· H810580 · 2021-04-06 18:20:27 — Så kan vi inte ha det, så låt oss syna den rasistiska strukturen och riva upp den. Det är skickligt av statsrådet att inte svara på frågan om hon vill slå sönder anställningsskyddet, för det är ju en ytterst politisk fråga hur den här regeringen vill försämra för landets löntagarkollektiv och därmed skapa splittring mellan oss. Det är ju i den splittringen som rasismen ökar i . Det är i den ojämlikheten rasismen ökar. I stället får vi svar som att synliggöra rasism, att myndigheter ska kroka arm och så vidare. Men vill man göra politik av detta och ta fram åtgärder? Gör då antirasismen till ett självklart politikområde! Detta har varit till hälften ett sidouppdrag. Det är provocerande att när ni vill förstöra anställningsskyddet, vilket exempelvis polariserar människor, skapar splittring och skapar ännu mer rasism, får vi höra om fler sidouppdrag i stället för riktade åtgärder. Vi tror på en stark och robust välfärdsstat, och det är det som vi i eftersträvar. Där måste garanteras allas lika rätt till utbildning, till vård, till trygghet och till arbete. Då behövs en aktiv politik som skapar jämlikhet, inte som drar isär människor. Men det vi i stället ser är de djupa orättvisorna - ekonomiska, sociala och kraftfullt på arbetsmarknaden - som ni går fram med. Slutligen handlar det om uteblivna livschanser, och det kan vi inte acceptera. Vi ser en splittring. Rasismen gör att människor marginaliseras, ställs utanför, exkluderas, får försämrad välfärd och inskränkta rättigheter och används som billig arbetskraft. Men inte ett enda svar kring detta fick vi här. Vi kan titta på medellivslängden. Precis som min kollega berättade kan den alltså skilja sig bara några tunnelbanestationer längre bort. Beroende på om man bor i eller om man bor i kan det skilja sig uppemot i levnadslängd. Vad har det att göra med? Vad kan vi dra för slutsatser av att vi inom alla olika områden i vårt samhälle, såväl inom det offentliga som inom det privata, får sämre livsmöjligheter? Vad kan vi koppla det till att vi aldrig någonsin har hört talas om att en polis har blivit fälld för att ha behandlat ungdomar rasistiskt? Vad kan vi dra för slutsatser när tusentals människor skickar in anmälningar till såväl som och andra institutioner i vårt samhälle, men det ändå inte händer någonting i praktiken? Då räcker det inte med sidouppdragen. Då räcker det inte att vi har en minister som står här och säger: Ja, det finns ett problem. Vi har inte samma situation och villkor, och det har vi vetat under hela vårt liv i det här landet. Vad krävs det då för förändring? Varför vill regeringen inte gå med på att ha jämlikhetsdata för att visa på vilka diskrimineringar som sker mest i vårt samhälle? Varför vill inte regeringen gå med på det som Momodou föreslår i interpellationen? Regeringen kan inte bara prata om att man står upp mot rasismen. Den strukturella rasismen bär regeringen själv också ett ansvar för. Det har varit intressant att läsa den motion som interpellanten pekar på, inte minst det som man beskriver att kriskommissionen skulle göra: bland annat att ta vara på den omfattande akademiska kunskapen om diskrimineringsfrågor och arbetsmiljöfrågor, att lämna förslag på konkret och framsynt politik och att ha ett särskilt fokus på de sektorer som är ett direkt offentligt ansvar. Man vill också se över diskrimineringsärendena. Men det som föreslås i motionen är sådant som redan pågår. Jag är inte övertygad om att det blir färre utredningar eller färre dragningar i långbänk för att vi inrättar en struktur för detta. Jag tycker att vi ska komma vidare med de uppdrag som är påbörjade. Jag menar att vi ska komma vidare med det uppdrag till som kan stärka möjligheten att förebygga och motverka diskriminering på arbetsplatser. En sak som vi behöver ha klart för oss är att diskriminering inte är lagligt i . Det vi behöver få till stånd är ett tryck bakom den lagstiftning som finns. Det är inte lagligt med etnisk profilering av ungdomar, så då måste vi komma åt varför lagen inte följs. Det är inte lagligt att neka någon vård på grund av etnisk tillhörighet, eller av någon annan diskrimineringsgrund för den delen, och det behöver vi komma vidare med. Jag vill också samla den kunskap som finns. Jag tycker att det är oerhört viktigt att vi kommer vidare med diskrimineringsåtgärderna. Däremot är jag inte övertygad om att en kommission i den form som föreslår skulle göra att arbetet går snabbare framåt. Det är inte lagligt att diskriminera i , och det vet vi alla. Men diskriminerar man folk i ? Ja, det vet vi alla. Om vi har en lagstiftning som säger att man inte får diskrimineras men folk systematiskt missgynnas, vilket leder till att människor dör, då är det någonting som inte stämmer. Då är det någonting i lagstiftningen som inte räcker, som vi måste titta på och ändra. Det är ingenting som vi måste vänta på. När folk dör måste vi agera snabbt, för då är det akut. Det är därför vi står här, och det är därför vi inte vill vänta till efter valet. Vi vill inte vänta , för vi vet inte hur många människor som riskerar livet när vi står här på grund av att de ser ut som jag. Det är en verklighet. Precis som nämndes här har vi sett den här problematiken inom vården, inom polisen, inom skolan och på arbetsmarknaden. tog fram en rapport på uppdrag av . Den visar att afrosvenskar har lägre lön än övrig svensk befolkning med samma utbildning. Dessutom är det nära tio gånger så vanligt att personer ur den övriga befolkningen uppnår chefspositioner än att afrosvenskar gör det. Studien visar också på stora skillnader mellan afrosvenskar och övrig befolkning inom alla undersökta områden: arbetslöshet, bruttolön, disponibel inkomst, tillgång till låg- och högstatusyrken och möjlighet att göra karriär. Det här är en verklighet för många människor. Det handlar om grundläggande mänskliga rättigheter, värderingar och principer som borde vara självklara i all offentlig verksamhet. Tyvärr är det inte så. I möts detta ofta av tystnadskultur, förnekelse och färgblindhet. Det måste vi ändra på. skrev flera medarbetare inom under ett protestupprop, vilket de straffades för. Detta måste ändras. Ja, ska vara fritt från rasism och hatbrott. Nej, den lagstiftning vi har räcker inte. Vi har inte kommit i mål. Det finns en tudelad utveckling i dagens . Å ena sidan visar undersökningar att stöd för öppenhet och inkludering har ökat . vittnar så många om ett mer hätskt samhällsklimat där rasismen visar sig allt tydligare. med coronapandemin har näthatet ökat lavinartat. Antisemitiska troper som vi inte har sett brett i samhället sedan sprider sig in i de rum som påstår sig vara icke-rasistiska. Vi ser hur antisemitismen, antiziganismen, afrofobin, islamofobin och rasismen mot samer ökar. Vi ser en kraftigt ökad rasism mot asiater, framför allt östasiater, i dagens , och världen. Dessa socialt konstruerade föreställningar om olika gruppers inneboende egenskaper har ingen plats i vårt samhälle. Vi måste därför komma i mål, och vartenda ett av de uppdrag som är lagda till varenda myndighet måste hållas i, komma fram och omsättas i praktiken. Om vi behöver ett paraply över dem när vi har kommit i mål återkommer jag gärna och diskuterar det. Men först vill jag ha det här på plats, för jag delar bilden av att det är bråttom, att människor dör och att vi behöver få detta snabbt i mål. Rasism är ett gift i samhällskroppen, och regeringen kommer att fortsätta att arbeta mot rasism hela vägen. Interpellationsdebatten var härmed avslutad.