ip · H91098 · 2021-11-03 00:00:00 — Interpellation 2021/22:98 HDP:s fängslade politiker samt kurdfrågan i , och av Amineh Kakabaveh (-) till Utrikesminister (S) kunde man läsa att en rad ambassadörer från EU:s medlemsstater förklarats persona non grata i . Den utlösande orsaken till den turkiska regeringens beslut (om det nu är ett verkligt regeringsbeslut eller bara ett lynnesutbrott från president sida är i skrivande stund osäkert) är tydligen att man från europeisk sida krävt att affärsmannen ska släppas fri och att de regelbundet återkommande arresteringarna av honom – där kritiken av Erdoğanregimen är enda orsak – ska upphöra. President irritation över kritik mot hanteringen av är dock inte den enda orsaken till beslutet att förklara och en rad andra europeiska staters ambassadörer persona non grata i . Det finns flera. Det har från europeisk sida förekommit stark kritik på en rad punkter mot president och hans styre. Presidenten har låtit fängsla för honom misshagliga ledamöter i landets parlament. Erdoğan har fängslat 5 000 folkvalda politiker och medlemmar i . Flera hundra kurdiska kommunfullmäktigeledamöter och kommunalråd från HDP har ersatts med regimens egna män medan de folkvalda sitter fängslade utan någon rättegång, däribland HDP:s ledare och i hela . Erdoğan har infört undantagstillstånd i landets kurdiska områden, vilket avsevärt försvårat den kurdiska befolkningens dagliga försörjning och medfört flera brott mot mänskliga rättigheter från den turkiska militärens sida. Han har genomfört militära angrepp på grannländer och ockuperat andra länders territorium genom att låta turkiska militär gå in den syriska staden i , vilket är ett solklart folkrättsbrott. Och i det turkiska parlamentet har Erdoğans parti med stöd av det förlängt den turkiska ockupationsmaktens närvaro i Afrin. Erdoğan låter turkisk militär bomba de kurdiska områdena i . Övergrepp, mord och bombningar är vardag för hundratusentals civila kurder i Afrin och i gränsområdena i och . Erdoğans kvinnohat är också uppenbart då lämnat Istanbulkonventionen. Därmed legitimerar Erdoğan mäns våld mot kvinnor. Våldtäkt inom äktenskapet förvandlas till en familjeangelägenhet. Han har öppet förklarat att ”demokrati inte är målet”. Men vem ska styra landet då, om inte folket i demokratisk ordning ska göra det? Vilket statsskick avser han då att införa? Denna lista av förbrytelser kan göras längre, men jag tvingas avstå av utrymmesskäl. President har rest sin nationalistiska tuppkam allt högre som landets ekonomi försämras och kurvorna i de ekonomiska diagrammen slaknar och slokar. Det är ett urgammalt knep att dölja inrikespolitiska misslyckanden med hjälp av en nationalistisk aggressiv utrikespolitik och försöka dölja sina egna misslyckanden genom att angripa omgivningen. För sedan sökte närma sig . Man sökte medlemskap i men lyckades inte förverkliga vad som angavs i de så kallade Köpenhamnskriterierna när det gällde mänskliga rättigheter. Turkiska ledningar och myndigheter trodde tydligen att EU inte tog mänskliga rättigheter på allvar. Men när man upptäckte att EU gjorde det började man orientera sig i en annan riktning. Trots rivaliteten i religiösa frågor har i stället den turkiska regeringen sökt sig närmare och – något som knappast gynnar vare sig folken i eller i . måste få EU att förmå den turkiska regeringen med dess hysteriske och maktberusade president att besinna sig och se verkligheten i ögonen och respektera de mänskliga rättigheterna och folkrätten. Görs inga påtagliga förändringar på den punkten kan den turkiska regeringen knappast kräva någon respekt från andra stater. Det är dags för och EU att driva frågan om en lösning på den så kallade kurdiska frågan. När partier och rörelser som verkar för eller uttalar sitt stöd för kurdernas rättigheter, exempelvis HDP, kallas de och behandlas de som ”terrorister”. När sådana partier kommer över 10-procentspärren förbjuds de och dess ledare fängslas utan rättegång. När sådant händer handlar det inte om att skapa någon normalisering eller fredliga förhållande utan om politisk provokation och aggression. När man terrorstämplar de kurdiska partierna PYD i Rojava i och PKK i turkiska öppnar man möjligheten för Erdoğan att fritt ockupera kurdiska områden i eller att bomba , döda människor, förstöra bebyggelse, lantbruk och naturresurser och därmed omintetgöra försörjningsmöjligheterna för tusentals fattiga jordbrukare i gränsområden. Terrorstämpeln har också förlamat och EU:s möjligheter att agera och ta ställning emot och kampen för kurdernas grundläggande rättigheter. Därför finns all anledning för och EU att tänka om och analysera och ompröva sina tidigare ställningstaganden i stället för att köpa Erdoğans aggressiva politik och acceptera folkrättsbrott. Med anledning av ovanstående vill jag fråga utrikesminister : Vilka åtgärder avser som enskild stat och som medlem av EU att vidta för att förmå och president att respektera folkrätten, demokratiska principer och mänskliga rättigheter? Kommer ministern att i EU och för del kräva frigivning av ledande HDP-politiker som Selahattin Demirtaş, Figen Yüksekdağ och andra folkvalda politiker på och länsnivå? Vad avser att göra för att utveckla de diplomatiska förbindelserna med så att kan bidra till en mer demokratisk utveckling i ett där mänskliga rättigheter, alla etniska folkgruppers rättigheter och kvinnors rättigheter respekteras? Kommer att ta initiativ för att förmå Erdoğan lösa den kurdiska frågan genom en fredlig lösning?