ip · H810772 · 2021-05-26 00:00:00 — Interpellation 2020/21:772 ansvar för giftigt avfall i av (V) till Miljö- och klimatminister (MP) uttalade sig miljöminister angående det historiska avfallet i Forsmark. Ministern sa då följande: ”Det här är ett exempel på hur otroligt allvarligt det kan bli när man inte tar hand om livsfarligt avfall på ett bra sätt. Här har man historiskt avfall som uppenbart hanterats ansvarslöst. Därför ger vi nu i uppdrag att under det här året göra en rejäl analys av det historiska avfallet, och föreslå hur vi kan hantera det både finansiellt och med ansvar för miljön.” Tunnorna, med avfall , har felaktigt förvarats på ett lager i Forsmark. ska de hanteras för att säkerställa att varken människor eller miljö kommer till skada. Om vi jämför hanteringen av Forsmarkstunnorna med hantering av miljöfarligt avfall så slås man av likheter och skillnader. Mest av allt skillnader där det borde finnas likheter. valde att skicka giftigt gruvavfall till . På så sätt kunde bolaget undkomma de svenska miljökraven och spara pengar. skickade avfallet till det chilenska bolaget i Arica. Promel hade emellertid inte på långa vägar den kapacitet som krävs för att hantera avfallet. Avfallet, som bland annat innehöll stora mängder arsenik, blev i stället liggande i en stor hög i Arica, och expanderade bostadsområdet vid platsen. Enligt chilenska uppgifter har tusentals människor utsatts för avfallet, och många har dött eller fått cancer och andra sjukdomar relaterade till förgiftningar. Trots att svenska staten, genom , kände till utförsel och frakt av det giftiga avfallet till , och trots att styrdes av diktatorn , reagerade svenska staten aldrig när skickade iväg avfallet. Vid tiden då det giftiga avfallet fördes ut ur och fraktades till hade tagit fram principer för gränsöverskridande förflyttningar av farligt avfall. Principerna ålägger medlemsländerna att kräva att företagen inte genomför avfallstransporter i strid med gällande lagstiftning och att företagen tar tillbaka ansvaret för avfallshanteringen, om nödvändigt genom att återimportera avfallet, ifall säkert förvar eller återvinning i mottagarlandet inte kan fullföljas. var utöver det bundet av den gällande regeln i internationell rätt att inte tillåta verksamheter inom dess jurisdiktion eller kontroll som kan medföra skada på andra länders territorium. Trots att regeringen kände till att transporterade det giftiga gruvavfallet till begärde man aldrig in några uppgifter om detta från . sökte aldrig och fick aldrig något tillstånd för utförseln. Staten borde ha kontrollerat utförseln, säkerställt att avfallet omhändertogs på ett säkert sätt, följt upp detta och även bedömt om utförseln borde ha stoppats av miljö- och hälsoskäl. gjorde svenska staten ingenting – i strid med de internationella krav som fanns . skulle de internationella kraven skärpas ytterligare genom Baselkonvention om gränsöverskridande transporter av farligt avfall. Men ställdes alltså internationella krav på . Det giftiga avfallet ligger fortfarande kvar i Aricas utkant, från bostadsområden, oskyddat, strax under markytan – trots de tidigare skadorna, och trots de påtagliga riskerna för framtida skador på människor och miljön. uppmärksammades detta av miljörättsprofessorn i . Professorn var ett av de juridiska ombuden för cirka 800 personer i Arica i rättsprocessen mot , men han har också haft kontakter med för att få regeringen att engagera sig för att få bort avfallet från Arica. Mer än efter professor kontakter med och svarade statssekreteraren på och kabinettsekreteraren på följande: ”Det är beklagligt att frågan om sanering inte har kunnat lösas. Vi konstaterar att Hovrätten har prövat fallet och kommit med en dom som friar från juridiskt ansvar och beslutar att svensk rätt ska tillämpas, vilket också innebär att fallet preskriberas. Vi ser mot denna bakgrund inte att det finns något behov att träffas för att diskutera frågan. Regeringen avser inte heller att ta någon kontakt med ambassadör för att diskutera en återföring av våtverksslammet.” Svaret från regeringen är nedslående av flera skäl. Till exempel hänvisar den till skadeståndsprocessen mot , trots att regeringens ansvar för att få bort avfallet från Arica inte alls har med den rättsprocessen att göra. Svenska statens ansvar enligt internationell rätt preskriberas inte. har även för mänskliga rättigheter riktat hård kritik mot och för det miljöfarliga avfall som bolaget fraktade till . FN-rapportörerna underkänner att inte prövade ansvar, eftersom skadeståndsanspråken ansågs preskriberade. I likhet med professor menar FN-rapportörerna också att är skyldigt att återta avfallet eller se till att det hanteras på annat miljösäkert och ansvarsfullt sätt. Dessutom anser de att de invånare i Arica som drabbats ska kompenseras. FN-rapportörerna räknar med att 12 000 invånare i Arica har drabbats. Som en kommentar till FN-rapportörernas brev lät regeringen via sin presstjänst meddela följande: ”Regeringen har tillbakavisat krav på att ska vidta åtgärder som rör våtverksslammet. Det har gått sedan det inträffade och frågan har varit föremål för domstolsprövningar i både och .” Även blandar regeringen ihop regeringens ansvar med den tidigare rättsprocessen mot . Med tanke på hur regeringen agerat kring Forsmarkstunnorna förväntar vi oss samma konsekvensanalys när det kommer till förgiftningarna i Arica. har en anläggning för slutförvar av den här typen av avfall i . Där ska avfallet förvaras ned i bergrummet. I Arica ligger det alldeles under markytan. avfall skulle inte placerats på ett liknande sätt i . har ett ansvar enligt internationell rätt att bidra till en hållbar lösning som innebär att det giftiga avfallet förs bort från Arica. bör därför ta initiativ till ett samarbete med och med för att i första hand återföra gruvavfallet till . bör också undersöka möjligheten att bistå med stöd för att åtgärda de befintliga hälso- och miljöskadorna till följd av gruvavfallet. Med anledning av detta vill jag fråga miljö- och klimatminister : Med tanke på att svenska staten, trots vetskap om utförseln av det giftiga avfallet, inte agerade i enlighet med de internationella regler som då gällde och därmed gjorde det möjligt för att frakta avfallet till där det utgör en stor miljö- och hälsorisk, kommer ministern nu att agera för att avhjälpa miljö- och hälsohoten i Arica? Kommer ministern att arbeta för att ska återta det giftiga avfallet där det kan slutförvaras på ett betydligt säkrare sätt än i ? Kommer ministern av samma skäl att undersöka möjligheten att bistå med stöd för att åtgärda de befintliga hälso- och miljöskadorna i Arica till följd av gruvavfallet?