att det blir ålder även där. Att medvetet frångå allt detta förefaller inte alls rimligt. För det andra är detta en fråga om barns säkerhet och att de ska skyddas från att fara illa. har blivit svensk lag, och det är därför viktigt att anamma ett barnperspektiv på dessa frågor. Som regeringen själv säger förekommer det att minderåriga bor i illegalt, i skuggsamhället, eller utnyttjas i människohandel. Att sänka åldern för att lämna biometri i kontroller skulle vara ett led i att bekämpa dessa missförhållanden. menar t.ex. att det skulle hjälpa myndigheten att i ett tidigare skede än uppmärksamma tecken på människohandel samt ge ökade möjligheter att identifiera i övrigt utsatta barn. Ur ett barnperspektiv får detta ses som positiva förändringar. Även den europeiska kommissionen pekar på vikten av att skydda barn och att fingeravtryck blir användbara för automatiska sökningar just . Barns utseende förändras tvärtom snabbt i denna ålder, varför identifiering från fotografier blir svårare. Vid en sammantagen bedömning framstår det tydligt att principen om barns bästa inte väger tillräckligt tungt i regeringens bedömning, som också går emot hur lagstiftningen på området utvecklas. Regeringens förslag bör i detta avseende därför förkastas till förmån för utredningens, som bättre tillvaratar barns rättigheter. Det exakta lagförslaget framgår av slutet av denna motion. Förtydligande om att medta utlänningar I utredningens förslag ingår ett förtydligande av 9 kap. 9 § utlänningslagen (2005:716), enligt vilket det klart ska framgå att en utlänning vars identitet eller rätt till vistelse i inte kan klarläggas vid en inre utlänningskontroll får medtas – inte bara kallas eller hämtas – för utredning. I praktiken motsvarar detta redan mer eller mindre praxis hos , men som utredningen skriver är det fråga om ett tvångsmedel, och det finns därför skäl att förtydliga bestämmelsen. ställer sig bakom utredningens förslag i detta avseende, välkomnar att utlänningsrätten förtydligas. Användandet av tvångsmedel mot andra människor, såväl medborgare som utlänningar, måste betraktas som ett allvarligt ingripande och får därför inte ske på slentrianmässiga eller oklara grunder. Det får heller inte vara tal om en fakultativ bestämmelse som öppnar för godtycke. Bestämmelsen bör i stället vara tvingande, vid behov med ett nytt stycke som anger när undantag kan göras från huvudregeln. Detta bidrar till ytterligare tydlighet och förutsägbarhet i lagstiftningen. Eftersom regeringen underlåtit att remittera frågan till Lagrådet kan dock inte utan vidare föreslå en skarp förändring av lagtext i en sådan komplicerad fråga. bör i stället rikta ett tillkännagivande till regeringen om att den skyndsamt bör återkomma till med förslag som fullt ut genomför utredningens förslag i detta avseende. Beslagtagande av handlingar vid inre utlänningskontroll Syftet med en inre utlänningskontroll är till stor del att hitta resehandlingar och liknande dokument som kan identifiera utlänningen och klargöra frågan om utlänningens rätt att vistas i . Detta är av vikt både för att bekämpa missbruk av migrationssystemet och för att garantera att eventuella utvisningsärenden kan avslutas snabbt och effektivt. finns det dock klara luckor i bestämmelserna om omhändertagande av utlänningars identitetshandlingar, vilket också utredningen visat. Regeringen själv har vid ett flertal tillfällen talat om vikten av att förbättra särskilt återvändandearbetet. 2020:07 om återvändandeverksamheten visade tydligt att detta arbete inte fungerar, med kraftigt ökade kostnader men ett oförändrat eller till och med minskande antal verkställda utvisningar. Detta handlar till stor del om att identitetshandlingar försvunnit, medvetet eller oavsiktligt. En tidig och snabb möjlighet för svenska myndigheter att beslagta dessa viktiga handlingar skulle därför innebära en stor positiv förändring, något även nämner i sitt remissyttrande över utredningens betänkande. stöder detta förslag och vill ge , och andra myndigheter de verktyg som behövs för att upprätthålla den reglerade invandringen och bekämpa skuggsamhället. Eftersom regeringen underlåtit att remittera frågan till Lagrådet kan dock inte utan vidare föreslå en skarp förändring av lagtext i en sådan komplicerad fråga. bör i stället rikta ett tillkännagivande till regeringen om att den skyndsamt bör återkomma till med förslag som fullt ut genomför utredningens förslag i detta avseende. Kroppsvisitation vid inre utlänningskontroll Utlänningsrätten innehåller vissa möjligheter att kroppsvisitera utlänningar. Detta gäller dock främst vid inresa, och inte vid inre utlänningskontroll. Som utredningen skriver finns det goda skäl för att samma möjlighet till kroppsvisitation som finns vid inresa också ska finnas vid inre utlänningskontroll. Det bör enligt utredningens mening därför införas en möjlighet att kroppsvisitera en person och undersöka de väskor och andra föremål som kan antas tillhöra denne, även i samband med en inre utlänningskontroll, i det fall varken utlänningens identitet eller rätt att vistas i kan klarläggas. välkomnar utredningens förslag i detta avseende. Det förefaller orimligt att svensk polis skulle vara oförmögen att agera ifall en utlänning exempelvis gömt handlingar på sin person eller i sitt bagage. Precis som utredningen nämner sker sådana kontroller regelmässigt vid flygplatser och gränsövergångar, och torde vara allmänt accepterat. Om sådana kontroller kan göras även ute i samhället, på befogad anledning, i enlighet med svensk lag, och som en sista utväg, föreligger samma rimlighet. Eftersom regeringen underlåtit att remittera frågan till Lagrådet kan dock inte utan vidare föreslå en skarp förändring av lagtext i en sådan komplicerad fråga. bör i stället rikta ett tillkännagivande till regeringen om att den skyndsamt bör återkomma till med förslag som fullt ut genomför utredningens förslag i detta avseende. Utred tömning av digitala medier Vår tids globalisering och digitalisering innebär att det ofta är vanligare att utlänningar har en mobiltelefon med olika sociala applikationer och konton än identitetshandlingar. De olika digitala medierna innehåller ofta omfattande uppgifter kring utlänningen och utlänningens ursprung, resväg, avsikt och annan information som kan vara avgörande för att utreda utlänningens rätt att resa in och vistas här i riket. och Säkerhetspolisen har också framfört till utredningen att det finns ett behov av en möjlighet för dem att omhänderta och tömma digitala medier vid inre utlänningskontroll. En sådan möjlighet finns redan i flera av våra grannländer, såsom , och . är angelägna om att myndigheterna ska få de verktyg och befogenheter de behöver för att upprätthålla rättssamhället och den reglerade invandringen. Det är därför viktigt att dessa förslag som omnämns av utredningen såväl som utreds och läggs fram för . Tvingande bestämmelser om fotografering och fingeravtrycksupptagning Regeringen har i sitt förslag inte tagit ställning till att bestämmelserna om fotografering och fingeravtrycksupptagning är fakultativa, frivilliga, även om varken utlänningens identitet eller rätt att vistas i kan klarläggas. Detta innebär att myndigheterna har ett brett mandat att själva bestämma huruvida bestämmelserna ska följas eller ej. Mot bakgrund av de senaste årens migrationskris och de fortsatta problem vårt land genomlider i form av utanförskap, bristande gränskontroller, ett växande skuggsamhälle och ökat våld är det nödvändigt att dessa bestämmelser i stället blir tvingande. Detta skulle tydliggöra för myndighetsutövare vad som gäller och även öka förutsägbarhet och tydlighet kring vad som gäller vid ett ingripande. Det skulle även minska risken för eventuell diskriminering. Detta bör tillkännage för regeringen. Satsning på inre utlänningskontroller Regeringens förslag skulle öka arbetsbörda. Den har ökat oavbrutet, utan att anslagen ökat i samma takt. har också framfört i sitt remissvar på utredningens betänkande att det är viktigt att hela systemet resurssätts adekvat. Det är också en fråga om politiska prioriteringar, att ge ett tydligt uppdrag och mandat att prioritera inre utlänningskontroller. vill därför satsa ordentligt på detta område. Fler poliser måste anställas, villkoren måste förbättras och fungerande rutiner måste till i verksamheten, grundat i beprövade metoder och medarbetarnas initiativ. Målet är att ingen ska kunna resa in till eller vistas här utan tillstånd och att samtliga utvisningsbeslut verkställs . Allt detta bör tillkännage för regeringen. Satsningar på förvarsplatser och återvändande Den svenska gränspolisen lider av en akut brist på förvarsplatser, beroende dels på den stora anstormningen 2015, dels på svårigheterna att av olika praktiska anledningar verkställa utvisningar av utlänningar. måste utvisningsdömda regelbundet släppas fria, eftersom det inte finns några lediga förvarsplatser. Att , som beviljat över 1,2 miljoner uppehållstillstånd , endast har omkring 520 förvarsplatser, är därför orimligt. knyter också an till detta i sitt remissvar på utredningens betänkande, där de särskilt pekar på att förslagen kommer att öka antalet förvarstaganden, och därmed förvärra bristen på förvarsplatser ytterligare. Det är dock viktigt att komma ihåg att fler förvarsplatser i sig inte kommer att leda till att den illegala migrationen och skuggsamhället motverkas. Med tanke på att kostnaderna för att hålla en utlänning i förvar är mycket höga måste en satsning på förvar alltid gå hand i hand med satsningar på att verkställa fler utvisningar. bör därför ge regeringen till känna att den skyndsamt ska dels öka antalet förvarsplatser, dels förbättra återvändandearbetet, genom exempelvis återtagandeavtal eller återvändandeavtal, både med ursprungsländer och med tredjeländer. Bistånd och ekonomiska sanktioner bör användas som påtryckningsmedel för detta ändamål, både nationellt och i EU-samarbetet. Begränsningar i beviljandet av resedokument Regeringen har föreslagit att det inte ska införas några nya begränsningar i antalet resedokument en utlänning kan beviljas, över huvud taget eller . Förslaget sammanfaller i vis mån med utredningens, där det föreslogs att resedokument ska kunna begränsas i vissa särskilda fall. Dessa fall är dock så sällsynta att utredningens och regeringens förslag i princip sammanfaller. Utredningen och regeringen delar också syn när det gäller möjligheten att begränsa rätten till resedokument i allmänhet. Hållningen tycks vara att det aldrig går att begränsa en utlännings rätt att erhålla ett resedokument oavsett missbruk eller oegentligheter, såvida det inte är tydligt att tungt vägande skäl hänförliga till den nationella säkerheten eller den allmänna ordningen talar däremot. Konsekvensen blir således att en utlänning kan ansöka om och erhålla ett nytt resedokument om utlänningen skulle vilja det, utan att det går att neka utlänningen detta. En sökande skulle rentav kunna ange i ansökan att han personligen förstört sitt resedokument, utan anledning, och ändå beviljas ett nytt. Allt detta förefaller orimligt, näst intill stötande mot rättskänslan. Det måste finnas en rimlig gräns. Naturligtvis ska följa sina åtaganden i flyktingkonventionen och andra folkrättsliga dokument, men de måste tolkas på ett rimligt vis. Detta gäller i synnerhet som resedokument är en mycket mer värdefull resehandling än exempelvis främlingspass, som inte erkänns i en rad länder. När flyktingkonventionen kom förutsågs inte den typ av missbruk av resehandlingar som blivit allt vanligare i och i synnerhet . Det är rimligt att vi därför anpassar oss till dagens ordning och inför vissa begränsningar även vad gäller rätten till resedokument, så att utlänningar inte kan beviljas hur många resedokument som helst . Regeringen bör utreda frågan i särskild ordning. Begränsad giltighetstid och giltighetsområde för resedokument Utöver att begränsa möjligheten att erhålla flera resedokument bör möjligheten att begränsa resedokument i både giltighetstid och giltighetsområde införas. En sådan möjlighet finns när det gäller främlingspass och bör också finnas för resedokument. Liksom för främlingspass kan denna möjlighet utnyttjas för att begränsa både giltighetstiden och giltighetsområdet för resedokument i svåra fall eller där ett avslag inte är aktuellt. Det kan exempelvis vara fall där brottslighet förekommit i stor utsträckning men inte i en sådan utsträckning att det når upp till konventionens höga krav om tungt vägande skäl hänförliga till den nationella säkerheten eller den allmänna ordningen. Det kan också vara aktuellt om det finns indikationer på att sökanden inte behandlat resedokumentet som den värdehandling det är. Begränsningar i rätten till främlingspass Regeringens förslag, som motsvarar utredningens, innebär att en liten del av alla främlingspassärenden ska omfattas av en begränsning. Denna består i att en ansökan ska avslås om det före ansökan utfärdats tre främlingspass för sökanden. Från denna bestämmelse får dock undantag göras, ifall det föreligger särskilda skäl. Bland de särskilda skälen nämns att utlänningen varit särskilt brottsutsatt eller reser så mycket i sitt arbete att de tomma sidorna i passet tagit slut. Liksom för resedokument måste det betraktas som orimligt att en utlänning gång på gång kan erhålla ett främlingspass oavsett hur utlänningen förlorat sitt pass. Regeringens förslag innebär visserligen en förändring mot dagens situation men omfattar varken konventionsflyktingar eller alternativt skyddsbehövande. Dessa två grupper utgjorde mer än hälften av alla utlänningar som beviljats uppehållstillstånd för asylskäl, och . Det innebär i praktiken att förslaget blir tandlöst och utan verkan. Detta förklarar också varför det är ovanligt att en ansökan om främlingspass avslås: har blott 10–av ansökningarna avslagits. Än mer meningslöst blir regeringens förslag när man beaktar egna uppgifter om att det inte uppmärksammats något fall där samma person har förlorat resehandlingar så många som . Regeringens förslag skulle alltså inte förändra någonting alls. är det relativt vanligt att sökande lämnar otillfredsställande förklaringar till varför de förlorat sina resehandlingar i samband med ansökan om nytt främlingspass. Vittnesmål från ger också vid handen att det i dessa fall är ytterst ovanligt att vägra sökanden främlingspass, ens om det saknas en tvingande bestämmelse om att bevilja det. Det finns också i praktiken ingen risk för sökanden att förlustanmäla ett pass som exempelvis tappats bort eller ligger undangömt i hemmet. Sammantaget anser att regeringens och utredningens förslag är otillfredsställande och att bestämmelserna måste skärpas ytterligare. Detta bör främst betyda att främlingspass inte ska beviljas en utlänning om det redan utfärdats två pass. Undantag från denna regel ska endast göras i fall där det är uppenbart att inget missbruk är för handen, exempelvis för utlänningar som reser i tjänsten och därför får slut på tomma passidor i främlingspasset eller om det finns tydlig och detaljerad dokumentation för hur utlänningen förlorat sitt pass. I undantagsfall bör det i stället vara möjligt att utfärda ett främlingspass med mycket kort giltighetstid, exempelvis , och med en sträng begränsning i giltighetsområde, exempelvis endast ett land utom . Det torde finnas goda förutsättningar att förena detta med EU-rättsliga förpliktelser, som håller sig till den absoluta miniminivån och en långsiktigt hållbar migrationspolitik. Frågan bör utredas särskilt. Regeringen har föreslagit att resedokument och främlingspass ska kunna återkallas under vissa omständigheter. Med dagens ordning gäller i stället att resehandlingar ska återlämnas till . Som utredningen anför sker det dock sällan att en resehandling återlämnas. För det fall ett främlingspass ska återlämnas men utlänningen inte efterkommer detta, kan begära handräckning av . Enligt uppgift från sker så näst intill aldrig. Utredningens förslag är därför välkommet. Att regeringen därtill väljer att införa bestämmelsen om återkallelse i lag är likaså positivt och skapar större förutsägbarhet och tydlighet i frågan. Däremot är det beklagligt att utredningen inte gjort en djupare analys kring möjligheten att återkalla resehandlingar. Det ingick i utredningens uppdrag att se över dessa frågor, i synnerhet mot bakgrund av de förändringar som skett när det gäller svenska hemlandspass. Här bör särskilt möjligheten till återkallelse nämnas. Svenska hemlandspass kan återkallas vid en rad omständigheter, bl.a. om passinnehavaren är efterlyst eller dömts till en frihetsberövande påföljd som ännu inte börjat verkställas och det finns sannolika skäl att anta att han eller hon har för avsikt att undandra sig verkställigheten eller om passinnehavaren avtjänar ett fängelsestraff eller sluten ungdomsvård eller rättspsykiatrisk vård eller om det föreligger passhinder. Passhinder i sin tur kan föreligga bl.a. om sökanden är föremål för en övervakningsåtgärd eller om sökanden är ålagd att lämna ifrån sig sitt pass enligt konkurslagen (1987:672). Resedokument och främlingspass kan inte återkallas för något av dessa skäl. anser att det finns goda skäl att ställa samma krav på utlänningar som erhåller resehandlingar från som på svenska medborgare som erhåller ett svenskt hemlandspass. Bestämmelserna för när resedokument eller främlingspass kan beviljas måste därför ses över ytterligare, så att de i högre grad motsvarar de som gäller för svenska hemlandspass. Överensstämmelsen med och våra internationella åtaganden måste särskilt övervägas. Tillförlitlig och detaljerad statistik över resehandlingar Utredningen noterar att det saknas ordentlig, tillförlitlig och detaljerad statistik rörande resehandlingar. Visserligen för statistik över beslut i passärenden, varför vi vet att det under föregående decennium utfärdades en kvarts miljon resehandlingar. Men det finns likväl inga uppgifter om hur många resehandlingar som finns i omlopp, hur många som återlämnats, hur många som makulerats, hur många som förlustanmälts eller under vilka omständigheter eller vilka nationaliteter det gällt. Detta är ingenting unikt för resehandlingar. Överlag saknas inom migrationsområdet påfallande ofta ordentlig statistik, t.ex. när det gäller återvändandeärenden, som påpekade i sin tidigare nämnda rapport. Det är förstås helt oacceptabelt, varför regeringen måste uppdra åt och vid behov andra myndigheter att föra ordentlig statistik i dessa ärenden. Förändrade villkor för uppehållstillståndskort Utredningen har föreslagit att uppehållstillståndskort ska utfärdas med en maximal giltighetstid . Detta ska ställas mot dagens ordning, där uppehållstillståndskort beviljas för upp till för utlänningar med permanent uppehållstillstånd. För utlänningar med tidsbegränsat uppehållstillstånd gäller i stället uppehållstillståndets giltighetstid. Utredningen har vidare föreslagit att uppehållstillståndskort endast ska lämnas ut genom personlig inställelse. Detta ska ställas mot dagens ordning, där tiotusentals kort vart år sänds ut med vanlig postbefordran. Det är enligt uppgift från vanligt förekommande att brev kommer i retur, för att utlänningen uppgett en felaktig eller falsk adress eller underlåtit att adressändra. Det förekommer även att den sökande själv ber att få kortet skickat till en annan adress eller tvärtom ber om att få hämta kortet hos för att han eller hon saknar en tillförlitlig adress. Utredningen har slutligen pekat på att den mest effektiva åtgärden för att motverka missbruk är att de biometriska data som finns lagrade i uppehållstillståndskortet kontrolleras mot innehavarens biometri. önskar just en sådan förändring. Detta skulle exempelvis vara av värde i samband med förnyelse samt utlämnande av ett uppehållstillståndskort för att säkerställa att det är samma person som lämnar uppgifter för det gamla och det nya kortet samt att den som inställer sig för att hämta ut kortet är den person för vilket kortet utfärdats, för att på så sätt stävja missbruk. Likaså skulle på detta sätt identiteten lätt kunna kontrolleras i samband med att en utlänning vänder sig personligen till , så att verkets personal vet att det är rätt person man är i kontakt med. Inte minst är detta viktigt ur ett sekretess- och integritetsperspektiv, så att inte känslig information ges till obehörig. välkomnar utredningens förslag, som säkerligen kommer att förbättra möjligheterna att motverka missbruk av uppehållstillståndskort.