ip · H810690 · 2021-04-29 00:00:00 — Interpellation 2020/21:690 öde och behov av exportkrediter av (KD) till Utrikesminister (S) I två nya studier hävdar forskarna att den passivitet i fallet kan ha varit ett medvetet beslut av en grupp svenska tjänstemän som placerade det nationella ekonomiska och politiska intresset framför behovet av att klargöra vad som hände en av deras diplomatkollegor. Därför kräver nu medlemmar av familj en ny utredning om den officiella hanteringen av hans öde. I en debattartikel i skriver och att det finns historiska dokument som antyder att den var väl medveten om att en handelskredit med var oförenlig med ett aktivt arbete för att få loss . Forskarna lyfter fram att sändebud i , , minst 1945 och 1946 bad höga sovjetiska tjänstemän att bekräfta att inte längre var vid liv. Den fastslog i en utredning att diskussionerna om handelsavtalet kan ha ”spelat en indirekt roll för handläggningen av ”. direkt efter kriget insisterade även flera andra svenska tjänstemän vid UD upprepade gånger i både privat och offentlig kommunikation på att antingen var död eller inte kunde räddas. De gjorde det även när de fick relativt starka indikationer på att möjligen levde, vilket exempelvis hände , och framför allt , före kommentarer till . Forskarna lyfter fram historikern forskning om att det svenska agerandet sannolikt skedde medvetet för att säkra avtalet, kallat ”rysskrediten”, om att skulle köpa svenska varor på kredit för . begäran att få en bekräftelse på att var död blev därför i praktiken en dödsdom. och skriver vidare i Frivärld : ”Enligt forskaren hade viktiga detaljer i det planerade svensk-sovjetiska kredit- och handelsavtalet i huvudsak varit hemligt fram . Faktum är att hela kreditavtalets omfattning – på – inte avslöjades förrän – efter att träffat . Som ett resultat hävdar historikern att svenska tjänstemän stod inför ett allvarligt dilemma: Om det hade blivit känt att den beviljade en enorm kredit till medan en av regeringens egna diplomater hölls fånge eller omkommit i , kunde detta ha bidragit till de redan allvarliga offentliga protesterna mot avtalet och äventyrat hela affären. Kort sagt visar analys att svenska tjänstemän fattade ett medvetet beslut att prioritera nationella ekonomiska och politiska intressen, som de definierade det, framför behovet av att klargöra ödet för en av sina diplomater. Även när det svensk-sovjetiska handelsavtalet hade ingåtts på rekordtid , brydde sig inte svenska företrädare, inklusive , om att ta upp med sina sovjetiska motsvarigheter.” rapporterades senare ha dött i ett fängelse i . står det dock klart att det har bekräftats att förhördes efter sitt officiella dödsdatum . mor, , fördömde vid upprepade tillfällen bristen på entusiasm från svenska tjänstemän och hänvisade till hanteringen av sin sons ärende som ”kallsinnig”. Som den tidigare svenska diplomaten sammanfattade saken kortfattat : ”De ville inte ha honom tillbaka.” Mot bakgrund av ovanstående vill jag fråga utrikesminister : Finns det anledning att utreda uppgifterna om att hanteringen av det så kallade miljardlånet påverkade regeringens hantering av ? Avser regeringen att ställa frågor om huruvida har information som stöder uppgifterna om att lät kidnappa för att säkerställa miljardlånet från ? Stämmer det enligt UD:s dokumentation att sändebud i minst 1945 och 1946 bad höga sovjetiska tjänstemän att bekräfta att inte längre var vid liv? Hur bedömer regeringen uppgifterna om att den svenska ambassadören agerade utifrån en medveten politik sanktionerad av gällande ? Avser ministern att begära mer information om fånge nummer 7? Överväger regeringen att tillsätta en ny oberoende utredning om den officiella hanteringen av öde?