mot · H9023388 · 2021-10-04 00:00:00 — Eftersom förslag som har väckts i en folkmotion ska beredas på samma sätt som motioner väckta av politiker blir det också enkelt att låta dessa förslag vara en del av den ordinarie beslutsprocessen. I exempelvis finns folkmotion som ett väl etablerat inslag i folkstyret, och erfarenheterna därifrån är goda. Liberalerna anser därför att en försöksverksamhet med folkmotioner bör genomföras under . Nödvändig lagstiftning för detta behöver tas fram. Stärk insynen i riksdagsledamöternas ekonomiska intressen finns i ett register där de folkvalda redovisar i vilken mån de har betydande ekonomiska kopplingar till intressen vid sidan av politiken. Det handlar till exempel om stora ägarandelar i aktiebolag, ägande av näringsfastigheter, styrelseuppdrag i aktiebolag och inkomstbringande sidoverksamheter utanför politikens sfär. Däremot innehåller inte registret, och ska med hänsyn till integritetsintresset inte heller innehålla, sådan information som hör till privat- eller familjelivet eller privatekonomin i övrigt. Att få åtkomst till uppgifterna i registret är dock inte helt lätt. Den som vill få del av informationen måste besöka på plats alternativt köpa kopior i form av registerutdrag. Detta kan jämföras med ordningen i till exempel , där motsvarande redovisningar från ledamöterna är åtkomliga via webben. För att öka allmänhetens möjlighet att ta ställning till de folkvaldas ekonomiska kopplingar utanför politiken bör även ekonomiska register bli åtkomligt via nätet. Det så kallade ämbetsansvaret, vilket var en benämning på vissa befattningshavares (till exempel stats- och kommunaltjänstemäns) straffrättsliga ansvar för skötseln av sin befattning, avskaffades genom en reform 1975. Den som var underkastad ämbetsansvar hade tidigare kunnat dömas till särskilda straff, avsättning eller suspension. Reformen innebar att det straffbelagda området minskade avsevärt. Ämbetsansvarsreformen var inte oomstridd. Kritikerna menade att förändringen inte tog tillräckligt stor hänsyn till skillnaderna mellan offentlig och privat verksamhet. förändrades därför lagstiftningen på nytt, så att det straffrättsliga tjänsteansvaret för offentligt anställda utvidgades. Dagens regler innebär att den som vid myndighetsutövning genom en handling eller underlåtenhet åsidosätter vad som gäller för uppgiften döms för tjänstefel till böter eller fängelse enligt . Liberalerna anser att tjänsteansvarsbestämmelserna behöver skärpas. Detta innebär inte att vi förespråkar en återgång till äldre tiders bestämmelser och de särskilda strafformer som då gällde. Däremot menar vi att den makt som följer med rätten att bedriva myndighetsutövning behöver kombineras med ett tydligt regelverk gentemot den som grovt missköter sitt uppdrag som företrädare för det allmänna. Eftersom vårt motionsyrkande från /20 ännu inte behandlats väljer vi att inte upprepa det formella yrkandet. tillsatte regeringen, mot bakgrund av ett tidigare tillkännagivande från , en utredning som bland annat har till uppgift att göra en översyn av tjänstefelsansvaret (dir. 2020:54). Uppdraget ska redovisas . Liberalerna kommer att följa utredningens arbete noga, och målet måste vara att en lagreform därefter genomförs så att fler fall ska leda till juridiskt ansvar och att ett modernt och ändamålsenligt ämbetsansvar ska återinföras inom såväl statlig som verksamhet. Likaså bör det göras en översyn för att komma åt så kallat kommunalt lag- och domstolstrots, det vill säga att kommunala förtroendevalda eller beslutsfattare utan påföljd åsidosätter gällande rätt eller domstolsbeslut. Exempel på lag- eller domstolstrots kan vara att en kommun håller ett lokalt företag under armarna genom att köpa företagets arbetsmaskiner och sedan hyr ut dem till samma företag för en symbolisk penning, att en kommun går vidare med en byggentreprenad trots att upphandlingen ogiltigförklarats eller att en kommun trots domstolsbeslut om det otillåtna i saken gynnar enskilda näringsidkare genom att satsa stora belopp i samägda fastighetsbolag. I samtliga dessa fall, som har motsvarigheter i verkligheten, har varken myndigheter eller domstolar kunnat hindra kommuner från att genomdriva beslut i strid med gällande rätt. Stramare regler om tjänsteansvar skulle sannolikt bidra till att motverka detta problem, men mer behövs. (rapport 2015:2) pekar ut ett antal åtgärder. Det handlar bland annat om lagstadgad skyldighet att rätta beslut som upphävts av domstol och om skärpta regler gällande när ett beslut kan verkställas. Liberalerna anser att det, vid sidan av ett moderniserat ämbetsansvar, behövs en bredare översyn för att minska utrymmet för lag- och domstolstrots i kommuner, regioner och kommunalförbund. Den kommunala demokratin är en hörnsten i folkstyret. Det är de lokala förutsättningarna och engagemanget som avgör om en bygd kan bygga en god framtid. Alltför ofta hindras dock det lokala arbetet av stelbent lagstiftning som reglerar verksamheter sektorsvis i så kallade stuprör. Detta leder till svårigheter att arbeta över sektorsgränser och det är särskilt hindrande i små kommuner där man är särskilt beroende av att kunna hjälpas åt. Att anpassa lagstiftning till nya sätt att arbeta kan ta och ibland gör det att goda idéer aldrig ens får en chans att bli prövade. Om landsortskommunerna ska kunna fortsätta vara attraktiva krävs nya sätt att arbeta och därför behövs större utrymma för att pröva nya idéer om hur olika typer av samhällsservice ska kunna behållas och utvecklas. Liberalerna föreslår att det i en kommun, eller i en del av en kommun, ska vara möjligt att pröva arbetsformer som innebär utökat samarbete mellan olika förvaltningsenheter inom en kommun, mellan kommuner, med regioner och statliga myndigheter och aktörer i civilsamhället. Vi föreslår därför att sådana möjligheter ska ges geografiskt avgränsat och tidsbegränsat genom en verksamhet som vi kallar reformkommuner. Vårt förslag är mer omfattande än det svenska försök med frikommuner som infördes i mitten . Vi inspirerasav den norska permanenta Forsöksloven och de danska försöken med utmaningsrätt och försökskommuner För Liberalerna är det viktigt att öka den lokala friheten för att kunna utveckla bygden. Syftet med verksamheten ska vara lärande och därför är det av avgörande betydelsen att den från början utformas så att det går att göra meningsfulla uppföljningar och effektutvärderingar, samt att det finns en planering för hur erfarenheter ska spridas. Trossamfunden är en central del av det civila samhället och ska ha goda möjligheter att verka. Staten har ett ansvar för att säkra en fri religionsutövning men ska inte ta ställning för en viss religion eller vissa samfund. Genom kyrka–stat-reformen 1999/2000 ändrades relationen mellan och staten i grunden. Kyrkolagen med rötter lutherska ortodoxi avskaffades, och statens medverkan i beslut kring inre verksamhet avskaffades. Detta var något som Liberalerna, med våra djupa rötter i kampen för religionsfrihet, hade verkat för . Kyrka–stat-reformen innebar dock inte att statens särskilda styrning av upphörde helt. Medan andra samfund fritt väljer sin egen organisationsform finns det en särskild lag (1998:1591) om , som detaljerat reglerar samfundets uppbyggnad, församlingens uppgifter, biskoparnas roll, kyrkomötets beslutsbefogenheter och så vidare. Och mest slående av allt: i lagens portalparagraf föreskrivs religiösa bekännelse. Lagen om får ses som en del av den bredare kompromiss som möjliggjorde de förändrade relationerna mellan staten och . I ett mer långsiktigt perspektiv är det dock uppenbart att den bara kan ses som en etapp på vägen mot att uppnår fullt oberoende, på samma villkor som övriga trossamfund i . För att ska stå helt fri från statlig styrning anser därför Liberalerna att den särskilda lagen om bör avskaffas. bör liksom alla andra samfund ha full frihet att avgöra sin egen verksamhet. Det är medlemmar – inte – som ska avgöra samfundets vägval i religiösa frågor. Att avskaffa lagen om kan eventuellt förutsätta anpassningar i övrig lagstiftning. Det påverkar däremot inte i sig ansvar vad gäller begravningsväsendet. Inte heller trossamfundens möjlighet att via få hjälp med uppbörden av medlemsavgifter påverkas, eftersom detta regleras i annan lagstiftning. Stärk tillsynen och uppföljningen på integritetsområdet Det är positivt att har fått ett utökat uppdrag att löpande följa utvecklingen inom integritetsskydd och rapportera till regeringen om den mest aktuella och betydelsefulla utvecklingen som påverkar den personliga integriteten. Liberalerna anser att också bör ges en övergripande roll som tillståndsmyndighet för integritetskänslig hantering av personuppgifter. Regeringen bör i en årlig skrivelse till redovisa utvecklingen vad gäller skyddet för den personliga integriteten. Skrivelsen bör både avse de legala förutsättningarna för integritetsskyddet och den övergripande utvecklingen vad gäller användningen av olika slags informationsteknik som påverkar integriteten. Tänk efter före – obligatoriska integritetsanalyser Redan på ett tidigt stadium i lagstiftningsprocessen måste integritetshänsyn spela en viktig roll. I alla direktiv till utredningar om ny lagstiftning ska obligatoriskt ingå att bedöma regelförändringars effekter på människors personliga integritet, på samma sätt som man alltid bedömer effekterna på till exempel jämställdheten och den regionala utvecklingen. föreskriver kommittéförordningen (1998:1474) att statliga utredningar alltid ska göra konsekvensbeskrivningar vad gäller de föreslagna åtgärdernas effekter för t.ex. den statliga och kommunala ekonomin, den kommunala självstyrelsen, jämställdheten eller integrationen. På samma sätt bör det ställas krav på att genomföra en integritetskonsekvensutredning. Integritetsfrågan skulle då alltid analyseras innan nya lagförslag tas fram, och lagstiftaren tvingas därmed att tänka efter före. Gulan Avci (L)