kam-sd · H8C120210913sd · 2021-09-13 09:00:00 — Det är en självklarhet att vi ska hjälpa dem som tjänstgör för exempelvis svenska trupper och riskerar sitt liv. Det hade varit spännande att kunna utläsa just den åsikten eftersom - tillsammans med , ska jag säga - var de första som tyckte att vi skulle avsluta all militär insats i . Men det gick inte att utläsa av det som jag har tagit del av. Jag går vidare till biståndet. Uppfattar jag det rätt, fru talman, att menar att det bara ska vara humanitärt bistånd och att det ska gå till medicin och mat? Innebär det att Svenska Afghanistankommitténs arbete ska övergå till att dela ut mat och medicin, eller är det ett tvärstopp för som vill se? Till att börja med handlar det om transparens. Vi måste säkerställa att de pengar som vi använder till biståndet går till det de är tänkta att gå till. Vi har ju sett rapporter som klart och tydligt visar att det svenska biståndet inte har gjort det . har gjort väldigt mycket gott i . Men vi måste utvärdera. Med tanke på hur situationen ser ut nu måste vi se till att biståndet först går till mat och mediciner. Då är det enklast att veta att det går till det som det är tänkt att gå till, och det blir svårare för exempelvis talibanerna att använda de resurserna till något annat än vad de är tänkta att användas till. Jag har tyvärr glömt första fråga. Men jag misstänker att den återigen handlade om tolkarna. Faktum är att vi, precis som nämnde, har varit kritiska till insatsen just på grund av att vi inte har sett någon slutgiltig strategi för vad den ska leda till. Det är i grund och botten ett problem. har Försvarsmakten haft en obruten tradition av truppinsatser utomlands. Totalt handlar det om 120 uppdrag i ett sextiotal länder. Insatserna har haft stor betydelse. På Försvarsmaktens hemsida kan man läsa att utlandsinsatserna "minskar risken för att oroshärdar sprider sig, vilket inte bara gagnar det aktuella området, utan även stärker säkerhet". Trots detta har varit emot den viktiga insatsen i . Av det skälet vill jag fråga : Har Försvarsmakten fel när det slås fast att säkerhet stärks genom utlandsuppdragen? Jag vill förtydliga en sak: är inte principiella motståndare till internationella insatser. Vi tycker att det kan finnas ett stort värde i att delta i flera insatser och av flera olika skäl, inte bara för att stärka och säkra det område där man tjänstgör. När det kommer till fanns det egentligen inget rimligt mål med själva insatsen. Precis som jag nämnde i något anförande handlade det snarare om att behaga än om att tjäna det afghanska folket och ha någon slutgiltig strategi för vad insatsen skulle mynna ut i. Det har vi också sett, inte minst . Det är det som vi riktar vår kritik mot, inte minst när det gäller den här insatsen. Jag är medveten om den position som påminner om. Men när det gäller Afghanistanstyrkan har ett argument från sida varit att det tar resurser från det svenska försvaret. Det svenska bidraget till RSM bestod av 15 personer, stabspersonal i Mazar-e ?Sharif. Bidraget till Isafstyrkan var väsentligt större, men det var . Självklart har Försvarsmakten möjlighet att bidra på de nivåerna utan att förmågan på hemmaplan går ned, särskilt med tanke på vad det långsiktigt ger tillbaka i form av bättre och kunnigare chefer, erfarenhet av skarpa situationer och allt detta. Detta bortser ni i från. Ert nationella perspektiv motverkar det som Försvarsmakten arbetar med och ser som viktigt, inte minst när det gäller insatsen i . Återigen, vi är inte kritiska till alla internationella insatser. Vi hade kanske inte varit kritiska till insatserna i om det hade fungerat på ett annorlunda sätt. När det kommer till resurser har det kostat enorma resurser. Faktum är att vi inte ens vet den exakta summan för den insatsen. Det är också jättesvårt att få reda på det, hur man än försöker. Det är ytterligare en fråga som man kanske behöver återkomma till. Vad har det egentligen kostat oss? Det handlar som sagt i grund och botten om att man måste ha en strategi, ett mål, för insatsen. Det har man inte haft. Det har i debatten så här långt talats ganska mycket om värdighet. Vår 20-åriga militära insats i hade kunnat avslutas på ett mer värdigt sätt. Om detta tycker jag att vi alla borde kunna vara ense. Att ansvaret delas av många, också i den här salen, borde vi också kunna vara ense om. Men ytterst bär naturligtvis regeringen ansvaret. ska bidra till fred, säkerhet och utveckling av människors livschanser och rättigheter i världen. Vi ska försöka byta hopplöshet mot hopp genom handel, erfarenhetsutbyte, diplomati och bistånd men även genom militära insatser. Säkerhet bygger vi tillsammans med andra. Insikten om att det som händer långt borta påverkar oss är uppenbar. Vi ska vara långsiktiga men strategiska i vårt arbete. Vi överger inte folk, men efter maktövertagande måste vår strategi tydligt förändras. Vi ska inte ge legitimitet åt eller bistå en förtryckande och exkluderande talibanregim. Vi ska ge humanitärt stöd och stöd till . Men stöd till utveckling kräver samsyn med regimen om man ska göra det långsiktigt. Det gäller FN, det gäller Sida och det gäller EU. förra regering bjöd in oss. Den nuvarande regimen kan göra detsamma när det gäller bistånd. Men där måste vi ha ett tydligt svar. styr på nytt en extrem talibanregim. Vi ska inte bli dess lydiga redskap. Där krävs tydlighet, fru talman. talar om att strategin behöver förändras och lyfter sedan upp ett antal otroligt viktiga och svåra frågor. Men det kommer inte fram jättemycket konkret om vad vill här och . En sak som jag funderar på är alla dem som är här i och har fått ett utvisningsbeslut till och som omfattas av beslutsstopp. De vet inte om de kommer att bli utvisade till talibanernas eller inte. Jag undrar hur ser på att de människorna fortfarande befinner sig i en asylsökningsprocess och inte har fått besked. Om man ska ändra strategin undrar jag också hur ser på eventuella flyktingströmmar från men framför allt på dem som har kämpat för ett friare och som behöver räddas därifrån och kanske kan lyckas ta sig till grannländerna. Ska vi ta emot dem i ? Så sent som beslutades det om en ny migrationslagstiftning. Den ska naturligtvis gälla. Där finns också en liten, liten möjlighet för omprövning. Vi har från vår sida sett vikten av att förändra den biståndspolitiska strategi som antog . Den antogs utifrån de förutsättningar som då gällde. Det är inte den verklighet som vi nu står inför, utan den kräver en förnyad prövning och att vi tar ett omtag för att säkerställa att vi inte blir ett lydigt redskap i händer. Jag hoppas att också är tydlig i den delen och vill se en förändring av den biståndspolitiska strategin. Jag instämmer med ; man behöver såklart ompröva de beslut som fattades . Förutsättningarna är helt nya. Det finns ett talibanstyre på plats som på många sätt och vis är en grym regim. måste vi vara långsiktiga i vårt bistånd. Det farligaste vi kan göra här och är att svika det afghanska folket genom att dra ned på biståndet från de nivåer vi ligger på . Här gäller det snarare det som är inne på, det vill säga att ompröva och hitta nya vägar framåt. För att göra det behöver man ge besked till de afghaner i som undrar om de ska bli utvisade till talibanernas regim. Man behöver också ge svar till alla de människor som försöker komma undan talibanerna och som undrar om det finns några lagliga och säkra vägar för att ta dem till frihet och få en i . Där skulle jag vilja att vårt besked från riksdag var tydligare: Om du har varit MR-försvarare eller kvinnorättsaktivist och har stått upp för mänskliga rättigheter ska det finnas en för dig någonstans på jorden som inte är . skulle kunna vara ett sådant land. Jag delar utrikesministerns hållning att det internationella utvecklingsarbetet inte hade varit möjligt utan våra soldater och vår närvaro på plats. Den insikten måste man ha när man omprövar den biståndspolitiska strategin. och har varit motståndare till militär närvaro och tänker uppenbarligen att det hade gått att göra samma biståndsinsatser utan den. Vi delar inte den synen. Migrationslagstiftningen beslutas här i kammaren, men den hanteras inte genom en debatt i våra talarstolar. Där finns en särskild ordning som ska gälla för detta och som vi har beslutat om. Den gäller naturligtvis , och den gäller för afghaner och för andra. Vi ser inte att det behöver tas fram någon ny lagstiftning till följd av detta, fru talman. var jag i i . Runt om i har det hållits många demonstrationer för folk. Man har haft det då man kräver att den ska agera både här i och i . Här i finns ungefär sju och ett halvt tusen personer som väntar på besked om att få stanna här och eftersom inte kommer att vara säkert . beslutsstopp var till en början rimligt, men måste börja handla. Människor ska inte behöva leva i limbo. Trygghet är vad som kommer att leda till integration. I behöver vi hjälpa dem som är mest utsatta genom att de får skydd via kvotflyktingsystemet. Via FN och våra ambassader kan vi på ett ordnat sätt få ut MR-försvarare, kvinnorättsaktivister, journalister och tolkar vars liv nu är i stor fara. Därför måste vi öka antalet kvotflyktingar från 5 000 platser till 10 000 platser. Bara på så vis kan vi skydda framtidshopp från dagens talibanska regim till den dag då den faller. har motsatt sig militära äventyr i . Att vi nu fått rätt i mycket av vår kritik är ingenting som gläder mig. Det smärtar att se det afghanska folkets lidande när det demokratiska utrymmet krymper till mikroskopiskt och när våldet och dödandet av oliktänkande tar vid. Grundproblemet med imperialistiska intåg i har alltid varit att man satt det egna säkerhetsintresset framför det afghanska folkets säkerhet. Det blir tydligt utifrån det avtal som undertecknade med talibanerna. Efter det tvingade att släppa farliga talibaner ur fängelser. Det är talibaner som tar plats i ledarskiktet. Frågan är om världen egentligen blivit så mycket säkrare. måste nu dra lärdomar om kostnaden av att lita blint på och Nato. har det lett till ett flertal felbedömningar, och det har skadat vårt internationella rykte. Därför vore det högst lämpligt att utvärdera och skriva en vitbok om de 20 åren i . En minuts repliktid är inte riktigt tillräckligt för att förklara för att han glider runt lite grann när han dömer av närvaro i och inte ser hur det har medverkat till att människor, kvinnor, barn och unga har kunnat andas livsluft. Jag har dock två frågor till , fru talman. Den ena handlar om korruption. Vi kan vara överens om att en delförklaring till Kabulregeringens snabba fall har varit den omfattande korruptionen i landet och därför också risken för att både den utländska närvaron och biståndet kan vara komponenter i detta. Delar den bilden? Och sedan, fru talman: avrådan finns på svensklistan nu 400-600 personer som befinner sig i . Det är väl ändå en indikation om att några från har uppfattat som ganska tryggt? Det som moderater och andra borgerliga politiker har underskattat är vikten av att få fred i ett land. Många afghaner har upplevt av amerikansk invasion. var det ett inbördeskrig, och innan det var det av sovjetisk invasion. Vi kan tala om i princip av krig i ett land. Jag tror att många människor då undrar om de inte bara kan få en situation då det är fred på den plats där de bor. Korruptionen är ett stort gissel. rankar som ett av världens mest korrupta länder. Det är ett problem att man gett bistånd som på olika sätt just har bidragit till korruptionen. Granskningarna pekar på att det inte är svenskt bistånd utan att det snarare är som står bakom många av de halvkorrupta projekt som har funnits. Det är sammanblandningen mellan det militära och det civila som är en av bristerna. Det har funnits en övertro på den militära insatsen, och därför har det civila fått stå tillbaka. Jag tror att många av dem som har rest ned har haft en döende släkting som de velat få en sista chans att besöka. De har då missbedömt säkerhetsläget i . Det är fortfarande ett osäkert land. Det är hedersamt att vi är ett antal partier här i riksdag som står bakom tanken på en bred utvärdering. Det slags komponenter som ligger bakom korruptionen bör verkligen granskas. Det vore av intresse både för vad som har varit och vad som komma skall. Vad gäller läget i finns det stora likheter mellan och min bedömning, fru talman. Men som jag sa i det tidigare replikskifte som vi hade finns det en stor avgrund i åsiktsskillnad mellan oss när det gäller svensk migrationspolitik. Vänstern har alltid företrätt linjen att måste ta hit fler och att fler ska kunna komma hit, medan vi har varit något mer kritiska, om man uttrycker sig så. Det är möjligt att det finns de som har haft släktingar där med problem. Men det som utrikesministern sa är ändå pikant, det vill säga att det finns bortemot 600 på den så kallade svensklistan som frivilligt valt att befinna sig i , trots en aktiv avrådan . Det stora problemet har varit säkerhetsbedömningen av läget i . Man har skilt på läget i och på . Det är denna bedömning som har gjort att många människor har blivit utvisade från till , trots att de aldrig ens har varit i denna storstad. En stor del av den felbedömning som vi sett här mot slutet beror också på detta. Man har trott att skulle hålla mycket längre, att det skulle vara säkrare att evakuera och att det skulle vara mindre kaosartat. Det är där problemet finns. har man skickat signaler om att det finns säkra zoner i . Vi borde i stället nu se att inte kommer att vara säkert . De personer som finns kvar här i har tagit sig hit, och många kom . De har fortfarande inte fått besked om huruvida de får stanna här, trots att det vore betydligt säkrare för dem om de fick stanna här än om de blev utvisade till talibanernas . Människor ska följa de beslut de får, men vi ska också ge dem beslut som det går att leva efter. Inte heller när jag läser reservation om Afghanistansinsatsen framgår det att man ser behov av förändringar i fråga om lokalanställda, att man ska ta hem dem och erbjuda en och att evakuera personal som har varit en del av den svenska insatsen. Jag är därför lite nyfiken på hur det kommer sig att man inte såg detta när vi enligt ändå skulle lämna landet. lyfter fram behovet av en vitbok, och detta har funnits med tidigare. Men jag vill fråga om han inte ser behovet av en bredare parlamentarisk översyn och en utvärdering av hela insatsen som gjorts. Jag tror att det vore oerhört värdefullt för framtida ställningstaganden i denna kammare. Låt oss påminna oss om att vi hade en borgerlig regering i när Isaf-insatsen avslutades och de tolkar som då hade varit direkt anställda av till viss del evakuerades. drev då på gentemot , som var migrationsminister, för att fler tolkar skulle återvända. När man hör att flera av dem inte klarade säkerhetsprövningen för att komma till kan man ju undra hur sjutton de då från första början kunde vara tolkar och jobba för . Det som skedde 2014 tycker jag är märkligt, och det kanske också är någonting som man skulle utvärdera i en vitbok. förslag om en parlamentarisk översyn är intressant och väcker en del tankar i mitt huvud. Jag är orolig för att vi även ska få en utvärdering som inte är så bra och välskriven, precis som med Tingsgård. Risken med en parlamentarisk översyn är att politiker vill putsa på sitt eget eftermäle och därför inte tar upp svåra frågor. Det är jag lite orolig för. Men utvärdera ska vi. Jag tror att det är oerhört viktigt att den parlamentariska dimensionen inte är den enda. Det ska finnas andra utvärderingar med. Men jag tror att man behöver gå in på djupet och analysera och granska de olika komponenterna i våra insatser under . utredning är för vår del inte tillräcklig för den första delen. Där hoppas jag att vi kan nå en samsyn. Är det möjligen så att och uppfattar att det hade blivit bättre för demokratisk utveckling, för kvinnor och flickor och för jämställdhet om talibanerna hade tagit ? Är bilden att ytterligare med talibanstyre skulle ha gjort skillnad för det afghanska folket? Eller hade det blivit fler människor på flykt? Jag och gör ändå delvis samma analys av hur historien ser ut och vad som behöver göras vad gäller utvärdering. Jag tror att det är viktigt att komma ihåg att den här kammaren har fattat beslut om att skicka militär personal. Den kammaren har därigenom också ett stort ansvar för vad man har fattat beslut om samt på vilket sätt och med vilket underlag. Det är alltid svårt att göra en analys av vad som hade skett om vilket politiskt parti hade fått igenom sitt förslag. Men jag tror att den civila komponenten i bygget av har varit för liten. Det har varit för mycket fokus på militär, för mycket fokus på att besegra talibanerna som rörelse. Jag tror att vi hade kunnat bygga demokrati underifrån. I stället har det varit ett top-bottom-perspektiv, som man säger. Det har varit viktigt att få valda ledare i toppen, men dessa har sedan i stor utsträckning varit korrupta och gynnat sig själva framför det afghanska folket. Det ledde aldrig fram till en ny spirande demokrati i . I debatten har vi hört att är motståndare till insatsen i . har också anslutit sig, om än av andra skäl. Vänstern anser uppenbarligen att det är möjligt att utan försvarsstyrkor återuppbygga ett land som präglats av våld och kaos. Bistånd i stället för militära insatser har varit ett återkommande tema. förutsätter det förra i många fall det . Utan militär närvaro hade viktiga delar av biståndet inte fungerat. Svårt utsatta människor hade inte blivit hjälpta. Varför, , bortser från detta? Jag vill börja med att korrigera . var före med att kräva att Afghanistaninsatsen skulle avvecklas. Vi var för den initiala insatsen, men vi satt i tidigare än och har därigenom varit emot den militära insatsen längre. Ett av skälen har just varit den stora sammanblandningen mellan den civila och den militära komponenten i . Det har funnits en övertro på militära lösningar. Man har pratat om att man ska besegra talibanerna militärt. När det inte funkade med truppstyrkor bytte man ut militären och satte in drönare i stället, vilket ledde till otroligt många dödade civila på marken i . Jag tror inte att biståndet i alla delar är så uppbundet till den militära närvaron som vill ge sken av. har funnits i sedan invasion 1979. De fanns där under skräckåren innan talibanerna tog makten, och de har funnits där under hela den tid då haft sin militär i landet. Det går alltså att föra bistånd ändå. Det går att föra bistånd ändå, säger . Men faktum är att det är på det här sättet. Stora delar av biståndet har varit beroende av att det funnits en säkerhetsmässigt någorlunda trygg miljö, så att arbetet kunnat fungera. Det bortser från helt. har också velat avsluta de multinationella insatserna i . Vi har hört det i den här debatten. är dessa insatser avslutade. FN:s generalsekreterare varnade för ekonomisk kollaps i som en direkt följd av detta - miljoner och åter miljoner människor riskerar att dö av hunger i landet. Jag tror inte att det var det här ville se. Men det var det, , som blev resultatet när ditt partis politik mötte verkligheten. Jag tror att blandar ihop amerikansk militär närvaro med fred. Fred är precis det som inte har rått i . Fler civila har dödats av utländska trupper än av talibanerna. Man kunde ha valt en annan strategi . Man kunde ha sagt till talibanerna: Låt oss sluta fred och bygga demokrati från botten i ! Ni har en närvaro här - ni kan vara med i samtalet! I stället sa man: Vi ska besegra er militärt! När man sedan misslyckades med det drog man därifrån fortast möjligt. Hade man gjort så i stället tror jag att man hade kunnat skapa en långsiktig fred som hade gynnat det afghanska folket. Då hade man kunnat göra biståndsinsatser för att bygga landet längre framåt. har vi i stället sett kortsiktighet och år för år-strategier. Det har inte funnits förutsättningar för att bygga starkt. Jag tror att vi ska bry oss mer om det afghanska folket, och det kan vi göra även när talibanerna har makten. Jag har ett par frågor till och . Den ena frågan handlar om att menar att vi i stället borde ha slutit fred med talibanerna och byggt demokrati från botten. Då undrar jag vilka utsikter ser för att talibanerna kommer att bygga demokrati från botten nu när man har tagit makten. Själv ser jag inte några sådana utsikter egentligen, eftersom det är fråga om terrorister och islamistiska extremister. Den andra frågan handlar om det här med imperialism. Jag undrar hur egentligen ser på detta. Är det alltid att betrakta som imperialism när ett land väljer att delta i ett annat land på det landets inbjudan? Eller handlar det bara om att och ser rött på grund av att det har att göra med ? Jag delar nog syn. Det finns inga utsikter för att talibanerna tänker bygga en demokrati. Vi kommer att se en auktoritär religiös diktatur, liknande den som funnits i . Det finns olika islamiska teorier, men i grunden tror jag att det vi kommer att få se i blir detsamma som det som finns i och . Vad gäller frågan om imperialism: Just nu går det många intressanta reportage och dokumentärer om elfte september. Vi är många som förfasas över och minns var vi stod den dagen, då över 3 000 amerikaner miste livet. Men jag tror att vi också är många som är chockade över respons på . Det viktigaste målet för honom var hämnd, inte att få tag i terroristerna och stoppa terrorismen. Jag tror att vi hade kunnat ha haft en helt annan respons till attacken som inte hade krävt över miljoner människors liv runt om i världen i , i och på många andra platser i kriget mot terrorism. Jag delar uppfattningen att det finns mycket man kan kritisera för. Det finns också mycket man kan kritisera i det som har varit kriget mot terrorismen. Man kan kritisera mycket i det som har varit insatsen i . Därför delar jag också uppfattningen att det behövs en bred genomlysning av hela den svenska närvaron. Men jag undrar ändå om det verkligen kan vara så att tror att det har funnits imperialistiska intentioner från den svenska insatsen i . Det är mycket märkligt. Jag har träffat många veteraner och beslutsfattare som har varit med och fattat beslut om insatserna, och det har aldrig uttryckts några imperialistiska intentioner. Det har uttryckts att man vill se till att flickskolor ska få stå kvar. Det har uttryckts att man vill se till att bistånd kan komma fram och nå dem som det behöver nå. Det har uttryckts att man vill skapa trygghet och stabilitet och bygga fred och demokrati också underifrån, men aldrig några imperialistiska intentioner. Jag hör till en rörelse som har demonstrerat mot när har velat dra ut i krig runt om i världen. hör till en rörelse som har velat skicka svenska JAS-plan lite här och var i världen. Men jag tror inte i grunden att det finns något imperialistiskt i vad har velat uppnå. Det har jag aldrig sagt. Jag säger att det bygger på en imperialistisk tankefigur som har fattat sina beslut utifrån. Man kan se att de svenska motiven ha varit ganska tydliga. Det har handlat om att närma sig och säkerställa den transatlantiska länken, som är de populära politikerorden, och det har varit ett närmande till Nato. Man har dansat efter pipa, och har man fått se konsekvenserna av att dansa efter pipa. Jag tror att vi hade kunnat göra mycket annorlunda. Det är därför jag hoppas på att vi kan få en gedigen och bra utvärdering som kan skapa politisk debatt och diskussion om vad det är vi ska göra utomlands. Jag tror fortfarande att svensk militär ska vara på många platser i världen. Men jag tror att den ska vara det under FN-mandat och inte under amerikansk flagg. När svarta rubriker larmar om det som kallas misslyckandet i finns det anledning att något reflektera. Varje omkommen människa är en djup tragedi. Beloppen som har satsats i är gigantiska. Men har det varit förgäves? har miljoner kvinnor fått uppleva vad jämställdhet kan innebära. Miljoner flickor har kunnat gå i skolan och drömma om arbete och framtid. Det är inte tillräckligt, men det är bestående värden.