frsrdg · H804RS5 · 2021-05-06 00:00:00 — När det gäller andra debatter än ärendedebatter, dvs. särskilt anordnade debatter (som exempelvis partiledardebatter och särskilda debatter), kan talmannen enligt 6 kap. 23 § RO efter samråd med gruppledarna begränsa tiden för varje anförande. Det finns däremot ingen uttrycklig möjlighet för talmannen att efter samråd med gruppledarna besluta om begränsade möjligheter att över huvud taget delta i debatten för vissa kategorier av talare (exempelvis talare som inte är partiledare eller gruppledare). Begränsningar av deltagandet i särskilt anordnade debatter bygger alltså på överenskommelser mellan partigrupperna och kan inte göras tvingande med stöd av riksdagsordningen. Utredningen har övervägt om det bör införas bestämmelser som ger talmannen möjlighet att efter samråd med gruppledarna besluta om vilka kategorier av talare som får delta i t.ex. en särskilt anordnad debatt. Utredningen framhåller att ledamöter och statsråd genom bestämmelser i regeringsformen har rätt att yttra sig inför att ska avgöra ärenden. Principen att varje ledamot och varje statsråd ska kunna uttrycka sin mening inför avgörandet av ett riksdagsärende är central. Den ordningen ska värnas även fortsättningsvis, och det är inte aktuellt med några förändringar i den delen. Den fråga som är aktuell rör dock inte debatter om ärenden som ska avgöra. Den handlar i stället om särskilt anordnade debatter, bland dem det som benämns särskilda debatter (tidigare aktuella debatter). Praxis är att en företrädare per parti deltar i de särskilda debatter som anordnas efter förslag från en eller flera partigrupper. Utredningen redovisar att när debattformen har behandlats i har det uttalats att ett parti får företrädas av endast en talare (förs. 1996/96:TK1). Också i partiledardebatter deltar en företrädare per parti. Ordningen att det är en företrädare per parti i dessa debatter är fast rotad och naturlig. Begränsningen bygger på uttalanden i behandling av debattformen, har genomförts genom överenskommelser mellan gruppledarna och talmannen och är inte ifrågasatt. 4 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG Syftet med särskilda debatter och partiledardebatter är att varje parti ska ges möjlighet att framföra sin ståndpunkt. Debatterna föregår inte något avgörande av kammaren. De syftar således inte till att belysa en fråga som ska ta ställning till i anslutning till debatten. När det gäller frågeinstitutet beslutar talmannen vem som ska få ordet vid en frågestund. Det är alltså redan så att talmannen vid frågestunder är den som beslutar vem som ska få ordet. Det har också sagts att debattformen särskild debatt påminner om interpellationsdebatter. Utredningen anför att en ordning där talmannens beslut, efter samråd med gruppledarna, om att endast vissa kategorier av talare får delta i en särskilt anordnad debatt görs bindande med stöd av riksdagsordningen skulle innebära en reglering som är i linje med praxis för deltagandet och hur frågestunder regleras. Övervägande skäl talar för en sådan ordning. Därmed ges ett rättsligt stöd om ordningen skulle ifrågasättas. Således bör enligt utredningen riksdagsordningen ändras så att talmannens beslut, efter samråd med gruppledarna, görs bindande. Förslaget syftar således till att bekräfta praxis för särskilda debatter och partiledardebatter. Den vidsträckta yttranderätten inför ärendens avgörande påverkas inte av detta förslag. Juridiska fakultetsstyrelsen vid anför i sitt remissvar att uttrycket ”kategorier av talare” är generellt hållet och inte i sig hindrar att ledamöternas rätt att yttra sig inskränks på osakliga grunder. Avsikten med den föreslagna bestämmelsen förefaller vara att begränsa debatten till en företrädare per parti. Fakultetsstyrelsen anser att detta bör framgå direkt av lagtexten. vid anser att kravet på vidsträckt yttrandefrihet bör väga tungt. verkar det inte orimligt att antalet talare kan begränsas till en per parti, om det vid talmannens samråd framgår att partierna är överens på denna punkt. Det framgår att förslaget inte är avsett att gälla t.ex. allmänpolitisk debatt. Det kan vara lämpligt att följa upp hur den nu aktuella bestämmelsen kommit att tillämpas. Utredningens förslag lämnas utan erinran. Övriga remissinstanser tillstyrker eller har inte något att invända mot utredningens förslag. Skälen för riksdagsstyrelsens förslag Riksdagsstyrelsen ställer sig bakom utredningens överväganden och förslag. Med anledning av remissvaren vill riksdagsstyrelsen påminna om att formuleringen ”kategorier av talare” är den som används i den gällande 6 kap. 21 § RO, där det anges att i en tilläggsbestämmelse får begränsa antalet anföranden som en talare får hålla under överläggningen i en fråga och tiden för varje anförande. I den begränsningen får det enligt riksdagsordningen 4 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG göras skillnad mellan olika kategorier av talare. Den föreslagna lydelsen an- sluter alltså till gällande lagtext och det saknas skäl att avvika från den formu- Styrelsen kan vidare konstatera att riksdagsöversyn är ett exempel på hur bestämmelser i riksdagsordningen följs upp. Det finns inget som hind- rar att tillämpningen av den nu aktuella bestämmelsen följs upp om det finns skäl till det. Förslaget innebär en ändring i 6 kap. 23 § RO. 4.7 Förslaget till ny statsminister på föredragningslistan Riksdagsstyrelsens förslag: Det ska explicit anges i riksdagsordningen att det endast är vid prövningen av förslaget till ny statsminister som förslaget måste tas upp som första punkt på kammarens föredragningslista. Utredningens överväganden och förslag Föredragningslistan till ett sammanträde i kammaren ska enligt huvudbestämmelsen 6 kap. 13 § RO upprättas över vad som ska behandlas under sammanträdet. Enligt tilläggsbestämmelse 6.13.1 ska yrkande om folkomröstning i en grundlagsfråga, statsministeromröstning enligt 6 kap. 3 § RF, förslag till ny statsminister eller yrkande om misstroendeförklaring tas upp som första punkt på föredragningslistan. Om det finns fler än ett sådant yrkande, ska de tas upp i den ordning de nu har angetts. Talmannen får bestämma en annan ordning mellan statsministeromröstning och ett yrkande om misstroendeförklaring. Ett syfte med föredragningslistan är att göra det möjligt för ledamöterna att beräkna när ett ärende kommer upp. De mycket viktiga frågor som enligt riksdagsordningen ska tas upp först på föredragningslistan bör, enligt utredningen, således också i fortsättningen behandlas som första punkt på det sammanträde där de ska avgöras. Utredningen konstaterar att det framgår av förarbeten, lagkommentarer och praxis att frågor som inte har väckts vid ett tidigare sammanträde inte behöver vara med på föredragningslistan. Det har således förekommit (1978, 1979 och 1981) att talmannen har föreslagit en statsminister utan att detta har varit med på föredragningslistan. Erfarenheten från dessa tillfällen visar att det kan vara lämpligt att den möjligheten finns. Kammaren kan inleda ett arbetsplenum t.ex. kl. 9, och medan plenum pågår kan talmannen ha kontakter med företrädarna för partigrupperna och de vice talmännen. kan talmannen göra bedömningen att en statsminister bör föreslås för kammaren, och då kan talmannen göra så medan plenum ännu pågår. Förslaget kommer då att läggas fram och bordläggas en första gång utan att det har varit med på föredragningslistan. Förslaget måste sedan bordläggas vid ytterligare ett sammanträde innan 4 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG det kan tas upp för avgörande. Det innebär att det inte finns någon risk för att ledamöterna blir överrumplade. En fråga är då om ett förslag till statsminister som är med på föredragningslistan, för framläggande av förslag från talmannen eller bordläggning, måste tas upp som första punkt. Utredningens genomgång visar att det har förekommit att punkter har tagits upp före punkten om talmannens förslag. Eftersom statsministerfrågan inte är uppe för prövning synes det inte vara fel att frågan inte tas upp som första punkt, även om det är viktigt att det är tydligt att förslaget bordläggs en andra gång och därmed kan tas upp för avgörande vid det påföljande sammanträdet. Sammantaget bör enligt utredningen riksdagsordningen förtydligas så att det framgår att det endast är vid det sammanträde där prövningen ska ske som den aktuella frågan behöver tas upp som första punkt på föredragningslistan. Det finns självfallet inget som hindrar att framläggandet av förslaget eller bordläggningen av det tas upp som första punkt på föredragningslistan. Det bör göras motsvarande ändringar av bestämmelserna om frågor om folkomröstning i en grundlagsfråga och misstroendeförklaring. Remissinstanserna tillstyrker eller har inte något att invända mot utredningens förslag. Skälen för riksdagsstyrelsens förslag Styrelsen ställer sig bakom utredningens överväganden och förslag. Förslaget innebär en ändring i tilläggsbestämmelse 6.13.1 RO. 4.8Talmannens samråd inför beslut om planeringen av kammararbetet Riksdagsstyrelsens förslag: Talmannen ska samråda med gruppledarna i stället för med riksdagsstyrelsen inför sitt beslut om planeringen av arbetet i kammaren och när kammaren ska sammanträda. Talmannen, i stället för riksdagsstyrelsen, ska efter samråd med gruppledarna lämna förslag till kammaren om vilken dag det nya ska inledas då det inte hålls ordinarie val till . Förslagen medför ändringar i riksdagsordningen. Utredningens överväganden och förslag Enligt tilläggsbestämmelse 4.4.1 RO leder riksdagsstyrelsen och överlägger om planeringen av riksdagsarbetet. Talmannen beslutar om planeringen av arbetet i kammaren och om kammarens sammanträdesplan, 4 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG men ska före ett sådant beslut överlägga med riksdagsstyrelsen. som gäller arbetet i kammaren, t.ex. uppläggningen av debatterna, ska talman- nen enligt 4 kap. 3 § RO samråda med riksdagspartiernas gruppledare. Utredningen konstaterar att det är talmannen som beslutar om planeringen av arbetet i kammaren och när sammanträden ska hållas. Frågan är vem som talmannen ska vara skyldig att samråda med inför dessa beslut. fattar såväl den s.k. långtidsplanen som innehåller preliminära hållpunkter för kammarens sammanträden som planeringen för varje . omfattar under vilka veckor arbetsplenum ska hållas samt när interpellations- debatter, frågestunder och vissa större debatter ska hållas. Under har talmannens samråd med gruppledarna ökat i omfattning. Gruppledarkretsen är väl förtrogen med riksdagsarbetet och samråder redan med talmannen om arbetet i kammaren i en rad olika frågor enligt vad som föreskrivs i riksdagsordningen. Besluten om planeringen av kammarens arbete kan inte ses som beslut som enbart rör myndigheten och som således definitions- mässigt borde hanteras av riksdagsstyrelsen. Självfallet rör besluten Riksdags- förvaltningen, som ska ge stöd till bl.a. arbetet i kammaren, men de har stor betydelse också för ledamöter och deras arbete och fattas av tal- Besluten kan sägas ha stora såväl politiska som förvaltningsmässiga I praktiken stöder talmannen inför be- sluten genom att ta fram underlag, och även om talmannens samråd sker med gruppledarna kommer att ha en central roll i processen. Vidare kan det konstateras att gruppledarna sammanträder betydligt oftare Det innebär att det finns större möjlighet till flexibilitet i fråga om när talmannens samråd inför besluten kan hållas. Sammantaget talar övervägande skäl för att talmannen ska samråda med gruppledarna i stället för med riksdagsstyrelsen inför beslut om planeringen av arbetet i kammaren och om när kammaren ska sammanträda. nebär en ändring av tilläggsbestämmelse 6.2.1 RO. Vidare tar utredningen upp en närliggande fråga. som lämnar förslag till kammaren om vilken dag ett nytt ska inledas när det inte hålls ordinarie val till (tilläggsbe- stämmelse 3.8.1 RO). Det är inte aktuellt att ändra på att det är kammaren som fattar beslutet om vilken dag ett nytt ska inledas. mot finns det skäl att överväga vem som ska föreslå kammaren vilken dag det nya ska inledas. Talmannen föreslår redan kammaren vilket beslut som ska fattas i vissa frågor som rör datum och tidsfrister. I likhet med beslu- ten om planeringen av kammarens arbete kan inte förslaget om när ska inledas ses som ett förslag som enbart rör myndigheten ningen och som således definitionsmässigt borde hanteras av riksdagsstyrel- Styrelsen bör således inte ha denna förslagsrätt. Det är i stället rimligt att talmannen efter samråd med gruppledarna får rätten att föreslå kammaren när Förslaget innebär en ändring i tilläggsbestämmelse 3.8.1 4 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG Utredningen lägger således fram två förslag. För det första blir talmannen skyldig att samråda med gruppledarna i stället för med riksdagsstyrelsen inför sitt beslut om planeringen av arbetet i kammaren och när kammaren ska sammanträda. För det andra ska talmannen, i stället för riksdagsstyrelsen, efter samråd med gruppledarna lämna förslag till kammaren om vilken dag det nya ska inledas då det inte hålls ordinarie val till . Särskilt förslaget om att samrådet inför beslut om planeringen av arbetet i kammaren och när kammaren ska sammanträda ska hållas med gruppledarna i stället för med riksdagsstyrelsen kan motiveras med praktiska skäl. Talmannen samråder med gruppledarna om olika frågor förhållandevis ofta, och samrådet med gruppledarna kan hållas med kortare varsel än med styrelsen. kan de båda förslagen motiveras principiellt med att de innebär att riksdagsstyrelsens roll som myndighetsstyrelse renodlas. En sådan förändring av riksdagsstyrelsens roll har ägt rum sedan styrelsen inrättades , och utredningen välkomnar den utvecklingen. Utredningen lägger inte fram några ytterligare förslag i denna del men vill framhålla att det kan finnas skäl att i en kommande utredning systematiskt följa upp riksdagsstyrelsens ändrade roll. Enligt tilläggsbestämmelse 4.4.1 RO leder riksdagsstyrelsen och överlägger om planeringen av riksdagsarbetet. Vidare får riksdagsstyrelsen enligt tilläggsbestämmelse 9.17.2göra framställningar hos i frågor som gäller riksdagsarbetets bedrivande, hör till styrelsens handläggning eller gäller den ekonomiadministrativa lagstiftningen för , ombudsmän och . Uppgifterna att överlägga om planeringen av riksdagsarbetet och att göra framställningar i frågor som gäller riksdagsarbetets bedrivande kommer från talmanskonferensens tidigare uppgifter. I dessa delar har styrelsen möjligen uppgifter som inte är helt självklara för ett organ som leder myndigheten . I en kommande utredning kan det finnas skäl att överväga om riksdagsstyrelsens roll som myndighetsstyrelse bör renodlas ytterligare utöver vad som här föreslås. Remissinstanserna tillstyrker eller har inte något att invända mot utredningens förslag. Skälen för riksdagsstyrelsens förslag Styrelsen ställer sig bakom utredningens överväganden och förslag. Förslagen innebär ändringar i tilläggsbestämmelserna 3.8.1 och 6.2.1 RO. 2020/21:RS5 4 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG 4.9 Beslutsordningen för tecknande av kollektivavtal och stridsåtgärder Riksdagsstyrelsens förslag: Beslutanderätten när det gäller kollektivavtal, förutom beslut om att teckna huvudavtal, och stridsåtgärder flyttas från riksdagsstyrelsen till riksdagsdirektören. ska ge ett arbetsgivarkollegium med representanter för myndigheter möjlighet att framföra synpunkter i förhandlingsfrågor som rör dessa myndigheter inför att ett centralt kollektivavtal ska slutas samt när i övrigt företräder myndigheter som arbetsgivare. Förslaget medför ändringar i lagen (2011:745) med instruktion för . Utredningens överväganden och förslag Enligt 2 § 6 lagen (2011:745) med instruktion för (nedan instruktionen) ska om inte annat är särskilt föreskrivet ingå centrala kollektivavtal samt i övrigt utöva arbetsgivarens befogenheter enligt dessa när det gäller myndigheter samt företräda myndigheter som arbetsgivare i arbetstvister om kollektivavtal som har slutits av . Enligt 10 § 6 instruktionen beslutar styrelsen om slutande av kollektivavtal med arbetstagarnas huvudorganisationer, avbrytande av andra förhandlingar än förhandlingar i tvister om avtal, lockouter eller andra stridsåtgärder samt andra förhandlingsfrågor som är av principiell natur eller har större ekonomisk betydelse eller är gemensamma för myndigheter. Utredningen konstaterar att de flesta kollektivavtal som tecknar är likalydande med de kollektivavtal som tecknat eller avviker bara i begränsad omfattning. Beslutsprocessen har ändrats för regeringens myndigheter så att huvudavtalen sluts under förbehåll om regeringens godkännande, medan övriga centrala kollektivavtal hanteras av . En motsvarande tillämpning när det gäller avtalsområde kan sägas innebära att det bör vara riksdagsdirektören och inte riksdagsstyrelsen som sluter centrala kollektivavtal, med undantag för huvudavtal. Det är således lämpligt att riksdagsstyrelsen inte beslutar om kollektivavtal. Avtalen är av sådan natur att det inte behöver vara styrelsen som beslutar om dem. Den nuvarande ordningen är omständlig och tidskrävande, och det kan vara svårt att hinna besluta om ändringar i ett avtal inom rätt tid. I stället bör riksdagsdirektören besluta om kollektivavtal och övriga frågor som regleras i 10 § 6 instruktionen, med undantag för huvudavtal. Beslut om att teckna huvudavtal bör således ligga kvar hos riksdagsstyrelsen. Avtal som styrelsen beslutat om tidigare fortsätter att gälla. Enligt det gällande huvudavtalet får stridsåtgärd inom förhandlingsområde inte omfatta arbetstagare 4 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG med vissa anställningar. Omfattningen av denna s.k. undantagskrets påverkas inte av detta förslag. Enligt 22 § instruktionen ska riksdagsdirektören företräda som arbetsgivare. Det bör anges i samma paragraf att riksdagsdirektören sluter centrala kollektivavtal på riksdagsmyndigheternas vägnar utom huvudavtal samt beslutar om lockouter eller andra stridsåtgärder. Ärenden som inte enligt 10 och 25 §§ ska beslutas av riksdagsstyrelsen eller personalansvarsnämnden beslutas av riksdagsdirektören eller, om inte riksdagsstyrelsen bestämt något annat, av den som riksdagsdirektören utser. De övriga förhandlingsfrågor som omfattas av styrelsens kompetens enligt 10 § 6 bör också flyttas från styrelsen, eftersom det normalt i praktiken är mindre frågor. Om de skulle visa sig vara ”av större vikt eller principiell betydelse” ska de enligt 10 § 9 ändå beslutas av styrelsen. Riksdagsdirektören övertar därmed styrelsens befogenheter med undantag för huvudavtal. föreskrivs i 2 § andra stycket instruktionen att ska ge myndigheter möjlighet att framföra sina synpunkter på förhandlingsfrågor som direkt berör respektive myndighet. För att skapa en tydlig form för detta föreslås att det ska föreskrivas att inför beslut om centrala kollektivavtal samt om andra förhandlingsfrågor ska samråd hållas med ett arbetsgivarkollegium. Riksdagsdirektören bör vara ordförande i kollegiet. Kollegiet får i uppgift att lämna råd till riksdagsdirektören inför beslut om kollektivavtal, stridsåtgärder och andra frågor i enlighet med styrelsens nuvarande befogenheter i 10 § 6. I kollegiet ska representanter för de övriga riksdagsmyndigheterna, dvs. ombudsmän (), och , beredas plats. På så sätt tillförsäkras de övriga riksdagsmyndigheterna inflytande. Kollegiet kan anta en egen arbetsordning, och där ange de närmare formerna för arbetet. Det är rimligt att den tjänsteman som ansvarar för de centrala förhandlingarna inom är föredragande i kollegiet. nämndmyndigheter har inga egna anställda och finansieras genom anslag. ska enligt sin instruktion erbjuda nämndmyndigheterna kanslistöd. Överenskommelser om sådant stöd finns med samtliga nämndmyndigheter. Eftersom nämndmyndigheterna inte tecknar några avtal av det slag som är aktuellt ska de inte företrädas med egna representanter i kollegiet. direktion har ingen invändning mot den ändrade beslutsordningen avseende kollektivavtal och stridsåtgärder och tillstyrker förslaget om att inrätta ett arbetsgivarkollegium. Inrättandet av ett arbetsgivarkollegium innebär ökade möjligheter att påverka innehållet i kollektivavtalen och beslut om stridsåtgärder. I betänkandet anges att kollegiet får till uppgift att lämna råd till riksdagsdirektören inför beslut om kollektivavtal och stridsåtgärder. 4 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG Enligt direktionens mening bör arbetsgivarkollegiet även ges möjlighet att framföra synpunkter som rör riksdagsstyrelsens ingående av ett nytt huvudav- Som direktionen uppfattar det ryms även huvudavtalet inom begreppet ”centralt kollektivavtal” i 2 § förslaget till lag om ändring i lagen (2011:745) med instruktion för . Det bör förtydligas i den text som beskriver bestämmelsens innebörd. ombudsmän, , framhåller att JO har förståelse för de övervä- ganden som ligger bakom kommitténs förslag. JO instämmer i kommitténs bedömning att det finns praktiska skäl som talar för förändringen att riksdags- direktören, i stället för riksdagsstyrelsen, kommer att besluta om centrala kol- lektivavtal samt lockouter och andra stridsåtgärder och att en sådan ordning kan förväntas bli mer effektiv. JO har vidare stor förståelse för synpunkten att den centrala arbetsgivarfunktionen bör utövas självständigt, utan politisk in- Mot intresset av att politiker inte beslutar i arbetsmarknadspolitiska åtgärder står dock intresset av JO:s självständighet i förhållande till den of- Det är inte en självklar ordning att en chef för en för- valtningsmyndighet, som JO utövar tillsyn över, ska besluta om JO:s kollek- tivavtal och eventuella stridsåtgärder. En analys av hur den föreslagna ord- ningen förhåller sig till JO:s oberoende hade alltså varit värdefull. manhang kan även nämnas att det inom ramen för en parlamentarisk utredning pågår en översyn av JO och att vikten av JO:s oberoende fram- hålls i direktiven för den utredningen. Det finns också skäl att väcka frågan om det skulle gå att uppnå en effektivare process med mindre ingripande åt- gärder än de kommittén föreslår. JO välkomnar vidare naturligtvis en struktu- rerad lösning som säkerställer att JO får inflytande inför beslut om kollektiv- avtal och stridsåtgärder. JO framhåller dock att JO, oavsett om de föreslagna ändringarna genomförs eller inte, utgår från att JO tillförsäkras inflytande vid förhandlingsfrågor som är av principiell natur eller av större betydelse för ser positivt på förslaget och hoppas att det kommer att inne- bära förkortade beredningstider och ökade möjligheter till samordning för hoppas att införandet av ett arbets- givarkollegium kommer att medföra mer frekventa avstämningar mellan riks- dagens myndigheter och att ökat samarbete och ökad samsyn i olika förhand- lingsfrågor leder till en tydligare och mer samlad arbetsgivarpolitik inom Riks- Juridiska fakultetsstyrelsen vid påpekar att i förslaget till lag används uttrycket ”riksdagsmyndigheterna”, vilket inte tycks förekomma i lagstiftningen i övrigt. I en annan bestämmelse används uttrycket ” Övriga remissinstanser tillstyrker eller har inte något att invända mot utred- 4 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG Skälen för riksdagsstyrelsens förslag Styrelsen ställer sig bakom utredningens överväganden och förslag med en språklig ändring av lagtexten. Med anledning av remissynpunkterna vill styrelsen framhålla att den föreslagna ordningen innebär att arbetsgivarkollegiet som består av representanter för myndigheter ges möjlighet att framföra synpunkter som rör riksdagsstyrelsens ingående av ett nytt huvudavtal, liksom i andra förhandlingsfrågor som rör dessa myndigheter. Den föreslagna ordningen innebär ingen begränsning av möjligheterna för myndigheter att framföra sina synpunkter på förhandlingsfrågor som rör respektive myndighet jämfört med dagens ordning.