frsrdg · H904RS2 · 2021-12-20 00:00:00 — 5.Riksdagens ledamöter ska i sitt uppdrag agera för att främja allmän- intresset och inte utnyttja sin ställning för personlig . Uppdraget ställer höga krav på integritet, och situationer som kan skada folkets förtroende för bör undvikas. I uppförandekoden finns bestämmelser om jäv, ett ekonomiskt register, mutor och gåvor. I den vägledning för tillämpningen av uppförandekoden som antagits av talmanspresidiet och gruppledarna sägs bl.a. följande: Uppförandekodens inledning signalerar att ledamotsuppdraget ställer höga krav på etik och moral. Dessa krav innefattar att både privat och i uppdraget avhålla sig från det som visserligen kanske är lagligt, men av andra kan komma att betraktas som oetiskt eller olämpligt. En riksdagsledamot måste ibland göra svåra etiska överväganden och vara medveten om att ett agerande kan bli föremål för ingående granskning. Ett sätt att förhålla sig till denna utmaning är att fundera över om ett visst agerande skulle riskera att skada folkets förtroende för den händelse att det blev känt. I uppförandekoden står att ledamöter verkar i en demokratisk anda och i ömsesidig respekt. Detta är en viktig utgångspunkt för hur ledamöter ska uppträda mot varandra i det dagliga riksdagsarbetet. I uppförandekodens inledning lyfts avslutningsvis fram att en riksdags- ledamot förväntas främja allmänintresset före sitt eget intresse och inte utnyttja sin ställning för att vinna egna materiella eller ekonomiska fördelar. Ledamotsuppdraget innebär en maktposition med tillgång till resurser, nätverk 4 BAKGRUND OCH GÄLLANDE RÄTT Dessa resurser ska brukas endast med tanke på det Talmanspresidiet och gruppledarna har det yttersta ansvaret för att upp- förandekoden blir vägledande för ledamöterna i den egna partigruppen. finns inga sanktioner i uppförandekoden. 5 Riksdagsstyrelsens överväganden och förslag 5.1Behov av att ändra och förtydliga regelverket samt några grundläggande förutsättningar Riksdagsstyrelsens bedömning: Regelverket för ersättningar till leda- möterna bör förtydligas. Utredningens bedömning överensstämmer med riksdagsstyrelsens. Remissinstanserna: Socialdemokraterna, samlingspartiet (), de gröna () och fram- håller att det är generellt viktigt att villkoren är tydliga och enkla och att förtydliganden av regelverket är positivt. Samtliga framhåller också att ledamöterna är i tjänst dygnets alla timmar året om och att det är svårt att dra paralleller till vad som gäller för statligt anställda när det gäller ledamöternas villkor. Liberalerna framhåller särskilt att det är en grundförutsättning att riks- dagens regelverk är i full överensstämmelse med skattelagstiftningens principer. Övriga remissinstanser tillstyrker förslaget, har inget att invända eller avstår från att lämna synpunkter. Skälen för riksdagsstyrelsens bedömning De ekonomiska villkoren för ledamöter och utformningen av regelverket har ständigt varit återkommande frågor ända sedan de första bestämmelserna om rätt till arvode och resekostnadsersättning infördes . Ersättningssystemet har från tid till annan varit utformat på olika sätt och regelverket har ändrats vid ett stort antal tillfällen. ledde detta till ett splittrat och svåröverskådligt regelverk. I och med det nu gällande regel- verket har reglerna samlats i ett sammanhållet regelverk. Erfarenheterna från den tid som gällande regelverk har varit i kraft har dock visat att det i vissa avseenden finns ett behov av att förtydliga regelverket. Inte minst gäller det regelverket om rätten till logiersättning och övernattningsbostad. Några givna utgångspunkter och grundläggande förutsättningar Inledningsvis vill riksdagsstyrelsen framhålla några förutsättningar som också framhållits i tidigare lagstiftningsärenden. 5 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG Ledamöter i tjänst , året om Som framhållits i tidigare lagstiftningsärenden är riksdagsledamöterna inte anställda utan har ett förtroendeuppdrag som kontinuerligt omprövas av välj- arna (framst. 2015/16:RS7, bet. 2016/17:KU3, rskr. 2016/17:35 och 2020/21:URF1, framst. 2020/21:RS5). Ledamöterna är vidare i tjänst , året om. Uppdraget som ledamot utförs ofta och och innefattar en mängd resor, och många ledamöter lever en stor del av veckan borta från hem och familj. Riksdagsledamöter har emellertid också ett privatliv som inte är förknippat med rätt till ersättning med anledning av ledamots- uppdraget. Det gäller t.ex. i fråga om privata semesterresor. Liksom tidigare gäller att en grundförutsättning är att det som ska ersättas är det inkomstbortfall som riksdagsuppdraget leder till och de merkostnader som vistelsen i och uppdraget i övrigt för med sig (framst. 2005/06:RS4, bet. 2005/06:KU33, rskr. 2005/06:378 och framst. 2015/16:RS7, bet. 2016/17:KU3, rskr. 2016/17:35). Jämförelsen med villkor för statligt anställda I tidigare lagstiftningsärenden har bl.a. uttalat att ledamöters ekonomiska villkor måste ses i ljuset av de villkor som gäller för statligt anställda och att skillnader måste kunna motiveras sakligt och hänföras till det särskilda innehållet i riksdagsuppdraget (framst. 2015/16:RS7, bet. 2016/17:KU3, rskr. 2016/17:36). Ledamöterna måste ges möjlighet att verka under rimliga villkor mot bakgrund av de särskilda krav som innefattas i riksdagsuppdraget. Det är emellertid också viktigt att ersättningen inte upp- fattas som överdrivet förmånlig eller omotiverat gynnsam. En sådan reglering riskerar att i förlängningen påverka förtroendet för ledamöterna och för arbete negativt. Utredningens förslag innebär att endast merkostnader till följd av riksdags- uppdraget ska ersättas, och att det inte ska lämnas förmåner som kan utlösa förmånsbeskattning för ledamöterna. Det är också utgångspunkten för riksdagsstyrelsens förslag. 5 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG 5.2Hänvisningar till vad som gäller för arbetstagare hos tas bort och ytterligare bestämmelser formuleras som rättigheter i regelverket Riksdagsstyrelsens förslag: Hänvisningar i ersättningslagen till vad som gäller för arbetstagare hos ska tas bort och i stället ska ledamöternas rättigheter framgå av ersättningslagen eller enligt vad bestämmer i föreskrift. Någon förändring i sak beträffande ledamöternas rätt till ersättning är inte avsedd. Ytterligare bestämmelser i ersättningslagen utformas som rättigheter för ledamöterna. Det gäller ersättning för förlorad semester, stödåtgärder för övergång till förvärvsarbete, arbetsrum, teknisk och elektronisk utrustning och försäkringsförmåner. I ersättningslagen ska också framgå att lagens bestämmelser om ledamöter är tillämpliga även på talmannen och ersättare som utövar uppdrag som ledamot (ersättare), om inte något annat anges. Utredningens förslag överensstämmer med riksdagsstyrelsens. Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser tillstyrker förslaget, har inget att invända mot det eller avstår från att lämna synpunkter. Skälen för riksdagsstyrelsens förslag Det ska framgå av ersättningslagen vad ledamöterna har rätt till Lagstiftningen om ledamöternas ekonomiska villkor har varit utformad på olika sätt. En del bestämmelser har varit formulerade som rättigheter för ledamöterna medan andra bestämmelser har inneburit skyldig- heter för (eller dess tidigare motsvarigheter) att betala ersättningar till ledamöterna och tillhandahålla andra förmåner. När den nu gällande ersättningslagen infördes formulerades regelverket på förslag av Lagrådet i allt väsentligt som rättigheter för ledamöterna. Utredningen har dock uppmärksammat några bestämmelser som är formulerade på annat sätt. Det gäller ersättning för förlorad semester, stödåtgärder för övergång till förvärvsarbete, arbetsrum, teknisk och elektronisk utrustning och försäkringsförmåner. Som utredningen föreslagit bör även dessa bestämmelser utformas som rättigheter för ledamöterna. På så sätt blir regelverket mer enhetligt och tydligt. Hänvisningar till vad som gäller för arbetstagare hos När det gäller hänvisningar i ersättningslagen till vad som gäller för arbetstagare hos redogör utredningen ingående för bl.a. Lagrådets ifrågasättande av en sådan ordning i samband med tidigare lag- stiftningsärenden. Lagrådet ifrågasatte bl.a. det lämpliga i att villkoren för 5 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG ledamöter bestämdes genom privaträttsliga avtal, dvs. kollektivavtal, i stället för att villkoren framgår av lagtexten. Mot denna bakgrund föreslår utredningen att hänvisningar i ersättningslagen till vad som gäller för arbetstagare hos tas bort, och att det i stället regleras i ersättningslagen respektive föreskrift vad ledamöterna har rätt till. bestämmelser som berörs är bestämmelserna om rätt till ersättning vid ledighet, ersättning och arvodesavdrag vid sjukfrånvaro och föräldraledighet samt rätten till traktamente, förrättningstillägg och dagtillägg vid utrikes Riksdagsstyrelsen delar utredningens bedömning att hänvisningar i ersättningslagen till vad som gäller för arbetstagare hos ska tas bort. Vad som gäller för ledamöter bör i stället anges direkt i bestämmelser i ersättningslagen eller i föreskrifter beslutade av Riksdags- Således ska det regleras i ersättningslagen vad som gäller för ledamöters rätt till ersättning vid ledighet, ersättning och arvodesavdrag vid sjukfrånvaro och föräldraledighet respektive rätt till traktamente, förrättnings- tillägg och dagtillägg vid utrikes tjänsteresa. Genom att hänvisningar till vad som gäller för arbetstagare i tas bort i ersättningslagen och ersätts av uttryckliga bestämmelser i lag och föreskrift blir regelverket tydligare och mer lättillgängligt. Någon förändring i sak är inte avsedd. Det förtydligas att begreppet ledamot inkluderar talmannen och ersättare om inte något annat anges Utredningen föreslår att det ska anges att lagens bestämmelser om ledamöter är tillämpliga även på talmannen och ersättare som utövar uppdrag som ledamot (ersättare), om inte något annat anges. förslagen inte innebär någon ändring i sak utan bara förtydligar regleringen i Riksdagsstyrelsen, som anser att förslagen leder till ökad tydlighet, föreslår därför att begreppet ledamot i lagen ska inkludera även talmannen och en ersättare som utövar uppdrag som ledamot, om något annat inte uttryckligen anges i lagen. Någon förändring i sak är inte avsedd. 5 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG 5.3 Definitionen av tjänsteställe förtydligas i lag Riksdagsstyrelsens förslag: Definitionen av tjänsteställe förtydligas i ersättningslagen. En riksdagsledamot har sitt tjänsteställe där han eller hon är folkbokförd enligt folkbokföringslagen under förutsättning att det där finns en bostad som är inrättad för permanent boende för ledamoten och hans eller hennes familj och som även disponeras av ledamoten. Om bostaden inte uppfyller dessa krav utgör ledamotens tjänsteställe. Motsvarande följdändring görs i inkomstskattelagen. Utredningens förslag överensstämmer med riksdagsstyrelsens. Utredningen föreslår dock en något annorlunda formulering av definitionen av tjänsteställe genom att föreslå att den adress där ledamoten är folkbokförd är tjänsteställe, om övriga likalydande förutsättningar också är uppfyllda. Remissinstanserna: anser att den föreslagna definitionen av tjänsteställe är ett bra förslag då det blir tydligare vad som gäller, och framhåller att det är bra att det blir tydligt att tjänstestället är ledamotens ordinarie hem. Både och har lämnat synpunkter på förslaget till definition av tjänsteställe. föreslår att definitionen skrivs in i 12 kap. 8 § inkomstskattelagen (1999:1229) och att det i ersättnings- lagen hänvisas till definitionen i inkomstskattelagen. Om inkomstskattelagens definition konsekvent tillämpas elimineras risken för att skilda bedömningar av tjänsteställe och tjänsteresor görs arbetsrättsligt respektive skatterättsligt. Med denna konstruktion blir även det föreslagna andra stycket i 1 kap. 3 a § ersättningslagen överflödigt då huvudregeln i 12 kap. 8 § inkomstskattelagen är att tjänstestället är där huvuddelen av arbetet utförs, dvs. har påpekat att enligt folkbokföringslagen (1991:481) folk- bokförs en person på en fastighet, och i förekommande fall även i en lägenhet, och i en kommun. Kopplingen till bostad/adress som föreslås bör undvikas. Det vore en fördel ur ett folkbokföringsperspektiv att i stället säga att en riksdagsledamot ska ha sitt tjänsteställe där han eller hon är folkbokförd enligt folkbokföringslagen under förutsättning att det där finns en bostad som är inrättad för permanent boende för ledamoten och hans eller hennes familj som även disponeras av ledamoten. Övriga remissinstanser tillstyrker förslaget, har inget att invända eller avstår från att lämna synpunkter. Skälen för riksdagsstyrelsens förslag Rätten till logiersättning, övernattningsbostad i bo- stadsbestånd, traktamente och i viss mån resekostnadsersättning bygger på att ledamoten har rätt till avdrag för ökade levnadskostnader enligt inkomst- skattelagen. Ledamoten ska med andra ord vara på tjänsteresa mer än 50 kilo- meter från tjänstestället som innefattar övernattning. Detta kommer bl.a. till 5 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG uttryck i ersättningslagens bestämmelser om traktamente och övernattnings- bostad, där det hänvisas till bestämmelserna i 12 kap. 6 § inkomstskattelagen. Vad som ska ersättas är alltså bara merkostnader till följd av uppdraget och inte privata levnadskostnader. Innebörden av begreppet tjänsteställe är således av grundläggande betydelse för bedömningen av rätten till ersättning enligt För en anställd utgör tjänstestället normalt den plats där han eller hon huvudsakligen utför sina arbetsuppgifter. Tjänstestället för en leda- mot är däremot bostaden på hemorten, dvs. där han eller hon är folkbokförd. Det är där ledamoten anses ha basen för utövandet av uppdraget. Riksdagsstyrelsen kan i likhet med utredningen konstatera att nuvarande lagstiftningsteknik med hänvisning till inkomstskattelagen vid en korrekt tillämpning visserligen innebär att inte ersätter privata En motsvarande lagstiftningsmetod används också i lagen (1991:359) om arvoden till statsråden m.m. Metoden med hänvisningar till inkomstskattelagen ifrågasattes dock av Lagrådet vid tillkomsten av ersätt- ningslagen och det har i praktiken visat sig att regleringen är otydlig och svår att tillämpa, bl.a. avseende vilka krav som ska ställas i fråga om ledamotens bostad på folkbokföringsorten för att ledamoten ska anses ha sitt tjänsteställe För att förtydliga regelverket och underlätta tillämpningen föreslås att nu- varande hänvisningar till inkomstskattelagen tas bort och ersätts med bestämmelser där förutsättningarna för rätt till ersättning anges direkt i föreslår bör bestämmelsen utformas på så sätt att ledamoten har sitt tjänsteställe där han eller hon är folkbokförd enligt folkbokföringslagen under förutsättning att det där finns en bostad som är inrättad för permanent boende för ledamoten och ledamotens eventuella familj och som även disponeras av ledamoten. På så sätt kommer bestämmelsen att överensstämma med systematiken i folkbokföringslagen i anser att det skulle räcka att ha med definitionen av en ledamots tjänsteställe i inkomstskattelagen och att i ersättningslagen hänvisa till inkomstskattelagens definition. Det skapar dock inte den tydlighet och enkelhet som eftersträvas eftersom definitionen då finns i en annan lag. den anledningen bör definitionen av ledamöters tjänsteställe anges även i ersättningslagen, men vara likalydande både i ersättningslagen och inkomst- Av samma skäl bör det anges även i ersättningslagen vad som gäller om ledamotens folkbokföringsadress inte uppfyller de nu angivna kraven. ska utgöra ledamotens tjänsteställe. 5 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG 5.4Ersättares rätt till ersättning för förlorad semester förtydligas Riksdagsstyrelsens förslag: Det förtydligas att en ersättare som utses till ledamot ska ha rätt till ersättning för förlorad semester för tid som under- stiger per tolvmånadersperiod. Utredningens förslag överensstämmer med riksdagsstyrelsens. Remissinstanserna: Inga remissinstanser har framfört några synpunkter. Skälen för riksdagsstyrelsens förslag En ersättare kan kallas in för tjänstgöring när som helst , vilket kan medföra att intjänandet av semester påverkas. Det finns bestämmelser som innebär att får kompensera en ersättare för förlorad semester för den del av tjänstgöringen som understiger , men det har visat sig att den nuvarande lydelsen föranlett tillämpningsproblem och att tveksamheter om vad som gäller har uppstått. Riksdagsstyrelsen ställer sig därför bakom utredningens förslag att det ska förtydligas i lagen att varje 12-månadersperiod ska bedömas var för sig. En ledamot som har tjänstgjort har således rätt till ersättning för de månaderna då han eller hon har förlorat intjänandetid för sin semester hos sin ordinarie arbetsgivare. En ledamot som har tjänstgjort har rätt till ersättning för förlorad semester under en månad, då varje 12-månaders- period ska bedömas för sig. Som riksdagsstyrelsen utvecklat närmare ovan i avsnitt 5.2 bör bestämmelsen vidare utformas som en uttrycklig rättighet för ledamoten. 2021/22:RS25 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG 5.5 En tydligare reglering av ersättning till ledamöter och därmed sammanhängande frågor Riksdagsstyrelsens förslag: Bestämmelser om ledamöternas arvode samlas i ett kapitel i ersättningslagen. Det ska framgå av ersättningslagen att en ledamot som har beviljats ledighet från uppdraget bara har rätt till ersättning om det anges särskilt i lagen. En ledamot som fullgör uppdrag som statsråd eller har beviljats ledighet för att tjänstgöra som statssekreterare har inte rätt till ersättning enligt ersättningslagen . Bestämmelserna om rätt till ersättning och arvodesavdrag vid föräldra- ledighet och sjukfrånvaro ska finnas i ersättningslagen och förtydligas. Bestämmelsen att en talman inte har rätt att ta emot statlig egenpension för tid då det utgår talmansarvode eller avgångsersättning på grund av uppdrag som statsråd ska upphävas. Utredningens förslag överensstämmer huvudsakligen med riksdags- styrelsens, men innehåller inte något förtydligande om att bara helt kalender- dagsavdrag är möjligt vid ledamöters sjukfrånvaro eller föräldraledighet. Remissinstanserna: Inga remissinstanser har framfört några synpunkter. Skälen för riksdagsstyrelsens förslag Regleringen av arvoden samlas i ett kapitel i ersättningslagen Utredningen föreslår att regleringen av ersättningar till talmannen och leda- möterna samt möjliga tilläggsarvoden och sammanträdesarvoden bör samlas i ett kapitel i ersättningslagen utan någon ändring i sak. Som en följd av den ändringen behövs inte längre regleringarna i 1 kap. 5 och 6 §§ och bestämmel- sen i 2 kap. 1 § flyttas till övriga bestämmelser om arvode. Riksdagsstyrelsen delar utredningens bedömning att det blir tydligare om all reglering som rör arvoden samlas på ett ställe i ersättningslagen. Någon förändring i sak är inte avsedd. Rätt till ersättning vid ledighet och tid som ersätts förtydligas Utredningen föreslår att regleringen i ersättningslagen rörande rätt till ersättning för ledamöter som har beviljats ledighet ska förtydligas. Även vad som gäller för ledamot som fullgör uppdrag som statsråd, eller har beviljats ledighet för tjänstgöring som statssekreterare, föreslås förtydligas i lagen. Huvudregeln är att en ledamot har rätt till ersättning för uppdraget som ledamot från och med den dag han eller hon tillträder uppdraget till och efter det att uppdraget upphörde, om inte något annat anges i lagen. En ersättare för någon annan än talmannen eller en ledamot som tjänstgör som statsråd eller statssekreterare, har rätt till ersättning som anges i det bevis som utfärdar och som kallar ersättaren till att 5 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG utöva uppdrag som ledamot. Om uppdraget upphör tidigare än vad som anges i beviset sträcker sig ersättningsrätten längst till och efter det att uppdraget upphörde, dock längst till den dag som anges i beviset. Riksdagsstyrelsen instämmer i att regleringen om ersättning vid ledighet kan förtydligas. Att en ledamot som fullgör uppdrag som statsråd, eller har beviljats ledighet för att tjänstgöra som statssekreterare, inte har rätt till ersättning från under den tiden ska fortfarande framgå av ersättningslagen, men komma till uttryck tydligare. En statssekreterare måste beviljas ledighet från uppdraget som riksdagsledamot, men så är inte fallet beträffande en ledamot som fullgör uppdrag som statsråd. Skillnaden uppmärksammas lämpligen enligt riksdagsstyrelsen genom reglering i separata paragrafer. Vidare ska även framöver gälla att en ledamot som har beviljats ledighet än en månad har rätt till arvode under den tiden, men detta bör regleras tydligare i ersättningslagen. Överstiger ledigheten en månad eller mer har ledamoten bara rätt till arvode under förutsättning att ledigheten beviljats av skäl som anges i lagen. Som utredningen redogjort för gäller att om en ledamot är ledig från sitt uppdrag på grund av sjukdom ska det göras ett avdrag på ledamotsarvode, tilläggsarvode och andra sådana fasta arvoden som avses i 1 § 2 och 4 lagen (1989:185) om arvoden m.m. för uppdrag inom , dess myndigheter och organ (arvodeslagen). Ledamoten har i stället rätt till ersättningar enligt de bestämmelser som gäller för arbetstagare hos . Vidare framgår att avdrag och betalning av ersätt- ningarna ska göras enligt de bestämmelser som gäller för arbetstagare hos . Avdraget ska dock göras som ett kalenderdagsavdrag och inte arbetsdagsavdrag. Om en ledamot är föräldraledig från sitt uppdrag ska det enligt ersättningslagen göras ett avdrag från arvodet och tilläggsarvode och arvoden som avses i 1 § 2 och 4 arvodeslagen. Ledighet för barns födelse, vård av adoptivbarn eller ledighet med tillfällig föräldrapenning ger rätt till ersättningar enligt de bestämmelser som gäller för arbetstagare hos Riks- dagsförvaltningen. Avdrag från arvoden och betalning av ersättningarna ska göras enligt de bestämmelser som gäller för arbetstagare hos Riksdagsför- valtningen. Avdraget ska dock även här göras som ett kalenderdagsavdrag och inte arbetsdagsavdrag. Eftersom riksdagsstyrelsen ovan i avsnitt 5.2 har föreslagit att hänvisningar till vad som gäller för arbetstagare hos ska tas bort för att ersättas med bestämmelser i ersättningslagen som anger vad som gäller för ledamöter, ska det framgå av ersättningslagen att en ledamot har rätt till ersättning för längre ledighet än en månad när ledigheten beror på offentligt uppdrag, sjukdom, föräldraledighet, vård av närstående eller fullgörande av totalförsvarsplikt utan att någon ändring avses. Med offentligt uppdrag avses ett uppdrag som ges av eller regeringen eller av någon annan efter bemyndigande av eller regeringen. En anställning utgör inte ett 5 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG För ledighet som understiger en månad har ledamoten oförändrad rätt till arvode och eventuella tilläggsarvoden. sak är inte avsedd. Vid sjukfrånvaro och föräldraledighet ska det för samma tid göras avdrag på arvodet enligt vad bestämmer. heller här är någon förändring i sak avsedd. Eftersom riksdagsordningen inte medger partiell ledighet kan dock en ledamot bara vara t.ex. föräldraledig eller sjukledig på och därmed endast få avdrag på arvodet . därför enligt riksdagsstyrelsen kompletteras i detta avseende. Det bör även förtydligas att rätten till barnverksamhet upphör den dag då Liksom tidigare kan en ledamot begära arvodesavdrag vid kortare ledighet än en månad. Talmannens rätt att ta emot statlig egenpension upphävs Utredningen föreslår att förbudet för talmannen att ta emot statlig egenpension för tid då det betalas ut talmansarvode eller avgångsersättning på grund av uppdrag som statsråd ska upphävas. avskaffades enligt utredningen redan vid reform av Redan vid lagstiftningsärende ifrågasatte Lagrådet behovet av bestämmelsen. Enligt utredningen är den enda tänkbara situationen