mot · H9022595 · 2021-10-04 00:00:00 — Ett av underlagen till rapporten var en enkätundersökning som 3 717 medlemmar svarade på. Svaren visade bl.a. att av medlemmar rapporterade att de har gått till jobbet minst en gång trots att de inte kände sig tillräckligt friska för att göra det och borde stannat hemma. rapporterade sjuknärvaro en enstaka gång , medan rapporterade att de gjort det vid två till fem tillfällen. har haft sjuknärvaro vid fler än fem tillfällen. visar också att sjuknärvaro är särskilt vanligt inom tre yrkesområden, nämligen äldreomsorg, förskola/skola samt teknik, fastighet och underhåll. Särskilt anmärkningsvärd är den höga andelen sjuknärvarande inom äldreomsorg, förskola och skola. Den sjuknärvaron riskerar inte bara att göra arbetstagaren mer sjuk utan riskerar också att öka sjukdomsrisken för vårdtagare och klienter inom äldreomsorgen och för barn i förskola och skola, något vi sett fått ödesdigra konsekvenser under coronapandemin. En annan fråga i enkät handlade om vilka motiv de sjuknärvarande hade för att arbeta trots sjukdom. Det vanligaste motivet, som angav, var att de ville undvika karensavdrag. , professor i arbetshälsovetenskap vid , menar att sjuknärvaro leder till ökad risk för sjukskrivning. Enligt ökar risken för att behöva sjuk- eller aktivitetsersättning redan vid en sjuknärvaro på två . För de som var sjuknärvarande fyra gånger eller mer ökade risken ännu mer jämfört med för dem som inte hade någon sjuknärvaro. Sjuknärvaro leder sannolikt även till ökade kostnader för arbetsgivarna. Enligt brukar uppskattningar av kostnader för sjuknärvaro visa att sjuknärvaron är dyrare för arbetsgivare än sjukfrånvaron, även om det är svårt att beräkna eller bedöma. Karensavdraget ska avskaffas. Detta bör besluta. förslag om slopat karensavdrag bör ses tillsammans med vår satsning på minskat sjuklöneansvar för mindre företag som beskrivs närmare i vår motion En förbättrad landsbygdspolitik (2021/22:V322) och införs . Sammantaget väntas reformen kosta 2022 och 2023 då den gäller . För ytterligare information se vår motion på Utgiftsområde 10 Ekonomisk trygghet vid sjukdom och funktionsnedsättning (2021/22:V255). 8 Utredningar av sjukförsäkringspolitiken Sjukförsäkringen har utretts och granskats flitigt . Under loppet av har tre statliga offentliga utredningar presenterat sina slutbetänkanden. presenterades slutbetänkandet från utredningen trygg sjukförsäkring med människan i centrum, En sjukförsäkring anpassad efter individen (SOU 2020:26). Två delbetänkanden presenterades tidigare under utredningen. Även regeringens nationella samordnare för en välfungerande sjukskrivningsprocess presenterade sitt slutbetänkande, Tillsammans för en välfungerande sjukskrivnings- och rehabiliteringsprocess (SOU 2020:24), . presenterades slutbetänkandet En sjukförsäkring med prevention, rehabilitering och trygghet (SOU 2021:69) från Utredningen om sjuk- och aktivitetsersättningen samt förmåner vid rehabilitering. Utredningarna presenterar flera förslag som skulle utveckla sjukförsäkringen i rätt riktning, varav några har genomförts och andra är på väg att genomföras. hade dock i flera fall önskat mer kraftfulla insatser. Vår syn på några av de förslag som lagts fram av utredningarna presenteras nedan. Det är tydligt att utredningarna har begränsats av de direktiv de fått, vilket gjort att de inte kunnat adressera de viktigaste frågorna. Till exempel har de inte haft i uppdrag att se över rehabiliteringskedjan i sin helhet. Tydligast är det i utredningen trygg sjukförsäkring med människan i centrum, där kritiken som utredningen presenterar mot sjukförsäkringen inte motsvaras av åtgärderna, av den enkla anledningen att utredningen inte kunnat lägga vissa förslag. Med dagens regelverk tvingas personer som är för sjuka för att arbeta i sitt nuvarande yrke att ställa om till ett annat yrke, trots att de bara har kvar till pension. Detta leder till att personer som slitit ut sig i ett tungt och krävande arbetsliv utförsäkras och tvingas leva på sin pension tidigare än planerat, vilket i sin tur resulterar i lägre pensionsinkomster och sämre levnadsstandard. Att kräva att den som bara har kvar i yrkeslivet ska skola om sig för att påbörja ett nytt yrke är inte rimligt. Denna fråga har och flera fackliga organisationer drivit , under lite olika namn. Vi har kallat det för åldersfaktor i sjukförsäkringen, ibland kallas det Arnepension, knegarpension eller Britt-Mariepension. Oavsett vad det kallas är det att det införs. Två av de utredningar som presenterats har tagit fram lösningar på problemet, både avseende regelverket för sjukpenning och sjukersättning. I betänkandet En begriplig och trygg sjukförsäkring med plats för rehabilitering (SOU 2020:6) föreslås att en försäkrad som har uppnått den ålder då hen som tidigast kan ta ut inkomstgrundad ålderspension () ska få sin arbetsförmåga bedömd mot arbete hos arbetsgivaren oavsett hur länge hen har haft nedsatt arbetsförmåga. Möjligheten att få arbetsförmågan bedömd mot arbete hos arbetsgivaren ska gälla till och med den månad då den försäkrade som tidigast får ta ut garantipension (). I utredningens förslag knyts åldersgränsen till den riktålder som finns i pensionssystemet. Regeringen har också aviserat att den avser gå vidare med det förslaget. välkomnar att regeringen vill gå vidare med förslaget, men anser att den förändrade arbetsförmågebedömningen ska i stället gälla . Riktåldern baseras på medellivslängden och det saknas koppling mellan medellivslängd för den samlade befolkningen och den enskildes risk att slita ut sig eller möjlighet till omställning. Därför bör dessa två faktorer inte kopplas samman i detta regelverk. Regeringen bör återkomma med förslag om att en försäkrad som har fyllt ska få sin arbetsförmåga bedömd mot arbete hos arbetsgivaren oavsett hur länge hen har haft nedsatt arbetsförmåga. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. I betänkandet En sjukförsäkring med prevention, rehabilitering och trygghet (SOU 2021:69) föreslås att arbetsförmågan hos försäkrade som har som mest kvar tills de uppnår den ålder då de kan få sjukersättning utbetald ska bedömas i förhållande till (angivet) normalt förekommande arbete som den försäkrade har erfarenhet av eller annat lämpligt arbete som är tillgängligt för den försäkrade. Vid bedömningen av om det finns återstående rehabiliteringsmöjligheter ska det bortses från sådana insatser som syftar till att den försäkrade ska kunna arbeta i ett arbete som han eller hon inte har tidigare erfarenhet av. Regeringen har aviserat att den kommer att gå vidare med detta förslag också. anser att åldersgränsen inte ska knytas till riktåldern inom ålderspensionssystemet, så som utredningen och regeringen föreslår. I stället ska den försäkrade från och med prövas mot sin anställning och är man arbetslös ska man prövas mot den yrkesgrupp man har erfarenhet/utbildning inom, av samma skäl som beskrivs ovan. Regeringen bör återkomma med förslag om att arbetsförmågan hos försäkrade som har som fyllt ska bedömas i förhållande till (angivet) normalt förekommande arbete som den försäkrade har erfarenhet av eller annat lämpligt arbete som är tillgängligt för den försäkrade, vid prövning av rätt till sjukersättning. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. 8.2 Prövning vid dag 365 för att få förlängd sjukpenning I betänkandet En begriplig och trygg sjukförsäkring med plats för rehabilitering (SOU 2020:6) föreslås att den som har haft nedsatt arbetsförmåga ska kunna få sin arbetsförmåga fortsatt bedömd mot arbete hos arbetsgivaren om hög grad av sannolikhet talar för återgång i detta arbete senast vid dag 550. Regeringen har tidigare lagt fram förslag om liknande lättnad vid dag 180, vilket röstade för. Efter att krävt det har regeringen nu aviserat att den kommer lägga förslag om lättnader vid dag 365. Denna förändring är viktig, inte minst i ljuset av att allt fler, exempelvis personer med långtids-covid utförsäkras vid dag 365. 8.3 Starkare skydd för behovsanställda För att minska risken för spridning av coronaviruset uppmanas alla att stanna hemma vid minsta sjukdomssymptom. Därmed är det extra viktigt att det finns ett ekonomiskt skydd för de som av denna anledning inte kan arbeta. Detta gäller särskilt i äldreomsorgen där smittspridning får förödande konsekvenser. Var fjärde person som jobbar inom den kommunala äldreomsorgen är tillfälligt anställd och var femte är visstidsanställd med timlön. Många saknar därmed ekonomiskt skydd vid sjukfrånvaro. Värst är det i , där smittspridningen på äldreboendena också varit mest omfattande. I den privata äldreomsorgen är andelen visstidsanställda ännu högre. Som visstidsanställd med timlön har man begränsad rätt till både sjuklön och sjukpenning. vill att heltid ska vara norm och att anställningsformen allmän visstidsanställning ska avskaffas. Det skulle lösa en stor del av de problem som tydliggjorts inom äldreomsorgen . För att snabbt åtgärda de akuta problem som råder just nu behövs dock en snabbare lösning på frågan. Utredningen trygg sjukförsäkring med människan i centrum, har presenterat en lösning på problemet. Den föreslår att behovsanställda bör få sin arbetsförmåga bedömd mot behovsanställningen i sjukfallet, om det kan antas att hen skulle ha arbetat där om hen inte var sjuk. Med nuvarande regelverk betraktas behovsanställda som arbetslösa och arbetsförmågan bedöms mot normalt förekommande arbete. Ersättningen för gruppen är därmed också lägre. Regeringen har aviserat att den kommer lägga förslaget på bord. menar att det vore lämpligare med en bestämmelse som fastslog att prövningen ska ske på detta sätt . Regleringen för arbetstagare skulle därmed likställas med den reglering som gäller för egenföretagare. Regleringen träffar dessutom enbart de arbetstagare som har den mest osäkra typen av anställningar. Det vore både tydligare och mer enhetligt med en reglering som träffar samtliga arbetstagare som inte har en tillsvidareanställning, där rätten till sjukpenning skulle vara avhängig möjligheten för arbetstagaren att föra i bevis att arbete skulle ha utförts om arbetstagaren inte blivit sjuk. Regeringen bör återkomma med förslag om att arbetstagare som inte har en tillsvidareanställning bör få sin arbetsförmåga bedömd mot anställningen i sjukfallet, om det kan antas att hen skulle ha arbetat där om hen inte var sjuk. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. 8.4 Mer flexibel förläggning av arbetstid vid deltidssjukskrivning I betänkandet En sjukförsäkring anpassad efter individen (SOU 2020:26) föreslås att ska kunna bevilja partiell sjukpenning utifrån en annan förläggning av arbetstiden än att denna minskas i samma omfattning om förläggningen inte försämrar möjligheterna till återgång i arbete. bör samverka om arbetstidens förläggning med den försäkrade, sjukskrivande läkare och den försäkrades arbetsgivare. Om den försäkrade vill pröva att arbeta i begränsad utsträckning trots hel sjukskrivning bör samverka med arbetsgivaren och sjukskrivande läkare i syfte att ta tillvara den försäkrades arbetsförmåga och underlätta dennes återgång i arbete. bör utifrån denna samverkan utreda möjligheten till partiell sjukpenning med en annan arbetstidsförläggning än att arbetstiden minskas . har krävt att regeringen ska lägga fram förslaget. Regeringen har meddelat att den kommer tillgodose vårt krav och lägga det på bord, vilket vi välkomnar. menar vidare att ersättning bör kunna ges i fler steg än dagens fyra. kan ersättning ges för en nedsättning av arbetsförmåga på fyra nivåer: 25, 50, . Det är ett stelbent system som inte tar hänsyn till verkligheten. Till exempel innebär det att den som arbetar och känner att hen vill pröva att arbeta mer måste gå upp till . Det kan vara ett för stort steg att klara utan att hälsan försämras, eller för stort för att alls ens våga ta. Arbetsförmågan kan också variera från vecka till vecka eller dag till dag under återgången från en sjukskrivning. Utredningens förslag förbättrar situationen något, men ytterligare flexibilitet vore välkommet. Genom fler nivåer med mindre avstånd individanpassas sjukförsäkringen och det blir lättare och mindre riskabelt att pröva att börja arbeta igen. Möjligheten till en mer flexibel ersättningsmodell som tar hänsyn till den varierande arbetsförmågan bör undersökas. Regeringen bör återkomma med förslag på mer flexibla regler avseende den möjliga omfattningen av en sjukskrivning enligt beskrivningen ovan. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. Att sjukskrivna hänvisas till arbeten som inte finns, och där de bedöms ha arbetsförmåga är ett av problemen med sjukförsäkringen som uppmärksammats . Beslut om att ändra regelverket för sjukpenningen har redan fattats av , även om ändringarna träder i kraft först . I betänkandet En sjukförsäkring med prevention, rehabilitering och trygghet (SOU 2021:69) föreslås att regelverken mellan sjukpenning och sjuk- och aktivitetsersättning ska harmoniseras, så att samma arbetsmarknadsbegrepp används. Det innebär att den försäkrades arbetsförmåga prövas mot förvärvsarbete i en sådan angiven yrkesgrupp som innehåller arbeten som är normalt förekommande på arbetsmarknaden eller annat lämpligt arbete som är tillgängligt för den försäkrade när förslagen i proposition 2020/21:171 Angiven yrkesgrupp – åtgärder för en begriplig sjukförsäkring, träder i kraft . Det nuvarande regelverket för prövning av arbetsförmåga innebär att den försäkrade nekas sjukersättning om hen kan ta någon form av arbete, även anställningar med särskilt stöd som exempelvis anpassade arbeten, subventionerade arbeten och skyddade anställningar som finns inom . Detta oavsett om något sådant arbete finns tillgängligt för personen . Därmed är prövningen av arbetsförmåga ännu strängare för att beviljas sjukersättning än sjukpenning. En förändring av arbetsmarknadsbegreppet är något som länge har efterfrågat. Det är fullt rimligt att regelverken avseende sjuk- och aktivitetsersättning och sjukpenning harmoniseras. Regeringen har sagt att den avser återkomma i frågan, vi anser att den borde agera . Arbetsmarknadsbegreppet i sjuk- och aktivitetsersättningen ska ändras enligt betänkandet En sjukförsäkring med prevention, rehabilitering och trygghet (SOU 2021:69). Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. Förslaget väntas öka statens kostnader med 2022 och . För ytterligare detaljer, läs mer i vår motion på Utgiftsområde 10 Ekonomisk trygghet vid sjukdom och funktionsnedsättning (2021/22:V255). 8.6 Villkoren för sjuk- och aktivitetsersättning I betänkandet En sjukförsäkring med prevention, rehabilitering och trygghet (SOU 2021:69) från Utredningen om sjuk- och aktivitetsersättningen samt förmåner vid rehabilitering (Dir. 2020:100) konstateras att det blivit allt svårare att beviljas sjukersättning. har det skett en nedgång i antalet personer som får sjukersättning och den andel dessa utgör av personer i arbetsför ålder. Minskningen kan inte förklaras av förändringar i demografi, hälsotillstånd eller förhållanden på arbetsmarknaden. Nybeviljandet av sjukersättning minskade kraftigt och avslagsfrekvensen ökade från 2019. Utredningens slutsats är att den varierande tillämpningen i första hand beror på förändrade tillämpning av regelverket, med en skärpning av kraven för att få sjukersättning . Skärpningen 2015 beror sannolikt på det mål regeringen formulerade i regleringsbrev. Utöver att skulle nå målet till 2020 skulle antalet nybeviljade sjukersättningar inte överstiga 18 000 under 2016‑2020. Ett mål som redan underskreds med råge 2015. Då beviljades runt 11 000 personer och 2016 endast 9 000 personer sjukersättning. 2019 beviljades drygt 5 400 personer sjukersättning . Målet fanns inte kvar i uppdaterade regleringsbrev . Kraven för att få sjukersättning – det som tidigare hette förtidspension – är orimligt hårda. Efter de skärpningar som genomfördes av den borgerliga regeringen har numera de hårdaste kraven av alla för att bevilja sjukersättning. konstaterade i en granskning av beslut om sjuk- och aktivitetsersättning 2018 att myndigheten följer regelverket men att regelverket i sig är för snävt formulerat när det gäller den reella möjligheten att skaffa ett arbete. Den tidsbegränsade sjukersättningen har avskaffats och kraven för att beviljas permanent sjukersättning har höjts. krävs att arbetsförmågan bedöms vara nedsatt för all överskådlig framtid. Den sjuke måste därmed i princip kunna visa att arbetsförmågan är nedsatt permanent, något som naturligtvis är svårt även för många personer vars framtida möjligheter att återgå till arbete är mycket små. De hårda kraven och brist på alternativ gör att människor som är för sjuka för att arbeta hänvisas till försörjningsstöd eller till att leva på sin partner. Det är en omänsklig ordning som måste åtgärdas. menar att regelverket för sjuk- och aktivitetsersättningen behöver reformeras. Det nuvarande systemet är inte värdigt ett välfärdsland som . Betänkandet En sjukförsäkring med prevention, rehabilitering och trygghet (SOU 2021:69) innehåller flera förslag som skulle utveckla regelverket i rätt riktning. Bland annat föreslås att ett nytt varaktighetsbegrepp, ”överskådlig tid”, ska ersätta kriteriet ”stadigvarande”. Vid bedömningen av om arbetsförmågan är nedsatt ska inte beaktas tid bortom den tidpunkt då sjukersättning som längst kan utbetalas. anser att förslaget är ett steg i rätt riktning, men precis som LO-TCO Rättsskydd, menar vi att kravet för att beviljas sjukersättning i stället bör baseras på de treårsperioder som löper mellan att rätten till ersättning prövas. Därmed skapas också en bättre koppling till systemet med sjukpenning. Regeringen bör återkomma med förslag om att kravet för att beviljas sjukersättning bör baseras på de treårsperioder som löper mellan att rätten till ersättning prövas. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. Utredningen föreslår flera andra välkomna förslag. Bland annat att ett kodifierat beviskrav ska införas för prövningen av rätten till sjuk- och aktivitetsersättning, ökade möjligheter att arbeta, studera och ägna sig åt ideell verksamhet som man uppbär sjuk och aktivitetsersättning samt att ett nytt arbetsmarknadspolitiskt ramprogram inrättas för försäkrade som beviljats aktivitetsersättning och som har behov av insatser från Arbetsförmedlingen i syfte att få eller återfå arbetsförmåga. 8.7 Preventionsersättning och rehabiliteringspenning I betänkandet En sjukförsäkring med prevention, rehabilitering och trygghet (SOU 2021:69) föreslås också förändringar avseende förmåner vid rehabilitering. Förmånen förebyggande sjukpenning föreslås ersättas med den nya förmånen preventionsersättning och bestå av preventionspenning, som beviljas en försäkrad för att ersätta inkomstförlust vid förebyggande behandling och preventionsbidrag, som ersätter kostnaderna för behandlingen. Dagar med den nya förmånen preventionsersättning ska inte räknas som dagar i sjukfall och därmed heller inte som dagar i rehabiliteringskedjan. Förändringar föreslås även i rehabiliteringspenningen så att den kan beviljas steglöst för inkomstförlust motsvarande den tidsåtgång som rehabiliteringen tar i anspråk. Utredningen förslår också att dagar med rehabiliteringspenning ska ingå i rehabiliteringskedjan, men att arbetsförmågan inte ska bedömas mot de fasta tidsgränserna i kedjan. Därmed kommer den försäkrades arbetsförmåga fortsatt bedömas mot sitt nuvarande arbete så länge rehabilitering i syfte att återgå till det pågår. Slutligen föreslår utredningen att ska se till att den försäkrades behov av rehabilitering är klarläggs , men senast dag 60 i sjukfallet. välkomnar utredningens förslag och anser att regeringen bör lägga dem på bord. Regeringen bör återkomma med förslag baserade på betänkandet En sjukförsäkring med prevention, rehabilitering och trygghet (SOU 2021:69). Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. 8.8 Bättre stöd i sjukskrivnings- och rehabiliteringsprocessen Att genomgå en sjukskrivnings- och rehabiliteringsprocess medför krav på att själv administrera sin process. Individen ska bl.a. lämna relevant information, samt efter bästa förmåga medverka i åtgärder som underlättar återgång i arbete. det innebär att individen, för att processen ska fungera, behöver förmedla information mellan olika aktörer, samt ansöka om förmåner i rätt tid och på rätt sätt. Den som får rehabiliterande insatser samordnade av får stöd av att överföra information mellan berörda aktörer. För den som inte har behov av att rehabiliterande insatser samordnas finns inget sådant stöd. Konsekvenserna av att göra fel vid administration av sin sjukskrivning kan vara stora för dessa individer, varför ett sådant stöd bör införas. Stödet bör ges för förmedling av information och att ansöka om förmåner i rätt tid och på rätt sätt till den individ som behöver det oavsett om de har behov av att rehabiliteringsinsatser samordnas eller inte. Den nationella samordnaren för en välfungerande sjukskrivningsprocess rekommenderar att ges i uppgift att, inom ramen för sitt ansvar i 30 kap. SFB, bistå försäkrade som är i behov av stöd i kontakter med andra aktörer i sjukskrivnings- och rehabiliteringsprocessen. instämmer i den bedömningen. Regeringen bör ge i uppgift att, inom ramen för sitt ansvar i 30 kap. SFB, bistå försäkrade som är i behov av stöd i kontakter med andra aktörer i sjukskrivnings- och rehabiliteringsprocessen i enlighet med betänkandet Tillsammans för en välfungerande sjukskrivnings- och rehabiliteringsprocess (SOU 2020:24). Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. 8.9 Utbyte av medicinska uppgifter De aktörer som är ansvariga för rehabiliterings- och sjukskrivningsprocessen är beroende av medicinska uppgifter om individen för att genomföra sitt arbete. Att förse aktörerna med medicinska uppgifter tar stora resurser i anspråk från hälso- och sjukvården. Den enskilde riskerar drabbas hårt när uppgifter inte kommer rätt aktör till del. Utbyte av medicinsk information är därmed viktigt i individärenden, men också en fråga som ställer stora krav på samverkan och i vissa fall skapar problem i samverkan mellan aktörerna. Att lämna medicinska uppgifter kräver samverkan både för själva överföringen och för att komma överens om vilka uppgifter som ska lämnas. Eftersom det ofta handlar om känsliga uppgifter krävs noggranna avvägningar kring hur utbytet av dem ska regleras med hänsyn till den individuella integriteten. Den nationella samordnaren rekommenderar att frågan bör utredas. delar den bedömningen. Regeringen bör utreda hur hälso- och sjukvårdens lämnande av medicinska uppgifter inom ramen för sjukskrivnings- och rehabiliteringsprocessen kan underlättas. Detta bör ställa sig bakom och ger regeringen till känna. 8.10 Stöd till de som utförsäkrats och uppbär försörjningsstöd Ett betydande antal människor som har utförsäkrats uppbär försörjningsstöd, eftersom de saknar tillräcklig arbetsförmåga för att försörja sig genom arbete, men i strid med läkarintyg har bedömts arbetsföra av . Hur många människor det handlar om är osäkert. Detta beskrivs närmare ovan. anser att en kriskommission ska tillsättas för att ge upprättelse åt dem som drabbats av bristerna i sjukförsäkringen. Utöver det menar vi, precis som den nationella samordnaren att de individer som saknar arbetsförmåga p.g.a. sjukdom, och som uppbär försörjningsstöd, löper stor risk att inte få nödvändigt stöd för att kunna återgå i arbete. Ansvarsfördelning mellan och riskerar leda till att dessa individers behov av stöd att kunna återgå i, eller få, ett arbete inte identifieras. Regeringen bör tillsätta en utredning med uppdrag att se över hur de individer som har medicinska begränsningar, saknar sjukpenninggrundande inkomst och uppbär försörjningsstöd kan få stöd att kunna återgå i, eller få arbete. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna.