mot · H9022549 · 2021-10-01 00:00:00 — ställer sig bakom det som anförs i motionen om principen om första säkra land och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om första säkra land-principen inom EU och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om mottagande utanför EU och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om en informationskampanj gällande villkor i och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om hjälp i närområdena och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om ett rimligt kvotflyktingsystem och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om tidsbegränsade uppehållstillstånd och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om en säkerhetsventil på absoluta miniminivå och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om säkra ursprungsländer och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om skärpta beviskrav i asylärenden och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om ökade krav på asylsökande att medverka och samarbeta i asylprocessen och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om ökad prioritering av säkerhetsarbete kring asylsökande och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att införa påskyndade asylförfaranden och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om bättre implementering av Eurodac och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om obligatoriska medicinska åldersbedömningar och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om jämställdhetsarbete i mottagningen och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att begränsa asylsökandes rätt till kostnadsfritt offentligt biträde och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att begränsa rätten till kostnadsfri tolk i asylärenden och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om statligt huvudansvar för mottagandet och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om upprättandet av transitcenter och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om ett avskaffande av regleringen av möjligheten till eget boende för asylsökande och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om frivilligt kommunalt mottagande av ensamkommande och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om ökat självbekostande av mottagande och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om bekostandet via lånesystem och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att avskaffa möjligheten till undantag från kravet på arbetstillstånd för asylsökande och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om integrationsinsatser vid rätt tid och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om obligatoriska hälsoundersökningar för asylsökande och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om stödboendeform som norm för äldre ensamkommande asylsökande och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om ökad säkerhet för särskilt utsatta religiösa, etniska och sexuella minoriteter på asylboenden och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om ersättningsskyldighet för skador på boenden och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om uppsikt över asylsökande genom olika former av anmälningsplikt och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om öppna förvar och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om större möjligheter till förvarstagning och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om fler förvarsplatser och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om återkallelse av uppehållstillstånd grundat i skydd och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att avskaffa återvändandebidraget och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om åtgärder för att underlätta återvandring och tillkännager detta för regeringen. har svensk migrationspolitik präglats av eskalerande otydlighet, godtycklighet och svag kontroll. Ett mycket högt asyl- och anhörigmottagande har splittrat samhället, odlat utanförskap och urholkat välfärden. beviljade över 1,2 miljoner uppehållstillstånd, varav över 400 000 till asylsökande och deras anhöriga. Uppgifter från ger vid handen att beviljat tio gånger mer asyl per capita än vårt grannland , och rentav mer än hela resten av tillsammans. Kulmen kom med krisen , som föranledde den tillfälliga lagen , vilken sedan förlängdes i kraftigt uppluckrad form . Den parlamentariska som arbetade för att utarbeta en ny och långsiktigt hållbar migrationspolitik kollapsade utan att nå någon lösning, och regeringens nya migrationslagstiftning innebär att i praktiken återvänt till öppna gränser. Vore det inte för att länder som , och , men också , och , byggt murar och patrullerat EU:s gemensamma gränser, hade vi sannolikt återigen stått inför en omfattande samhällskris, som . prognoser pekar på att ytterligare 350 000 beslut rörande asylsökande och anhöriga kommer behöva fattas –2024, utöver alla andra typer av tillstånd. Det står klart att migrationsflödet till fortsatt är mycket högt. Trots allt tal om europeiska miniminivåer så är mottagande högre än våra grannländers, och allt pekar på att fortsatt är kraftigt avvikande. anser att måste anpassa migrationslagstiftningen efter inte bara det rådande läget, utan också efter följderna av hur situationen varit . Utanförskapet i , med skjutningar och bombdåd, läkarbrist och dåliga skolresultat, barnfattigdom och hög arbetslöshet, kräver ordentliga åtgärder. Det räcker inte längre att anpassa sig till en sorts europeisk medelnivå när det gäller asylmottagandet, har gått för långt för att det skulle vara en hållbar lösning. Istället bör lägga sig på absoluta miniminivåer enligt såväl som folkrätten, med minsta möjliga marginal. Samtliga krav måste skärpas, kontroller öka, friheter begränsas, rätten till välfärd kringskäras, och avlägsnandet från prioriteras. Målet måste vara att ingen längre söker asyl i , och att så många som möjligt av de som fått asyl börjar återvandra till sitt hemland. Principen om första säkra land I enlighet med utgår flyktingpolitik från principen att en människa på flykt ska få skydd. Människor i behov av skydd har rätt till det. Att de däremot ska kunna resa långa avstånd, och passera ett flertal säkra länder, och ändå betraktas som flyktingar i ankomstlandet är orimligt. Nuvarande system har lockat människor att lämna säkra länder för att exempelvis åka ut i överlastade sjöodugliga båtar i händerna på skrupelfria människosmugglare, i jakten på en slutdestination med generösare välfärdssystem. bestämda uppfattning är därför att människor på flykt ska söka asyl i det första säkra land som kan nås. Detta innebär att asylsystemet bör utformas för att motverka långväga och kostsam migration över flera länder samt sekundär-förflyttningar (så kallad asylshopping). ska därmed i normalfallet ta emot asylsökande enbart i en situation då krig eller djupare kris brutit ut i något av våra grannländer. För det fall en sådan kris, eller ett sådant krig, skulle inträffa, är det nödvändigt att har en välfungerande beredskap, i såväl lagstiftning som infrastruktur. Första säkra land-principen inom EU Det största hindret för användandet av första säkra land-principen är EU-lagstiftningen. Enligt denna kan ett annat EU-land aldrig betraktas som ett första säkert land för en asylsökande. Istället gäller den så kallade Dublinförordningen, som kräver att EU-länder aktivt registrerar asylsökande i en central europeisk databas, så att den asylsökande inte kan söka asyl i ett annat EU-land. Krisen 2015 gjorde det dock tydligt att dessa regler inte fungerar, eftersom många länder hellre avstår från att registrera asylsökande, och istället hjälper dem vidare, exempelvis mot . Eftersom den asylsökande inte registrerats i det första landet kan inte heller bevisa att den sökande passerat där och borde ha sökt asyl där. Istället får ta allt ansvar. De försök som gjorts för att reformera och förbättra denna dysfunktionella unionsrätt har misslyckats, till stor del på grund av en naiv inställning till migrationsfrågan och ett förakt för den nationella suveräniteten. Istället har alltfler EU-länder de facto gått emot såväl dagens EU-rätt som skadliga tolkningar av folkrätten, i syfte att skapa ett mer fungerande system för alla inblandade. Flera länder har byggt eller bygger olika formar av murar och gränsbarriärer, eller patrullerar i såväl luften som till havs, i syfte att hitta och avvisa, eller rentav avlägsna illegala migranter. stängde sin landgräns mot helt och hållet efter att diktator bussat tiotusentals migranter mot gränsövergångarna. Grekiska gräns- och polisstyrkor försvarade framgångsrikt gränsen, och benämndes av som ”sköld”, trots att agerandet i strikt mening inte var förenligt med dagens EU-rätt. Händelsen, som alltså trots farhågor inte ledde till någon ny migrationskris, är ett tydligt tecken på hur dysfunktionell dagens ordning är, och hur stort behovet av förändring är. anser att detta måste förändras. Regeringen måste med största möjliga kraft arbeta för att reformera , så att första säkra land-principen kan implementeras fullt ut av alla länder som så önskar. måste till exempel kunna stoppa asylsökande vid , om de redan befinner sig i, eller kommer direkt ifrån, det säkra landet . Med detta följer förstås adekvat infrastruktur för att kunna upptäcka och stoppa illegal migration. Även andra länder i EU ska naturligtvis ha rätt att agera på detta sätt. Endast så kan vi garantera att en ny migrationskris inte kommer drabba vårt land eller EU. Även om en första säkra land-princip skulle bli fullt ut implementerat i hela EU är det sannolikt att det alltjämt skulle finnas problem med människosmuggling och illegal migration. Länder som skulle alltjämt locka till sig opportunism såsom genom asylshopping. krävs en bättre lösning som innebär att människor i behov av skydd får detta skydd, utan att de skapar okontrollerade och farliga migrationsströmmar. En sådan lösning skulle vara att asylsökande efter ansökan skickades till mottagningsenheter utanför EU, där deras ansökan kunde utredas. Om utredningen ledde till att de befanns ha skyddsskäl, skulle de beviljas asyl på plats, och få skydd, utan att behöva resa vidare. Ett sådant förfarande skulle helt och hållet ta bort alla skäl till illegal migration och människosmuggling, eftersom det inte längre skulle finnas något hopp om att få uppehållstillstånd i EU ens om det vore möjligt att resa in. Ett sådant regelverk har redan införts av , dock med förbehållet att ännu inte undertecknat något avtal med något tredjeland som kan ta emot de asylsökande. I förhandlingar på EU-nivå har även andra länder tagit upp liknande förslag som en tänkbar lösning på EU:s oförmåga att hantera migrationsproblemen. Det har dels talats om landningsplattformar för migranter som upphittas till havs, dels utvisningscenter dit utlänningar som inte kan utvisas till hemlandet kan vistas i säkerhet, men till ett mycket lägre pris än vad som hade varit möjligt inom EU. En parallell kan med fördel också dras till framgångsrika arbete för att motverka illegal migration. Ett sådant regelverk skulle stå i strid med . Denna är dock inte skriven i sten, utan kan, och måste förändras. De senaste årens olösliga migrationskris både hemma i och på EU-nivå kräver att nya lösningar läggs fram, så att människor på flykt kan få skydd, och människosmugglare inte kan fortsätta sitt smutsiga arbete. Regeringen bör utreda frågan, och arbeta för denna lösning inom ramen för EU-samarbetet. Informationskampanj om villkor i För många utlänningar utgör flyktingsmugglares fagra löften den enda tillgängliga informationen om . I andra fall rör det sig om lösa rykten från bekanta eller idealiserade berättelser om rikedom på andra sidan havet. Det handlar om människor som sedan satsar sitt livs besparingar på att emigrera till en skönmålad verklighet. Det torde vara uppenbart att potentiella migranter måste få bättre information om hur verkligheten i och EU ser ut, vad de ger sig in på och hur hårt både och andra länder kämpar mot illegal migration och människosmuggling. Detta gäller särskilt när förslag i denna och andra motion trätt i kraft. Personer utan skyddsskäl måste avskräckas från att riskera liv och hälsa för en flyktingsmugglares lögner. Alla potentiella migranter måste förstå att en tusentals kilometer lång vandring för att få skydd i ett ännu rikare land, med mer generösa bidrag, aldrig kommer lyckas. Asylshopping måste bli en omöjlighet, och medvetenheten om detta måste spridas. och EU bör därför genomföra riktade informationssatsningar och reklamkampanjer för detta ändamål. TV, radio, tidningar och affischer bör alla komma till användning, liksom kontakter med migrantorganisationer, företag som bedriver sjöfart, och andra berörda. berömda insats mot människosmuggling, med det minnesvärda budskapet ”No way: you will not make your home”, kan i detta sammanhang tjäna som ett föredöme, med både färre illegala migranter och färre döda till havs. anser de nyssnämnda förslagen om första säkra land, ska förenas med att verkar för en effektiv flyktinghjälp på plats i närområdet, där varje satsad krona ger så stor effekt som möjligt. Om samma kostnad kan hjälpa mångdubbelt fler där än här i , är det naturligtvis orimligt att flytta krisens offer hit. I sammanhanget kan nämnas att de som gått till att hjälpa omkring 9 000 utlänningar utan asylskäl, främst unga afghanska män som ljugit om sin ålder, enligt uppgifter från Röda Korset hade kunnat ge mat i en månad åt 14 miljoner familjer. Just dessa familjer är de som oftast saknar pengar, kontakter, och fysisk styrka för att med människosmugglares hjälp ta sig illegalt till . Vi förespråkar istället en human flyktingpolitik som prioriterar de svagaste och mest utsatta grupperna i närområden där de akuta skyddsbehoven är som störst – framför de som har fysisk styrka, ekonomi och kontakter. bör alltså fokusera på att avsätta mer resurser till som kan organisera stöd i form av effektivt och tillgängligt skydd, basala livsförnödenheter och mediciner för att rädda så många liv som möjligt. Denna satsning kan vid behov även kompletteras med riktade stöd till andra hjälporganisationer eller insamlingar som fokuserar på humanitära insatser, exempelvis , Programme och olika projekt för mottagarländer. Utöver första säkra landprincipen, hjälp i närområdet, bör också frågan om kvotflyktingar avhandlas. Överföringen av skyddsbehövande till , så kallad vidarebosättning, är ett system som tjänat väl i över . Det är också en möjlighet för att på allvar hjälpa de människor som behöver hjälp mest, snarare än de som, enligt vad som nämnts, har styrka, pengar och kontakter nog att smuggla sig hit. Detta innebär alltså att det svenska kvotflyktingsystemet i första hand måste gå till att hjälpa kvinnor och barn, men även olika utsatta minoritetsgrupper som riskerar att mördas eller förtryckas även i flyktingläger, såsom exempelvis homosexuella, transsexuella, eller kristna i , liksom de ökänt utsatta yesidierna. Situationen i visade också tydligt behovet av att snabbt kunna använda regelverket för att hjälpa personer som själva riskerat livet för . konstaterar vi att den migrationspolitik som förts i inneburit stora påfrestningar, inte bara för asylsystemet utan även för flertalet viktiga samhällsfunktioner som tillgången till bostäder, hälso- och sjukvård, skola och social välfärd. Den extrema belastning som följde av krisen har ännu inte kompenserats – faktum är att stora delar av samhället snarare står inför ännu en krissituation då de etableringssystem som finns byggt på antaganden om en tvåårig etableringsperiod. Med anledning av denna situation är det mening att ett framtida mottagande av kvotflyktingar måste villkoras av och dimensioneras efter att kommuner självmant meddelar kapacitet och tecknar avtal med om detta. Därutöver ska regeringen fastställa ett maxtak för riket i stort, med hänsyn till hela samhällets integrationskapacitet. Detta maxtak måste för tillfället bestämmas till noll. misslyckades som tidigare nämnt med att lösa vissa av de viktigaste problemen kring migrationsproblem. Likväl kunde ett litet steg tas mot att återgå till när svensk lagstiftning fungerade bättre. Kommittén föreslog att tidsbegränsade uppehållstillstånd återigen skulle bli huvudregel i utlänningsrätten, istället för permanenta uppehållstillstånd. Först vid förlängning skulle det finnas möjlighet att erhålla permanent uppehållstillstånd om vissa villkor uppfylldes. godtog dessa ändringar . delade kommitténs skepticism mot institutet permanenta uppehållstillstånd. Detta institut infördes med avsikten att det skulle vara något av ett undantag, för vissa speciella fall, och att det med lätthet skulle gå att återkalla. Istället blev det svårare och svårare att återkalla, och delades ut alltmer frikostigt, innan det 1984 blev den normala tillståndsformen redan från första ansökan. Därigenom blev det nästintill omöjligt för att både återkalla tillstånd för skyddsbehövande som inte längre hade skyddsbehov, men också att utvisa brottslingar och asociala individer, något som plågat . förslag var alltså ett steg i rätt riktning, men inte långt nog. Det måste framstå som orimligt att en utlänning som fått uppehållstillstånd av tillfälliga skäl ändå får en evig rätt att vistas i , eller att en utlänning som blivit kriminell ska skyddas från utvisning. Lösningen måste istället vara att helt avskaffa institutet permanenta uppehållstillstånd, så att utlänningar endast kan erhålla tidsbegränsade uppehållstillstånd. Utlänningar som vill få en mer varaktig gemenskap med ska istället ansöka om att få upptagas till svenska medborgare, något de enligt förslag i andra motioner ska kunna göra bosättning i . En säkerhetsventil på absoluta miniminivå I rådde en stor enighet om att alltjämt behöver ha en särskild säkerhetsventil i utlänningsrätten, för extrema fall. En sådan har också funnits i sedan i vart fall . Däremot har hållning alltid var att en eventuell säkerhetsventil måste vara en ren säkerhetsventil, för mycket svåra och ovanliga undantagsfall. Utgångspunkten bör därför vara att utlänningslagens bestämmelse motsvarar den praxis som varit gällande under tillfälliga lagen, då tillstånd endast kunde beviljas ”om det skulle strida mot ett svenskt konventionsåtagande att avvisa eller utvisa utlänningen”. Regeringen valde dock som bekant att införa en skyddsgrund som inte bara gick utöver vad som gällt under den tillfälliga lagen, men också långt utöver vad som någonsin gällt i både dagens och tidigare utlänningslagar. Reformen innebar dels en återgång till de generösa formuleringar som var i kraft före den tillfälliga lagen, dels en särskild bestämmelse för att vuxna ska betraktas såsom barn om de fått en särskild anknytning till . Just denna formulering förekommer enligt praxis i många olika fall, bland annat om en utlänning vistats i med arbete . Även kan i vissa fall räknas. Det innebär i praktiken att en utlänning som haft ett uppehållstillstånd , men sedan utvisats för han inte uppfyllt kraven för att få stanna, ändå skulle få stanna i . Utlänningsrätten skulle i praktiken sättas ur spel, och rätten att vistas i blir en fråga om tid i stället för lagstadgade krav. Det går emot många decennier av svensk migrationslagstiftning, men också principen om den reglerade invandringen som sådan. Än mer problematiskt i den nya ordningen är att även vistelse utan uppehållstillstånd ska räknas in. Visserligen skriver regeringen uttryckligen att det endast ska vara laglig vistelse som omfattas, men ska även den tid en utlänning vistats i utan tillstånd, som asylsökande, räknas. Det innebär, återigen, att möjligheten att få uppehållstillstånd blir en fråga om tid, snarare än faktiska krav som uppfylls. Det bör också erinras om det nyliga avgörandet i Migrationsöverdomstolen, genom vilket en utlänning som vistats i fick uppehållstillstånd ändå, just av humanitära skäl. [1] Givet att detta skedde under den tillfälliga lagens strängare lagstiftning är det uppenbart att det endast kommer bli värre med de nya, mer generösa reglerna. Inte heller vandelsfrågan har berörts. Visserligen sker en viss prövning, men som tidigare nämnt har år fått allt färre möjligheter att både avslå en tillståndsansökan på grund av vandel, men också återkalla ett tillstånd och utvisa en utlänning, av vandelsskäl. Givet de stora problem som nu har med utanförskap, fattigdom, men även kriminalitet och asocialt beteende, såsom drogmissbruk, prostitution, bidragsfusk och andra sätt att sko sig på samhället och sin omgivning, måste vart förslag till nödventil anses omöjligt om inte ordentliga krav på hederlig vandel ställs. Givet också att möjligheten att beviljas uppehållstillstånd genom en säkerhetsventil har en sådan undantagskaraktär, och är att betrakta som en förmån från samhällets sida, bör det ställas höga krav. Det bör alltså uttryckligen framgå att ett sådant uppehållstillstånd ska villkoras av hederlig vandel, i bred bemärkelse. Sammantaget anser alltså att uppehållstillstånd genom en särskild säkerhetsventil endast ska kunna beviljas i sådana fall som motsvarar praxis enligt tillfälliga lagen, och om utlänningen under vistelsen i fört en hederlig vandel. Ett flertal länder i tillämpar ett system med så kallade säkra ursprungsländer. Enligt betraktas ett land som säkert om det har ett demokratiskt system och om det inte förekommer exempelvis förföljelse, tortyr eller väpnad konflikt där. En ansökan om skydd från medborgare i sådana länder bör behandlas för sig, i en särskild ordning och mycket skyndsamt, vilket gör det möjligt att eller dagar avslå ansökningar som är uppenbart ogrundade. Systemet har blivit alltmer spritt i EU och förespråkas även av kommissionen, som koordinerar medlemsländernas förteckningar över säkra ursprungsländer. har förordat detta system , men först införde det. Det var förvisso en välkommen reform, om än senfärdig och alltför urvattnad. När den senare trädde i kraft visade det sig att endast åtta länder förekom i förteckning, motsvarande blott en tredjedel av de ärenden som 2020 hade avslagsgrad eller mer. Flera länder som upptagits på förteckningar i våra grannländer saknades, och det samma gällde sådana rättsstater som , , och . Ett av problemen var att regeringen valde att förlägga ansvaret för framtagandet av förteckningen över säkra ursprungsländer på . Flera remissinstanser var kritiska mot detta, och ansluter sig till denna kritik. Migrationspolitiken är av utomordentligt stor vikt i dagens , som en direkt följd av decennier av ansvarslös politik. Det är därmed mer angeläget än någonsin att regeringen tar aktivt och tydligt politiskt ansvar för vem som får komma till , och varför. Här ingår också valet av vilka länder som ska upptas på en nationell förteckning över säkra ursprungsländer. Andra aspekter av att regeringen blir ensam ansvarig är att man undviker en politisering av , och att regeringen kan granskas av både och .