mot · H902449 · 2021-09-27 00:00:00 — En feministisk utrikes- och säkerhetspolitik 2 Förslag till riksdagsbeslut 4 Utveckling och säkerhet på feministisk grund 4.1 Förebyggande av väpnade konflikter 4.3 Sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter 4.4 Jämställdhet som ursäkt för krig 5 FN:s resolutioner för kvinnors säkerhet 5.2 Kvinnors rättigheter och deltagande i fredsprocesser 5.3 Sexuellt våld i väpnade konflikter 5.4 Genusperspektiv vid internationella insatser 5.5 Ratificera FN:s kärnvapenavtal 7 En demokratisering av försvaret 2 Förslag till riksdagsbeslut ställer sig bakom det som anförs i motionen om att bör intensifiera arbetet med att främja en jämställd fördelning av makt i världen och att kvinnor aktivt uppmuntras och stärks i sin strävan att nå politisk makt på olika nivåer och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att i högre utsträckning bör prioritera arbetet med att förebygga väpnade konflikter och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen i syfte att konkretisera arbetet med att förebygga väpnade internationella konflikter bör upprätta en heltäckande handlingsplan för ändamålet samt återkomma med ett förslag på hur arbetet ska organiseras på ett mer effektivt sätt och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att som enskilt land såväl som medlem i EU och FN ska verka för ett tydligt stöd till handlingsfrihet för kvinnorörelser runt om i världen och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen bör anta en global SRHR-strategi för det internationella arbetet och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att bör verka för ett ökat stöd till SRHR inom FN:s humanitära insatser och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att inom FN bör verka för att resolution om kvinnor, fred och säkerhet får genomslag i samtliga resolutioner som säkerhetsrådet behandlar och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att bör verka för att de stater som bidrar med personal till FN:s fredsbevarande insatser antar nationella handlingsplaner, som inkluderar kontinuerlig utbildning, för resolution och ge stöd till detta arbete och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att en särskild svensk ambassadör bör tillsättas för frågan om att stärka det svenska arbetet med att implementera resolution och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att inom FN bör verka för att kvinnors deltagande i fredsprocesser ska öka och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att bör verka för att () skaffar sig den kompetens som krävs för att kunna utreda misstankar om sexuellt våld och avsätter tillräckligt med resurser för att samla in bevis och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att bör verka för att alla internationella insatser arbetar förebyggande för att motverka sexualiserat våld och övergrepp gentemot civilbefolkningen och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen i kontakt med berörda myndigheter bör säkerställa att det finns tillgänglig information och nödvändiga rutiner för att möjliggöra uppgiftslämnande gällande sexuellt våld, sexuella trakasserier eller liknande missförhållanden för anställda vid internationella insatser oavsett arbetsplats och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen bör redovisa arbetet med att implementera FN:s resolution till och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att bör verka för att alla samarbetsländer vid internationella insatser ska ha en handlingsplan för att implementera FN:s resolution och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen bör sätta upp mål och delmål för att nå målet att av deltagarna vid fredsbevarande insatser ska vara kvinnor och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att omgående bör ratificera FN:s avtal om förbud mot kärnvapen och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att som enskilt land såväl som medlem i EU och FN bör agera för att ska bli en kärnvapenfri zon och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen bör ge berörda myndigheter i uppdrag att särskilt arbeta för ett ökat internationellt forskningsutbyte kring kvinnors och flickors situation inom säkerhetspolitiska frågor och fredsfrämjande insatser och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att Försvarsmakten bör uppdras att återkomma med en plan för hur en jämn könsfördelning ska uppnås inom organisationens olika nivåer till och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att Försvarsmakten bör uppdras att genomföra en årlig jämställdhetskartläggning och tillkännager detta för regeringen. Kränkningar av kvinnors rättigheter är det vanligaste och mest omfattande brottet mot de mänskliga rättigheterna. Världen över begränsas och hotas kvinnors liv av diskriminerande lagstiftningar och samhällsnormer. Könsdiskriminering är en stor orsak till fattigdom, och kvinnor som oftast har det verkliga försörjningsansvaret för familjen saknar de mest basala rättigheterna. Kvinnors rättigheter är en förutsättning för fred, säkerhet och utveckling. Att öka kvinnors möjligheter till utbildning och försörjning bidrar till att förbättra den enskilda kvinnans ställning, främjar jämställdhet i stort och bidrar dessutom till hela samhällets utveckling. är det viktigt att understryka att kvinnor världen över i högsta grad själva är aktörer. Det är därför avgörande att det är kvinnor själva som sätter dagordningen för arbetet med jämställdhet nationellt såväl som internationellt, och att verkar för att kvinnor finns representerade och inkluderas i alla former av beslutsprocesser. vill att alla politikområden vilar på en feministisk grund. Utrikes- och säkerhetspolitiken är inget undantag. Krig och väpnade konflikter påverkar kvinnor och män på olika sätt och i olika utsträckning. En fredsprocess som leder till att våldet mot män upphör, innebär inte per automatik att våldet mot kvinnor upphör. Kvinnor och barn är de som drabbas hårdast i en konflikt och betydande resurser måste därför satsas på deras behov av skydd och stöd under och efter en konflikt. Målet med en feministisk utrikes- och säkerhetspolitik är alltid att förebygga och förhindra att krig och konflikter överhuvudtaget bryter ut. I den värld vi lever i är män norm och kvinnor undantag. Generella beskrivningar av världen utgår från mäns erfarenhet och mäns behov, medan kvinnors erfarenheter och behov osynliggörs eller beskrivs som särintressen. Brist på makt, inflytande och rörelsefrihet, brist på sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter samt mäns våld mot kvinnor är viktiga säkerhetsfrågor både nationellt och internationellt. Utan ett institutionaliserat genusperspektiv kommer även genomförandet av politik att utgå från mäns erfarenheter och upplevelser. Utrikes- och säkerhetspolitik måste därför inkludera ett tydligt genusperspektiv om den ska omfatta hela befolkningen och vara långsiktig och framgångsrik. Ska det konfliktförebyggande arbetet ge resultat måste kvinnors och mäns olika upplevelser av osäkerhet ses och mötas. Ska internationella insatser vara framgångsrika måste både kvinnor och män delta i insatserna och de måste alla ha kompetens att förstå och bemöta väpnade konflikters olika konsekvenser för kvinnor och män. Ska freds- och försoningsprocesser nå framgång måste kvinnor finnas med vid förhandlingsbordet som jämlika deltagare. Ska vi nå en jämlik och jämställd värld där alla är fria att leva sina liv som de själva önskar måste kvinnor finnas med i de beslutande församlingarna. Utan en jämn fördelning av makt mellan kvinnor och män kan inte hållbar fred, säkerhet och utveckling nås. verkar alltför många av dagens beslutsfattare ha en oförmåga eller ovilja att se kvinnors rättigheter som en central del av utrikes- och säkerhetspolitiken. Detta är inte bara ett svek mot hälften av världens befolkning utan leder dessutom till bristfälliga beslut när det gäller internationell fred, säkerhet och utveckling. Växande högerextremism och reaktionära strömningar i och i vår omvärld utgör ett direkt säkerhetshot mot i synnerhet kvinnor, hbtq-personer och andra som inte passar in i det konservativa, nationalistiska samhällsbygget. Det är av största vikt att motarbeta en sådan utveckling. Under väpnade konflikter ökar våldet mot kvinnor och tar sig mer extrema uttryck. Systematiska våldtäkter är vanligt förekommande som en del av krigföringen. Hotet mot kvinnors säkerhet upphör inte heller när den väpnade konflikten upphör. Jämställdhet är en viktig faktor för fred och demokrati. För att kvinnor ska kunna delta på lika villkor som medborgare i ett samhälle krävs en stark demokratisk utveckling när konflikten väl är över. För att uppnå verklig demokrati måste kvinnors deltagande öka på samtliga nivåer i samhället. är det i princip uteslutande män som deltar i processen när fred förhandlas fram efter en konflikt. En förutsättning för att uppnå långsiktig fred och stabilitet är att involvera även kvinnor. Utan kvinnors erfarenheter och kunskaper går nödvändiga delar förlorade i planeringen av det nya samhälle som ska byggas upp efter krig och konflikter. Jämställdhet är både ett mål i sig och en förutsättning för att nå fred, säkerhet och utveckling. Kvinnors demokratiska inflytande som beslutsfattare är fortfarande begränsat i många av världens länder. Enligt UN Women utgör kvinnor av alla nationella parlament, och i endast 22 länder är kvinnor regerings- eller statschefer. 119 länder har aldrig haft en kvinna som högsta politiska ledare, däribland , och med nuvarande takt kommer världen inte nå jämställdhet inom de högsta politiska uppdragen . Kvinnors möjlighet att delta i politiska rörelser, uttrycka sina åsikter fritt, kandidera i val och bli valda till beslutande församlingar är en avgörande faktor i den demokratiska utvecklingen, något vi tänker lite extra på nu när firar av rösträtt för kvinnor. Det är alltid eftersträvansvärt att kvinnor utgör minst hälften av ledamöterna i parlament och regeringar, och att kvinnor även kan nå de högsta politiska uppdragen. Detta kräver aktivt arbete för jämställdhet på alla nivåer i samhället. bör intensifiera arbetet med att främja en jämställd fördelning av makt i världen och att kvinnor aktivt uppmuntras och stärks i sin strävan att nå politisk makt på olika nivåer. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. Den har uttalat att den är världens första feministiska regering och ska bedriva en feministisk utrikespolitik. , som länge drivit på för en feministisk politik, har välkomnat och stöttat det ställningstagandet. Trots det väljer regeringen att se mellan fingrarna eller till och med stödja stater som bryter mot mänskliga rättigheter. Ett av de tydligaste exemplen är vapenexporten där , med regeringens goda minne, fortsätter att sälja vapen till länder som förnekar kvinnor de mest basala rättigheterna. Den svenska vapenexporten når även aktivt krigförande länder som deltar i konflikter där könsrelaterat våld ökar, barnäktenskap ökar, färre flickor går i skolan och kvinnors och flickors tillgång till mödravård försämras. Det är oförenligt med regeringens uttalade feministiska utrikespolitik. Läs mer om hur ser på dessa målkonflikter i motionerna Sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter i världen (2020/21:170) och med anledning av prop. 2019/20:188 genomförande av Agenda 2030 (2020/21:249). 4 Utveckling och säkerhet på feministisk grund Inom utrikes- och säkerhetspolitiken har kvinnor traditionellt setts som passiva offer. Det stämmer att kvinnor i högre grad drabbas av krigets konsekvenser, såsom social utsatthet och fattigdom. ger det inte hela bilden. Kvinnors aktiva deltagande för ökat inflytande, kamp för överlevnad för sig själva och sina familjer och även deltagande i strid bevisar motsatsen. Kvinnor som håller samman vardagen när allting rämnar, som håller kontakt med släkt och vänner och som slutligen tvingas förbereda en flykt är allt annat än passiva. En feministisk utrikes- och säkerhetspolitik måste inkludera flera perspektiv där även kvinnors motstånd räknas. Målet är en jämställd politik som tar kvinnors villkor, och drömmar på lika stort allvar som mäns. Traditionella säkerhetsbegrepp fokuserar på statens säkerhet mot externa militära hot men klarar inte av att fånga den bredd av utmaningar vi står inför . De traditionella instrumenten för att skapa säkerhet – militär maktbalans och avskräckning – är alltför otillräckliga för att hantera de många säkerhetsutmaningar som fattigdom, klimatkrisen och pandemier ställer oss inför. För att möta dagens säkerhetsproblem krävs därför en bredare syn på vad säkerhet är och vem den är till för. En studie från 2004 visar t.ex. hur den afghanska civilbefolkningen definierade säkerhet annorlunda än vad FN och de då närvarande internationella militära styrkorna gjorde. Områden som FN klassat som säkra uppfattades från civilbefolkningen som osäkra och vice versa. Helt enkelt för att befolkningens säkerhetsproblem var andra än det internationella samfundets. vill se ett breddat säkerhetspolitiskt begrepp. Att låta säkerhetspolitiken ta avstamp i det som brukar benämnas som mänsklig säkerhet är ett sätt att markera en förskjutning från staters säkerhet genom vapen, till folkens och människornas säkerhet genom utveckling och samarbete. De största säkerhetshoten är de civila hoten. Genom att flytta fokus från staten till människorna förändras vår bild av vad som bör ingå i och prioriteras i en säkerhetspolitisk debatt, och än mer av hur säkerhetsproblem bör lösas. Det gör satsningar på utbildning, fattigdomsbekämpning och respekt för mänskliga rättigheter till viktiga säkerhetspolitiska instrument. En feministisk säkerhetspolitik kan därför inte reduceras till att enbart handla om frågor som rör militära angelägenheter. Utrikespolitiska beslut och internationella handelsavtal och handelsvägar är exempel på avgörande faktorer som kan både möjliggöra eller hindra fred och stabilitet och säkra eller försvaga kvinnors rättigheter. Kvinnors deltagande ska inte vara villkorat eller tillfälligt. För att bygga verklig och hållbar jämställdhet krävs att kvinnor aktivt kan delta på alla samhällsnivåer. Genusperspektivet ska genomsyra alla områden, oavsett om det handlar om infrastruktursatsningar, handelsavtal eller vapenexport. Arbetet ska vara målstyrt och möjligt att utvärdera och följa upp. Eftersom säkerhetshot mot kvinnor sällan finns med på den säkerhetspolitiska agendan vill förändra säkerhetsbegreppet till att även inkludera kvinnors säkerhet. Brist på makt, inflytande och rörelsefrihet, brist på sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter, samt mäns våld mot kvinnor är viktiga säkerhetsfrågor både nationellt och internationellt. Frågor som rör kvinnors kroppar betraktas sällan som en säkerhetsfråga. är mödradödlighet en av de vanligaste dödsorsakerna för flickor mellan i låg- och medelinkomstländer. I det ljuset blir den tidigare Trumpadministrationens beslut om att hindra allt bistånd från till organisationer som försvarar kvinnors rätt till lagliga och säkra aborter en i praktiken allvarlig säkerhetsrisk för miljontals kvinnor. Även om den nya Bidenadministrationen ändrat det beslutet kommer det indragna biståndet få långvariga effekter, främst för kvinnor på landsbygden i låginkomstländer utan tillgång till reproduktiv hälso- och sjukvård. På samma sätt är de fattade besluten om att starkt begränsa aborträtten i delstaten ett hot mot kvinnors hälsa och självbestämmande. Rätten till sin egen sexualitet, tillgången till god mödravård, frihet från mäns våld, möjligheten att göra abort, trygghet att röra sig i det offentliga rummet och makt över sitt eget liv är alla exempel på grundläggande faktorer för att kvinnor ska kunna vara säkra. Därtill kommer den politiska utveckling i stora delar av världen där nationalistiska och fascistiska strömningar går på offensiven. Det är en rörelse som inte sällan bygger sin politiska agenda på repression mot och kontroll av kvinnor och flickor. Det kan t.ex. ta sig uttryck genom begränsade rättigheter eller genom att mäns våld mot kvinnor på det ena eller andra viset sanktioneras. Ett exempel är utträde ur konvention mot våld mot kvinnor, den s.k. Istanbulkonventionen. Det har lett till att fler kvinnorättsaktivister fängslas och att det könsbaserade våldet ökar, tillsammans med att antalet kvinnor som mördas av män ökar. En sådan utveckling utgör ett direkt hot mot kvinnor som grupp. och världen står inför större utmaningar och vi befinner oss i ett i många avseenden nytt säkerhetspolitiskt läge. destabiliseringsförsök, cyberattacker, kriget i , talibanernas maktövertagande i och turkiska kränkningar av mänskliga rättigheter genererar en politisk osäkerhet som terrordåd och ökande fascistiska strömningar skapar osäkerhet och otrygghet i . Också klimatförändringar, pandemier och naturkatastrofer måste inkluderas i det säkerhetspolitiska perspektivet. är fler människor på flykt i världen som en konsekvens av klimatförändringarna än p.g.a. krig och konflikter. Lite tyder på att de globala målen i Agenda kommer att uppnås då människor fortfarande svälter ihjäl och många dör i enkla eller okomplicerade sjukdomar eller i samband med graviditet och förlossning i stora delar av världen och livsviktiga vaccin inte når fram till världens fattigaste. Trots att det råder bred enighet om att jämställdhetsfrågor är centrala både för utveckling i stort och i svenskt utvecklingssamarbete så saknas det tydliga siffror på hur stor andel av det svenska biståndet som går till flickor och kvinnor respektive pojkar och män. menar att , i en värld där kvinnor systematiskt diskrimineras och åsidosätts, bör ha som målsättning att avsätta hälften av biståndet eller mer till flickor och kvinnor. Läs mer om krav när det gäller bistånd i motionen En svensk utvecklingspolitik för rättvisa, jämställdhet och hållbar utveckling (2021/22:921). 4.1 Förebyggande av väpnade konflikter deltar i en rad internationella samarbeten som, trots att de sker till relativt höga kostnader, inte förmår skapa säkerhet – varken för eller för vår omvärld. vill se en offensiv freds- och säkerhetspolitik som sätter demokrati, folkrätt och mänskliga rättigheter i centrum. Vi vill se en omfördelning där resurser flyttas från några av våra största militärt inriktade internationella samarbeten till civila förebyggande, säkerhetsskapande och uppbyggande åtgärder. Militära internationella insatser ska endast utföras när de anses nödvändiga för att säkerställa att civila insatser kan genomföras säkert. Det civila utvecklingsarbetet måste komma i första hand. Händelseutvecklingen och krisen i är ett tydligt exempel på vad som händer när civila åtgärder och mer långsiktiga utvecklingssamarbeten åsidosätts för att genomföra militära imperialistiska invasioner. Det saknar långsiktighet och lämnar kaos efter sig, för vilket kvinnor och flickor får betala det högsta priset. är starkt kritiska till militariseringen av EU:s arbete, där flera länder vill se en gemensam EU-armé och högre murar runt för att stoppa flyktingar från att fly hit. Vi vill inte att ska delta i internationella insatser som leds av EU eller Nato utan att dessa resurser i stället ska satsas på konfliktförebyggande arbete för utveckling och demokrati. Läs mer om syn på Nato och EU:s militära insatser i motionerna med anledning av skr. 2020/21:56 Internationella försvarssamarbeten (2020/21:3814) och För militär alliansfrihet (2017/18:554). Arbetet med att förebygga väpnade konflikter får enligt inte det utrymme det bör ha enligt fastslagna prioriteringar i utrikes- och säkerhetspolitiken, trots regeringens uttalade feministiska utrikespolitik. måste i högre grad prioritera det förebyggande arbetet som är långt mer effektivt vad gäller mänskligt välmående, jämställdhet och demokrati, jämte social och ekonomisk utveckling. Förebyggande arbete för fredsbyggande och undanröjande av risker för väpnad konflikt måste utgöra grunden för det säkerhetspolitiska arbetet. De åtgärder som vidtar för att förebygga väpnade konflikter måste också tydligare vara kopplade till konkreta risksituationer. Indirekta insatser som kan handla om utvecklingssamarbete och nedrustningsarbete måste gå hand i hand med mer konkreta insatser. bör i högre utsträckning prioritera arbetet med att förebygga väpnade konflikter. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. I syfte att konkretisera arbetet med att förebygga väpnade internationella konflikter bör regeringen upprätta en heltäckande handlingsplan för ändamålet samt återkomma med ett förslag på hur arbetet ska organiseras på ett mer effektivt sätt. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. Kvinnorättsförsvarare utsätts ofta för hot om våld, särskilt sexuellt våld, för att tystas. Att bli gripen och arresterad drabbar aktivister oavsett kön, med skillnaden att kvinnliga aktivister riskerar att bli utsatta för sexuellt våld och ryktesspridning med allvarliga sociala konsekvenser som följd. Även om inga övergrepp begås kan enbart misstanken om att en kvinna har blivit våldtagen under en arrest räcka för att skada hennes rykte, vilket kan ha stor betydelse i många delar av världen. Medan manliga aktivister ofta porträtteras som hjältar efter en fängelsetid riskerar kvinnliga aktivister att få leva med omgivningens spekulationer om vad hon kan ha utsatts för i fängelset. Även vid demonstrationer och möten som innebär stora folksamlingar finns samma rädsla och risk. Organisationen till Kvinna beskriver i sin rapport tystas en kvinnorörelse hur kvinnorörelsen drabbas av demokratins krympande utrymme. Rapporten bygger på enkätsvar från 123 kvinnorättsförsvarare från 32 länder i , , och samt djupintervjuer med kvinnorättsförsvarare i åtta länder. Sammantaget tecknar den en bild av hur repressiva regeringar, allt hårdare lagstiftning och ökad byråkratisering hotar dem som arbetar för mänskliga rättigheter. av de tillfrågade beskrev att deras utrymme att agera har krympt och att det framför allt beror på regeringars rädsla för politisk förändring, ökande nationalism och konservativa värderingar. menar att kvinnliga aktivister drabbas hårdare än manliga, bl.a. genom minskade möjligheter till finansiering, men också genom ett ökat fokus på kvinnors traditionella roll som mödrar snarare än som politiska aktörer, samt att kvinnor stängs ute från politiska arenor. har ett anseende i världen av att vara förespråkare för kvinnors rättigheter som det är viktigt att vi bevarar och stärker. Coronapandemin har skapat ett tillfälle för stater att införa repressiva lagar som kraftigt inskränker det demokratiska utrymmet. anser att det därför är än viktigare att vid alla givna tillfällen och med den starkaste av kraft stödjer kvinnorättsorganisationer i världen. ska som enskilt land såväl som medlem i EU och FN verka för ett tydligt stöd till handlingsfrihet för kvinnorörelser runt om i världen. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. 4.3 Sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter Rätten till hälsa, till sin sexualitet och att bestämma över sin kropp är grundläggande mänskliga rättigheter. Det är dock en rättighet som kränks och inskränks i många länder. Över stora delar av jorden möter människor, oavsett kön, inskränkningar i sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter (SRHR).