frsrdg · H904JO1 · 2021-11-10 00:00:00 — Un- der intervjun berättade han att han hade som målsättning att presentera ett be- sked i åtalsfrågan . Han uppgav vidare att han kände sig positiv till att han då skulle komma att kunna presentera vad som hände ”kring mordet och vem som är ansvarig för mordet och hur det ligger till”. Det ligger enligt min mening nära till hands att uppfatta dessa uttalanden som att åklagaren avsåg att berätta vem som begått mor- det på . I medierna rapporterades det både efter intervjun och inför pressträffen att åklagaren skulle komma att presentera en lösning på mordet (se t.ex. och samt och ). Åklagarens uttalanden i intervjun i Veckans brott ledde alltså till att det byggdes upp förväntningar om att en lösning på mordet skulle presenteras vid pressträffen, något som åklagaren inte kan ha varit omedveten om. Med hänsyn till oskuldspresumtionen var det dock inte möjligt för åklagaren att presentera en lösning där någon pekades ut som skyldig till mordet. Mot den bakgrunden anser jag att åklagaren, exempelvis under inledningen av pressträffen, borde ha berört vad han sagt i intervjun och förtydligat att han inte skulle presentera en lösning på mordet eller på annat sätt tonat ned förvänt- ningarna på vad han skulle redovisa. Åklagaren berörde dock över huvud taget inte vad han sagt i intervjun i Veckans brott. Åklagaren presenterade inget som kunde balansera den utförliga redovisningen av omständigheter som talade för misstanken mot AA Pressträffen inleddes med att åklagaren redogjorde för vilka beviskrav som gäller i en brottmålsprocess och de olika roller i rättskipningen som en åklagare respektive en domstol har. Han förklarade att han är åklagare och inte en domstol och att det är en domstol som slutligt avgör om någon gjort sig skyldig till ett brott. Det upprepade han också bl.a. innan han gick in när- mare på utredningsmaterialet och sina överväganden. När åklagaren redogjorde för sina slutsatser nämnde han vidare att det var hans bedömning att de omstän- digheter han presenterat skulle ha räckt för att anhålla AA och eventuellt för att begära honom häktad men inte för en fällande dom i domstol. Han återkom till den saken under pressträffen. Detta ska vägas mot att åklagaren noggrant redovisade de omständigheter han lagt till grund för sin bedömning av misstanken och sitt beslut att lägga ned förundersökningen. Han presenterade exempelvis uppgifter som vittnen och AA lämnat i polisförhör, hur de förhåller sig till varandra och hur han värderar P O L I S , Å K L A G A R E O C H T U L L 2 0 2 1 / 2 2 : J O 1 Åklagaren redogjorde även för vad som kommit fram om AA:s aktiviteter under mordkvällen och hur AA agerat gentemot polis, arbetsgivare och medier. För att åskådliggöra vissa förhållanden visade han bl.a. ett fotografi på AA, en skiss över brottsplatsen och ett videoklipp från ett nyhetsinslag där Åklagaren berättade också att AA bl.a. genom sin bakgrund inom det militära var van vid att hantera vapen och att AA rört sig i Palmekri- tiska kretsar. har i sitt yttrande angett att åklagaren lyfte fram även omständigheter som talade till AA:s fördel. Myndigheten har dock inte gett några konkreta exempel på det. Jag har för egen del noterat att åklagaren nämnde några svagheter i materialet, t.ex. att vittnen lämnat varierande uppgif- ter om signalement och kläder, men att det skedde endast vid ett fåtal tillfällen och utan att åklagaren förklarade vilken betydelse det hade för den samlade bilden av misstanken. I övrigt redogjorde åklagaren utan några egentliga reser- vationer för omständigheter som enligt honom talade för misstanken mot AA. Det förklarades vidare inte vilken betydelse det hade att AA inte hade un- derrättats om misstanken, att AA inte haft någon försvarare under förundersök- ningen och att varken AA eller någon för AA:s räkning getts en möjlighet att bemöta misstankarna – förhållanden som är av grundläggande betydelse för en likställd och rättvis rättegång (se t.ex. artikel 6.3 i ). Enligt min mening presenterades i princip inte några omständigheter och fördes ingen argumentation som kunde balansera den utförliga redovisningen av vad som enligt åklagaren talade för misstanken mot AA. Vissa uttalanden kan inte förstås på annat sätt än att åklagaren påstod att AA var skyldig till mordet Tidigt under pressträffen visades i bildspelet en bild (bild 4) där det stod an- tecknat: ”Vi kommer inte runt en person som gärningsman. Det rör sig om AA.” Åklagaren uppgav emellertid som denna bild visades att han inte kommer runt en person som misstänkt gärningsman och att det är AA. På det sättet formulerades slutsatsen också senare under pressträffen, både munt- ligen av åklagaren och i bildspelet (bild 88). Detta gav enligt mig intrycket att åklagaren ansåg att bevisningen mot AA är relativt stark men sett för sig kan det inte anses som ett påstående om att AA var mördaren. Åklagaren gjorde dock andra uttalanden som inte kan förstås på annat sätt än att han påstod att AA var skyldig till mordet. Det är framför allt två uttalan- den som jag vill lyfta fram. Det första är vad åklagaren sa när han redogjorde för AA:s tillgång till va- pen. Åklagaren förklarade visserligen att det inte finns några klara uppgifter som kan sätta ett vapen i handen på AA, men kort därpå sa han också att ”med tanke på vad som sedermera händer så säger vi att han måste ha haft ett vapen i handen aktuell kväll med tanke på vad som händer”. Jag har noterat att detta skiljer sig från hur åklagarens slutsats var formulerad i bildspelet. Där framgår att det enda som åklagaren kunde säga var att han misstänker att AA hade ett vapen aktuell kväll (bild 21). under pressträffen återkom åklagaren till frågan om vapen och sa då: ”Att han var beväpnad har vi varit inne på sedan tidigare och vi kan inte när- 2 021 /2 2:JO1 P O L I S , Å K L A G A R E O C H T U L L mare utreda hur det här vapeninnehavet har kommit till stånd.” (Se också bild 26 i bildspelet.) Det andra uttalandet gjorde åklagaren vid sin redovisning av uppgifter som ett vittne lämnat om en man som sprang förbi den som vittnet hade gömt Åklagaren sa att allt talar för att det var mördaren som vittnet såg springande (se också bild 43 i bildspelet). ren att ”först när den här mannen som springer förbi, som jag påstår är AA, har hunnit en bit upp i trappan som avslutar så vågar sig [vittnet] under presentationen hade åklagaren även uppgett att en över- ensstämmande bild som vittnesuppgifter gett och som han kände sig rätt säker på var att mördaren sprang österut (se också bild 13 i bildspelet). I det här sammanhanget vill jag också lyfta fram att åklagaren som svar på en fråga som ställdes under den frågestund som följde på åklagarens redovis- ning uppgav att ”vi har kommit fram till en lösning som vi kan stå för”. frågor som ställdes framgick för övrigt att flera av journalisterna som deltog i frågestunden hade uppfattat att åklagaren presenterat en lösning på mordet och pekat ut AA som gärningsman. Motiveringen av det skriftliga nedläggningsbeslutet var kategorisk I det skriftliga beslutet att lägga ned förundersökningen angavs som skäl för beslutet att det inte längre fanns anledning att fullfölja förundersökningen ef- tersom den misstänkte hade avlidit. Det fanns i beslutet ingen beskrivning av det rådande utredningsläget där det exempelvis framgick att man utrett även andra spaningsuppslag men att inte heller dessa gav anledning att fortsätta för- Den kortfattade motiveringen är så kategorisk att den i ljuset av vad som i övrigt förmedlades vid pressträffen ger intrycket att det enligt åklagarens uppfattning bara kan ha varit AA som begått mordet. Vid pressträffen uppgav åklagaren att det han uttalade sig om inte var att AA hade gjort sig skyldig till mordet utan att AA var misstänkt för det. också att det är en domstol som slutligt avgör om någon har gjort sig skyldig till ett brott, vilka beviskrav som gäller i en brottmålsprocess och att bevisningen hade räckt till ett frihetsberövande men inte till en fällande dom. Vid bedömningen av om oskuldspresumtionen respekterades vid pressträffen är detta givetvis viktigt, men en helhetsbedömning måste göras där alla rele- vanta förhållanden vägs in. Åklagaren kan inte ha varit omedveten om att det med anledning av hans uttalanden i Veckans brott hade byggts upp förväntningar om att en lösning på mordet skulle presenteras vid pressträffen. oskuldspresumtionen var det inte möjligt för honom att presentera en lösning där någon pekades ut som skyldig till mordet. Han gjorde dock inget vid press- träffen för att förklara att förväntningarna inte skulle infrias. Redovisningen vid pressträffen hade vidare en tydlig tonvikt på omständig- heter som talade för misstanken mot AA, och vissa uttalanden kan inte förstås på annat sätt än att åklagaren faktiskt påstod att AA var skyldig till mordet. P O L I S , Å K L A G A R E O C H T U L L 2 0 2 1 / 2 2 : J O 1 samma riktning talar den kortfattade och kategoriska motiveringen av det skriftliga beslutet att lägga ned förundersökningen. Det bör också beaktas att det i princip inte presenterades några omständig- heter eller fördes någon argumentation som kunde balansera den utförliga re- dovisningen av vad som enligt åklagaren talade för misstanken mot AA. Det förklarades exempelvis inte vilken betydelse det hade att AA inte hade fått möj- lighet att försvara sig mot misstanken. Mot den nu angivna bakgrunden är det min samlade bedömning att AA vid pressträffen, sedd som en helhet och i ljuset av övriga relevanta förhållanden, framställdes som skyldig till mordet på statsminister . Detta gjordes utan att skuldfrågan hade fastställts av en domstol. Åklagarens redovisning vid pressträffen utgjorde därför en kränkning av den grundläggande rättighet att betraktas som oskyldig som följer av oskuldspresumtionen. Åklagarens presentation hölls för att informera allmänheten om beslutet att lägga ned förundersökningen och alltså i nära anslutning till det straffrättsliga förfarandet. Det har således legat närmast till hands för mig att pröva presen- tationen i förhållande till oskuldspresumtionen. Som tidigare nämnts har dess- utom en överåklagare beslutat att inte inleda en förundersökning mot chefs- åklagaren om förtal av avliden. Mot den bakgrunden anser jag att det inte finns anledning att ytterligare gå in på frågan om huruvida åklagarens presen- tation även stod i strid med AA:s rätt till skydd för privatliv enligt artikel 8 i . AA:s intressen borde ha kunnat tas till vara på ett bättre sätt har uppmanats att yttra sig om huruvida en åklagare, när den misstänkte är avliden och inte haft någon försvarare under förundersök- ningen, har ett särskilt ansvar att lyfta fram omständigheter som talar till den misstänktes fördel. Myndigheten har också uppmanats att yttra sig i fråga om huruvida det varit lämpligt och rättsligt möjligt om AA:s intressen tagits till vara t.ex. genom att en annan åklagare, en advokat eller en annan person gått igenom relevanta delar av förundersökningen för att ge förutsättningar att vid pressträffen lyfta fram omständigheter som talade till AA:s fördel. har i sitt svar uppgett bl.a. följande. En åklagares skyl- dighet att lyfta fram omständigheter som är till fördel för den misstänkte är större i de fall en misstänkt är avliden och inte har en försvarare som utför den uppgiften. Det hade inte varit möjligt för någon utomstående att ta ställning till vilka omständigheter som borde ha lyfts fram utan att ta del av hela utred- ningen. Det finns inte anledning att ifrågasätta chefsåklagaren BB:s bedömning av vilka omständigheter som skulle presenteras vid pressträffen. Förundersök- ningens omfattning medförde att det inte hade varit möjligt att låta en annan åklagare gå igenom materialet i syfte att lyfta fram omständigheter som talade till fördel för AA. har också pekat på att det saknas lagliga förutsätt- ningar att förordna en offentlig försvarare eller något motsvarande juridiskt bi- träde för en avliden person. Från kammarledningen vid Nationella åklagarav- delningen har det förts fram att det inte hade varit lämpligt att låta en person 2 021 /2 2:JO1 P O L I S , Å K L A G A R E O C H T U L L företräda den misstänktes intressen vid pressträffen för att det skulle ha kunnat skapa intrycket av att det rörde sig om en rättegångsliknande situation. Jag kan inledningsvis instämma med i att skyldigheten för åklagaren att enligt objektivitetsprincipen lyfta fram omständigheter som är till fördel för den misstänkte är större i de fall en misstänkt är avliden och inte har en försvarare. Som myndigheten har anfört finns det inte förutsättningar att förordna en offentlig försvarare för en avliden person. Jag delar också uppfattningen att det var viktigt att pressträffen inte fick en rättegångsliknande karaktär. bär dock inte att beslutet att lägga ned förundersökningen inte hade kunnat pre- senteras på något annat sätt. Exempelvis hade redan en sådan enkel sak som att åklagaren tydligt betonat och problematiserat det förhållandet att AA inte fått möjlighet att försvara sig sannolikt bidragit till en bättre balans under pressträf- Denna centrala omständighet gavs nu i praktiken inget utrymme alls. De omständigheter som åklagaren lade till grund för misstanken mot AA var i huvudsak hänförliga till brottsplatsen och dess närhet i samband med mor- det och vittnesiakttagelser som gjordes där och då. Omständigheterna var i allt Jag har naturligtvis ingen möjlighet att bedöma hur mycket av förundersökningen en person med en försvararroll hade behövt gå igenom för att ta till vara AA:s intressen. Men även om endast det begrän- sade material som åklagaren presenterade vid pressträffen hade belysts från ett försvararperspektiv hade det enligt min mening kunnat ge förutsättningar för en mer nyanserad bild av omständigheterna till grund för misstanken. Utöver det som jag har redogjort för nu ger utredningen inte underlag för några uttalanden från min sida i fråga om huruvida det hade varit lämpligt och rättsligt möjligt att AA:s intressen tagits till vara t.ex. genom att en annan åkla- gare, en advokat eller en annan person gått igenom relevanta delar av förunder- Jag kan dock inte se att i utredningen hos JO lyft fram något som uteslutit ett annat tillvägagångssätt än det som åklagaren Enligt objektivitetsprincipen hade åklagaren ett ansvar för att AA:s intressen togs till vara, och jag anser att mer borde ha gjorts för att åstadkomma det. Vittnena borde inte ha nämnts vid namn Under pressträffen nämnde åklagaren också namnen på vissa vittnen. namn och uppgifter som de lämnat i förundersökningen hade blivit allmänt kända före pressträffen bl.a. genom reportaget i Filter . av vittnena hade också hörts i rättegången . förhållandet att åklagaren nämnde vittnena vid namn ger därför skäl till något uttalande från min sida med anledning av sekretessbestämmelsen i 35 kap. 1 § OSL. Det förhållandet att vittnenas identiteter inte omfattades av sekretess innebär inte utan vidare att de kunde nämnas vid pressträffen. Även andra hänsyn be- Exempelvis behöver rätten till skydd för privatliv i artikel 8 i Euro- Vidare följer det av hänsynsprincipen att en förunder- sökning ska bedrivas så att inte någon i onödan orsakas olägenhet. P O L I S , Å K L A G A R E O C H T U L L 2 0 2 1 / 2 2 : J O 1 Enligt min mening hade åklagaren kunnat nå syftena med sin presentation även utan att vittnena nämndes vid namn. Det är visserligen så att även aviden- tifierade uppgifter sannolikt utan större svårigheter hade kunnat härledas till de enskilda personerna. Men mot bakgrund av den försiktighet och det hänsyns- tagande som bör vara vägledande i ett sådant här sammanhang borde åklagaren enligt min mening ha avstått från att använda vittnenas namn vid pressträffen. Jag anser dock, främst med hänsyn till att vittnenas identiteter var kända , att det förhållandet att de nämndes vid namn inte når upp till en kränk- ning av rätten till skydd för privatliv i artikel 8 i . Att även vissa andra personer nämndes vid namn vid pressträffen ger inte skäl till något uttalande från min sida. Det skriftliga nedläggningsbeslutet var inte tillräckligt utförligt motiverat Förundersökningen om mordet på har väckt ett mycket stort in- tresse och kan antas fortsätta att göra det. Åklagarens nedläggningsbeslut och förundersökningsmaterialet kan komma att bli föremål för diskussion och granskning . Det är därför angeläget att åklagarens motiv för nedläggningsbeslutet är så utförligt dokumenterat att det även i fram- tiden går att förstå varför undersökningen lades ned. Mot den bakgrunden kan den kortfattade motiveringen att det inte längre fanns anledning att fullfölja förundersökningen eftersom den misstänkte hade avlidit inte anses tillräcklig för att tillgodose befogade krav ur rättssäkerhets- och kontrollsynpunkt. JO har upplysts om att bildspelet från pressträffen har gjorts tillgängligt i skriftlig form hos . Bildspelet måste dock främst ses som ett hjälpmedel för att ta till sig åklagarens muntliga redovisning och kan inte ersätta en fullgod skriftlig beslutsmotivering. Dessutom skiljer det sig på flera punkter från vad åklagaren faktiskt sa vid pressträffen. Åklagaren borde ha motiverat det skriftliga nedläggningsbeslutet på ett mer utförligt sätt. Chefsåklagaren hade flera hänsyn att ta när han skulle presentera beslutet om att lägga ned förundersökningen. Såvitt framkommit fanns det inte någon direkt vägledning för hur han skulle hantera situationen. Av utredningen fram- går att BB gjorde överväganden för att hitta lämpliga avvägningar mellan mot- stående intressen, och han har förklarat att han bemödade sig om att inte peka ut någon som skyldig till mordet. Presentationen sedd som en helhet innebar emellertid en kränkning av den grundläggande rättighet att betraktas som oskyldig som följer av oskuldspre- sumtionen. Det har inte kommit fram något i utredningen som förhindrat åkla- garen att presentera sitt beslut på ett annat sätt. Enligt objektivitetsprincipen hade åklagaren ett ansvar för att AA:s intressen togs till vara, och mer borde ha gjorts för att åstadkomma det. 2 021 /2 2:JO1 P O L I S , Å K L A G A R E O C H T U L L BB uttalade själv att misstankarna mot AA inte hade räckt för en fällande Det bestående intrycket av pressträffen är dock att AA framställdes som skyldig till mordet på statsminister . Jag är mycket kritisk till hur chefsåklagaren presenterade sitt beslut att lägga ned förundersökningen. S K A T T O C H F O L K B O K F Ö R I N G 2 021 /2 2:JO1 Uttalanden om hantering av underrättelser om felaktig folkbokföring (Dnr 466-2019 m.fl.) Beslutet i korthet: har vid hanteringen av underrättelser från enskilda, om att andra personer är felaktigt folkbokförda i deras bostad, dröjt innan beslut om ändring i folkbokföringen har fattats. Enligt skapas ett ärende av administrativ karaktär när en under- rättelse om felaktig folkbokföring kommer in till myndigheten. Om Skatte- verket därefter på eget initiativ startar en utredning om bosättning för den person som uppges ha en felaktig folkbokföringsadress så inleds enligt myn- digheten ett förvaltningsrättsligt ärende. ChefsJO konstaterar att även admi- nistrativa ärenden i princip faller inom förvaltningslagens tillämpningsom- råde och att föreskriften om snabb handläggning därför blir tillämplig när en underrättelse kommer in till , dvs. redan innan myndigheten beslutat att inleda en utredning om felaktig folkbokföring. Att ha andra personer felaktigt folkbokförda i sin bostad kan på olika sätt påverka den enskilde negativt. Den som har lämnat underrättelsen får dock som utgångspunkt inte ställning som part i ärendet. ChefsJO anser att de uppgiftslämnare som berörs av den felaktiga folkbokföringen ändå normalt bör underrättas om beslut att inleda utredning och avsluta ärenden, om de har begärt det. behöver därför informera be- rörda uppgiftslämnare om att de kan begära att bli underrättade om sådana beslut. Den informationen kan lämpligen lämnas på myndighetens webbplats eller direkt till den som lämnat in en underrättelse om felaktig folkbokföring. ChefsJO är kritisk till de långa handläggningstiderna och konstaterar att de inte uppfyller förvaltningslagens krav på snabb handläggning. ChefsJO framhåller också att handläggningstiderna innebär att inte fullt ut klarar den uppgift som getts myndigheten i dess instruktion. ChefsJO ser positivt på det förändringsarbete som inlett, men inskärper vikten av att myndigheten följer upp och utvärderar såväl vidtagna som planerade åtgärder. ChefsJO noterar att en särskild utredare har fått i upp- drag att utreda och föreslå åtgärder som bl.a. förbättrar förutsättningarna för att fastställandet av en persons bosättning är korrekt, och finner skäl att översända en kopia av detta beslut till utredaren och till Finansdeparte- mentet. I anmälningar som kom in till JO –fram- förde AA (dnr 466-2019), BB (dnr 1315-2019), CC (dnr 1701-2019) och DD (dnr 6412-19) klagomål mot . 2 021 /2 2:JO1 S K A T T O C H F O L K B O K F Ö R I N G AA anförde i huvudsak följande: anmälde han till att en för honom okänd person hade folkbokfört sig på hans adress. Vid kontakt med myndigheten den fick han veta att handläggningen av ärendet ännu inte hade Han har inte hört av myndigheten . BB anförde i huvudsak följande: En för henne okänd person folkbokförde sig på hennes adress. Efter att ha fått ett röstkort för den felaktigt folkbokförde personen tog hon återigen kontakt med myn- digheten och fick då beskedet att det skulle ta att undersöka Hon flyttade in i huset och har i efterhand fått veta att personen varit folkbokförd där . tidigare ägaren av huset visste vem personen var. hon ytterligare en anmälan till . Myndigheten meddelade då att de hade höga balanser och att de därför inte kunde svara på när hennes ärende skulle kunna komma att hanteras. CC anförde i huvudsak följande: upptäckte hon att fyra personer var felaktigt folkbokförda på Hon hade bott där . Efter kontakt med den tidigare hyresgästen fick hon veta att personerna var bekanta med den tidigare Hon anmälde den felaktiga folkbokföringen till i no- vember 2017 och uppgav i anmälan vad den tidigare hyresgästen hade berättat meddelade henne att handläggningstiden var cirka sju kontaktade hon , för att höra hur handläggningen av ärendet fortskred. Myndigheten uppgav då att ärendet ännu inte hade börjat handläggas. Efter ny kontakt med fick hon veta att handläggningen hade påbörjats. fattade myndigheten beslut om att avregistrera de felaktigt folk- bokförda personerna från hennes adress. DD anförde i huvudsak följande: I folkbokföringen finns uppgift om att en för honom okänd kvinna är skriven på hans adress. har han påtalat detta för . svar han har fått är att ärendet skulle skickas vidare till särskilda utredare, men att de hade mycket annat att göra. En föredragande vid JO inhämtade muntliga upplysningar i ärendena med dnr 466-2019, dnr 1701-2019 och dnr 6412-2019. Handlingar togs in i ärende med dnr 1315-2019. Anmälningarna i ärendena med dnr 466-2019, 1315-2019 och 1701-2019 remitterades var och en till , som i sina remissvar anförde bl.a. föl- jande: Utredning [dnr 466-2019, JO:s anm.] Folk- och fastighetsavdelningen inom () har anfört bl.a. följande: S K A T T O C H F O L K B O K F Ö R I N G 2 021 /2 2:JO1 tog emot en underrättelse om att EE stod felaktigt folkbokförd på AA:s adress i . Därefter kom det in sju underrättelser avseende EE:s folkbokföring en- ligt följande. •Den lämnar AA ytterligare en underrättelse om att EE inte bor på folkbokföringsadressen. •Den meddelar , , att brev till EE kommer i retur från folkbokföringsadressen. •Den meddelar CSN att EE har meddelat myndigheten att hon bor i och upplyser om vilken adress i som hon har uppgett. •Den meddelar att brev till EE kommer i retur från folkbokföringsadressen. •Den meddelar att brev till EE kommer i retur från folkbokföringsadressen och att hon bor i . •Den meddelar att EE inte omfattas av socialförsäkringen i .