frsrdg · H904RS5 · 2021-12-20 00:00:00 — gränsningar som fanns för att genomföra säkerhetsprövning av partikanslian- Utredningen blev klar . I dokumentet ”Information om ut- redning om säkerhetsprövning” sammanfattades utredningen på följande sätt: Behovet av säkerhetsprövning av partikanslianställda är beroende av om partikanslianställda kan anses delta i verksamhet som har betydelse för ri- kets säkerhet eller som är viktig för skyddet mot terrorism. har kommit fram till att partikanslianställda tillhör den kategori som kan anses delta i verksamhet som har betydelse för rikets säkerhet eller som är viktig för skyddet mot terrorism. Enligt 11 § säkerhetsskyddslagen (1996:627) har då en skyldighet att vidta skyddsåt- gärden säkerhetsprövning för partikanslianställda. avser att i samverkan med partikanslierna upprätta överenskommelser där ansvarsfördelningen mellan parterna regleras.40 Med utgångspunkt i utredningens slutsatser utarbetades en överenskommelse om säkerhetsprövning och säkerhetsskydd. träffat en sådan överenskommelse med säkerhetschef. I den överenskommelsen delas ansvaret för säkerhetsprövningen upp så att partikansliet ska genomföra den del av säkerhetsprövningen som är grundad på personlig kännedom om den som prövningen gäller samt som är grundad på uppgifter som framgår av betyg, intyg och referenser, dvs. det som i den gällande säkerhetsskyddslagen kallas för grundutredning. rar också för att besluta om en säkerhetsprövad (men inte registerkontrollerad) person ska godkännas. å sin sida ansvarar för att be- sluta om placering i säkerhetsklass och i ett sådant fall begära registerkontroll ska också självständigt avgöra om en registerkontrollerad person ska få anlitas. kan erfara är partikanslierna nöjda med ordningen i fråga. Så långt finns det därför, enligt riksdagsstyrelsens mening, inte någon anledning att ersätta över- enskommelsen med reglering i lag. Snarare kan det, som utredningen påpekar, vara mer praktiskt att ha en reglering i en överenskommelse i stället för i en 40 Se Information om utredning om säkerhetsprövning, daterad , dnr 280- 2098-2011/12. 10 ANSVARSFÖRDELNINGEN VID SÄKERHETSPRÖVNINGEN AV PARTIKANSLIANSTÄLLDA SKA lag eftersom den senare är mer komplicerad att ändra. Dock kan det finnas andra skäl som gör att en reglering i enbart en överenskommelse inte är möjlig. Säkerhetsprövning enligt säkerhetsskyddslagen och riksdagsstyrelsens föreskrift (RFS 2019:1) om säkerhet och säkerhetsskydd i , och partikanslierna För att kunna svara på frågan om huruvida säkerhetsprövning och placering i säkerhetsklass av anställda vid partigruppernas kanslier bör regleras i lag eller i en överenskommelse är det relevant vad som sägs i de bestämmelser som finns på området. Lagen om säkerhetsskydd i och dess myndigheter innehåller inte några egna bestämmelser om säkerhetsprövning. I stället hänvisas i lagens 10 § till säkerhetsskyddslagen. Enligt 3 kap. 1 § säkerhetsskyddslagen ska den som genom en anställning eller på något annat sätt ska delta i säkerhetskänslig verksamhet säkerhetsprövas (här bortses från undantagen för bl.a. statsråd och riksdagsledamöter). Säkerhetsprövningen ska enligt 3 kap. 4 § första stycket nämnda lag utgå från uppgifter som kommit fram när grundutredningen gjordes och den kännedom som i övrigt finns om den som ska prövas, uppgifter som har lämnats ut efter registerkontroll och särskild personutredning, arten av den verksamhet som prövningen gäller samt omständigheterna i övrigt. Av andra stycket framgår att bedömningen som huvudregel görs av den som beslutar om anställning eller annat deltagande i den säkerhetskänsliga verksamheten. Enligt tredje stycket gäller detta dock inte när en myndighet har det bestämmande inflytandet över den prövades lämplighet att delta i säkerhetskänslig verksamhet hos en enskild verksamhetsutövare. I ett sådant fall är det i stället myndigheten som gör den slutliga bedömningen. I 3 kap. 4 a § säkerhetsskyddslagen finns det ett undantag som innebär att bedömningen enligt 3 kap. 4 § samma lag rörande ordinarie domare (som utnämns av regeringen) i vissa fall görs av och i andra fall av respektive domstol. Även 3 kap. 3 b § säkerhetsskyddslagen innehåller ett undantag som innebär att den slutliga bedömningen görs av Transportstyrelsen när det gäller den som ska genomgå säkerhetsprövning till följd av ett internationellt säkerhetsskyddsåtagande på området luftfartsskydd. En säkerhetsprövning kan innefatta flera delar, se 3 kap. 3 § första stycket säkerhetsskyddslagen. Som minst ska den innefatta en s.k. grundutredning. I 8 kap. 6 § riksdagsstyrelsens föreskrift (RFS 2019:1) om säkerhet och säkerhetsskydd i , och partikanslierna sägs att det med grundutredning avses en utredning om personliga förhållanden av betydelse för säkerhetsprövningen. Utredningen ska omfatta betyg, intyg, referenser och uppgifter som den som prövningen gäller har lämnat, samt andra uppgifter i den utsträckning det är relevant för prövningen. Vid behov ska en identitetskontroll göras. Bestämmelsen har samma innehåll som framgår av 5 kap. 2 § säkerhetsskyddsförordningen. 10 ANSVARSFÖRDELNINGEN VID SÄKERHETSPRÖVNINGEN AV PARTIKANSLIANSTÄLLDA SKA Utöver själva grundutredningen ska en anställning eller något annat delta- gande i vissa fall placeras i någon av säkerhetsklasserna 1–3, vilket kräver registerkontroll och ibland även särskild personutredning. Vilken klass en per- son ska placeras i styrs som huvudregel av vilken tillgång personen i fråga har till säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter eller vilka möjligheter personen har att till följd av sitt deltagande i verksamheten orsaka skada för säkerhet, se 3 kap. 6–8 §§ säkerhetsskyddslagen. För placering i den lägsta säkerhetsklassen (säkerhetsklass 3) krävs att personen får del av uppgifter i säkerhetsskyddsklassen konfidentiell, i ringa omfattning får del av uppgifter i säkerhetsskyddsklassen hemlig eller till följd av sitt deltagande i verksamheten har en möjlighet att orsaka en inte obetydlig skada för säkerhet, se 3 kap. 8 § säkerhetsskyddslagen. I 3 kap. 12 § första stycket säkerhetsskyddslagen sägs att och dess myndigheter beslutar om placering i säkerhetsklass när det gäller riksda- Enligt 8 kap. 3 § 1 riksdagsstyrelsens föreskrift (RFS 2019:1) om säkerhet och säkerhetsskydd i , och partikanslierna beslutar om placering i säkerhets- klass vid anställning eller annat deltagande i eller Riksdagsförvalt- Registerkontroll ska enligt 3 kap. 14 § säkerhetsskyddslagen göras om an- ställningen eller deltagandet i verksamheten har placerats i säkerhetsklass. Uppgifter ska löpande hämtas personen deltar i den säkerhets- Kontrollen innebär att vissa uppgifter hämtas, där- ibland från ett register som omfattas av lagen om belastningsregister eller la- gen om misstankeregister, se 3 kap. 13 § säkerhetsskyddslagen. Den som ansöker om registerkontroll ansvarar för att inhämta samtycke från den som säkerhetsprövningen gäller, se 3 kap. 18 § säkerhetsskyddslagen och 8 kap. 13 § riksdagsstyrelsens föreskrift (RFS 2019:1) om säkerhet och säkerhetsskydd i , och partikanslierna. 8 kap. 8 § föreskriften framgår att om beslutar om pla- cering i säkerhetsklass eller ansöker om registerkontroll hos i fråga om någon som inte ska anlitas i eller verksamhet, ska samråda med arbetsgivaren om säker- Samrådet ska genomföras löpande under hela den tid som personen deltar i den säkerhetskänsliga verksamheten. I vissa fall ska det också göras en särskild personutredning, se 3 kap. 17 § Det krävs en tydligare reglering Nuvarande överenskommelse har alltså sin grund i en utredning . gällde säkerhetsskyddslag där det i 20 § angavs följande: ”och dess myndigheter beslutar om placering i säkerhetsklass och om registerkontroll såvitt avser förvaltningsområde.” Riksdagsstyrelsen uttalade i sin framställning till om 2006 års lag 10 ANSVARSFÖRDELNINGEN VID SÄKERHETSPRÖVNINGEN AV PARTIKANSLIANSTÄLLDA SKA om säkerhetsskydd i och dess myndigheter att uttrycket ” förvaltningsområde” måste anses innefatta även partikanslierna.41 Vidare stod i 27 § säkerhetsskyddslag: ”Den som bestämmer om registerkontroll avgör självständigt om den person som prövas skall få anlitas. skall grundas på den kunskap som finns om den som prövas, de uppgifter som har kommit fram vid registerkontrollen och vid särskild personutredning, arten av den verksamhet för vilken prövningen görs samt omständigheterna i öv- I den nu gällande säkerhetsskyddslagen sägs dock under rubriken ”Ansvar för säkerhetsprövningen” i 3 kap. 4 § andra stycket att bedömningen görs av den som beslutar om anställning eller annat deltagande i den säkerhetskänsliga verksamheten, om inte annat följer av (i den del som är av intresse här) tredje Det innebär att det är partikanslierna som har ansvaret för säkerhets- prövningen, eftersom det är de som beslutar om anställning av partikanslian- ställda och vilka uppgifter dessa ska ha, och därmed också beslutar om på vil- ket sätt de eventuellt kan komma att delta i och/eller Riksdagsför- valtningens säkerhetskänsliga verksamhet. ens bedömning att det, i och med att det handlar om just deltagande i riksda- gens och/eller säkerhetskänsliga verksamhet, inte går att använda undantaget i 3 kap. 4 § tredje stycket säkerhetsskyddslagen. det krävs att en myndighet har det bestämmande inflytandet över den prövades lämplighet att delta i säkerhetskänslig verksamhet hos en enskild verksamhets- Riksdagsstyrelsen ser inte heller att det bemyndigande som finns i 14 § lagen om säkerhetsskydd i och dess myndigheter skulle kunna användas för att utfärda en föreskrift som avhjälper problemet. riksdagsstyrelsen, i likhet med utredningen, att det krävs en tydligare reglering för att den nuvarande ordningen med en uppdelning av ansvaret för säkerhets- prövningen mellan respektive partikansli och ska bör självständigt göra den slutliga bedömningen i säkerhetsprövningen av registerkontrollerade partikanslianställda Enligt överenskommelsen mellan säkerhetschef och respektive partikansli ska ansvara för att ”självständigt avgöra om en registerkontrollerad person ska få anlitas.” Det ska dock inte förstås som att kan hindra ett partikansli från att anställa en person. Det kan göra är att neka personen placering i säkerhetsklass. Det innebär förvisso att personen inte kan delta i eller säkerhetskänsliga verksamhet, men personen kan ändå anställas för arbete vid partikansliet om partikansliet så vill. En ordning där det är som självständigt gör den slutliga bedömningen i säkerhetsprövningen i fråga om en registerkontrollerad 2005/06:RS1 s. 29. 10 ANSVARSFÖRDELNINGEN VID SÄKERHETSPRÖVNINGEN AV PARTIKANSLIANSTÄLLDA SKA partikanslianställd innebär ett avsteg från huvudregeln i 3 kap. 4 § säkerhets- skyddslagen som säger att det ansvaret ligger på den som beslutar om anställ- ning eller annat deltagande i den säkerhetskänsliga verksamheten. därför anledning att fundera över ordningen som sådan. I likhet med utred- ningen anser riksdagsstyrelsen att den är väl motiverad. har ingen beslutanderätt i fråga om vilka personer som ska anställas för arbete vid partikanslierna eller vilka arbetsuppgifter dessa ska ha. deltar de partikanslianställda i arbete genom sin uppgift att hjälpa och stödja riksdagsledamöterna. Beroende på vilka uppgifter de partikanslian- ställda har kan de komma att delta i och/eller Riksdagsförvaltning- ens säkerhetskänsliga verksamhet och i några fall även få del av säkerhets- Redan mot den bakgrunden ter det sig själv- klart att även fortsättningsvis självständigt ska få göra den slutliga bedömningen vid säkerhetsprövningen av registerkontrollerade Säkerhetsskyddsavtal kan inte användas för att reglera ansvarsfördelningen utan det behövs en lagändring Vid säkerhetsskyddsavtal är det vanligt att det görs en uppdelning av säkerhetsprövningen så att leverantören ansvarar för säkerhetsprövningen men att ett godkännande efter registerkontroll krävs från den upphandlande myndigheten.42 Det yttersta ansvaret ligger alltså hos myndigheten. Enligt förarbetena till säkerhetsskyddslagen är en verksamhetsutövare inte förhindrad att ställa krav på en leverantör att ingå säkerhetsskyddsavtal även om det inte finns någon sådan skyldighet enligt lag. Ett sådant säkerhetsskyddsavtal som tillkommit utan att det finns någon skyldighet enligt säkerhetsskyddslagen brukar kallas för säkerhetsskyddsöverenskommelse. sägs i förarbetena att en enskild aktör som omfattas av lagstiftningen inte genom ett säkerhetsskyddsavtal får åläggas mindre omfattande säkerhetsskyddsåtgärder än de som redan gäller för verksamheten.43 Riksdagsstyrelsen håller med utredningen om att det måste tolkas som att det inte går att avtala bort det som partikansliet är skyldigt att göra enligt 3 kap. 4 § andra stycket säkerhetsskyddslagen, dvs. att partikansliet har ansvaret för säkerhetsprövningen. Riksdagsstyrelsen kan inte heller se att de nya bestämmelser om säkerhetsskyddsavtal i säkerhetsskyddslagen som trädde i kraft eller de nya bestämmelser om säkerhetsskyddsavtal som föreslås i denna framställning innebär någon möjlighet att teckna säkerhetsskyddsavtal i det här fallet. Då återstår att se hur en lagändring skulle kunna se ut för att uppnå det önskade resultatet. Ansvaret för säkerhetsprövningen regleras som bekant i 3 kap. 4 § säkerhetsskyddslagen. finns det undantag från huvudregeln att ansvaret ligger på den som beslutar om anställning eller annat 42 Se prop. 2017/18:89 s. 145. 43 Se prop. 2017/18:89 s. 105 och 141. För benämningen ”säkerhetsskyddsöverenskommelse”, se Säkerhetspolisens Vägledning i säkerhetsskydd – Säkerhetsskyddad upphandling, utgåva , s. 7. 10 ANSVARSFÖRDELNINGEN VID SÄKERHETSPRÖVNINGEN AV PARTIKANSLIANSTÄLLDA SKA deltagande i den säkerhetskänsliga verksamheten. Riksdagsstyrelsen anser att det är lämpligt att, liksom vad gäller säkerhetsprövning av domare, införa undantaget rörande partikanslianställda i en ny bestämmelse i säkerhetsskyddslagen. Bestämmelsen bör tala om att den slutliga bedömningen enligt 3 kap. 4 § säkerhetsskyddslagen görs av när det gäller anställda som arbetar vid partikanslierna och som har placerats i säkerhetsklass för sitt deltagande i eller verksamhet. Ge- nom att ange att det är just den slutliga bedömningen som åvilar tydliggörs att en liknande ordning som den i 3 kap. 4 § tredje stycket säkerhetsskyddslagen är tänkt att gälla, dvs. att partikanslierna ansvarar för grundutredningen och utifrån den gör en första bedömning. Om den som grundutredningen avser dessutom ska placeras i säkerhetsklass och därmed måste registerkontrolleras är det som har att ansöka om registerkontroll och slutligen bestämma om den som kontrollen avser ska få anlitas. Den föreslagna bestämmelsen hindrar inte att det upprättas överenskommelser av det slag som finns för att beskriva det praktiska arbetet kring säkerhetsprövningen. Hur dessa ska utformas behandlas dock inte här. Samma gäller Säkerhetspolisens påpekande att det framstår som lämpligt att göra en översyn av ansvarsförhållandena vad avser personer som i övrigt deltar i säkerhetskänsliga verksamhet vid partikanslierna utan att vara anställda. 11 En bestämmelse införs om tystnadsplikt för partikanslianställda när det gäller säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter Riksdagsstyrelsens förslag: Det ska införas en ny bestämmelse i lagen om säkerhetsskydd i och dess myndigheter med innebörden att en anställd vid ett sådant kansli som avses i 3 kap. 6 § lagen om stöd till partigrupperna för riksdagsledamöternas arbete i inte obehörigen får röja eller utnyttja säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter som han eller hon har fått del av vid deltagande i eller säkerhetskänsliga verksamhet. Förslaget överensstämmer med riksdagsstyrelsens. Remissinstanserna tillstyrker förslaget, har inget att invända eller avstår från att lämna synpunkter. Moderata samlingspartiet () anför att det vill understryka vikten av att innebörden av förslaget inte är att partikanslianställda ska få ta del av säkerhetsklassade uppgifter i större utsträckning än vad som är fallet . Även fortsättningsvis måste utgångspunkten vara att partikanslianställda inte ska ta del av sådana uppgifter. påpekar också att det inte ges någon närmare definition av vad som avses med ”deltagande i eller säkerhetskänsliga verksamhet” och efterlyser en analys av behovet av tystnadsplikt för partikanslianställda även vad gäller säkerhetsklassade uppgifter som denna grupp kan tänkas få del av i tjänsten i andra situationer än när de deltar i eller säkerhetskänsliga verksamhet. Skälen för riksdagsstyrelsens förslag Partikanslianställda får som huvudregel inte ta del av säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter Med säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter avses enligt 2 § tredje stycket lagen om säkerhetsskydd i och dess myndigheter uppgifter som rör säkerhetskänslig verksamhet och som därför omfattas av sekretess enligt offentlighets- och sekretesslagen eller som skulle ha omfattats av sekretess enligt den lagen, om den hade varit tillämplig. 11 EN BESTÄMMELSE INFÖRS OM TYSTNADSPLIKT FÖR PARTIKANSLIANSTÄLLDA NÄR DET GÄLLER För och del innebär detta att säkerhets- skyddsklassificerade uppgifter dels ska röra säkerhetskänslig verksamhet, dvs. verksamhet som är av betydelse för säkerhet eller som omfattas av ett för förpliktande internationellt åtagande om säkerhetsskydd (se 2 § första stycket lagen om säkerhetsskydd i och dess myndigheter), dels ska omfattas av sekretess enligt offentlighets- och sekretesslagen. hetsskyddsklassificerade uppgifter kan därmed sägas beröra något av det allra känsligaste i och verksamhet. hetsskyddsklassificerade (och även andra) uppgifter som lämnas inför utskot- ten av t.ex. myndigheter stannar hos utskottsledamöterna är också en förtroen- Det kan finnas en risk för att myndigheter, om det finns en farhåga att uppgifter sprids vidare från utskotten, inte längre vill dela med sig av informa- tion i samma utsträckning som de gör . Utgångspunkten måste därför, som utredningen och påpekar, alltid vara att partikanslianställda inte får ta del av sådana uppgifter. Riksdagsstyrelsen är övertygad om att det i och Riksdagsför- valtningens dagliga verksamhet hålls hårt på att partikanslianställda inte ska få ta del av säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter. är en av huvud- uppgifterna för de partikanslianställda att de ska biträda riksdagsledamöterna i deras arbete. I likhet med vad utredningen anför ser riksdagsstyrelsen det därför som ofrånkomligt att säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter i enstaka fall kommer partikanslianställda till del, just för att dessa anställda ska kunna vara riksdagsledamöterna behjälpliga på det sätt som krävs. skottet har i betänkandet Tystnadsplikt i (bet. 2017/18:KU7), och numera även i betänkandet riksdagsöversyn (bet. 2021/22:KU3), framför att det aldrig kan bli aktuellt att låta anställda i partikanslierna, t.ex. politiska sekreterare, ta del av uppgifter som omfattas av tystnadsplikt ef- tersom dessa inte omfattas av bestämmelserna i offentlighets- och sekretessla- gen.44 Som kommer att framgå nedan föreslår riksdagsstyrelsen att det i lagen om säkerhetsskydd i och dess myndigheter förs in en bestämmelse om tystnadsplikt för partikanslianställda som har fått del av säkerhetsskydds- klassificerade uppgifter vid deltagande i eller Riksdagsförvaltning- ens säkerhetskänsliga verksamhet. därmed inte något absolut hinder i vägen för partikanslianställda att få del av Riksdagsstyrelsen vill dock betona att partikanslianställda bara kan få ta del av säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter i de fall där det finns ett behov. Ett sådant behov kan sägas finnas i ett ytterst litet antal fall, t.ex. säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter som rör planering för totalförsvar.45 Att det måste finnas ett behov återspeglas också i 2017/18:KU7 s. 20 och bet. 2021/22:KU3 s. 22. 45Se även vad som sägs i framställningen riksdagsöversyn (framst. 2020/21:RS5) om partikanslianställdas möjligheter att ta del av uppgifter som omfattas av tystnadsplikt. Där anges på s. 41 f. följande: ”Om behov skulle uppstå av information till t.ex. partiernas kanslichefer om krigsdelegationens förberedande verksamhet är det alltså möjligt för krigsdelegationen att besluta att lämna ut uppgifter med sekretessförbehåll. Det torde dock inte bli aktuellt annat än i rena undantagsfall. 11 EN BESTÄMMELSE INFÖRS OM TYSTNADSPLIKT FÖR PARTIKANSLIANSTÄLLDA NÄR DET GÄLLER 3 kap. 1 § riksdagsstyrelsens föreskrift (RFS 2019:1) om säkerhet och säker- hetsskydd i , och partikanslierna. de enda som är behöriga att ta del av säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter eller i övrigt delta i säkerhetskänslig verksamhet, om inte något annat följer av bestämmelser i lag, är de som har bedömts pålitliga från säkerhetssynpunkt, har tillräckliga kunskaper om säkerhetsskydd och behöver uppgifterna eller annan tillgång till verksamheten för att kunna utföra sitt arbete eller på annat sätt delta i den säkerhetskänsliga verksamheten. Vidare sägs i 3 kap. 2 § samma föreskrift att den som tillåts ta del av säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter ska upplysas om räckvidden och innebörden av den sekretess och tystnadsplikt som följer av regeringsformen, riksdagsordningen respektive of- fentlighets- och sekretesslagen. Givetvis måste ett utlämnande av uppgifterna vara förenligt med bestämmelserna i offentlighets- och sekretesslagen. De partikanslianställda omfattas inte av bestämmelserna i offentlighets- och sekretesslagen Mot bakgrund av vad som har sagts i avsnittet ovan är det viktigt att se till att säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter som en partikanslianställd har fått del av i sitt arbete med att biträda riksdagsledamöterna har ett skydd och inte får spridas vidare. Innan riksdagsstyrelsen tittar närmare på den tystnadspliktsbestämmelse som finns i 8 kap. 2 § säkerhetsskyddslagen för säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter ska något sägas om offentlighets- och sekretesslagen. Offentlighets- och sekretesslagen innehåller bestämmelser om tystnadsplikt i det allmännas verksamhet och om förbud att lämna ut allmänna handlingar. Med begreppet sekretess avses enligt 3 kap. 1 § OSL ett förbud att röja en uppgift, vare sig det sker muntligen, genom utlämnande av en allmän handling eller på något annat sätt. Sekretess innebär alltså inte bara sekretess för uppgifter i allmänna handlingar utan också tystnadsplikt. Bestämmelserna i offentlighets- och sekretesslagen innebär begränsningar i yttrandefriheten enligt regeringsformen, begränsningar i den rätt att ta del av en allmän handling som följer av tryckfrihetsförordningen samt, i vissa särskilt angivna fall, även begränsningar i den rätt att meddela och offentliggöra uppgifter som följer av tryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen. Av 2 kap. 1 § OSL följer att förbud att röja eller utnyttja en uppgift enligt offentlighets- och sekretesslagen eller enligt lag eller förordning som offentlighets- och sekretesslagen hänvisar till gäller för myndigheter. Ett sådant förbud gäller också för en person som fått kännedom om uppgiften genom att för det allmännas räkning delta i en myndighets verksamhet på grund av anställning eller uppdrag hos myndigheten, på grund av tjänsteplikt eller på annan liknande grund. Med begreppet myndighet avses organ som ingår i den offentligrättsliga statliga och kommunala organisationen, inklusive regeringen och domstolarna. Enligt 2 kap. 2 § OSL ska bl.a. vid tillämpningen av offentlighets- och sekretesslagen jämställas med myndigheter. En person som omfattas av förbudet i 2 kap. 1 § OSL är skyldig att iaktta sekretess även efter 11 EN BESTÄMMELSE INFÖRS OM TYSTNADSPLIKT FÖR PARTIKANSLIANSTÄLLDA NÄR DET GÄLLER det att han eller hon har lämnat sin befattning. Det gäller oavsett om personen avgår med pension eller övergår till annan allmän eller enskild tjänst.46 De som arbetar i partikanslierna är anställda antingen direkt av ett parti- kansli eller av ett parti för att arbeta i ett visst partikansli. I båda fallen är per- sonalen helt fristående från .