kam-sd · H8C120210913sd · 2021-09-13 09:00:00 — Att militära tillbakadragande blev ett historiskt misslyckande innebär inte att de internationella insatserna har varit förgäves. Genom den militära närvaron har relativ säkerhet upprätthållits, terrorism har bekämpats och biståndsinsatser har genomförts. Männen och kvinnorna i uniform har gjort skillnad. Jag vill på mitt partis vägnar framföra ett varmt tack till all den personal i den svenska försvarsmakten som har tjänstgjort i . ska den verksamheten utvärderas, förhoppningsvis brett och ingående och gärna i en parlamentarisk utredning. Konsekvenser ska följa av det som inte har fungerat. Låt mig vara tydlig. En slutsats är redan klar. Att sätta stopp för internationella insatser är inte vägen framåt. ska även i fortsättningen vara med i försvaret av demokrati och frihet. väckte viss uppmärksamhet i medierna när han gick i clinch med migrationspolitiska talesperson om att regeringen borde bjuda in till samtal om amnesti. Jag tycker att det var bra av dig, , men din kollega verkar inte direkt ha någon humanism. När man hör två så här olika budskap från behöver man ställa frågan: Vad vill egentligen ? Ett annat kreativt förslag från har varit att man har velat använda bistånd till att hyra fängelseplatser utomlands. I den artikel ni skrev använde ni faktiskt som exempel. Då undrar man: Är det fortfarande aktuellt för ? Rubriker i tidningarna när det handlar om olika åsikter i ett parti eller det som ser ut att vara det blir ofta braskande. Politiska motståndare tycker ofta att det är väldigt intressant när det ser ut att finnas olika åsikter i olika partier. Jag förstår det. Det kan också jag tycka emellanåt. I det här fallet fick jag en fråga om vad händelseutvecklingen i innebär för den situation vi har både när det gäller risken för att det blir ett flöde av flyktingar från och när det gäller de 7 000 som finns i . Mitt svar var att jag tycker att vi inte kan stänga några dörrar. Jag tycker att vi ska ta ett ansvar. Det handlar om människor. Jag tycker, vilket jag sa i intervjun, att regeringen borde ta ett initiativ till ett samtal om de här frågorna med tanke på hur situationen nu ser ut. Tack så mycket för svaret, ! Jag tycker att det är ett bra och tydligt förtydligande. Det är mycket av det du säger som jag håller med om. Det handlar just om behovet av att tänka till. Vi talar om att talibanernas maktövertagande förändrar läget fullständigt i . Vi behöver tänka till om bistånd, militära insatser och så vidare. Jag menar att du har väldigt rätt i ditt resonemang utifrån att vi också behöver tänka till om hur vi tänker i . Här behöver, precis som är inne på, regeringen bjuda in till samtal. Det är bara genom samtal mellan politiska partier och politiker som vi kan fundera på vilken väg vi ska ta. Än så länge har dörren varit alltför stängd i de här frågorna. Jag hoppas innerligt att vi kan se en öppning här . Jag tar gärna armkrok, , om det är den här linjen som kommer att hålla. Då finns det möjligheter att göra saker tillsammans. Är det däremot så att man vill använda bistånd till att öppna fängelseplatser utomlands är svaret nej från . Det är så, inte minst på utrikespolitikens område, att förhållanden förändras, och ofta går det ganska snabbt. Det är det vi har sett nu i . Det talibanska maktövertagandet gick snabbare än vad kanske någon hade trott. Då gäller det att politiken hänger med och att vi är öppna för att korrigera det som behöver ändras. Det gäller också att vi är öppna för att det som har skett ställer saker och ting i ett annan perspektiv. Så är det i det här fallet. Då är det oerhört viktigt att föra en dialog om det, att tala om det och att öppna ett samtal om den nya situation som har uppstått. Här är det en ny situation. Det innebär att de som finns i inte kan skickas tillbaka. Då måste vi förhålla oss till det. Vi måste följa detta. Här är vi uppenbarligen överens om att regeringen borde inbjuda till samtal. Jag vill särskilt tacka för att jag fick ta replik trots att jag kanske var någon sekund sen att trycka på knappen. Jag har en fråga till från om bistånd. Liberalerna och är de två borgerliga partier som längst och tydligast stått upp för ett generöst och brett svenskt bistånd. Vi företräder båda partier som har stått upp för enprocentsmålet även när det har blåst snålt i biståndsdebatten. används nu som ett slagträ i biståndsdebatten av dem som alltid vill sänka biståndet, som alltid vill att ska vara mindre generöst och som alltid vill att vi ska ta mindre ansvar i världen genom ett stabilt bistånd. Då är min fråga till : Kan man lita på att i budgetarbetet och i framtida eventuella regeringskonstellationer kommer att stå upp för enprocentsmålet och för ett stabilt svenskt bistånd? Jag skulle vilja säga att biståndet är en av kärnfrågor, och det har det alltid varit. som parti tillkom utifrån ett ansvarstagande för de människor i den fattiga delen av världen som har det sämre än vi. Det här ligger i dna, och jag kan inte tänka mig att skulle hamna i en situation där vi överger enprocentsmålet. Det är en central fråga. Det är det av flera skäl, inte minst därför att det är en moralisk och etisk riktningsgivare i ett samhälle hur vi ser på dem som har det sämre. Jag tror att det är en del av enprocentsmålet och biståndet som vi måste värna och vara rädda om. Tack, , för svaret! Jag delar verkligen uppfattningen att vi människor som bor i den rikare delen av världen och vi som åtnjuter en mycket stor frihet behöver ställa upp för andra. Det är därför det är så viktigt att vi har ett stabilt och generöst bistånd från . Enprocentsmålet tycker jag och Liberalerna är en självklarhet. Jag delar också uppfattningen att det i grunden också är kristna värderingar och kristdemokratiska värderingar att hjälpa andra och att ställa upp för andra i världen på det sättet. Men en sak som har lett till att biståndet i den politiska debatten har angripits är att man på olika sätt vill bredda det och använda det till fler och fler saker. Att bygga fängelser är kanske en sådan sak som skulle riskera att gröpa ur det bistånd som går till exempelvis humanitär hjälp och att bygga demokrati och jämställdhet. Jag undrar ändå, fru talman, återigen: Kan vi lita på ett stabilt bistånd som går till biståndets kärnvärden? Jag tror att jag uttryckte mig väldigt tydligt när det gäller min syn på enprocentsmålet. Det som är viktigt när det gäller den här debatten är att vi har en debatt som bidrar till att bevara, och helst öka, biståndsviljan i samhället och att denna politik är förankrad bland väljarna och bland människor i allmänhet. För att det ska bli så och vara så måste vi ha ett bistånd som fungerar och som är effektivt. Här tycker jag att det har funnits stora brister i den politik som har förts av den sittande regeringen. Man ser mellan fingrarna när det gäller korruption och andra svåra faktorer på ett sätt som naturligtvis påverkar biståndsverksamheten. Här måste vi vara tydligare. Vi måste ställa högre krav på att biståndet når fram och att det är effektivt och når de resultat och de mål som är uppsatta. Annars hamnar vi i en situation där ifrågasättandet av biståndet kommer att öka. Vi har hört i debatten hur regeringen kallar en intention att använda civila plan för att flyga hem lokalanställda för en plan. Vi har också hört hur regeringen har tagit åt sig äran för sådana insatser som egentligen har handlat om personliga initiativ och personligt risktagande och som trots den stora planlösheten faktiskt har löst mycket av de problem och många av de uppgifter som vi stod inför i under evakueringen. Trots att planerna var mer av intentioner och trots att det som gick bra skedde på icke politiska tjänstemäns personliga initiativ har vi hört hur regeringen här säger att det berodde på att det kom så tydliga signaler från regeringen. Det är också mycket märkligt, för de signaler som har varit tydligast från regeringen är troligen hånfullt slängiga kommentarer om att det skulle komma 10 000 personer om vi evakuerade tolkarna. Det har från riksdagsoppositionen ropats, det har från ambassaden vädjats och det har från Försvarsmakten legats på för att saker och ting ska ske tidigare och kraftfullare för att vi ska kunna göra det som vi har ansvar att göra: att få hem både lokalanställda och utsända . Regeringen har vridit och vänt på sig och till slut, trots allt, agerat. Att då försöka ta åt sig äran för sådant som har gjorts av opolitiska tjänstemän och av andra personer trots ett politiskt ledarskap som har pekat åt andra hållet skulle jag kalla för en fräckhet. Jag önskar att regeringen hade tagit på sig lite mer ansvar. Det är stort fokus i debatten på just evakueringen från - en situation som till och med skakades av ett terrordåd med hundratals döda, som världen redan verkar ha glömt. Det finns en hel del enkla analyser och konstateranden om att insatser är bortkastade och att hela insatsen är misslyckad. Även om det finns en stor besvikelse är det viktiga framgångar som riskeras. Jag tycker att vi ska fortsätta att hålla blicken på målet - människorna som lever i . har gjort att hundratusentals barn har gått i skola, att det är lika farligt att vara gravid och föda barn och att kvinnors sexuella och reproduktiva hälsa har fått svenskt stöd. Det betyder någonting i människors nära vardag. Hur ska vi veta vad som är rätt att göra nu? Precis som kulturen är i svenska myndigheter kommer insatsen att utvärderas. Utrikesministern har varit tydlig med det i sina anföranden , och det ska såklart göras på bästa lämpliga sätt. För är helhet ett ledord. Det är inte bara en svårighet för folket i att hantera just nu; det är flera. Det är konflikter, torka, översvämningar och covid. Komplexa problem har inte enkla lösningar. Det krävs av omvärlden att vi fokuserar på människors vardag i landet och att vi bygger upp institutioner när det är möjligt. Covid-19-pandemin måste hanteras, och sjukvården behöver fortsätta att byggas upp. folk behöver bygga motståndskraftiga och trygga samhällen som kan stå emot våld och terrorism. Men vi behöver också lyfta blicken för att se att detta med torka omväxlat med översvämningar kommer att förändras av klimatförändringar. Vi i ska göra vår del för att sänka utsläppen och ge det stöd vi kan till befolkning. sätts omvärldens solidaritet på prov. Vi ska stå kvar. Detta är en debatt som engagerar - därav alla repliker! har och möjlighet att släppa sargen lite grann. nämner, fru talman, att utrikesministern har pratat om utvärdering. Det är ingen i kammaren som riktigt har förstått exakt vad utrikesministern har sagt på den punkten. Jag ställer en konkret fråga: Är berett att öppna för en bred utvärdering av ? Det är en fråga som man kan svara ja eller nej på utan att behöva hänvisa till utrikesministern. Många av oss har varit inne på hur korruptionen har skapat de stora problemen i och sannolikt är en viktig delförklaring till att Kabulregeringen föll på . Då är det intressant att höra om har funderat någonting på biståndets och den utländska närvarons koppling till den korruption som finns i landet. Sedan delar jag den bedömning som har gjort när man nu växlar från utvecklingsbistånd till humanitärt bistånd. Tack för frågorna, ! Som jag sa är den svenska myndighetskulturen att man utvärderar det man gör. Det gäller bistånd; det gäller inom Försvarsmakten. Inom varenda liten myndighet du kan hitta jobbar man på det sättet. Det behöver göras med den här insatsen också. Insatsen har varit bred. bidrag har varit långa och av olika karaktär. Det regeringen genom utrikesministern säger är att detta ska utvärderas. Hur den utvärderingen kommer att se ut beror på hur man sätter frågeställningen. Det kommer regeringen att återkomma med. Skillnaden mellan och Socialdemokraterna å ena sidan och övriga sex partier å andra sidan är väl att vi har en idé om hur denna breda utvärdering ska ske. Jag tror att vi kommer att kunna fortsätta den diskussionen fram till dess att ni har kommit till samma insikt som vi andra partier. Sedan är det intressant, fru talman: är ju ansvariga för biståndspolitiken inom regeringen och har ministerposten. Hur har man resonerat när man nu går från utvecklingsbiståndet till det akuta och humanitära? Vi är några stycken som har pläderat för att man borde titta på de komponenterna, men brukar helt dramatiskt avvisa den typen av tankar. gör ni dock detta själva som biståndspolitiskt ansvariga i regeringen. Det finns en annan sak som jag skulle vilja att utvecklade. Regeringen har ju sagt: Inte en spänn till talibanerna! Hur kommer ni att verkställa att det verkligen blir på det sättet? Jag glömde svara på fråga om korruption tidigare. Jag vill bara enkelt säga att är ett av de mest korrumperade länderna i världen. Det finns stora risker med att gå in med bistånd i de situationerna. Sida och andra biståndsorganisationer arbetar otroligt hårt med att stävja korruption. De jobbar systematiskt med det. Jag tror inte att vi kan göra på det sättet att vi inte engagerar oss med bistånd i länder där det förekommer korruption. Då kommer vi inte att kunna stödja de människor som behöver det. Jag tror också att vi framöver kommer att landa i en utvärdering som säkert fler än och Socialdemokraterna kan vara nöjda med utformningen av. När det gäller omställningen från långsiktigt utvecklingsbistånd till humanitärt beror den på situationen på marken. Det är den som måste styra hur kan bidra och stötta det afghanska folket just . Det betyder inte att tappar sin långsiktighet i biståndet. ingår ju inte i regeringen men företräder likväl ett regeringsparti och är minst sagt att betrakta som regeringsunderlag. Mot bakgrund av att utrikesministern inte tycks ha så mycket självkritik i den här situationen skulle jag bara vilja ställa frågan till hur hon tycker att regeringen har skött evakueringen. Jag noterade en sak under ledamotens anförande, och det var att regeringen borde skämmas för att det har varit så illa med detta. Jag tror att skam är en av de sämsta drivkrafter som finns. Det utrikesministern har redogjort för - som ju följer det dagliga arbetet på UD, vilket jag som riksdagsledamot inte gör - är hur man har arbetat och anpassat sig efter de situationer som har uppstått. har också bidragit till att rädda 1 100 människor hem till . Något som förvånar mig lite är att när regeringspartierna pratar om en stor bredd av människor som behöver stöd finns det en del partier som har fokuserat väldigt mycket på just tolkar. Då är jag lite nyfiken på hur man ser på detta med skyddsbehov för människor i ett så farligt land som . Vi vet ju nu att tolkar och de som innefattas av det som kommit att bli ett ganska vanligt begrepp, nämligen personer som har tjänstgjort för svenska militära styrkor - det handlar ju om andra personer också - är särskilt utsatta i denna situation då de ses som förrädare och direkta fiender av talibanerna. Därför är de extra utsatta. Det råder ingen tvekan om att jag är väldigt kritisk till hur regeringen har agerat, eller snarare att den inte har agerat . Andra länder valde att tidigt ha en tydlig evakueringsplan. När vissa av våra grannländer valde att evakuera sina ambassader satt kvar. Man gjorde ingenting. Jag noterade att ledamoten inte svarade på frågan, så återigen: Är hon nöjd med hur den hanterade evakueringen? Jag vet att den vid varje givet tillfälle har försökt anpassa åtgärderna efter den situation som rått. Den situation som rådde var någonting som hela världen blev överraskad av. Utifrån det tycker jag att helheten av insatser har varit imponerande. Det är lite märkligt: som man vill att ska vara på plats och arbeta i den allvarligaste krisen verkar man också tycka att borde ha evakuerat ambassader och lokalanställda tidigare. De här två sakerna går inte riktigt ihop. Det är otroligt modigt att vara kvar och arbeta i en sådan här situation, och man gör det därför att man ska kunna hjälpa andra människor som befinner sig i landet. Det är verkligen hedervärt, tycker jag. Jag hör nämna vikten av att se på helheten och vikten av att utvärdera på bästa möjliga sätt. Då funderar jag: Vad ser att det är? Kan det vara en parlamentarisk dimension i en sådan utvärdering, eller är det ett dåligt sätt att hantera utvärderingen, enligt ? Jag vet att regeringen inte är klar med beredningen, men och syn vore ändå intressant att höra. Sedan undrar jag naturligtvis om också ser ett behov av att göra ett rejält omtag när det gäller biståndet. Är det uppfattning? Eller ska den strategi som gäller fortsätta? Där finns ju tydliga uppdrag till både FBA och Sida. Är den giltig? Tack för frågorna, ! Ja, helhet är viktigt. Vi är ju fortfarande i en situation som är väldigt allvarlig för människor i som till exempel behöver hjälp därifrån. Jag tror inte att man ska hasta igenom att bestämma hur en utvärdering ska gå till. Det pågår ju som jag förstår redan utvärderingar av utförda insatser inom Försvarsmakten och på andra håll. Vi har fått en utvärdering av biståndet från FBA. Om en parlamentarisk kommitté ska vara ett verktyg där tycker jag att man får fundera på. Det har ju både för- och nackdelar. Jag tyckte att redogjorde för dem på ett förtjänstfullt sätt. Utifrån den situation som vi nu ser i måste vi fundera på hur svenskt bistånd kan göra mest nytta. Det är samma sak där: Det är fortfarande en väldigt osäker situation, men det kan vara så att man behöver se det på ett annat sätt. Att människor vill lämna är ju en effekt av övertagande, att den militära närvaron och tryggheten försvann och talibanerna stod kvar. Men vi har erfarenhet av närvaro där vi också har jobbat med bistånd, diplomati, samarbete inom civilsamhället och så vidare. Det kan inte vara tillräckligt att har kommit med en rapport om biståndet. Det kan inte vara tillräckligt att Försvarsmakten gör sin egen granskning. Vi måste rimligen få se en helhet och få de olika delarna prövade. Det är lätt att det blir många stuprör men få hängrännor även i en utvärdering. Det hoppas jag att ser. Det handlar inte om att hasta. Det är perspektiv som behövs. Vi pratar inte bara om evakueringsperioden utan även om helheten. Jag håller med om att det är fråga om helheten, men just nu är det fokus på att hantera den akuta situationen. Det är bra att också nämner bistånd, diplomati och civilsamhället. Det är dessa områden det handlar om när man pratar om breda insatser. sa jag inte att det är tillräckligt att har lagt fram en utvärdering av biståndet i . Jag bara talade om att den har kommit. Vi har hört lite olika rubriker och uttalanden från regeringen . har det stått i rubriker att biståndet till ska sänkas. I Ekots lördagsintervju sa utrikesministern att det ska vara kvar på samma nivå. Jag undrar vad som gäller. Sedan har vi frågan om alla dessa personer som försöker lämna . Vi har fått ut ett antal, och de har beviljats uppehållstillstånd enligt kvotflyktingsystemet. Jag undrar om vill ta emot fler kvotflyktingar till . Sedan finns de afghaner som befinner sig i , som just nu inte får några besked från på grund av att det råder beslutsstopp. Jag ser några av dem på läktaren. Både jag och har träffat många av dem. Det är unga människor som helt enkelt vill ha framtidshopp i , men de har bollats runt i den svenska byråkratin . Kan ge dessa människor någon form av framtidshopp? Kan vi ge dem ett beslut att de ska få permanent trygghet i ? Tack, , för att du lyfter upp dessa viktiga frågor! har varit en del av en regering där vi har utökat antalet kvotflyktingar. Jag tycker att man framöver kan titta på hur det instrumentet kan användas. Svenneling sa tidigare att det är ett av de få säkra sätten att ta sig till . De som har befunnit sig här länge behöver ett besked. Det är ofta unga människor som har klarat av studier, gymnasiet, och inget annat vill än att försörja sig och bidra till samhället. Jag återger här att människor ska följa de beslut de får, men vi ska se till att mänskliga beslut fattas. Om jag inte missminner mig var det som sa detta tidigare. Jag tycker att det var träffande att vi måste fatta mänskliga beslut. Jag kommer att följa vad arbetar med nu och vad som händer sedan. Här går det inte att ha ett tillfälligt stopp och tro att det är fred i till jul. Jag tackar för svaret. Det enda jag inte fick besked om gällde biståndet. Du får en minut till på dig att svara. Det är viktigt att vi fattar nya biståndsbeslut utifrån den situation som råder. Men om vi inte ska svika det afghanska folket ska vi också behålla biståndet på den nivå som det har varit. Det handlar om just det lyfte upp i sitt anförande om torka, hunger och pågående pandemi. Jag välkomnar beskeden. Jag hoppas att och kan kroka arm när det gäller att öka antalet kvotflyktingar. Jag hoppas också att vi kan kroka arm i att få en migrationsdebatt som faktiskt handlar om framtidshopp och medmänsklighet. Vi kan inte skicka tillbaka människor till talibanernas piskrapp, utan vi måste snarare ge politiska besked om framtidshopp och framtidstro. Där kan vara en . Behoven i är enorma. Vi vet att behoven i världen är enorma. Behovet av bistånd är mycket större än det vi bidrar med runt om i världen. Jag tror inte att vi ska sänka biståndet till . Anledningen till att jag kanske låter tveksam handlar om att det också måste finnas en mottagningsförmåga så att biståndet landar rätt och verkligen blir ett stöd till människorna i vardagen. Just nu handlar det om många akuta frågor, men vi får inte tappa det långsiktiga. Det handlar till exempel om att faktiskt ta ansvar för klimatförändringar och andra processer som pågår i världen. Där är ett rikt land som behöver göra sin del. håller FN en givarkonferens för att samla in mer pengar till att stötta det afghanska folket. Det blir verkligen ett test på världens solidaritet; om vi står pall och klarar av att vara envisa och långsiktiga. Jag vet inte om detta är tillräckligt för att ge hopp och framtidstro. Det är kanske lite för byråkratiskt, men jag hoppas ändå. Genomgången av Afghanistanbiståndet som Expertgruppen för biståndsanalys presenterade är ingen upplyftande läsning. Att resultatet är långt ifrån godkänt efter att har satsats i är nedslående och även oacceptabelt. Självklart ska inte resurser till största biståndsmottagare försvinna i svarta hål och i korruption, varken hos afghanska mellanhänder eller hos internationella samarbetspartner som FN och . Som påpekats här har haft ansvaret för regeringens biståndspolitik . Jag vill fråga hur och därmed regeringen ser på konsekvenserna av misslyckandet som expertgruppen pekar på. I mitt arbete som riksdagsledamot och företrädare för partiet i kan jag säga att det inte finns något slags idé om att se mellan fingrarna när det gäller korruption. Pengar som avsätts till bistånd ska användas till det de är tänkta för. Bland annat därför utför Sida ett stort arbete när det gäller att motverka korruption, att hitta när något går fel och hantera den typen av frågor. Det är riktigt att om det är biståndet ska fungera är det just när en hänsynslös regim raserar människors tillvaro. Vi kan därmed se att hjälpbehoven accelererar. Det är självklart att inga pengar ska gå till talibanerna, men lika självklart ska det vara - vilket har påpekats av vissa debattörer - att vi inte sviker plågade befolkning. Svenskt bistånd ska - det är vi överens om - riktas dit där det gör mest nytta, till konkreta projekt via civilsamhällets organisationer som finns på plats och till humanitära insatser för kvinnor, internflyktingar och andra svårt utsatta grupper. Vi alla inser att detta inte är enkelt, men hur ser strategi ut för att detta ska lyckas? Strategin för att detta ska lyckas är en något bred fråga. Först har vi frågan om korruption. Det som behövs är transparenta system där man kan agera visselblåsare när man ser att något händer. Skälet till detta är att vi inte kan backa från att ge människor i ett korrupt land stöd. Men vi behöver veta på vilket sätt vi kan ge de människorna stöd, trots att landet är korrupt.