kam-pd · H8C120210113pd · 2021-01-13 09:00:00 — Regeringen måste se till att vaccineringen fungerar och att om problem uppstår kommer man att stödja i subsidiär anda och inte två sina händer och sedan skylla på andra. Den måste agera. Om den inte har det modet att agera så ska den avgå. Denna regerings förändringsovilja, denna brist på ledarförmåga, syns inte bara i coronapolitiken. Vi ser det inom kriminalpolitiken. Människor förlorar sin trygghet. Skjutningar och sprängningar kan utföras utan straff. Men regeringen inför inte Adrianalagarna, för det står inte i JÖK:en. Redan innan coronapandemin var vårdköerna de längsta vi någonsin sett i . Redan innan coronapandemin visste vi att regionerna var anpassade efter en dåtid. Men regeringen har ingen agenda för att förändra sjukvårdens struktur, för det står inte i JÖK:en. Regeringen var på väg att falla om både arbetsrätten och migrationen för att den inte ens var enig om vad man egentligen skrivit in i nämnda överenskommelse. Vaccinerna börjar nu anlända som ett infriat nyårslöfte. Men när pandemin har pressats tillbaka kommer vi att stå kvar med försvårade samhällsproblem. Januariöverenskommelsen kommer att finnas kvar. Men vi kommer att vara i behov av ett nytt ledarskap. Vi gick till val på att man ska kunna lita på . Det har visat sig att man inte kan det. förtjänar ett bättre och ett nytt ledarskap. Den amerikanska härdsmältan är en tragedi. Institutionerna stod förvisso pall på den yttersta dagen vid slutattacken. Men tragedin i säger tyvärr mycket om demokratins kris och dess utmaningar. Teknikgiganternas plattformar har onekligen skapat konspirationsteoretikernas bästa tid. För öppen ridå kan fakta ifrågasättas, lögner spridas och populismen växa ohämmat. Hur kunde populisten och antidemokraten i faktiskt samla 74 miljoner röster? Rimligen gjorde även anständiga människor detta val. Hur långt kan en polarisering gå utan att demokratin dör? Vi måste dra lärdom av detta. Flera andra länder, även inom EU, är på väg på samma dystra resa. har dessutom sin egen beskärda del av populister och extremister. legitimitet ligger i förmågan att skapa trygghet och goda livschanser för medborgarna. Det handlar om att utjämna det dna-lotteri som tillsammans med våra uppväxtvillkor lägger grunden för våra liv. är det dock bara vi själva som genom egna ansträngningar och egna beslut kan forma våra liv. Politikens uppgift är att oavsett utgångsläge ge oss bästa tänkbara chanser. Detta är liberalismens kärna och credo. De flesta hanterar denna kris ansvarsfullt. Staten bidrar med omfattande stödinsatser till företag, även om mer måste göras akut för företagen, kulturen och civilsamhället. Medarbetare i sjukvården, omsorgen och skolan gör fantastiska insatser i denna mycket svåra tid. Där den svenska strategin kommit till korta kommer ansvar att utkrävas, och förändringar kommer att behöva ske. Vi behöver få sörja de liv som förlorats i pandemin och bearbeta andra förluster som drabbat oss. Även om vi är mitt uppe i bekämpandet och i början av vaccineringen måste vi nu lyfta blicken och ta ett nytt grepp om våra allvarliga samhällsproblem. När vi söker svar om den breda omstarten som så väl behöver har Liberalerna lyssnat på de strävsamma och omtänksamma samhällsbärarna. Det är människor som kräver att skolan ska fokusera på kunskaper samt ordning och reda. Den ska sätta barnen som har det svårast främst som den ger talanger en chans att växa. Det är människor som vill att griper in för de barn vilkas föräldrar inte är kapabla. Det är samhällsbärare som kräver att det finns vård och omsorg av hög kvalitet för alla som behöver det. De vill att människor med funktionshinder ska ges stöd till egenmakt, och det ska ske genom offentligt fungerande system. Det är människor som vill att rättstryggheten måste stärkas. Mormor, mamma och ens egna barn ska inte vara rädda för att utsättas för brott. Det är personer som vill att den som väljer kriminalitet som livsstil får relevanta straff. Det är samhällsbärare som anser att skjutningar, rån och gängbrottslighet är ett av våra absolut största samhällsproblem. Det är samhällsbärare som vill att är solidariskt och inte nativt, där bistånd används effektivt och invandring sker efter förmåga till riktig integration. Där är krav på svenska en självklarhet, och medborgarskapet är målet i en krävande integrationsprocess. Det är också människor som vill att vi tar ansvar för klimathotet. De vill att vi samarbetar med andra länder, inte minst i EU, för att kunna ställa om vårt land. Det handlar om att vi gör allt för att rädda vår planet från en ekologisk katastrof. Det är samhällsbärare som vet att det inte är politiker utan de välståndsskapande krafterna, och inte minst svenska företag, som är grunden för vår välfärd. Liberalerna har tagit politiska strider , detta för att värna vårt demokratiska och öppna samhälle i varje tid. Friheten måste ständigt försvaras. Samhällsbärarna kan lita på Liberalerna. Dagens svenska regering var inte vår önskeregering. Men efter en lång regeringskris tog vi vårt ansvar och medverkade till att fick en regering, en regering med en stark liberal reformagenda. Mitt anförande understryker att på behöver någonting annat, inte bara en regering som tvingas genomföra en och annan liberal reform utan en som drivs av en stark liberal vision. Det är tid för förändring när vi är igenom pandemin. Det är tid för möjligheternas . För en månad sedan följde hela världen rösträkningen i det amerikanska presidentvalet timme för timme. Varje röst räknas, var budskapet. Det blev en stor seger för Biden. Det finns inga tvivel om det. Men det som har hänt efteråt visar med skrämmande tydlighet att en demokrati inte bara handlar om att rösträkna i ett val, för varje röst räknas . Det finns de som skriker högst, de som håller tyst, de som tror att de är oviktiga och lägger ansvaret på någon annan, de som är rädda, de som tiger och låter lögner passera fastän de vet bättre, de som inte bryr sig, medlöparna. Alla dessa röster och icke-röster räknas. Ett av de starkaste ögonblicken i mitt liv var när jag besökte Srebrenicamuseet i . Kriget i Bosnien känns för mig som alldeles . Jag minns det som i går när mina barn var små och granatbeskjutningen mot visades på min tv i vardagsrummet. I träffade jag några jämnåriga som var där i kriget. Det var när grannar dödade grannar, när religion och etniskt ursprung som var helt ointressant människor emellan plötsligt definierade vem som var vän eller fiende och vem som kunde mördas. På väggen i museet fanns ett citat utskrivet bland outhärdliga fotografier på massgravar och nedbrända hem med brända barnkläder och leksaker. Det citatet lyder: Det enda som krävs för att ondskan ska segra är att goda människor inte gör någonting. Demokrati är ingenting man stökar undan på valdagen. Demokrati och fredlig utveckling innebär ansvar för alla medborgare . Men vi politiska ledare har självklart ett mycket större ansvar för att inte polarisera, inte ställa människor mot människor, inte peka på hudfärg, inte bygga murar och inte påstå att det finns enkla svartvita lösningar på komplicerade problem. Vi ska visa modet att mötas, samarbeta, bygga broar och stå upp för sanningen även när den är komplicerad. Vi lever i en brytningstid. Vi är mitt i en global pandemi som har ställt mycket i världsordningen på ända. Vi är mitt i en klimatkris vars konsekvenser blir mer och mer synliga för var dag som går. Dessutom har vi en kris för tilltron till vår demokrati. Vi här inne i kammaren är de som måste visa att demokratin är det enda sättet att bygga ett hållbart och motståndskraftigt samhälle som håller ihop. Jag är djupt tacksam mot alla dem som har stått i frontlinjen i denna pandemi och räddat liv. De har sett till att vårt samhälle fortfarande fungerar. Men ingen tacksamhet i världen räcker om vi inte förmår agera för att hindra nästa globala katastrof. Om vi inte sätter stopp för ohållbar djurhållning, om vi inte sätter stopp för skövlingen av skogar och hav och för spridningen av mikroplaster, kemikalier, hormonstörande ämnen och antibiotikaresistenta bakterier och, inte minst, om vi inte stoppar klimatkrisen kommer allt detta sammantaget att leda till en katastrof. Det kommer att leda till kollapsade ekosystem, nya hot mot fred och stabilitet, nya virus och sjukdomar och nya hot mot människors hälsa. Låt oss nu gemensamt ta detta ansvar för framtiden! Låt oss lyfta blicken från dagspolitiken och visa ansvar för ett bra samhälle där våra medmänniskors, djurs och kommande generationers intressen tas till vara, och låt oss visa att detta ansvar kan politiken ta. Det här är min sista partiledardebatt i . Jag vill avsluta med att säga att jag är så tacksam över väljarnas förtroende och över alla mina partikollegors hårda slit . Men jag vill också tacka alla andra som jobbar i demokratins tjänst och som ger alla medborgare en röst. Jag vill tacka alla som lyssnar på radio eller ser på tv, för ert intresse för politik är helt nödvändigt för att hålla demokratin vid liv. Era röster räknas. Varje reform som den regering jag leder har genomfört har syftat till att stärka och stärka människors trygghet och tillit. Varje jobb som har kunnat skapas, varje nyanställd polis och varje lagad väg har handlat om att bygga starkare. Vi kunde ta oss an den här krisen med 350 000 fler i arbete jämfört med . 100 000 av dem var i svensk välfärd. Vi kunde ta oss an det här med 100 000 nya utbildningsplatser i . Det är rätt satsningar. Men vi behöver göra betydligt mer för att på allvar bygga starkare, bygga en svensk äldreomsorg som varenda person i vårt land känner tillit till och bygga en demokrati som klarar attacker och försök till splittring. Vi är långt, långt ifrån framme. Vi ska fortsätta. Jag tror att de flesta är redo att göra sitt för att stärka svensk välfärd - på nivå, på regional nivå och på nationell nivå. Därför hoppas jag att vi kan komma överens om att ge äldreomsorgen och sjukvården arbetsro och se till att de pengar som är avsatta till äldreomsorg går till just äldreomsorg - och att inte privatisera mitt under brinnande kris. Att göra detta är ett steg i rätt riktning för att bygga svensk välfärd starkare och att bygga tilliten och hela vårt land starkare. Två saker dominerar samtalen i vårt land just nu: och den grova kriminaliteten. De oroar lika mycket men på olika sätt. var alla svenskar skakade över att två pojkar hade torterats på en kyrkogård i . Den 21-åriga gärningsmannen fick fängelse, men 18-åringen fick bara . I domen står det i klartext att båda skulle ha fått långa straff utan den så kallade ungdomsrabatten. Lagen är som lagen är. Domstolen följer lagen. Men ungdomsrabatten för myndiga brottslingar borde redan ha varit borta. fanns ett helt färdigt utredningsförslag som skulle ha trätt i kraft precis före tortyren i . Då hade båda gärningsmännen dömts till fängelse. Min fråga till är denna: Varför lade ni inte fram det helt färdiga lagförslaget? Jag tror dock att glömde en fråga som också diskuteras väldigt mycket , och det är demokratin och försvaret av demokratin. Det handlar om att stå upp för demokratin, att inte locka med de krafter som vill förstöra demokratin och att inte lockas till samarbete med den typen av krafter. Men det är en annan diskussion. Svaret på fråga, herr talman, är att detta lagförslag fick allvarlig kritik i remisshanteringen. Det var tung kritik från domstolar, från Kriminalvården och från med flera, som menade att denna lagstiftning skulle gå för långt. Med en sådan tung kritik från rättsinstanserna mot ett sådant här förslag väljer regeringen att arbeta om förslaget så att det ska få gehör från dem som ska hantera lagstiftningen. Det var skälet. Jag tror att och jag är lika måna om att se till att knäcka brottsligheten. Därför kommer det också ett förslag i den riktningen, men ett omarbetat sådant. En regering måste veta vad den vill även om remissinstanser tycker att regeringen har fel. Det kommer alltid att finnas människor i som är emot att ta bort ungdomsrabatt och att ta bort mängdrabatt. Det kommer alltid att finnas människor som tycker att fängelse är fel över huvud taget. Det kommer alltid att finnas människor som tänker mer på dem som begår brotten än på dem som drabbas av brotten. Om regeringen menade allvar hade den kunnat lägga fram ett helt färdigt förslag. Det skulle ha trätt i kraft innan den här tortyren ägde rum. Då hade de här människorna fått långa fängelsestraff, som i någon liten mån hade återupprättat dem som drabbades av deras brottslighet. Det är fegt av regeringen att gömma sig bakom remissinstanser som om regeringen själv inte hade en åsikt. Den här lagen hade varit genomröstad nu om ni hade vågat. då också var ett statsbärande parti tror jag att man hade brytt sig om att rättsinstanserna har starka uppfattningar om ett lagförslag. Men låt det nu stå alldeles klart att här står moderatledaren och säger att de här bara har sina uppfattningar; det är vilka som helst. Domstolar och åklagarmyndighet och stora delar av rättsväsendet - det betyder inte så mycket. Regeringen vet vad den vill. Det är också därför regeringen kommer att lägga fram ett förslag just vad gäller ungdomsrabatterna, för de är fel. Men vi tänker inte göra det i direkt motstånd mot det rättsväsen som ska ta hand om lagstiftningen. Men vet vi var står i denna fråga och hur man betraktar rättsväsendet. Jag tycker att det är tråkigt. Apropå det senaste replikskiftet slår mig genast tanken på den så kallade gymnasielagen. Då var det inte så viktigt vad olika remissinstanser och rättsinstanser hade för synpunkter, utan den skulle genomföras till varje pris. Politisk vilja kan ju också ha en betydelse i sammanhanget - en ganska stor betydelse. Men det var inte det jag tänkte tala om, herr talman. Jag tänkte ställa ett par frågor till kopplat till just demokrati och yttrandefrihet. Jag läste att it-minister uttalade sig så här i : "Din rätt att uttrycka din åsikt innebär inte en skyldighet för andra att sprida den." Det är rimligt. har vi dock en situation med digitala it-jättar som tar sig rätten att begränsa människors yttrandefrihet, stänga av människor som har misshagliga uppfattningar. Det handlar om medier i , det handlar om president och det handlar om en lång rad oppositionella, konservativa företrädare runt om i världen. Vad har att säga om detta? Är det en rimlig ordning? Jag delar statsrådets uppfattning. Bara för att man tycker en sak innebär inte det en ovillkorlig rätt att få någon annan att ge uttryck för den. Det måste man ta ansvar för, både man själv som individ och de här medierna. Vi har diskuterat det problem som vi har i sociala medier. Det som skulle vara, enligt mig i alla fall, en utmärkt möjlighet för människor att söka kontakt, sprida kunskap, ha dialoger och stärka demokratin blev någonting annat. Då måste vi göra någonting åt det. Frågan är vilken slutsats man drar av detta. Jag menar att det behövs en reglering också av dessa medier. Vi måste kunna betrakta dem som exempelvis en papperstidning, där det finns någon som är ansvarig för innehållet. Det är den vägen vi ska gå. Jag ser inte framför mig att det är de stora ägarna till dessa plattformar som ska ha avgörandet, men vi måste ha en reglering så att vi stoppar det som vi nu ser har lett till vansinne i . Här är ytterligare ett exempel på verklighetsuppfattning och hur man betraktar de här sakerna. Jag köper inte uppfattning att detta är jämförbart med en tidning. Sociala medier har kommit att dominera det politiska samtalet, samhällsdebatten och valrörelser. De som äger dessa plattformar äger en grundläggande informationsinfrastruktur. Det är inte en tidning, utan de har en enorm makt. har vi alltså en situation där enskilda företag kan bestämma vad som ska sägas och vem som får säga saker, till exempel i en valkampanj. Jag har själv partivänner som på fullständigt obegripliga grunder har stängts av. Om det sker i exempelvis en valrörelse kan det ha en påverkan på valutgången. Visst, jag är glad att säger att det här måste regleras. Jag är dock rädd, herr talman, att den reglering vill göra kommer att inskränka yttrandefriheten ytterligare. Det är inte det jag menar. Här måste vi städa upp. Här måste vi ställa krav på yttrandefrihet på de digitala it-oligarkerna. Det är lite svårt att hänga med i resonemang. Jag vet inte vad han egentligen vill ta ansvar för. Jag menar att det också i de sociala medierna måste finnas någon gräns för vad man kan säga och hur man kan uttrycka sig. Det måste regleras på något sätt. Jag tycker inte heller att det är de stora ägarna som i slutänden ska reglera det. diskuteras på EU-nivå dels en Act, dels en Digital Market Act som ska se till att vi på EU-nivå på något vis kan reglera detta. Jag tycker att det är rimligt att göra det. Man måste få säga vad man vill, säger en del - ja, men inte i alla kanaler. Om man går ut på gatan och säger vad man vill är det en sak, men det kan inte vara en mänsklig rättighet att få häva ur sig vad som helst i de sociala medierna. Det är det som leder till den situation som vi nu har sett i . Vi har en liknande situation i , och vi kan mycket väl ha den i . Det är dags att säga ifrån , en gång för alla! Det måste vara någon ordning också i de sociala medierna. Strategin för att skydda de äldre har misslyckats. Det var budskapet när presenterade sin granskning av äldreomsorgen för ungefär en månad sedan. slår fast att den främsta orsaken till det höga antalet dödsfall bland äldre var den höga allmänna smittspridningen i samhället. Jag skulle vilja fråga statsministern vilket ansvar han har för den allmänna smittspridningen och att den var så hög under såväl våren som samt exakt vilka lärdomar statsministern och regeringen har dragit av detta. Myndigheterna och experterna har diskuterat vad som gjorde att fick en så hög smittspridning i början i förhållande till våra nordiska grannländer. har också en ganska dramatisk smittspridning. Vad är det som gör att , som så sent som kände sig ganska säkra på sin situation, nu har en dramatisk smittspridning, och det utan den brittiska muterade varianten? Vad är det som gör att utvecklingen i och har sett olika ut och gått i olika takt? Vad är det som gör att och , som ligger på Iberiska halvön, har haft två olika utvecklingar av smittspridningen? Man vet inte vad det beror på. Uppenbarligen har dock haft en kraftigare smittspridning. I strategin ingick att se till att testa och spåra så många vi kunde. När smittspridningen blev för stor kunde vi inte spåra så många som vi ville, men vi var överens med Kommuner och Regioner: Testning och spårning är naturligtvis en viktig del i detta. fick vi höra väldigt mycket om många andras ansvar och många andra länders situation. Min fråga gällde dock inte det. Min fråga tar avstamp i utvärdering. Den presenterades för en månad sedan. Kommissionen är väldigt tydlig med att det är just den höga allmänna smittspridningen i samhället som är orsaken till att sticker ut och har så pass många döda inom äldreomsorgen. Det är i sig en nationell tragedi. Av den anledningen frågar jag statsministern: ansvar har statsministern för den stora smittspridningen i samhället ? Och vilket ansvar har regeringen nu för att smittan återigen rasar i vårt samhälle? Ett stort antal äldre har återigen smittats på sjukhus och äldreboenden och avlider i sviterna av covid-19. Jag som statsminister har det yttersta ansvaret för hur regeringen agerar. Jag står upp för den strategi som vi har valt. Jag tycker att den är rätt. Den gäller fortfarande. Det måste vara så att vi ser till att begränsa smittspridningen så mycket som möjligt. Jag konstaterar dock också att inte är färdig med hela sitt arbete. Där har vi sagt: Låt oss avvakta och se. Vi är mitt uppe i detta . När det är slut, vad är det då som har hänt och vad ger experterna oss då för uppgifter? Redan nu är det så att länder som har haft samma typ av åtgärder har haft olika utveckling av smittspridningen. Vad beror det på? Jag har inte alla de svaren. Om har dem är det bra, men jag kan inte höra att ens experterna har dem . Låt oss alltså avvakta detta. Jag tar dock ansvar för den hantering vi har i , och den står jag upp för. Regeringen anförde tidigt att syftet med den svenska strategin var att skydda de äldre. Det Coronakommissionen de facto slog fast för en månad sedan handlade egentligen inte om den allmänna smittspridningen utan om vad äldreomsorgens strukturella problem har lett till - många timanställda, många privata aktörer som är helt osamordnade och en kronisk underbemanning som gör att det blir svårt att isolera till exempel sjuka vårdtagare. Allt detta är fakta som vi har känt till . Jag kan inte tänka mig att regeringen inte kände till detta. Ändå valde regeringen den här strategin utan att kombinera den med, som kommissionen säger, dramatiska insatser för att kunna genomföra den på ett bra sätt. Vad anser statsministern att regeringen har för ansvar för de höga dödstalen i äldreomsorgen? Nooshi Dadgostar pekar på det som vi också har pekat på länge: Hela den svenska välfärden måste stärkas. Det var därför vi när vi tillträdde 2014 sa att vi måste lägga om politiken. Vi gjorde också ett bra arbete tillsammans med , vill jag påstå, under den förra mandatperioden med exempelvis tillskott till äldreomsorgen och med stöd till parterna för att sluta avtal om att ta bort den ofrivilliga deltiden. Vi påbörjade före pandemin ett arbete för att skydda titeln undersköterska. Vi har påbörjat ett arbete för att höja kompetensnivån i hela äldreomsorgen, och vi fortsätter att anslå resurser. Vi har påbörjat ett arbete, där vi också har fått förslag från , för att se till att alla äldre som har hemtjänst får en fast omsorgskontakt. Allt detta är alltså påbörjat. Är vi nöjda? Nej, vi måste gå mycket längre. Men det är den typen av insatser som behövs för att vi ska få världens bästa äldrevård. Vi har sett nedskärningar i äldreomsorgen , och Socialdemokraterna har suttit vid makten . Men det är först nu man sätter igång med saker och ting. När statsministern vet om hur situationen i äldreomsorgen ser ut, hur kan regeringen ändå gå fram med denna strategi? vädjar statsministern till kommunerna om att inte sänka skatterna. Men, herr talman, regeringen sänker ju skatterna i stället för att satsa på äldreomsorgen! Regeringen lägger fyra gånger mer på skattesänkningar än på äldreomsorgen. Vad har statsministern då för trovärdighet när han vädjar till kommunerna att sköta hans jobb? Tycker statsministern att det är rätt prioritering att lägga pengar på skattesänkningar i stället för att hjälpa de vårdbiträden och undersköterskor som arbetar i äldreomsorgen för att rädda våra äldre? Jag tycker att det är helt rätt att prioritera resurser till välfärden, och det är precis det vi har gjort. Vi gjorde det under den förra mandatperioden tillsammans med . Det måste rimligen dess partiledare veta om. Vi tillsköt mer resurser till äldreomsorgen, vilket skulle motsvara i storleksordningen 5 000 anställda i äldreomsorgen, beroende på hur man valde att använda pengarna, naturligtvis. Jag säger inte att vi är nöjda med detta, men den riktningen är påbörjad. Jag säger återigen: Före pandemin hade vi påbörjat arbetet med att skydda underskötersketiteln. Vi hade påbörjat arbetet med en fast omsorgskontakt för alla dem som har hemtjänst, och vi hade påbörjat arbetet med att höja kompetensnivån. Räcker det inte? Nej, men det är rätt väg att gå, och vi måste fortsätta på den vägen. har kommit med sin första delrapport. Den lyfter fram de systematiska brister som länge har funnits inom äldreomsorgen. Kommissionen pekar också på att regeringen har det grundlagsstadgade ansvaret för att leda landet och avhjälpa sådana systematiska fel. Den förra alliansregeringen försökte ta detta ansvar. Min partikamrat tillsatte en utredning för att identifiera och komma med förslag på hur äldreomsorgens strukturella brister skulle åtgärdas.