mot · H9023920 · 2021-10-05 00:00:00 — Fiske och rådighetsinskränkningar i älv och älvs havsområde ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen bör analysera om myndigheterna i tillämpningen av rådighetsinskränkningar av hälsoskydds-, miljöskydds- eller säkerhetsskäl utger ersättning i de fall inskränkningarna orsakar skador för berörda rättighetshavare och vid behov säkerställa att så sker, och detta tillkännager för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen bör utreda konsekvenserna av att markägarna utmed mellan och bro omfattas av rådighetsinskränkningar (i form av fiskeförbud) och som dessa inte ersätts för, alltmedan fiskekortsförsäljning med statens goda minne pågår på samma sträcka , och detta tillkännager för regeringen. Trots att tydliggjort att markägare så långt som möjligt bör få bestämma över sin egendom och att kompensationsmodeller bör utformas för att begränsa de ekonomiska förluster som markägare kan drabbas av till följd av rådighetsinskränkningar, har den privata äganderätten inte stärkts det senaste . Regeringen har heller inte återkommit till med förslag på åtgärder hur detta kan åstadkommas, trots att på initiativ riktade en uppmaning till regeringen om att tillsätta en parlamentariskt sammansatt kommitté som ska se över och stärka det grundlagsreglerade egendomsskyddet. anförde att det är betydelsefullt att samhället värnar äganderätten och att markägare så långt som möjligt bör få bestämma över sin egendom. Beslut som rör exempelvis skydd av värdefulla områden, arter och ekosystem bör bygga på samarbete med markägare och respekt för äganderätten. Med stärkt egendomsskydd säkras viktiga naturtillgångar och en omställning till ett mer hållbart samhälle, enligt utskottet. Kammaren följde utskottets förslag (bet. 2018/19:KU27, rskr. 2018/19:281). Av den skrivelse över åtgärder vidtagna som överlämnades till framgår att båda tillkännagivanden i fråga om egendomsskyddet inte är slutbehandlade. Det framgår vidare att det pågår ett arbete inom med att identifiera vilka åtgärder som kan vidtas med anledning av uppmaningar (skr. 2019/20:75 s. 225). Situationen för yrkesfiskarna vid älvs havsområde Fisket inom fiskeområde regleras enligt prop. 2009/10:212 av fiskestadgan som utgör en integrerad del av gränsälvsöverenskommelsen och således samma traktaträttsliga status som denna. Fiskeområdet utgör huvudsakligen av enskilt vatten i vilket fisket tillhör fastighetsägaren. I den inledande bestämmelsen anges att syftet med regleringen är att med hänsyn till ett skäligt nyttjande av gränsälvarna på ett sätt som främjar hela gränsregionens intressen åstadkomma en rimlig och rättvis balans ur beståndssynpunkt och nyttjandesynpunkt mellan de sammantagna fiskeintressena i fiskeområdet. I rättsfallet NJA 2014 s 332 om fisket i älv kom fram till att regeringsformens bestämmelser om egendomsskyddet ger uttryck för en allmän rättsgrundsats om rätt till ersättning vid rådighetsinskränkningar i vissa fall. I målet hade yrkesfiskare med den rätt att fiska i fiskeområdet som följer av äganderätten till fastigheterna i området väckt talan mot staten. De yrkade att tingsrätten skulle fastställa att staten är ersättningsskyldig gentemot dem för den ekonomiska förlust som kan ha uppkommit till följd av de fiskeförbud som införts. Som grund för sin talan åberopade yrkesfiskarna att fiskeförbudet är en rådighetsinskränkning som avsevärt försvårar markanvändningen inom berörda delar av de fastigheter som har fiskerätt i området och som orsakar skada som är betydande i förhållande till fastigheternas värde. Markägare och innehavare av särskild rätt till fastigheterna har enligt yrkesfiskarna därför rätt till ersättning för sina skador med stöd av regeringsformens egendomsskydd. utmejslade en allmän rättsgrundsats om ersättning vid rådighetsinskränkningar i vissa fall och tillämpade därefter den i målet. Enligt domstolen utgjorde fiskerestriktionerna en så väsentlig begränsning i den verksamhet som yrkesfiskarna hade byggt upp med användning av sina enskilda mark- och vattenområden att det måste anses råda ett klart missförhållande mellan det allmännas fördel av rådighetsinskränkningen och den belastning som denna medförde för yrkesfiskarna. Vid en intresseavvägning framstod det därmed – också med beaktande av den principiella utgångspunkten att ersättning normalt inte utgår vid inskränkningar av miljöskyddsskäl – inte som rimligt att inskränkningen av fiskerättsägarnas rådighet till sina områden skulle kunna göras utan att någon ersättning utgår för den förlust som restriktionerna har orsakat dem. HD:s slutsats är att hänsynen till yrkesfiskarnas intressen sålunda kräver att de får ersättning för rådighetsinskränkningen. Justitiekanslern har för statens räkning ingått en förlikning med yrkesfiskarna om ersättningens storlek. Trots detta avgörande i fortsätter Havs- och vattenmyndigheten att meddela fiskeförbud och restriktioner, utan att utge ersättning till berörda fiskerättsägare för den förlust dessa restriktioner orsakar. När meddelade att Girjas sameby- men inte staten – har rätt att upplåta småviltsjakt och fiske på samebyns byområde ovanför odlingsgränsen tog i omgående bort möjligheten att ge tillstånd till jakt eller fiske i området. Att myndigheter väljer att ibland och ibland inte beakta och tillämpa avgöranden från , är en otillfredsställande ordning som väcker frågor om det föreligger en enhetlig rättstillämpning, om vilken rättssäkerhet enskilda har och ytterst om var och ens likhet inför lagen. Regeringen bör därför analysera om myndigheterna i tillämpningen av rådighetsinskränkningar av hälsoskydds-, miljöskydds eller säkerhetsskäl utger ersättning i de fall inskränkningarna orsakar skador för berörda rättighetshavare. I de fall så inte sker, bör regeringen säkerställa att myndigheterna följer HD:s avgörande. Utgångspunkten är att, med hänsyn tagen till fiskbestånden, det fiske som bedrivs i området ska kunna fortgå och ges goda och stabila förutsättningar som nya fiskerelaterade verksamheter ska kunna etableras och utvecklas till nytta för hela . Enligt fiskestadgans syftesbestämmelse ska en rimlig och rättvis balans ur beståndssynpunkt och nyttjandesynpunkt åstadkommas mellan de olika fiskeintressena i fiskeområdet. Bestämmelserna om fiske och beslut som har meddelats med stöd av dem får inte tillämpas i strid med syftet. Den förändrade regleringen av fisket i stadgans havsområde bedömdes i propositionen underlätta för det traditionella skärgårdsfisket. De nya bestämmelserna för det kvarvarande gemensamförvaltade området innebar, enligt propositionen, en viss lättnad för fisket. Starttiden för laxfisket i havsområdet har tidigarelagts, vilket bedömdes ha en positiv inverkan på yrkes- och binäringsfisket. Trots och alltsedan HD:s avgörande om fisket i älv har Havs- och vattenmyndigheten fortsatt att meddela olika slags förbud och begränsningar med hänvisning till att fiskekvoten anses uppfiskad, trots att hälften av kvoten varit kvar. Havs- och vattenmyndigheten uppgav med stöd av data från att det är en god uppgång av lax i älv. har Havs- och vattenmyndigheten stoppat laxfisket i ICES delområde 31 i innan kvoten varit uppfiskad. Förbuden innebär intrång i fiskerättsägarnas i Haparanda skärgårds äganderätt. Situationen för markägarna utmed älv mellan och bro Förutom problematiken kring fiskerättsägarna i älvs havsområde, tillkommer problematiken med att markägare utmed sträckan mellan och bro, i bl a Korpikylä, inte har rätt att fiska på sina egna vatten då det råder fiskeförbud till . Dessa markägare har huvudsakligen fiske som binäring i kombination med annan näringsverksamhet. Trots HD:s avgörande i det ovan refererade målet om Fisket i älv - att staten är ersättningsskyldig gentemot fiskerättsägare för den ekonomiska förlust som kan ha uppkommit för dem till följd av de restriktioner i fisket som infördes genom förordningen om begränsat fiske i älv, införde dåvarande totalt fiskeförbud /9-15/11 men enbart mellan och bro, utan att ersätta dessa markägare. säljs fiskekort för fiske på markägarnas vatten , utan att de själva har rätt till fiske. En stor mängd markägare, många hundra kanske närmare tusen, längs sträckan där fiskeförbud råder berörs, så frågan är mycket viktig och måste lösas. Regeringen måste utreda konsekvenserna av att markägarna utmed mellan och bro omfattas av fiskeförbud ; rådighetsinskränkningar som dessa inte ersätts för, alltmedan fiskekortsförsäljning för samma sträcka med statens goda minne pågår. När Miljö- och jordbruksutskottets betänkande 2020/21:MJU13 Övergripande miljöfrågor förra behandlade mitt yrkande i förra motion (2020/21:3157) välkomnade utskottet att regeringen tillsatt dels , dels . Det kan diskuteras i vilken grad utskottets och undertecknads förväntningar att utredningarna som syftade till att bl.a. stärka markägares rättigheter, inte minst i fråga om möjligheter till rättslig prövning och ersättning vid rådighetsinskränkningar verkligen infriades. Oaktat utfallet av beredningsåtgärder inom är risken att de frågor som här aktualiseras, ändå inte kommer adresseras av ev skärpt lagstiftning gällande privat äganderätt i skogen.