kam-fs · H9C120211021fs · 2021-10-21 14:00:00 — Vid frågestunden svarar ministrarna i regeringen på frågor från riksdagsledamöterna direkt i kammaren. Följande ministrar deltar: Socialminister (S) Socialförsäkringsminister (S) Arbetsmarknadsminister (S) Jämställdhets- och bostadsminister (MP) Socialminister (S) besvarar såväl allmänpolitiska frågor som frågor inom sitt eget ansvarsområde. Före valet utlovade att skulle ha EU:s lägsta arbetslöshet . har bara tre EU-länder högre arbetslöshet än . Vi har alltså verkligen inte blivit bäst utan ligger nu på plats 24 av 27 länder. Vi har dessutom högre arbetslöshet än genomsnittet i EU, något som hänt sedan vi gick med i EU 1995. Vi har också tappat positionen som det EU-land som har högst sysselsättningsgrad. I ett läge där arbetslösheten är bland de högsta i EU, där långtidsarbetslösheten är den värsta som uppmätts i modern tid och där antalet nyanlända utan egen försörjning är rekordstort skulle man kunna tänka sig att förslagen från regeringen på detta område skulle vara oerhört omfattande. Men, tro det eller ej, arbetsmarknadsministerns departement aviserar inte en enda proposition denna höst. Är arbetsmarknadsministern och regeringen nöjda med situationen? Om inte, varför har man inga planer alls på förslag inom arbetsmarknad och integration? Jag tackar för den viktiga frågan om hur vi kan pressa ned arbetslösheten. Jag kan börja med att konstatera att gick in väldigt starkt i pandemin. Sedan valet , under regeringen tid, har 300 000 fler kommit i jobb, varav 230 000 utrikesfödda, fram till pandemin. Vi har drabbats hårt av pandemin, och det gäller förstås också på arbetsmarknaden. Regeringen har gjort väldigt kraftfulla insatser för att pressa ned arbetslösheten och se till att rädda jobb och företag. Bara i och med åtgärden gällande korttidsarbete har 600 000 personer omfattats av den trygghet som det innebär att slippa bli av med sitt arbete. Regeringens politik har räddat tiotusentals jobb. tar vi nästa steg. kan jag berätta att vi har 117 000 lediga jobb på Platsbanken. Det är en tuff tid just , men framtiden är ljus. Sanningen är ju den att situationen har försämrats i ända sedan valet och att långtidsarbetslösheten har ökat. Vi ser också hur vi har tappat jämfört med andra länder i vår omvärld. Det är inte pandemin som är orsaken. Min fråga är fortfarande: Vilka nya grepp avser arbetsmarknadsministern att ta för att vända situationen? Den politik som redan har misslyckats kan ju inte vara svaret. När läggs nya förslag på bord? Jag är glad över att få möjlighet att berätta om de väldigt viktiga reformer som regeringen vidtar för att rädda jobb och företag men också för att se till att vi får möjlighet att pressa ned långtidsarbetslösheten och se till att arbetsgivare har möjlighet att anställa. Vi vidtar nu de största reformerna i modern tid på svensk arbetsmarknad. Vi reformerar Arbetsförmedlingen för en effektivare matchning och lägger fram förslag för ökad flexibilitet och möjlighet till omskolning genom ett helt yrkesliv genom trygghet, LAS och omställning - för att ta några exempel. med pandemi och efterföljande neddragningar i hotell- och restaurangbranscherna har dessa branscher svårt att hitta personal när de får tillbaka gästerna till hotellen och restaurangerna. Många av dem som stod utan jobb för lite har gått vidare till andra branscher, och nyrekryteringen har varit i stort sett obefintlig. skriker hotell och restauranger efter personal, personal som ofta inte går att finna. Därför har många företag till och med vänt sig utanför EU för att söka personal till hotell och restauranger. Det är nästan absurt att vi inte kan hitta personal till restauranger och hotell, med tanke på att arbetslöshet är bland de tre högsta i hela EU. Vilket ansvar har regeringen för detta? Vad avser regeringen att göra för att komma till rätta med den helt absurda situationen? Vi har 117 000 lediga jobb på svensk arbetsmarknad just . Det är därför det är så viktigt med de åtgärder som regeringen vidtar. Vi skapar fler lokala jobbspår, där arbetsgivarnas behov av att anställa paras med de möjligheter som vi ser i form av att många personer vill gå en utbildning och lära sig ett yrke. Det är ett sådant exempel. Regeringen har även sett till att starta igång en helt ny form av arbetsmarknadspolitisk insats som vi kallar för intensivår. Vi kommer snart också att sjösätta etableringsjobben, som kommer att vara helt centrala för att se till att människor som står långt från arbetsmarknaden samt nyanlända får möjlighet att komma i arbete. Att restaurangerna har svårt att hitta personal i ett land med en arbetslöshet som är bland EU:s högsta är naturligtvis ett misslyckande. Det kan inte vara någonting annat. Hur kommer det sig att man inte har förberett dem som finns på arbetsmarknaden för att ta de jobb som finns? Det har uppenbarligen inte skett. Vi har en av EU:s högsta arbetslösheter, och restaurangerna måste söka personal utanför EU. Det är en absurd situation. Hur ser regeringen på sitt ansvar? De fagra talen har vi hört ett tag , men det händer ingenting. Vi vidtar historiskt kraftfulla åtgärder för att se till att människor kommer i utbildning och för att förbättra och förstärka matchningen. Det här är ett allvarligt problem, men det finns också enormt stora möjligheter, för jobben växer nu till i svensk ekonomi. Jag vill också påminna om att det inte finns någonting från oppositionens sida som vi kan ta fasta på. Vi driver idéutvecklingen själva. Så fort tillsammans med får möjlighet slaktar de resurserna till arbetsmarknadspolitiken. Det är inte rätt väg att gå. En orosanmälan kommer in till om att ett barn far illa hos sina föräldrar. En utredning startar, och insatser ges till familjen. Det är mycket bra. Men det är inte ett rättssäkert system om det finns vidare utredningar med underlag om att omhänderta barnet utan att föräldrarna vet om det eller vet vad skälen till det är, så att de kan arbeta med förändringar för att åtgärda sina brister. Om dessutom samtal med barn sker på ett sätt som inte ger rättssäkerhet och det inte säkerställs att det är barnens berättelser som kommer fram och inte svar på ledande frågor kommer det att bli så att barn omhändertas fast de inte behöver det och att barn som behöver omhändertas inte omhändertas. Min fråga till minister är: Vad avser ministern att göra för att säkerställa att rätt kompetens finns och att det finns evidensbaserade metoder som säkerställer barns och föräldrars rätt både inom och i rättsväsendet? Det är självklart så att orosanmälan ska göras. Det är en skyldighet för dem som arbetar med barn och unga i skola, vård och andra sammanhang. Det är naturligtvis också så att har i uppdrag att hålla samtal med föräldrar. Ambitionen är förstås alltid att ge allt tillgängligt stöd för att föräldrarna ska kunna fortsätta vara välfungerande vårdnadshavare och för att man ska fortsätta vara en välfungerande familj. Det ska inte göras för många omhändertaganden och inte heller för få. Det där är förstås alltid en balansgång. Det är ofta ganska svårt att utifrån göra bedömningen av huruvida det där stämmer eller inte, för det är förhoppningsvis väldigt mycket arbete som har föregått detta. Om frågeställningen var hur man jobbar evidensbaserat och hur man ser till att man gör rätt saker tänker jag att det är en uppgift för såväl som andra delar av välfärden att ta del både av den forskning och av den empiri som finns så att man gör rätt. Det är förstås syftet. Tack för svaret! Jag saknar dock att regeringen tar steg framåt och pekar på vilken typ av kompetens som behövs för att hjälpa till att stärka de här sakerna i alla delar - både inom och inom rättsväsendet. Det saknas enhetliga metoder där man säkerställer att man tar vara på varje barns rättigheter och varje förälders rättigheter och möjligheter att vara så goda föräldrar som vi alla vill. Här behöver regeringen ta ett kliv framåt och peka på vilka steg vi ska ta. När det gäller vilken kompetens som är bäst och som krävs och vilken typ av vägledning man kan behöva som personal för att göra rätt är det förstås ett uppdrag som ligger inte minst hos . Det handlar om att utfärda den typen av både vägledningar och riktlinjer och att hålla i olika former av kompetensutvecklingsutbildningar för att personalen ska kunna följa med i det som händer. Jag tar gärna fortsatta diskussioner med om detta, för frågan är sannerligen inte enkel. Men jag vill nog påstå att svensk socialtjänst gör ett fantastiskt arbete och har stora utmaningar framför sig. Min fråga går till , och det gäller frågan om pensionerna. Vi från tycker att det är anmärkningsvärt att regeringen inte har valt att höja de lägsta pensionerna rejält. Alldeles fick man besked om det pensionstillägg som regeringen har tagit fram, och de med de lägsta pensionerna blir helt utan. Min fråga till statsrådet är därför: Varför har man valt bort att höja de lägsta pensionerna med , som ställde krav på i regeringens budget? har flest fattigpensionärer i . När kommer regeringen att tillgodose deras behov och se till att de får en värdig pension? Är för mycket begärt när vi sänker skatten med dubbelt så mycket pengar så att alla kan köpa en latte? Tack, , för frågan och för engagemanget i pensionsfrågan! Det gläder mig att det nu finns fler partier i riksdag som bejakar pensionshöjningen. Pensionerna måste höjas. Vi har genomfört ett pensionstillägg, som betalades ut i . Det innebär att många som har slitit ett helt yrkesliv men som har låga pensioner får en höjning av pensionen. De som träffas som mest får en höjning med . Nästa naturliga steg är att höja pensionsavgiften så att vi säkerställer att vi ökar inbetalningarna till pensionssystemet så att vi har möjlighet att fortsätta att höja pensionerna. Dessutom har regeringen i den här budgeten lagt in en höjning av bostadstillägget för pensionärer som riktas till de pensionärer som har svagast ekonomi. Både taket i bostadstillägget och konsumtionsstödet i bostadstillägget höjs. Det är viktiga steg. Men jag instämmer i bedömning: Pensionerna måste fortsätta att höjas. Det är bra att statsrådet har den uppfattningen. är det väldigt tydligt - om inte jag har misstagit mig - att Socialdemokraterna värnar den här pensionssänkargruppen, där inte ingår. Att prata om att avgifterna ska höjas hjälper ju inte om man inte tar fram sådana förslag. När kommer regeringen att se till att avgifterna höjs? Och när kommer de med lägst pension, oavsett om man har ett bostadstillägg eller inte, att kunna ha en värdig ålderdom? Fru talman och ! Socialdemokraterna och regeringen ser ett behov av ett långsiktigt samarbete i pensionsfrågan, för de här frågorna är långsiktiga. De beslut som vi fattar här och kan få konsekvenser . Då är det rimligt att vi har ett blocköverskridande samarbete på området. Det förpliktar dock, självklart. Partierna i Pensionsgruppen måste alla ta ansvar för långsiktigt höjda pensioner så att vi kommer upp i anständiga nivåer för våra pensionärer. Vi jobbar med denna fråga, inte minst vad gäller pensionsavgiften. De plågar patienterna, och de plågar personalen. Pandemin har gjort att vi har fått uppskjuten vård, och det har varit nödvändigt. Men vi hade redan före pandemin rekordlånga vårdköer, som nästan uppfattades som ett normaltillstånd. Det vi behöver göra nu är att kraftsamla för att kunna korta vårdköerna. Pengar finns för att klara den uppskjutna vården, men det krävs mer än pengar. Regeringens egen utredning har varit på remiss, och den föreslår bland annat en statlig kommitté. Jag tror inte att en kommitté kommer att göra någon större skillnad för patienterna. Däremot menar vi kristdemokrater att patienterna behöver information om var den lediga kapaciteten finns i landet. Och var informerar man enklast? Jo, genom en webbsida, förstås. Det behövs också ett avtal mellan vårdgivare och ansvarig region, och gärna en ekonomisk ersättning till patienter som behöver göra långa resor. Min fråga till socialministern är: Vad gör regeringen, förutom pengarna? Det krävs mer. Tack, Acko Ankarberg , för en fråga som jag tänker kommer att prägla de här frågestunderna framöver och säkert hela den politiska debatten, inte minst fram till valrörelsen och i den! Människor har rätt att känna trygghet i att man får vård och att man får vård efter behov. Man ska inte behöva åka onödigt långt, men såklart ska man vara beredd att åka om det finns vård att få någon annanstans. Det är ju det som dagens vårdgaranti innebär: Får man inte vård i sin egen region, före detta landsting, får man vända sig till en annan del av landet. För mig är det viktigt att också säga att man då inte själv ska behöva ringa runt, utan vården måste hjälpa till med detta. Det finns strukturer i varje region för hur man ska kunna hjälpa till och stötta detta. Regeringen är dock inte helt nöjd med det här, och det är också skälet till att vi har haft och har en delegation som ska arbeta för ökad tillgänglighet i vården. Den har lämnat förslag, och det är inte bara det förslag som Acko Ankarberg nämnde, utan det finns också flera andra. De bereds , och vi ska titta vidare på dem. Jag betvivlar inte regeringens ambitioner, men det räcker inte med en förhoppningspolitik. Man måste också säkerställa att patienterna faktiskt får del av var den lediga kapaciteten finns. Även om jag gärna är med och diskuterar lagändringar om vårdgarantier och sådant är det , och , som vi måste göra allt vi kan för att patienterna ska få del av den lediga kapacitet som finns. Om vi lyckas med det underlättar vi både för patient och för personal, som har att hantera en väldigt stor omställning framöver. Regeringens besked behöver vara tydligare. Fru talman och Acko Ankarberg ! Resurser, kompetens, fler utbildade och den samverkan och den totala uppslutning som fanns i början av pandemin skulle vi förstås behöva också i ett sådant här sammanhang. Både offentliga och privata aktörer kanske kan lägga annat åt sidan för att prioritera att vi ska se till att de som har fått vänta inte behöver vänta . Jag tror inte att man ska förenkla diskussionen alltför mycket. Det kommer att vara svårt, och det kommer att ta tid. Men vi ska göra allt det vi kan. När det gäller huruvida man ska ha en enda kö eller flera olika typer av kanslier får nog den frågan diskuteras vidare med regionerna. Fru talman och fru statsråd! När DN pratar med , som har hemtjänst, säger hon att hon vill att de som kommer in i hennes hem och kommer nära henne ska vara vaccinerade. Men hon säger också att hon inte vågar ställa det kravet. Till DN säger hon: Man är ju i beroendeställning för att få sin hjälp, och då är man inte så kaxig. Det tror jag att vi kan känna igen oss i, allihop. Jag hyser ingen tvekan om att statsrådet och jag är eniga om att vaccinationer räddar liv. Statsrådet har också lyft fram exempelvis som ett föredöme när de säger att den som inte är vaccinerad kanske behöver få andra arbetsuppgifter. Därför undrar jag: Är statsrådet villig att se över om lagen kan bli tydligare? Vi vet ju att många kommuner säger att lagen är otydlig och att rättsläget är osäkert. De säger att utredningar behövs, eller så försöker de utreda själva. Kan regeringen tänka sig att ta ansvar för att det inte ska spela någon roll var man bor? Tryggheten och skyddsnätet måste alltid finnas där. Regeringen är förstås beredd att ta ansvar för att människor känner trygghet i att man får den vård och omsorg man behöver, oavsett var i landet man bor. Men för att komma till den konkreta frågan: Är det så otydligt? Vilka krav får man egentligen ställa? Jag upplever inte riktigt den där otydligheten längre. Jag tror att de flesta har insett och förstått att det är ett väldigt viktigt åtagande att bedriva en verksamhet, om vi fokuserar på äldreomsorgen, som riktar sig till personer som är över 70, sköra och sjuka. De har rätt att känna trygghet, både på ett särskilt boende och om de är beroende av hemtjänst. De ska inte behöva ställa frågan. Jag förespråkar inte i något avseende en organisation eller en struktur där den äldre ska behöva tvinga fram en viss utveckling. Den som driver och är chef över verksamheten måste försäkra sig om att man inte utsätter de äldre för en risk - genom att ställa frågan, genom att på olika sätt uppmuntra till vaccination och genom att underlätta för vaccination. I sista hand kan man behöva vidta andra åtgärder, till exempel omplacering. Jag tackar statsrådet för svaret. Då är vi eniga i målsättningen, som jag läser den, men kanske inte så eniga . Jag hör bara att säger att rättsläget är osäkert. säger att det är säkert men att man inte får fråga. Vi kan ju inte ha en situation där många säger att hastighetsbegränsningarna på skyltarna är lätta att läsa men där somliga andra säger att de är en rebus. Då måste vi se till - som stat, som nation - att tillsammans hitta tydliga regelverk, nationella riktlinjer och lagstiftning: Vad är tillåtet, och hur skyddar vi de sköra? Lagstiftningsförändring löser ju inte nuläget. Det kan vi säkert vara överens om, inte minst i den här kammaren. Vi kan inte vänta på det, utan vi behöver lösa situationen här och . Tillsammans med arbetsmarknadsministern hade jag ett möte med de olika vårdfackliga organisationerna, Kommuner och Regioner och Vårdföretagarna. Vi var nog rätt överens om att det inte är så oklart men att det gäller att jobba på väldigt hårt. Man kan inte möta alla ovaccinerade likadant, men man har ett enormt stort ansvar. Det finns föreskrifter från som säger att man inte ska utsätta personer som är över 70 för risk för svår sjukdom, vilket detta är. samlas till stämma i min hemstad . Det finns naturligtvis en hel del förslag där som jag tycker är mindre bra. Ett exempel på förslag är att se över beskattningen av sjukvårdsförsäkringen: "vill att det genomförs en översyn av beskattningen av sjukvårdsförsäkringar, med inriktningen att de inte ska förmånsbeskattas." En viktig utgångspunkt för oss socialdemokrater är ju att vård ska ges , naturligtvis, men också efter behov. Det ska inte heller finnas några gräddfiler för dem med fet plånbok att köpa sig före andra i kön. Hur ser regeringen och statsrådet på förslaget att avskaffa förmånsbeskattningen på privata sjukvårdsförsäkringar? Tack för frågan, ! Nej, regeringen vill inte avskaffa förmånsbeskattningen för privata sjukvårdsförsäkringar. Vi behöver ha ett mer sammanhållet system snarare än ett som är mer uppsplittrat. Vi behöver också försäkra oss om att man känner en trygghet i att man får vård just efter behov, inte efter plånbok eller efter förmåga att ens få köpa sig en privat sjukvårdsförsäkring. Jag har precis tagit emot en utredning som handlar om privata sjukvårdsförsäkringar. Den ska vi bereda. Vi behöver med mycket stor sannolikhet återkomma med ytterligare förslag på området för att stävja denna utveckling, som oroar mig väldigt mycket. Tack för svaret, statsrådet! Det känns naturligtvis betryggande. När jag läser handlingarna till stämma verkar det nämligen tvärtom vara just så att de vill ha ett parallellt system där man ska kunna dra av kostnaden för sin försäkring på skatten. Det ska alltså vara ett system för dem som har en fet plånbok och ett system för oss andra. Vad kommer att hända med förslagen som regeringens utredning har presenterat? Förslagen går som jag sa på remiss, och så får vi titta vidare på dem. Jag tror att jag och regeringen med ganska stor sannolikhet kommer att behöva återkomma till med ytterligare förslag. Jag vill säga att jag tycker att detta är en väldigt oroande utveckling. Inte minst vi har bakom oss så här långt när det gäller pandemin har det ändå varit en trygghet att veta att man får vård efter behov. Det har aldrig handlat om att någon kan köpa sig före. För mig är det en väldigt viktig grundbult såväl i den svenska modellen som i den generella välfärden. kunde vi ta del av uppgifter om att barn, inte minst små barn, i allt högre grad placeras på institution eller HVB-hem. Från rapporterades till exempel att deras längsta placering rörde barn som var mellan sju och och som varit placerade på HVB-hem utan vårdnadshavare . HVB-hem är ju lite av ett nödvändigt ont, men sett ur ett barns perspektiv är det extremt svårt att knyta an i en sådan miljö med ständiga personalbyten. Det är ett hem som i grunden inte är ett hem utan en institution. Orsaken som kommunen, i det här fallet , uppgav var att det blivit allt svårare för dem att hitta och rekrytera familjehem. Denna utveckling innebär att barn riskerar att inte få sina grundläggande rättigheter tillgodosedda. Min fråga till statsrådet är: Hur ska vi i kunna garantera placerade barn en trygg uppväxt i familjehem? Tack, , för en fråga som har blivit alltmer diskuterad . Jag välkomnar verkligen det. Alla barn har rätt att känna att de garanteras en trygg uppväxt. Förhoppningsvis, som vi talade om här tidigare, får de det i sin biologiska familj om föräldrarna har förutsättningar att vara goda vårdnadshavare, uppfostra sina barn och ha en väl fungerande familjerelation. Det är inte alltid så. Det kan bero på olika saker. Familjehem är ett väldigt fint alternativ, men vi har kunnat se under hur familjehemmen har blivit allt färre. Av olika skäl är det svårt att rekrytera nya familjehem. Jag vill uppmana alla som lyssnar till den här debatten att fundera över om ni skulle kunna vara en plats för ett barn som behöver ett tillfälligt eller kanske långsiktigt alternativt hem. Men det kan inte vara så att barn placeras i en helt annan miljö än vad man egentligen vet skulle vara den bästa. Vi måste alltså fortsätta våra ansträngningar för att få fler att vilja vara familjehem. Jag återkommer i mitt nästa inlägg till ytterligare insatser. Utveckla då gärna detta vidare, statsrådet! Vi har precis tillsatt en utredning som , kollega till er alla här inne, leder och som ska titta just på hur vi kan bidra till att få en kvalitetshöjning av familjehemmen, hur fler ska vilja och kunna bli familjehem, om vi ska ha ett nationellt register och så vidare. Vi tar verkligen ett stort grepp om familjehemsfrågan. Men återigen: Det är svårt för att placera barn i bästa möjliga miljö om inte familjehemmen finns där. Där har vi alla ett ansvar. Jag har en fråga till arbetsmarknadsministern. I , som jag kommer ifrån, har vi under pandemin skapat ett dialogforum mellan besöksnäringen och politiken. Socialdemokraterna har varit representerade, så ministern har säkert hört talas om "på Farellis". Som vi vet har besöksnäringen drabbats extra hårt av pandemin. började det vända. ska återbetalningarna av de lån man tagit starta. Det nu allvarligaste problemet för att tjäna tillräckligt med pengar är bristen på personal, trots att cirka 18 000 personer är inskrivna som arbetslösa i branschens a-kassa. Min fråga till ministern är: Vad planerar ministern att göra åt problemet med att få ut arbetslösa i arbete igen snabbt, så att de inte stannar hos akassan ? Tack, , för denna viktiga fråga! Vi behöver se till att människor som står arbetslösa och är redo att ta sig in på arbetsmarknaden får det stöd som de behöver. Då behöver vi se till att det finns en rad olika åtgärder och insatser för detta ändamål. I budgeten vill vi satsa ytterligare 2 ½ miljard. Det handlar just om att se till att fler får en arbetsmarknadsutbildning som både ger arbetsgivaren den kompetens man behöver för att utveckla sin verksamhet och också ger arbetslösa en väg in i jobb. Vi ser nu till att utveckla möjligheter till lokala jobbspår, något som jag verkligen skulle rekommendera fler, också i . Vi inför etableringsjobb enligt ett förslag från parterna på svensk arbetsmarknad. Med flera viktiga insatser behöver vi se till att matchningen funkar mycket bättre, att den går snabbare och att den håller en högre kvalitet. Det är målet för vår politik. Frågan gällde snabba åtgärder, och det är dem som står hos arbetslöshetskassan just nu som det handlar om.