frsrdg · H904JO1 · 2021-11-10 00:00:00 — CCåterkopplade med svar att slasken inte kunde lämnas ut på grund av att det fanns uppgifter hänförliga till ärenden som inte omfattades av åtals- aktuella misstankar. Vid telefonkontakt upplyste hon vidare att det inte fanns något ytterligare av saklig vikt för utredningen att lämna ut, utan materialet bestod av diverse domstolsframställningar etc. 2 021 /2 2:JO1 P O L I S , Å K L A G A R E O C H T U L L Jag svarade [per e-post , JO:s anm.] att AA skulle få tillfälle att specificera vad han ville ha för uppgifter samt en upplysning om att hans begäran inte får lämnas utan åtgärd. tog jag åter igen e-postkontakt med CC med en på- minnelse gällande utlämning av handlingarna. Kontakt togs även med AA:s försvarare, …, där han informerades om hur AA:s begäran hanterades samt tillfrågades om han hade något att tillföra eller invända. [Försvararen] hade inget att invända och kunde endast tillföra att AA befann sig på [en an- stalt]. CCinformerades därefter via e-post [, JO:s anm.] om var AA befann sig. Hon instruerades att sammanställa en lista över vilka handlingar som fanns i slasken så att AA skulle kunna specificera vilka handlingar han ville begära ut. Denna handläggningsåtgärd valdes eftersom det framstod som meningslöst att skicka ut handlingar som uppenbart sak- nade betydelse för utredningen i ärendet samt att försvararen ansåg att det var ett lämpligt sätt att hantera frågan. Den omnämnda e-postkorrespondensen med CC och en tjänsteanteckning som BBupprättat gavs in till JO. I tjänsteanteckningen anger BB att AA skriftligen begärt att få ta del av slasken samt redogör för kontakten med försvararen och vilka instruktioner han gett CC. I kompletterande upplysningar till åklagarkammaren i uppgav BB bl.a. följande. Efter samtalet med JO hade han kontakt med CC för att kon- trollera att AA:s begäran hanterats. Enligt CC fick AA del av allt material ge- nom att en person visade upp tillgängligt material för honom på anstalten. Det fanns enligt uppgift från CC inget ytterligare utredningsmaterial i ärendet som inte hade inkluderats i förundersökningsprotokollet. Det har enligt vad BB kän- ner till inte funnits något sidomaterial. redovisade följande bedömning: Åklagaren har fått del av AA:s första begäran om att få ta del av sidomateri- alet, som gjorts före huvudförhandlingen vid tingsrätten men inkommit till åklagarkammaren som förhandlingen hållits, först på eftermid- dagen efter att förhandlingen avslutats. Han har då gett direktiv till utredaren om att lämna ut sidomaterialet. Han har däref- ter, eftersom utredaren varit osäker på hur hon skulle hantera frågan, följt upp direktivet och även gett utredaren närmare och tydliga besked om vilka handlingar som kunnat lämnas ut om så efterfrågats. Åklagaren har dessu- tom kontaktat den offentlige försvararen med information om AA:s begä- ran för att säkerställa dennes rätt. Sidomaterialet, som i fråga om den åta- lade händelsen inte bestått av något utredningsmaterial, har inte funnits till- gängligt hos åklagaren. Åklagaren har enligt min bedömning vidtagit de åtgärder som kunnat krävas av en åklagare i en utredning av det aktuella slaget för att se till att AA skulle få del av sidomaterialet. Om JO bedömer att det tagit att handlägga AA:s begäran kan därför inte åklaga- ren lastas för denna brist. Jag kan vidare konstatera att förundersökningsprotokollet saknat in- formation om huruvida det funnits sidomaterial att ta del av i utredningen. Utifrån omständigheterna i det här ärendet har dock inte denna brist påver- kat AA:s rätt till en rättvis rättegång. () yttrade sig efter att ha begärt in upplysningar från chefen för utredningssektionen i polisområde nord- östra , och CC, inspektör vid utredningssektionen. P O L I S , Å K L A G A R E O C H T U L L 2 0 2 1 / 2 2 : J O 1 redovisade att CC lämnat följande upplysningar: Hon har tagit emot ett handskrivet brev från AA i vilket han begärde att få ta del av slasken. Hon tror att detta brev kom . Hon har inte tagit del av den begäran som är ställd till BB men BB har muntligen uppgett att han har fått en begäran av AA. CC minns inte om AA uttryckligen bad om att få ta del av slasken före huvudförhandlingen som ägde rum . kontaktade CC ären- desamordningen för att få hjälp med att låta AA få ta del av slasken. åkte hennes kollega … till anstalten där AA är placerad och AAfick läsa igenom slasken. […] Innan AA fick ta del av slasken hade CC tagit bort två förhör. Dessa förhör gällde inte åtalet mot AA och han hade inte blivit delgiven någon misstanke kring det som förhören innehöll. CC tror att hon hade en diskussion med BB om att AA inte skulle få ta del av förhören. Hon har inte antecknat detta någonstans eftersom ärendet var stängt. AA har inte informerats om att han inte fick ta del av två förhör och inte heller om med vilket lagstöd som de togs bort. Av upplysningar från chefen för utredningssektionen framgår bl.a. att AA:s be- gäran att få ta del av sidomaterialet diariefördes som inkommen . redovisade följande bedömning: Av utredningen i ärendet har inte framkommit annat än att CC mottagit fler än en begäran om att få ta del av det aktuella sidomaterialet. Av CC:s upp- gifter har dock framkommit att hon har fått information om att även åkla- garen mottagit i vart fall en sådan begäran från AA. Den begäran som har inkommit till har diarieförts men det är oklart när exakt denna har inkommit till myndigheten. Av CC:s upp- gifter har framkommit att hon tror att det kan ha varit . Den begäran som AA har bifogat till sitt klagomål är daterad , dvs före den huvudförhandling som ägde rum . Denna begäran är dock ställd till åklagaren och det finns ingen dokumentation som visar på att just denna begäran även har kommit in till . I avsaknad av dokumentation i ärendet är det svårt för myndigheten att göra någon närmare bedömning av handläggningen. Det kan dock konsta- teras att AA har haft rätt att ta del av det efterfrågade sidomaterialet. För det fall en sådan begäran har inkommit till före huvud- förhandlingen har det ålegat myndigheten att uppmärksamma åklagaren på begäran, som i egenskap av förundersökningsledare har haft att ta ställning till denna. För det fall begäran har inkommit efter avslutat förfarande i må- let har det istället ankommit på att diarieföra begäran och skyndsamt behandla denna som begäran om utfående av allmän handling. Oavsett vilket har utlämnandet inte skett tillräckligt skyndsamt. Det kan vidare konstateras att när AA fick ta del av sidomaterialet hade två förhör tagits bort ur detta. AA borde ha fått information om varför för- hören togs bort och vilket lagrum som gav stöd för det. Han borde också ha informerats om möjligheten att begära myndighetens prövning och att det krävdes ett skriftligt beslut av myndigheten för att kunna överklaga beslutet att inte få ta del av de handlingar som utelämnats. beklagar bristerna i handläggningen. Polisregion har meddelat att de har för avsikt att uppmana utredningssektionen i polis- område nordöstra att se över sina rutiner när det gäller be- gäran av sådan information som är aktuell i detta ärende och att de även ska se över ett eventuellt behov av utbildningsinsatser. I ett beslut anförde JO Per Lennerbrant följande: 2 021 /2 2:JO1 P O L I S , Å K L A G A R E O C H T U L L Vid en förundersökning ska det föras ett protokoll över det som har förekommit som är av betydelse för utredningen (se 23 kap. 21 § första stycket rättegångs- balken, RB). Närmare bestämmelser om förundersökningsprotokollets innehåll finns i 20–23 §§ förundersökningskungörelsen (FUK). Lite förenklat kan man säga att förundersökningsprotokollet ska innehålla alla uppgifter som har betydelse som underlag för åklagarens ställningstagande i åtalsfrågan eller för den misstänktes försvar. Det material som inte redovisas i förundersökningsprotokollet utgör s.k. sidomaterial och kallas ofta för slas- ken. Av förundersökningsprotokollet ska det framgå om det finns utrednings- material som inte har tagits med i protokollet (se 20 § FUK). Den misstänktes rätt att ta del av utredningsmaterial En misstänkts rätt till insyn i en förundersökning regleras av bestämmelser i och i offentlighets- och sekretesslagen (OSL). Den som underrättats om att han eller hon är skäligen misstänkt för ett brott har rätt att fortlöpande, i den mån det kan ske utan men för utredningen, ta del av det som har förekommit vid förundersökningen (se 23 kap. 18 § andra stycket RB). Denna rätt gäller med de begränsningar i sekretesshänseende som följer av 10 kap. 3 § OSL. När undersökningsledaren har slutfört den utredning som han eller hon anser är nödvändig har den misstänkte rätt att ta del av det som har förekommit vid förundersökningen (se 23 kap. 18 a § första stycket RB). Efter denna s.k. slut- delgivning kan rätten att ta del av förundersökningsmaterialet inte längre be- gränsas enligt . Det gäller oavsett om uppgifterna har tagits in i ett preliminärt förundersökningsprotokoll eller finns i sidomaterialet. (Se prop. 2016/17:68 s. 61 f.) Sekretess kan dock även i detta skede hindra att den misstänkte får insyn i förundersökningsmaterialet. Begränsningarna enligt 10 kap. 3 § OSL gäller dock endast om det är fråga om en uppgift som inte har betydelse för beslutet i åtalsfrågan och det står klart att det intresse som sekretessen ska skydda har företräde framför den misstänktes intresse av att ta del av uppgiften. Om insy- nen i materialet begränsas efter en sådan intresseavvägning ska den brottsutre- dande myndigheten lämna upplysningar om vad materialet innehåller i den ut- sträckning det behövs för att den misstänkte ska kunna ta till vara sin rätt och det kan ske utan allvarlig skada för det intresse som sekretessen ska skydda. Rätten att ta del av det som har förekommit vid förundersökningen gäller i samma utsträckning även efter det att åtal har väckts och fram till dess att åtalet slutligt har prövats eller saken slutligt har avgjorts på annat sätt, dvs. till dess att det finns ett avgörande i målet som har fått laga kraft. (Se 23 kap. 18 a § andra stycket RB, 10 kap. 3 och 3 a §§ OSL och prop. 2016/17:68 s. Det är undersökningsledaren som beslutar i frågor som rör den misstänktes rätt att ta del av det som har förekommit vid förundersökningen (se 23 kap. P O L I S , Å K L A G A R E O C H T U L L 2 0 2 1 / 2 2 : J O 1 21 d § första stycket RB). Det gäller såväl före som efter slutdelgivning av för- undersökningen. Undersökningsledaren ska besluta om i vilken utsträckning den misstänkte ska få insyn i förundersökningen, på vilket sätt insynen ska till- godoses i det enskilda fallet och om det ska uppställas förbehåll som inskränker den misstänktes rätt att förfoga över sådana sekretesskyddade uppgifter som han eller hon i och för sig har rätt att ta del av (se prop. 2016/17:68 s. 112). Ett beslut från undersökningsledaren att begränsa rätten att ta del av det som förekommit vid förundersökningen kan efter slutdelgivningen anmälas till domstol av den misstänkte (se 23 kap. 21 d § andra stycket RB). Begäran om allmän handling enligt 2 kap. tryckfrihetsförordningen Det finns också möjlighet att begära ut förundersökningsmaterial med stöd av bestämmelserna om allmänna handlingars offentlighet i 2 kap. tryckfrihetsför- ordningen (TF). Enligt dessa bestämmelser har var och en rätt att ta del av en allmän handling som förvaras hos en myndighet om den har kommit in till myndigheten eller upprättats där, förutsatt att den inte omfattas av sekretess (se 2 kap. 1–4 §§ TF). Vid en sådan begäran är det den myndighet som förvarar handlingen som ska pröva om den kan lämnas ut och då i första hand den be- fattningshavare som ansvarar för vården av handlingen (se 2 kap. 17 § TF och 6 kap. 3 § OSL). Ska en begäran från en misstänkt om insyn i förundersökningen hanteras enligt eller enligt tryckfrihetsförordningen? För den misstänkte ger bestämmelser en större möjlighet till insyn än bestämmelserna i tryckfrihetsförordningen. I propositionen till be- stämmelserna i uttalas att så länge inget annat anges eller det annars framgår att det är fråga om en begäran om att få ta del av en allmän handling, kan man därför i allmänhet utgå från att en misstänkt som begär att få ta del av utredningsmaterial vill få frågan prövad enligt reglering och inte som en begäran om att få ta del av en allmän handling med stöd av bestämmelserna i tryckfrihetsförordningen (se prop. 2016/17:68 s. 112). Oavsett vilket regelsystem som tillämpas, eller tryckfri- hetsförordningens, ska en framställan om att få ta del av handlingarna i ärendet behandlas skyndsamt (se bl.a. JO 2007/08 s. 87 och JO 2014/15 s. 644). När det gäller utlämnande av allmänna handlingar enligt reglerna i tryckfrihetsför- ordningen har JO i ett flertal beslut uttalat att ett besked i en utlämnandefråga normalt bör lämnas som framställan har gjorts. Någon eller några dagars fördröjning kan dock godtas om det är nödvändigt för att ta ställning till om handlingen får lämnas ut. Om det är oklart vilket material som en begäran avser eller om det rör sig om ett mycket omfattande material eller många uppgifter som omfattas av sek- retess kan det finnas anledning att kontakta den misstänkte och ge honom eller henne tillfälle att precisera eller avgränsa sin begäran. På så sätt kan man und- vika att hanteringen dröjer längre än nödvändigt. JO 2015/16 s. 2 021 /2 2:JO1 P O L I S , Å K L A G A R E O C H T U L L Av utredningen framgår att AA hos såväl åklagaren som polisens utredare CCbegärde att få ut allt sidomaterial i en förundersökning där han själv var misstänkt. AA gjorde sin begäran efter slutdelgivningen men innan det fanns ett avgörande i målet som hade fått laga kraft. Ansvaret för att AA:s begäran prövades på ett korrekt sätt låg hos BB i hans egenskap av undersökningsle- dare. Som framgått av redogörelsen för den rättsliga regleringen bör en misstänkts begäran att få ta del av utredningsmaterial som utgångspunkt prövas enligt rät- tegångsbalkens reglering om partsinsyn eftersom de bestämmelserna ger den misstänkte större möjlighet till insyn än bestämmelserna om rätten att ta del av allmänna handlingar i 2 kap. TF. Det har inte kommit fram att det funnits någon särskild anledning att utgå från att AA ville att hans begäran skulle prövas som en framställan om att få ta del av allmänna handlingar. Det har av utredningen inte kunnat klarläggas när AA första gången begärde att få ta del av materialet. Han har i anmälan uppgett att han framställde sin begäran två gånger före huvudförhandlingen . CC har uppgett att hon tog emot AA:s begäran . Be- gäran har dock diarieförts som inkommen hos först . AA:s begäran till BB är daterad och i den står det att en begäran har gjorts tidigare utan att AA fått något svar. Handlingen har diarieförts som inkommen hos , dvs. som huvudförhandlingen hölls, och BB har uppgett att han fick del av den först efter förhandlingen. I mina fortsatta överväganden utgår jag från att AA:s begäran kom in . Åklagarens hantering av AA:s begäran När BB tagit del av AA:s begäran kontaktade han CC och gav henne direktiv att låta AA få del av sidomaterialet. CC förde fram att materialet inte kunde lämnas ut på grund av att det fanns uppgif- ter i det som kunde hänföras till ärenden som inte omfattades av de misstankar som var aktuella i åtalet och att det inte fanns några ytterligare uppgifter av saklig vikt för utredningen. BB instruerade CC att ge AA möjlighet att specificera vad han ville ha för uppgifter. BB upplyste också CC om att AA:s begäran inte fick lämnas utan åtgärd. kom en påminnelse in från AA om hans begäran och BB kontaktade på nytt CC med en påminnelse om utlämnande av handlingar. Han kontaktade AA:s försvarare och informerade honom om hur AA:s begäran hanterades. Dagen därpå, dvs. , instruerade han CC att sammanställa en lista över vilka handlingar som fanns i sidomaterialet så att AA skulle kunna specificera vilka handlingar han ville be- gära ut. AA fick tillfälle att ta del av visst sidomaterial , genom att det visades upp för honom. Det framgår av utredningen hos JO att sidomaterialet, utöver domstolsfram- ställningar och liknande handlingar, enbart bestod av två förhör med måls- P O L I S , Å K L A G A R E O C H T U L L 2 0 2 1 / 2 2 : J O 1 äganden som rörde förhållanden som AA inte var delgiven misstanke om. AA:s begäran kan således varken sägas ha avsett ett omfattande material eller varit otydlig eller krävt att många uppgifter sekretessprövades. Jag kan därför inte se att det fanns något behov av att be AA precisera sin begäran. BB hade alltså mycket snabbt och enkelt kunnat ta ställning till vilket material som AA kunde ta del av. Enligt min mening borde AA:s begäran ha kunnat hanteras inom nå- gon eller . Det saknar i sammanhanget betydelse att materialet inte var direkt tillgängligt för BB via verksamhetsstöd Cåbra. BBvalde att ge CC hos att hantera AA:s begäran. Detta föranleder inget principiellt uttalande från min sida, annat än en erinran om att ansvaret för prövningen naturligtvis låg kvar hos BB i egenskap av undersökningsledare. Mellan gav BB direktiv till CC vid fyra tillfällen. Av utredningen framgår inte om det förekommit några kontakter mellan dem efter instruktionen till CC om att sammanställa en lista över handlingarna i sidomaterialet. Det har inte heller kommit fram att det förekom några ytterligare kontakter med AA om hans begäran. Först fick AA ta del av sidomaterial genom att det visades upp för honom. Jag kan inte komma till någon annan slutsats än att tiden det tog att handlägga AA:s begäran var oacceptabelt lång. Att AA:s offentliga försvarare verkar ha godtagit hanter- ingen saknar betydelse eftersom begäran gjorts av AA personligen. När AA fick del av materialet hade CC tagit bort två förhör som hon be- dömde omfattades av sekretess, och hon har uppgett att hon tror att hon disku- terade frågan med BB. BB har emellertid inte själv uppgett att han fattat något beslut om att begränsa AA:s insynsrätt i materialet och något sådant beslut har inte heller dokumenterats. CC har vidare förklarat att AA inte informerades om att han inte fick del av allt material han hade begärt. Som jag konstaterat låg ansvaret hos BB för att AA:s begäran hanterades korrekt. Mot bakgrund av vad jag uttalat ovan är det min uppfattning att BB borde ha tagit ställning till AA:s begäran senast efter den 16 sep- tember. Om BB då ansett att det var motiverat att begränsa AA:s rätt att ta del av utredningsmaterialet skulle han ha fattat ett beslut med den innebörden. AA skulle då ha haft möjlighet att få frågan prövad av domstol, om han inte varit nöjd med beslutet. BB skulle i det sammanhanget även ha övervägt om AA skulle ha upplysts om vad ett borttaget material innehöll. Av det sagda framgår att BB:s hantering av AA:s begäran att få ta del av sidomaterialet i utredningen var bristfällig. För detta kan BB inte undgå kritik. Av utredningen i JO:s ärende framgår även att förundersökningsprotokollet inte innehöll någon anteckning om att det fanns utredningsmaterial som inte tagits med i protokollet. Detta är givetvis en brist. I den här delen stannar jag dock vid att konstatera att BB i egenskap av undersökningsledare hade det yt- tersta ansvaret för att förundersökningsprotokollet innehöll de uppgifter som ett sådant protokoll ska innehålla. 2 021 /2 2:JO1 P O L I S , Å K L A G A R E O C H T U L L hantering av AA:s begäran Begäran som AA skickade till har diarieförts som inkommen hos myndigheten först trots att CC enligt egen uppgift tog emot begäran . En sådan fördröjning i regi- streringen är naturligtvis inte godtagbar (se 5 kap. 1 § OSL). Av uppgifterna i anmälan och formuleringarna i AA:s begäran till BB fram- går att han skickade sin begäran till innan han skickade den till . När begäran kom in till borde CC ha underrättat BB så att han i egenskap av undersökningsledare skyndsamt kunde ta ställning till AA:s begäran. Enligt det som har kommit fram vidtog hon dock inga åtgärder alls med anledning av begäran. kritiseras för den bristande hanteringen av den begäran som kom in till . Som jag tidigare konstaterat har utredningen inte gett något närmare besked om vilka kontakter som förekom mellan BB och CC efter direktivet . Det har inte framgått om CC agerade i enlighet med instruk- tionerna eller vidtog några andra åtgärder innan hon kontaktade ärendesamordningen för att få hjälp att låta AA ta del av materialet. Jag har därför inte tillräckligt underlag för att uttala mig om huruvida hon genomförde BB:s direktiv med tillräcklig skyndsamhet. Frågan om AA:s rätt till insyn i sidomaterialet skulle alltså prövas enligt bestämmelser. Jag finner därför inte anledning att gå in på hur skulle ha hanterat AA:s begäran vid en tillämpning av bestämmelserna om rätten att ta del av allmänna handlingar i 2 kap. TF. JO:s granskning av åklagarens redovisning vid pressträffen om (Dnr 6673-2020) Beslutet i korthet: höll och Polis- myndigheten en gemensam pressträff. Vid pressträffen meddelade en chefs- åklagare, som var undersökningsledare, beslutet att lägga ned förundersök- ningen om mordet på statsminister . Som skäl för beslutet angav åklagaren att det inte längre fanns anledning att fullfölja förundersökningen eftersom den misstänkte hade avlidit. Under den långa pressträffen namngav åklagaren den misstänkta personen () och vissa vittnen. JO beslutade att i ett särskilt ärende utreda vissa rätts- säkerhetsfrågor som aktualiserats med anledning av åklagarens redovisning av sina bedömningar och slutsatser. Huvudfrågorna i granskningen har varit om åklagarens redovisning var förenlig med den s.k. oskuldspresumtionen som innebär en rätt att bli betraktad som oskyldig till dess att skuldfrågan fastställts av en domstol och om AA:s intressen togs till vara på ett tillräck- ligt sätt. Utredningen har inte tagit sikte på åklagarens bedömning att AA är P O L I S , Å K L A G A R E O C H T U L L 2 0 2 1 / 2 2 : J O 1 misstänkt för brottet, det förhållandet att förundersökningen lades ned eller hur förundersökningen bedrivits . Det är JO:s samlade bedömning att AA vid pressträffen, sedd som en helhet och i ljuset av övriga relevanta förhållanden, framställdes som skyldig till mordet. Detta gjordes utan att skuldfrågan hade fastställts av en domstol. Åklagarens redovisning vid pressträffen utgjorde därför en kränk- ning av den grundläggande rättighet att betraktas som oskyldig som följer av oskuldspresumtionen. JO konstaterar att det inte kommit fram något i utredningen som förhin- drat åklagaren att presentera sitt beslut på ett annat sätt. Enligt objek- tivitetsprincipen hade åklagaren ett ansvar att ta till vara AA:s intressen, och JO anser att mer borde ha gjorts för att åstadkomma det. Det är också JO:s uppfattning att åklagaren inte borde ha nämnt vittnena vid namn och att det skriftliga nedläggningsbeslutet inte var tillräckligt utförligt motiverat. Avslutningsvis konstaterar JO att åklagaren själv uttalade att miss- tankarna mot den misstänkte inte hade räckt för en fällande dom men att det bestående intrycket av pressträffen är att AA framställdes som skyldig till mordet på statsminister . JO är mycket kritisk till hur chefsåklagaren presenterade sitt beslut att lägga ned förundersökningen. höll och en gemen- sam pressträff som sändes bl.a. på myndigheternas Youtubekanaler, och i . Vid pressträffen meddelade undersökningsle- daren chefsåklagaren beslutet att lägga ned förundersökningen om mordet på statsminister . Som skäl för beslutet angav åklagaren att det inte längre fanns anledning att fullfölja förundersökningen eftersom den misstänkte hade avlidit. Under den långa pressträffen namngav åklagaren den misstänkta personen (som i JO:s beslut benämns AA), vissa vittnen och andra personer. Han redogjorde också för vilka omständigheter han hade lagt till grund för sin bedömning av misstanken och sitt beslut att lägga ned förun- dersökningen.