frsrdg · H904RS5 · 2021-12-20 00:00:00 — efterfrågar ett klargörande i frågan om huruvida de föreslagna undantagen från säkerhetsskyddsavtal vid samarbeten och samverkan även gäller när motparten är en utländska myndighet, en internationell organisation eller en EU-institution. () noterar att tjänster som FRA kan tillhandahålla med stöd av 4 § förordningen (2007:937) med instruktion för kan komma att omfattas av kravet på säkerhetsskyddsavtal beroende på hur begreppet anskaffning av tjänst tolkas. Det bör därför införas ett undantag från kravet på säkerhetsskyddsavtal i sådana fall. Skälen för riksdagsstyrelsens förslag Den utvidgade skyldigheten att ingå säkerhetsskyddsavtal som riksdagsstyrelsen föreslår innebär att säkerhetsskyddsavtal kommer att behöva ingås i betydligt fler situationer än vad som är fallet . I likhet med vad utredningen föreslår bör det dock enligt riksdagsstyrelsens mening finnas möjlighet att i vissa fall göra undantag från kravet. När det gäller samverkan och samarbeten som sker mellan myndigheter samt mellan en sådan myndighet och en myndighet under regeringen bör kravet på säkerhetsskyddsavtal bara gälla anskaffning av en vara, tjänst eller byggentreprenad. Visserligen kan det även vid samverkan eller samarbeten av annat slag hända att säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter eller säkerhetskänslig verksamhet exponeras. På samma sätt som anförs i förarbetena 9 NYA BESTÄMMELSER INFÖRS OM SÄKERHETSSKYDDSAVTAL till motsvarande bestämmelse i säkerhetsskyddslagen ingår dock statliga myndigheter i den juridiska personen staten och företräder därmed samma övergripande statliga intresse. Skyldigheten att samverka följer också av författning. Eftersom myndigheterna omfattas av regleringen i offentlighets- och sekretesslagen kommer uppgifterna ofta att ha samma sekretesskydd hos båda parter. Myndigheter är som regel också vana vid att hantera sekretessbelagd information och har rutiner för det. Dessutom omfattas statliga myndigheter i större utsträckning än enskilda aktörer av säkerhetsskyddslagen med följd att det finns säkerhetsskydd hos båda parter. Detta sammantaget gör att riksdagsstyrelsen anser att de säkerhetsskyddsklassificerade uppgifterna eller den säkerhetskänsliga verksamheten redan utan krav på säkerhetsskyddsavtal ändå har ett fullgott skydd. I de fall det däremot handlar om sådana situationer som uppmärksammat – dvs. avtal och samarbeten med utländska myndigheter, internationella organisationer och EU-institutioner – anser dock riksdagsstyrelsen att frågan inte kan besvaras här utan att det får bli en uppgift för en eventuell fortsatt analys. Ledning vid tolkning av begreppet anskaffning bör kunna hämtas i upphandlingslagstiftningen. Enligt förarbetena till 1 kap. 2 § avser uttrycket att någon genom oneröst fång, dvs. ett ömsesidigt förpliktande avtal, får tillgång till varor, tjänster eller byggentreprenader. Typfall är köp, hyra och leasing.37 Ytterligare en typ av situation som bör undantas är när inom ramen för 1 § andra stycket 1 lagen med instruktion för tillhandahåller resurser och service för talmannens, kammarens, utskottens och övriga riksdagsorgans verksamhet samt för riksdagsledamöterna och partikanslierna. Med riksdagsorgan avses i sammanhanget bl.a. myndigheter.38 Exempel på en sådan situation är när tillhandahåller vissa tjänster. I sådana fall betalar motparten viss ersättning till , varför det svårligen kan sägas handla om samverkan eller samarbete. Som utredningen påpekar kan det finnas även andra situationer än de som täcks in av de båda undantagen ovan där det inte framstår som rimligt eller nödvändigt med ett krav på säkerhetsskyddsavtal. Som exempel kan nämnas ett samarbete som en myndighet bedriver i enlighet med författning och som förutsätter ett utbyte av säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter, och där förtroendet mellan parterna bygger på ett ömsesidigt intresse av att säkerheten för uppgifterna upprätthålls. En annan situation där riksdagsstyrelsen anser att det inte bör finnas ett absolut krav på ett sådant avtal är om den konstitutionella självständigheten för någon aktör riskerar påverkas eller ifrågasättas. För att ta höjd för de nämnda situationerna bör det därför finnas en möjlighet för respektive riksdagsmyndighet att i enskilda fall besluta om undantag från skyldigheten att ingå säkerhetsskyddsavtal. Undantaget bör dock bara få användas 2015/16:195 s. 932. 38Se betänkandet En ny instruktion för riksdagsförvaltningen (framst. 2010/11:RS3) s. 23. 9 NYA BESTÄMMELSER INFÖRS OM SÄKERHETSSKYDDSAVTAL om det finns särskilda skäl, t.ex. de som har nämnts. Vad som i övrigt kan utgöra särskilda skäl får utvecklas genom praxis. FRA har framfört önskemål om att det införs ett undantag från kravet på säkerhetsskyddsavtal som omfattar det stöd som FRA lämnar enligt 4 § för- ordningen med instruktion till . Av 6 kap. 1 § 4 säker- hetsskyddsförordningen framgår att, förutsatt att säkerhetsskyddet ändå kan tillgodoses, skyldigheten att ingå säkerhetsskyddsavtal enligt 4 kap. 1 § säker- hetsskyddslagen inte gäller avtal, samverkan eller samarbete inom militär sä- kerhetstjänst, försvarsunderrättelseverksamhet eller säkerhetsunderrättelse- verksamhet samt Försvarsmaktens eller Försvarets radioanstalts avtal, samver- kan eller samarbete inom cyberförsvar. Riksdagsstyrelsen kan dock inte se att det finns skäl för att, såsom FRA önskar, göra ett uttryckligt undantag för så- De får i stället vid behov hanteras inom ramen för myndig- heternas möjlighet att vid särskilda skäl i enskilda fall besluta om undantag från skyldigheten att ingå säkerhetsskyddsavtal. Därvid kan ledning tas av re- gleringen i 6 kap. 1 § 4 säkerhetsskyddsförordningen. Riksdagsstyrelsen vill betona att frånvaron av ett krav på säkerhetsskydds- avtal inte innebär att myndigheterna kan bortse från säkerhetsskyddet. får i stället tillgodoses på andra sätt som t.ex. genom någon annan form av 9.3 Kopplingen mellan säkerhetsskyddsavtal och säkerhetsprövning förtydligas Riksdagsstyrelsens förslag: Det ska förtydligas att bestämmelserna om säkerhetsprövning i säkerhetsskyddslagstiftningen tillämpas vid säkerhetsprövning enligt ett säkerhetsskyddsavtal. Förslaget överensstämmer med riksdagsstyrelsens. Remissinstanserna tillstyrker förslaget, har inget att invända eller avstår från att lämna synpunkter. önskar ett klargörande av om kravet på säkerhetsprövning gäller för avtal och samarbeten med utländska myndigheter, internationella organisationer och EU-institutioner. Skälen för riksdagsstyrelsens förslag I 3 kap. säkerhetsskyddslagen finns bestämmelser om krav på att verksamhetsutövare måste säkerhetspröva vissa personer innan de genom anställning eller på annat sätt får delta i den säkerhetskänsliga verksamheten. 9 NYA BESTÄMMELSER INFÖRS OM SÄKERHETSSKYDDSAVTAL bestämmelser gäller även för och dess myndigheter, se 1 kap. 3 § första stycket säkerhetsskyddslagen och 10 § lagen om säkerhetsskydd i och dess myndigheter. I förarbetena till säkerhetsskyddslagen anges att säkerhetsprövning enligt 3 kap. säkerhetsskyddslagen gäller vid säkerhetsprövning enligt ett säkerhetsskyddsavtal. Vidare framgår att ett säkerhetsskyddsavtal är grund för beslut om placering i säkerhetsklass. Riksdagsstyrelsen delar utredningens bedömning att det av säkerhetsskyddslagen dock inte tydligt framgår att ett säkerhetsskyddsavtal kan utgöra grund för krav på säkerhetsprövning för anställning och annat deltagande i motpartens verksamhet, eller att det kan utgöra grund för beslut om placering i säkerhetsklass, registerkontroll och särskild personutredning. Denna koppling mellan säkerhetsskyddsavtal och säkerhetsprövning bör därför klargöras i lagen om säkerhetsskydd i och dess myndigheter. Vad gäller fråga om kravet på säkerhetsprövning vid avtal och samarbeten med utländska myndigheter, internationella organisationer och EU-institutioner är utgångspunkten att om det krävs ett säkerhetsskyddsavtal så ska det göras en säkerhetsprövning. Riksdagsstyrelsen förstår att den tidsutdräkt som beskriver för de processer som används för säkerhetsprövning av utländsk personal kan vara ett problem. Riksdagsstyrelsen saknar dock beredningsunderlag för att ta ställning till en möjlighet att godkänna den aktuella internationella myndighetens egen befintliga säkerhetsprövning. 9 NYA BESTÄMMELSER INFÖRS OM SÄKERHETSSKYDDSAVTAL 9.4Tydligare krav på uppföljning av och innehåll för säkerhetsskyddsavtal införs Riksdagsstyrelsens förslag: Ett säkerhetsskyddsavtal ska innehålla de krav på motparten som behövs för att kraven på säkerhetsskydd ska kunna tillgodoses. Dessutom ska det införas krav på att i säkerhetsskyddsavtal reglera hur myndigheterna ska få kontrollera att motparten följer säkerhetsskyddsavtalet och att myndigheterna har rätt att revidera avtalet om det krävs på grund av ändrade förhållanden. Vidare ska det införas ett krav på att myndigheterna ska kontrollera att motparten följer säkerhetsskyddsavtalet och att de ska revidera ett säkerhetsskyddsavtal om det krävs på grund av ändrade förhållanden. Det ska även införas ett tydligare krav på att myndigheterna vidtar de åtgärder som behövs för att tillgodose kraven på säkerhetsskydd om motparten i ett säkerhetsskyddsavtal bryter mot avtalet. Förslagen överensstämmer med riksdagsstyrelsens. Remissinstanserna tillstyrker förslagen, har inget att invända eller avstår från att lämna synpunkter. Skälen för riksdagsstyrelsens förslag För att säkerhetskänslig verksamhet ska få ett väl anpassat säkerhetsskydd även i utkontrakterad verksamhet och vid andra liknande förhållanden måste, enligt riksdagsstyrelsen, de säkerhetsskyddsavtal som ingås innehålla vilka krav på motparten som behövs för att kraven på säkerhetsskydd enligt 3 § lagen om säkerhetsskydd i och dess myndigheter ska kunna tillgodoses. Det är också viktigt med en löpande uppföljning av att säkerhetsskyddet följs av motparten. Myndigheterna måste i det sammanhanget ha en möjlighet att kontrollera att avtalet följs. Vidare är det viktigt att det finns både en skyldighet och en möjlighet för myndigheterna att revidera säkerhetsskyddsavtalet i de fall det krävs på grund av ändrade förhållanden. Exempelvis kan ändrade förhållanden i omvärlden göra att det finns anledning att ställa andra krav på säkerhetsskyddsåtgärder än vad som följer av det ursprungliga säkerhetsskyddsavtalet. Det kan också vara så att uppgifter med en högre säkerhetsskyddsklass har tillkommit i verksamheten eller att det med tiden har ackumulerats en sådan mängd säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter hos motparten att det måste ställas högre krav på säkerhetsskydd. Vidare kan det förekomma 9 NYA BESTÄMMELSER INFÖRS OM SÄKERHETSSKYDDSAVTAL att förhållandena ändrats på så sätt att det finns anledning att sänka kraven på säkerhetsskydd. Eftersom det är myndigheten som en gång har gett motparten tillgång till säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter eller annan säkerhetskänslig verksamhet anser riksdagsstyrelsen att det också bör vara upp till myndigheten att, om motparten inte följer säkerhetsskyddsavtalet, se till att vidta de åtgärder som behövs för att kraven på säkerhetsskydd ska kunna tillgodoses. I vissa fall kan det kanske räcka med att myndigheten påpekar bristerna och begär att motparten åtgärdar dessa, medan andra fall kan kräva att myndigheten avbryter det förfarande som ger motparten tillgång till den säkerhetskänsliga verksamheten. I 12 § andra stycket lagen om säkerhetsskydd i och dess myndigheter anges endast att myndigheten ska kontrollera att leverantören följer säkerhetsskyddsavtalet. Riksdagsstyrelsen delar därför utredningens bedömning att den nämnda lagen bör kompletteras med bestämmelser som innehåller de skyldigheter och möjligheter för myndigheter som har anförts. Det är också viktigt att myndigheter ser till att i sina avtal med respektive motpart ha tydligt reglerat att myndigheterna har en möjlighet att ingripa och vidta åtgärder om så behövs. De befogenheter som myndigheterna behöver tillförsäkra sig i avtalet för att kunna genomföra en fullgod kontroll kan variera bl.a. beroende på karaktären av det avtal, samarbete eller den samverkansform det är fråga om. Det kan i vissa fall vara tillräckligt att reglera hur myndigheten ska kunna kontrollera att motparten har genomfört en fullgod säkerhetsprövning av den personal som ska delta i den säkerhetskänsliga verksamheten. I andra fall kan det vara nödvändigt att reglera att myndigheten ska ges tillträde till motpartens lokaler eller åtkomst till motpartens informationssystem i syfte att kontrollera att krav om fysisk säkerhet eller informationssäkerhet är uppfyllda på ett tillfredsställande sätt. 9 NYA BESTÄMMELSER INFÖRS OM SÄKERHETSSKYDDSAVTAL 9.5Ytterligare åtgärder för att skydda säkerhetskänslig verksamhet som exponeras för utomstående Riksdagsstyrelsens förslag: Det ska finnas ett krav på att en myndighet, innan den inleder ett förfarande som kräver säkerhetsskyddsavtal, genom en särskild säkerhetsskyddsbedömning ska identifiera vilka säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter eller vilken säkerhetskänslig verksamhet i övrigt som den andra aktören kan få tillgång till och som kräver säkerhetsskydd. Med utgångspunkt i den särskilda säkerhetsskyddsbedömningen och övriga omständigheter ska myndigheten göra en lämplighetsprövning av det planerade förfarandet. Den särskilda säkerhetsskyddsbedömningen och lämplighetsprövningen ska dokumenteras. Om lämplighetsprövningen leder till bedömningen att förfarandet är olämpligt från säkerhetsskyddssynpunkt ska förfarandet inte få inledas. Leder lämplighetsprövningen i stället till bedömningen att det planerade förfarandet inte är olämpligt från säkerhetsskyddssynpunkt ska myndigheten i vissa angivna fall vara skyldig att samråda med Säkerhetspolisen innan den inleder förfarandet. Förslagen överensstämmer med riksdagsstyrelsens. Remissinstanserna tillstyrker förslagen, har inget att invända eller avstår från att lämna synpunkter. Skälen för riksdagsstyrelsens förslag Det bör finnas ett krav på särskild säkerhetsskyddsbedömning och egen lämplighetsprövning För de myndigheter som lyder under regeringen finns det i 4 kap. 7 § säkerhetsskyddslagen ett krav på att de, när de avser att genomföra ett förfarande som innebär krav på säkerhetsskyddsavtal enligt 1 § första stycket säkerhetsskyddslagen (säkerhetsskyddsavtal med underleverantörer undantas alltså), ska göra en särskild säkerhetsskyddsbedömning och lämplighetsprövning. Riksdagsstyrelsen delar utredningens bedömning att det även i lagen om säkerhetsskydd i och dess myndigheter bör införas ett krav på särskild säkerhetsskyddsbedömning i motsvarande situation. En myndighet bör alltså vara tvungen att göra en särskild säkerhetsskyddsbedömning innan denne inleder en upphandling, ingår ett avtal eller påbörjar en samverkan eller ett 9 NYA BESTÄMMELSER INFÖRS OM SÄKERHETSSKYDDSAVTAL samarbete som innebär att den andra aktören kan få tillgång till säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter i säkerhetsskyddsklassen konfidentiell eller högre. Samma skyldighet bör också gälla om den andra aktören genom förfarandet kan få tillgång till annan säkerhetskänslig verksamhet av motsvarande betydelse för säkerhet. Detta innebär motsatsvis att om förfarandet inte uppfyller dessa kriterier och således inte heller medför krav på säkerhetsskyddsavtal, eller om det omfattas av ett undantag från kravet på säkerhetsskyddsavtal, så gäller inte någon skyldighet att göra en särskild säkerhetsskyddsbedömning, lämplighetsprövning eller samråd. Att det inte finns en skyldighet hindrar dock givetvis inte att myndigheten ändå gör detta. Vidare innebär kravet att skyldigheten att göra en särskild säkerhetsbedömning inte gäller inför säkerhetsskyddsavtal med underleverantörer. I likhet med var regeringen anför i förarbetena till motsvarande bestämmelse i säkerhetsskyddslagen kan riksdagsstyrelsen konstatera att konsekvenserna av en sådan skyldighet inte är utredda. Även om skyldigheten att göra en särskild säkerhetsskyddsbedömning inte specifikt kommer att gälla inför säkerhetsskyddsavtal med en underleverantör, behöver en verksamhetsutövare dock inom ramen för den särskilda säkerhetsskyddsbedömningen avseende huvudleverantören beakta i vilken mån underleverantörer kommer eller kan antas komma att anlitas, vilka åtgärder som bör vidtas på grund av detta och vilken inverkan som detta får på lämpligheten i förfarandet. Vidare måste en verksamhetsutövare inför ett eventuellt säkerhetsskyddsavtal med en underleverantör identifiera vilka skyddsvärden som underleverantören kan få tillgång till och som kräver säkerhetsskydd. Denna analys behöver göras för att avgöra om ett säkerhetsskyddsavtal ska tecknas med underleverantören, hur det i så fall ska utformas och om det är lämpligt att underleverantören anlitas.39 För att ytterligare betona vikten av att det görs en bedömning av om det planerade förfarandet är lämpligt ur säkerhetsskyddssynpunkt anser riksdagsstyrelsen vidare att det i lagen om säkerhetsskydd i och dess myndigheter bör införas ett uttryckligt krav på att den särskilda säkerhetsskyddsbedömningen ska följas av en prövning av om det planerade förfarandet är lämpligt ur säkerhetsskyddssynpunkt. En sådan prövning bör ta sin utgångspunkt i den särskilda säkerhetsskyddsbedömningen och syfta till att klarlägga om det aktuella förfarandet kan leda till skadekonsekvenser på nationell nivå. Myndigheten bör då bl.a. beakta behovet av säkerhetsskydd och om det är möjligt att genom ett säkerhetsskyddsavtal uppnå ett tillräckligt säkerhetsskydd. Det kan finnas förfaranden som inte är lämpliga oavsett vilka säkerhetsskyddsåtgärder som vidtas, t.ex. på grund av att de involverar uppgifter som är så känsliga att de aldrig bör anförtros utomstående. Ett förfarande kan också vara olämpligt för att motparten finns i ett land där det saknas möjligheter till en ändamålsenlig säkerhetsprövning av motpartens personal och av personalen hos eventuella underleverantörer. Vidare kan svårigheter att bedöma om motparten har illojala syften med förfarandet, t.ex. mot bakgrund av 2020/21:194 s. 50. 9 NYA BESTÄMMELSER INFÖRS OM SÄKERHETSSKYDDSAVTAL ägarförhållandena hos motparten, medföra att förfarandet är olämpligt. den särskilda säkerhetsskyddsbedömningen och lämplighetsprövningen bör avse samtliga moment i det planerade förfarandet. leder fram till bedömningen att förfarandet inte är lämpligt, får det inte inledas. Det bör framgå uttryckligen av regleringen. Det bör också finnas ett krav på samråd med Säkerhetspolisen Vad riksdagsstyrelsen kan förstå rådgör flera av myndigheter, inom ramen för Säkerhetspolisens rådgivningsskyldighet enligt 8 kap. 11 § första stycket säkerhetsskyddsförordningen, ofta med Säkerhetspolisen när det gäller upphandlingar som kräver säkerhetsskyddsavtal. Med tanke på säkerhets- skyddsfrågornas komplexitet är det dock, som utredningen påpekar, inte otänkbart att det skulle kunna finnas situationer där myndigheterna anser att det inte finns ett behov av att rådgöra med Säkerhetspolisen men där Säker- hetspolisen, om den känt till situationen, däremot skulle bedöma att ett sådant behov faktiskt finns. Riksdagsstyrelsen anser därför att det i lagen om säker- hetsskydd i och dess myndigheter bör anges ett krav på att riksda- gens myndigheter, efter genomförd särskild säkerhetsskyddsbedömning och lämplighetsprövning, innan de inleder ett förfarande ska samråda med Säker- Samrådsskyldigheten bör gälla i två situationer, givet att det är fråga om ett förfarande som omfattar krav på säkerhetsskyddsavtal – dels så- dana fall där den andra aktören kan få tillgång till säkerhetsskyddsklassifice- rade uppgifter i säkerhetsskyddsklassen hemlig eller högre, dels om förfaran- det kan ge den andra aktören tillgång till annan säkerhetskänslig verksamhet av motsvarande betydelse för säkerhet. Det sistnämnda innebär att tillgången till verksamheten måste kunna medföra allvarlig skada för Ett exempel är en situation då den andra aktören kan få tillgång till ett informationssystem och åtkomst till systemet kan medföra allvarlig skada för säkerhet, t.ex. genom att systemet görs otillgängligt eller skadas. Ett annat exempel är situationer då en annan aktör ska utföra arbete vid en säkerhetskänslig verksamhet eller hyra en lokal i ett område där det bedrivs säkerhetskänslig verksamhet och då kan få tillgång till en säkerhetskänslig an- läggning, byggnad eller utrustning. Kravet på samråd innebär alltså att en extern aktör i form av en myndighet under regeringen blir inblandad i myndigheters förehavanden. Riksdagsstyrelsen tror att myndigheterna till stor del kommer att följa det som Säkerhetspolisen säger vid samrådet, men det kan finnas situationer där det finns skäl att göra avsteg. Samrådet är också just ett samråd och det är upp till respektive myndighet att avgöra hur den vill agera utifrån samrådet. också vara upp till respektive myndighet att, i dialog med Säkerhetspolisen, utforma rutiner eller liknande för samrådet. Det, i kombination med att Säker- hetspolisen inte bör ha några befogenheter att på egen hand inleda samråd eller att vidta några åtgärder med anledning av samrådet, gör att riksdagsstyrelsen inte ser några konstitutionella problem med samrådsskyldigheten. 10 Ansvarsfördelningen vid säkerhetsprövningen av partikanslianställda ska regleras i lag Riksdagsstyrelsens bedömning: Den nuvarande ansvarsfördelningen mellan partikanslierna och , den senare genom , när det gäller säkerhetsprövning av anställda vid partikanslierna bör bestå. Riksdagsstyrelsens förslag: Det ska göras ett tillägg i 3 kap. säkerhetsskyddslagen där det framgår att den slutliga bedömningen enligt 3 kap. 4 § säkerhetsskyddslagen görs av när det gäller anställda vid sådana kanslier som avses i 3 kap. 6 § lagen om stöd till partigrupperna för riksdagsledamöternas arbete i och som har placerats i säkerhetsklass för deltagande i eller verksamhet. Förslaget överensstämmer med riksdagsstyrelsens. Remissinstanserna tillstyrker förslaget, har inget att invända eller avstår från att lämna synpunkter. vill framhålla att det ur integritetsperspektiv är viktigt att partikanslierna och följer principen om uppgiftsminimering när de delar information inom ramen för en säkerhetsprövning samt säkerställer att uppgifter som överförs omfattas av en lämplig säkerhet vid överföringen. Säkerhetspolisen anför att den inte har någon annan uppfattning än utredningen när det gäller förslaget att i lag reglera ansvaret för bedömningen vid säkerhetsprövning av anställda vid partikanslierna som har placerats i säkerhetsklass. Dock finns det, mot bakgrund av genomförda och föreslagna författningsändringar, skäl att se över den befintliga överenskommelsen. I det sammanhanget framstår det även som lämpligt att se över ansvarsförhållandena vad avser personer som deltar i säkerhetskänsliga verksamhet vid partikanslierna utan att vara anställda. Skälen för riksdagsstyrelsens förslag Den nuvarande ansvarsfördelningen verkar fungera bra har alla partier som är representerade i haft särskilda kanslier, i det följande kallade kanslier eller partikanslier, med 10 ANSVARSFÖRDELNINGEN VID SÄKERHETSPRÖVNINGEN AV PARTIKANSLIANSTÄLLDA SKA anställd personal till hjälp åt sina riksdagsgrupper. Partikanslierna ger stöd till såväl enskilda riksdagsledamöter som till riksdagsgruppen i dess helhet. kan handla om stöd i t.ex. sakfrågor, kontakt med allmänheten och medierna samt administrativt stöd. Personalen är anställd av partiet eller partikansliet för att arbeta i partikansliet och är helt fristående från som sådan och Inte desto mindre kan partikanslianställda, när de hjäl- per riksdagsledamöterna i deras värv, komma att delta i säkerhets- Möjligen kan de partikanslianställda, beroende på vad som sägs i säkerhetsskyddsanalys, även komma att delta i säkerhetskänsliga verksamhet. Efter ett beslut av riksdagsstyrelsen utredde riksdagsdirektören i samverkan med partikanslierna vilka förutsättningar, möjligheter och be-