frsrdg · H804RS5 · 2021-05-06 00:00:00 — bära medalj både i åttonde och tolfte storleken med rosett, vilket alltså är den ordning som råder . I utkastet till föreskrift som riksdagsöversyn redovisar finns en bestämmelse om att medalj i åttonde storleken bärs på bröstet med band av herrar respektive med rosett av damer. tolfte storleken bärs om halsen av herrar respektive som stor bandrosett av Riksdagsstyrelsen anser att medalj inte bör avvika från praxis och ordningen som framgår i handledningen. Den saken behöver dock inte regleras i lag. Om resultatet av arbete skulle bli att en annan ordning bör tillämpas när det gäller bärandet av ordnar och utmär- kelsetecken bör dock enligt riksdagsstyrelsen bärandet av medalj anpassas till det. 4 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG Med anledning av övriga synpunkter i remissvaren om vill riksdagsstyrelsen anföra följande. Styrelsen noterar att det i direktiven till anges att kommittén ska kartlägga formerna för tilldelande av regeringens och förvaltningsmyndigheternas olika offentliga belöningar och ta ställning till om dessa bör ändras. Översynen ska beakta de kungliga medaljerna. Riksdagsstyrelsen kan mot bakgrund av direktiven till inte se att förslaget om medalj påverkar arbetet i . När det gäller frågan om erkännande av en särskilt berömlig gärning vid en militär eller civil internationell insats med fara för eget liv kan det noteras att det i uppdrag ingår att ta ställning till om en ny belöningsmedalj för särskilt berömvärda internationella insatser bör instiftas i relation till att utdelandet av utmärkelser inom Svärdsorden återupptas. Riksdagsstyrelsen vill påpeka att medalj inte är aktuell för dylika uppmärksammanden. Det bör finnas en upplysningsbestämmelse om att kan meddela föreskrifter till lagen. finns det såvitt kan bedömas inte anledning till några föreskrifter utöver lagen, men det kan inte uteslutas att ett sådant behov uppstår . I likhet med merparten av övriga förslag i denna framställning bör bestämmelsen om medalj träda i kraft . Det finns ett antal ledamöter som har lämnat fr.o.m. som ännu inte har avtackats av talmannen. Talmannen är inte förhindrad att dela ut avgångsgåvor enligt vad som föreskrivs i lagen till dessa ledamöter som ännu inte har avtackats. Mot denna bakgrund föreslår riksdagsstyrelsen en lag om medalj. Med de förtydliganden som gjorts ovan ställer sig riksdagsstyrelsen bakom utredningens överväganden, och remissynpunkterna föranleder inte någon annan bedömning. 4.13 Riksdagsstyrelsens bedömning i vissa frågor Riksdagsstyrelsens bedömningar i korthet: Riksdagsstyrelsen delar utredningens bedömningar i följande frågor: -de vice talmännen som vice ordförande i krigsdelegationen -val av talman och vice talmän -val av utskott – tidpunkt och förfarande -formuleringen i regeringsformen respektive riksdagsordningen av tidsgränsen för att pröva talmannens förslag till ny statsminister. I vissa frågor gör utredningen bedömningar utan att lägga fram några förslag till lagändringar. Bedömningarna redovisas nedan. 4 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG De vice talmännen som vice ordförande i krigsdelegationen Utredningens direktiv tar upp frågan om det kan finnas anledning att införa en ordning där de vice talmännen även är vice ordförande i krigsdelegationen. Krigsdelegationens ordförande och vice ordförande har i uppgift att förbereda delegationens verksamhet för den händelse att delegationen träder i ställe. Det är således, enligt utredningen, önskvärt att delegationens presidium har mycket god kännedom om arbete och erfarenhet av att planera riksdagsarbetet och i någon form delta i ledningen av detta. Vidare måste presidiet redan i fredstid kunna avsätta tid för krigsdelegationen. Utredningens genomgång av vilka som har valts till vice ordförande i krigsdelegationen , dvs. , visar att partierna i huvudsak har valt att ha sina partiledare eller gruppledare som vice ordförande i krigsdelegationen. Detta får uppfattas som att partierna har föreställt sig att delegationens presidium spelar en roll främst i ett skarpt läge, när delegationen har trätt i ställe. I ett så skarpt läge kommer talmannen troligen att behöva överlägga med de ledande företrädarna för partierna. Det kan noteras att när krigsdelegationen inrättades 1965 betonade att det måste anses angeläget att delegationen förbereder sig för sina uppgifter. Ansvaret för delegationens förberedelsearbete för dess eventuella uppgifter i krig lades på delegationens ordförande och vice ordförande. Utskottet framhöll att det syntes önskvärt att samtliga de partier som var representerade i delegationen fick delta i förberedelsearbetet. Detta kunde enligt utskottet åstadkommas antingen genom samråd med presidiet eller genom att samtliga partier fick presidieplatser. För att hålla sistnämnda möjlighet öppen föreslogs att delegationen skulle välja en eller flera vice ordförande. har antalet partier i ökat. Det innebär att presidiet i praktiken svårligen kan rymma företrädare för samtliga partier. Presidiet i sig kan alltså inte fylla uppgiften att samtliga partier i delegationen ska kunna delta i förberedelsearbetet, vilket man föreställde sig . En annan förändring är att talmannens samråd med gruppledarna har ökat i betydelse. Förändringen skedde i huvudsak (jfr , 2016, I rörelse: minnen från ett innehållsrikt liv, s. 256 och , 2019, Reflektioner om politik: elva essäer om idéer och reformer, s. 39). Det är således naturligt att talmannen har överläggningar med gruppledarna om krigsdelegationens förberedande verksamhet. skulle den erfarenhet som de vice talmännen får genom att leda kammarens sammanträden vara till nytta både för att förbereda delegationens verksamhet och för det arbete som krigsdelegationen ska bedriva om den aktiveras. Om talmanspresidiet skulle utgöra även krigsdelegationens presidium skulle den erfarenheten kunna användas på ett praktiskt sätt, och startsträckan för arbetet i krigsdelegationens presidium skulle bli kortare. Till de praktiska fördelarna hör också att talmanspresidiet vanligen möts regelbundet. Å andra sidan finns det starka skäl för att partierna själva ska få avgöra vem de vill nominera till 4 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG Det är också rimligt att krigsdelegationen är fri att inom sig välja de vice ordförande som delegationen önskar. Krigsdelegationens presidium har en särskild uppgift i att förbereda delegationens verksamhet om delegationen skulle träda i ställe. Det är alltså viktigt att partierna när de nominerar kandidater till vice ordförandeposterna i krigsdelegationen efter varje val betänker att dessa ledamöter ska vara beredda att delta i den förberedande verksamheten. Det är naturligt att partierna själva avgör vem de nominerar, men partierna bör således särskilt beakta de uppgifter krigsdelegationens presidium har. Sammantaget finns det, enligt utredningen, inte skäl att föreslå någon ändring av reglerna för val av krigsdelegationens presidium. Det ska sägas att i tillkännagivande till regeringen om en översyn av krigsdelegationen anförs att bland de frågor som bör analyseras finns krigsdelegationens sammansättning, funktion och befogenheter (bet. 2018/19:KU30, punkt 34, rskr. 2018/19:216). Det är möjligt att en kommande utredning gör överväganden om de frågor som behandlas här. Val av talman och vice talmän I utredningens direktiv ingick att se över proceduren för val av talman och vice talmän och vid behov föreslå förändringar. Med regeringsform fick talmannen en stärkt ställning, bl.a. genom uppgiften att föreslå statsminister. Gällande regler om val av talman och vice talman har sin bakgrund i uttalanden av . De skäl som anfördes av utskottet om vikten av att talmannen har ett allmänt förtroende, som en talman behöver väljas utan alltför stor tidsåtgång, är rimligen giltiga i än större utsträckning i och med regeringsform. Mot bakgrund av talmansbefattningarnas betydelse för arbete bör valen anordnas så att en omsorgsfull prövning garanteras. En fråga är då om erfarenheterna motiverar att valförfarandet förändras. förekom inga omröstningar om talmän. har det blivit omröstning med slutna sedlar i tio fall. Vid de två senaste valen av andre vice talman, 2014 och 2018, krävdes tre omgångar. Det skedde inte några stora förändringar av röstetalen mellan de olika omgångarna. I en oklarare parlamentarisk situation kan det finnas flera kandidater till en talmanspost. I ett sådant läge kan det vara en fördel med val i flera omgångar så att partierna kan göra förnyade överväganden mellan de olika valomgångarna. För att partierna ska kunna göra förnyade överväganden och diskutera nya förhållningssätt krävs det dock tid mellan de olika omgångarna. I sådana situationer får alltså kammaren förutsättas ajournera sammanträdet så att överläggningar kan ske. Det kan nämnas att när det blev val av utskott med slutna sedlar 1971 och 1979 ajournerades kammaren efter att ett utskott (1971) respektive två utskott (1979) hade valts. På liknande sätt kan kammaren ajourneras efter en eller två omgångar av valet av talman så att partierna kan överlägga om nästa omröstning (6 kap. 14 § RO). Förslaget om ajournering kan 4 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG föras fram av ålderspresidenten eller vilken annan ledamot som helst (jfr prop. 1973:90 s. 524). Det kan konstateras att vid samtliga tillfällen har hunnit välja tal- män under första dag. Det finns alltså inte skäl att ändra bestäm- melserna för att inte har hunnit välja talmän. inte tillräckliga skäl för att föreslå en ändring av bestämmelserna om förfaran- det vid val av talman. Val av utskott – tidpunkt och förfarande I utredningens direktiv ingår att överväga och vid behov föreslå förändringar av förfarandet vid val av utskott. Om utredningen kommer fram till att det nuvarande systemet inte bör ändras, ska utredningen ändå överväga om åt- minstone tiden för att välja utskott bör förlängas till än de åtta dagar som kammaren enligt nuvarande ordning har till sitt förfogande. Valberedningen utses vid kammarens första sammanträde efter ett val. Inom behöver sedan valberedningen i praktiken lägga fram sitt för- slag för kammaren om val av utskott, och valen förrättas i riksmö- Om valberedningen inte lägger fram gemensamma listor vid val av utskott ska varje utskotts ledamöter och suppleanter väljas för sig med slutna sedlar. Även om valberedningen har lagt fram gemensamma listor kan det bli val med slutna sedlar i kammaren, om ett visst antal ledamöter begär det (20 stycken om valet gäller ett utskott med 17 ledamöter). Ett val med slutna sedlar som förrättas efter att en minoritet i kammaren har begärt det ska äga rum vid ett följande sammanträde, vilket innebär ett skydd mot överrumpling. Det finns inga krav på när valberedningen senast ska meddela om den inte kommer att lägga fram gemensamma listor. Det bör understrykas att ett sådant meddelande är av stor vikt eftersom i princip samtliga ledamöter måste närvara vid den slutna omröstningen för att resultatet så långt som möjligt ska avspegla den kammare som valts av folket. Det är alltså lika viktigt med ett skydd mot överrumpling om det blir val med slutna sedlar för att valberedningen inte kommit överens som om det blir val med slutna sedlar eftersom en minoritet i kammaren begär det. Valberedningen bör således meddela talmannen så snart som möjligt om att man inte kommer överens om gemensamma listor. mannen kan då meddela samtliga ledamöter att det kommer att bli omröstning med slutna sedlar vid det sammanträde där valet planeras att äga rum. solut minsta krav bör vara att det framgår av kammarens föredragningslista att det kommer att bli omröstning med slutna sedlar. har valberedningen inte enats om gemensamma listor, 1971 och 1979. Såvitt har kunnat fastställas var detta känt åtminstone dagen före valet i kammaren. Det blev då val med slutna sedlar, och varje gruppering av partier presenterade en lista med de namn som de no- minerade till det aktuella utskottet. Röstsedlarna räknades och platserna i 4 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG utskottet fördelades enligt d’Hondts metod. blev det också val med slutna sedlar till . Det blev omröstningar med slutna sedlar därför att partierna hade olika uppfattningar om vilka principer som skulle tillämpas vid fördelningen av platser i utskotten respektive . Utfallet av omröstningarna blev att de principer som den ena sidan förespråkade slog igenom i fördelningen av platser (dvs. den ordning som föreskrivs i riksdagsordningen om man inte kommer överens om annat). Den sida vars principer inte hade fått genomslag i fördelningen av platser accepterade då att valberedningen lade fram gemensamma listor för övriga utskott och organ. Det betonades i kammarens debatt att detta skedde av praktiska skäl, dvs. för att spara tid. Därmed kunde utskott och övriga organ väljas . Så här långt har alltså ordningen med val av utskott fungerat så att utskotten har kunnat väljas den åttonde dagen efter kammarens första sammanträde. Le- damöterna och partierna har använt den konfliktlösningsmekanism som finns om man inte kommer överens om gemensamma listor, dvs. det har blivit omröstning med slutna sedlar. När det stått klart vilken princip som har fått genomslag har återstående val skett med gemensamma listor. Det ska dock sägas att tidsschemat är ansträngt. Partierna ska komma överens om antalet ledamöter i utskotten. Vidare ska partierna avgöra om de vill bilda karteller och i så fall med vem. Varje parti ska också avgöra vilka ledamöter de ska nominera till respektive utskott. I de fall, 1971 och 1979, när partierna inte kunde enas om principerna för fördelningen av platser i utskotten var de dåvarande fem partiernas fördelning i två block i allt väsentligt en given utgångspunkt när det gällde utskottens platser. Om det blir utdragna diskussioner om vilka partier som ska bilda karteller med varandra kan tidsschemat ansträngas än mer. Erfarenheten är att partierna nöjer sig med att ha en eller två omröstningar med slutna sedlar. Det finns en möjlighet att lämna valsedlarna i samtliga val innan sammanräkning görs i något av valen, som en tidsbesparande åtgärd. En sådan situation bör naturligtvis undvikas, men kan bli aktuell om tidsschemat kräver det och alla ledamöter är överens om den ordningen. Det ska i sammanhanget understrykas att ungefär hälften av utskotten sammanträder efter det konstituerande sammanträdet. Kallelsen till det sammanträdet skickas normalt ut som det konstituerande sammanträdet äger rum. Det har också förekommit att utskott har haft sammanträde dagen efter det konstituerande sammanträdet, liksom att utskotten har behandlat sakfrågor vid det konstituerande sammanträdet. Utskottens uppgifter när det gäller EU-frågor, men också andra frågor, innebär att det är angeläget att utskotten kan börja arbeta så fort som möjligt. Detta talar för att man inte ska senarelägga valet av utskott. ska det sägas att det kan finnas parlamentariska situationer där det vore värdefullt med ytterligare tid för överläggningar om val till utskotten. Sammantaget finns det dock inte tillräckliga skäl för att föreslå någon ändring av reglerna för val av utskott. Det ska dock sägas att tidsschemat för val av 4 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG utskott är ansträngt, och om förutsättningarna förändras, t.ex. genom att dis- kussionerna om vilka partier som ska samverka och bilda kartell drar ut på tiden, kan det finnas skäl att ompröva vilken dag utskotten senast ska väljas. nuläget bör det dock inte göras någon ändring av reglerna. Formuleringen i regeringsformen respektive riksdagsordningen av tidsgränsen för att pröva talmannens förslag till ny statsminister Utredningen konstaterar att formuleringen av tidsgränsen för att pröva talman- nens förslag till ny statsminister skiljer sig åt mellan 6 kap. 4 § RF och 11 kap. 3 § RO trots att de avser samma situation. Utredningen kan konstatera att riks- dagsordningens formulering, ”senast på fjärde dagen efter den dag då förslaget framställdes”, är helt entydig. Om talmannen lägger fram sitt förslag på en måndag blir den fjärde dagen efter det fredagen. ring, ””, skulle av någon kunna tolkas som att den dag då för- slaget läggs fram ska räknas med, och att således skulle behöva pröva förslaget senast om förslaget lagts fram . redningens bedömning är dock att regeringsformens formulering ger samma resultat som riksdagsordningens formulering. Man ska inte ändra regeringsformen om det inte behövs. den föreslår utredningen inte någon ändring. Om det i en framtida utredning görs en översyn av reglerna för regeringsbildningen bör dock frågan om for- muleringen i regeringsformen uppmärksammas. Bedömningarna har inte mött några invändningar i remissvaren. Skälen för riksdagsstyrelsens bedömning Riksdagsstyrelsen gör inte någon annan bedömning än utredningen i dessa frå- 4.14 Reglering i riksdagsordningen av vice Riksdagsstyrelsens förslag: Av riksdagsordningen ska framgå att ett parti kan utse flera personliga ersättare för gruppledaren. I riksdagsordningen avses med gruppledare den särskilda företrädare som en partigrupp som vid valet till har fått av rösterna i hela riket ska utse för att samråda med talmannen (1 kap. 3 § RO). varje partigrupp som motsvarar ett parti som vid valet till fick minst 4 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG av rösterna i hela riket utse en särskild företrädare (gruppledare) som ska samråda med talmannen om arbetet i kammaren (4 kap. 3 § RO). Partigrupperna ska, enligt 4 kap. 3 § andra stycket) utse en personlig ersättare för gruppledaren (vice gruppledare). Enligt 6 kap. 20 § RO ska talmannen samråda med gruppledarna om uppläggningen av kammarens överläggningar. Sådana överläggningar hålls regelbundet och har lett fram till överenskommelser om bl.a. uppläggningen av frågestunder, debatter med anledning av budgetpropositionens lämnande och sammanträden för muntlig information från regeringen. Talmannen och gruppledarna har träffat överenskommelser även i andra frågor än om uppläggningen av kammarens överläggningar. Det gäller bl.a. begränsningar av antalet yrkanden och voteringar. I följande fall föreskrivs det i riksdagsordningen att talmannen fattar beslut efter samråd med gruppledarna: •Beslut om ordningsregler för kammaren (tilläggsbestämmelse 6.16.1). •Beslut inför en viss överläggning om att ett statsråd eller en ledamot kan få ordet för replik innan han eller hon har hållit sitt anförande (6 kap. 22 § RO). •Beslut om att det ska hållas en debatt utan samband med annan handläggning och om tider för anföranden i en sådan debatt (6 kap. 23 § RO och tilläggsbestämmelse 6.23.1). •Beslut om att svar på skriftliga frågor ska lämnas från det att frågan framställdes (tilläggsbestämmelse 8.7.1). •Beslut om att dokument från Europeiska unionen, med undantag för förslag till rättsakter, och dokument inom ramen för det interparlamentariska samarbetet i unionen ska granskas av (9 kap. 20 § RO). •Beslut om sammansättningen av delegationerna till Interparlamentariska unionen och den parlamentariska församlingen för Unionen för (13 kap. 19 § RO). val av riksdagsdirektör ska beredas av en grupp bestående av talmannen och gruppledarna (tilläggsbestämmelse 14.5.1). Enligt riksdagsstyrelsens föreskrift om upplåtelse av ska talmannen dessutom samråda med gruppledarna om huruvida utställningar ska få anordnas i (24 § RFS 2017:4). Vid gruppledarmöten, som normalt hålls när kammaren sammanträder, samråder talmannen med partiernas gruppledare om frågor i riksdagsarbetet. Vid mötena deltar talmannen, de vice talmännen och gruppledare för respektive partigrupp. Från närvarar riksdagsdirektören samt biträdande riksdagsdirektören, kanslichefen för ledningsstaben och chefen för . Gruppledarmötena har inte någon formell beslutande- eller vetorätt utan är ett samrådsorgan. I praktiken förankras dock många förslag och beslut i denna krets först, för att sedan formellt beslutas av talmannen eller riksdagsstyrelsen. 4 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG Det förekommer att partigrupper har mer än en vice gruppledare, som deltar vid gruppledarmötena om gruppledaren och förste vice gruppledaren har för- Skälen för riksdagsstyrelsens förslag Talmannens samråd med gruppledarna har, som riksdagsöversyn påpekar i samband med en diskussion om krigsdelegationens presidium (2020/21:URF1 s. 85 f.), ökat i betydelse . Förändringen skedde i huvudsak . I praxis förekommer det att partigrupper har mer än en vice gruppledare. Vem som deltar vid ett gruppledarmöte för ett visst parti kan alltså variera mellan fler än två personer. Riksdagsordningen bör avspegla detta faktum och således ange att ett parti kan utse en eller flera personliga ersättare för gruppledaren. Förslaget innebär inte något krav på partigrupperna att utse mer än en vice gruppledare. Förslagen innebär en ändring i 4 kap. 3 § RO. 4.15 Delegationer till mellanfolkliga organisationer Riksdagsstyrelsens förslag: Kravet på att det ska finnas en internationell överenskommelse för att kammaren ska välja en delegation till en mellanfolklig organisation bör ligga fast. Regleringen i riksdagsordningen om delegationer till mellanfolkliga organisationer bör därför även i fortsättningen utgå från en uppdelning mellan de delegationer som väljs av och de som utses av talmannen. Bestämmelser om att delegationer som väljs av kammaren ska lämna en redogörelse till kammaren samlas i den huvudbestämmelse i riksdagsordningen som reglerar förutsättningarna för kammarvalet. Det införs en bestämmelse i riksdagsordningen om att talmannen efter samråd med gruppledarna får - besluta att riksdagsledamöter ska delta i ett internationellt parlamentariskt samarbete som inte bygger på en internationell överenskommelse - utse ledamöter i delegationen - besluta hur den ska redovisa sin verksamhet. Riksdagsstyrelsens bedömning: Regleringen i riksdagsordningen om val av delegationer inom EU-arbetet bör inte ändras. Promemorians överväganden och förslag Riksdagsledamöters deltagande i interparlamentariska församlingar Riksdagsledamöter deltar i delegationer till ett antal interparlamentariska församlingar. Det interparlamentariska arbetet syftar till att tillföra en parlamen- 4 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG tarisk dimension till de regeringssamarbeten som finns. Genom sitt deltagande kan riksdagsledamöter skapa opinion för svenska synsätt och återföra internationella frågor, tankar och förslag till riksdagsarbetet. Enligt bestämmelser i riksdagsordningen väljer kammaren svenska delegation, delegationen till och delegationen till den parlamentariska församlingen vid . Talmannen utser enligt riksdagsordningen delegationerna till den Interparlamentariska unionen och den parlamentariska församlingen för Unionen för . Utan att det är särskilt angivet i riksdagsordningen utser talmannen även ledamöter i flera andra delegationer till mellanfolkliga organisationer. Inom EU förekommer det också olika former av interparlamentariskt samarbete. Några av formerna är reglerade och regelbundna medan andra är mer oreglerade och av tillfällig karaktär, ofta anordnade med anledning av en aktuell händelse. Huvudregeln är att deltar i det här arbetet genom utskottens och ledamöter. Kammaren väljer dock ledamöter och suppleanter i konvent som inrättas för att förbereda fördragsändringar inom Europeiska unionen och till delegationen till den gemensamma parlamentariska kontrollgruppen för Europeiska unionens byrå för samarbete inom brottsbekämpning (Europol). Riksdagsledamöter deltar också i ett antal andra internationella parlamentariska konferenser, partnerskap och nätverk. Deltagande i dessa sammanhang kan exempelvis aktualiseras genom att ett utskott efter inbjudan beslutar om deltagande för ett visst antal ledamöter eller genom att enskilda riksdagsledamöter bjuds in att delta. Delegationer som väljs av kammaren Enligt bestämmelser 10 kap. 1 § RF ingås internationella överenskommelser av regeringen.