frsrdg · H904JO1 · 2021-11-10 00:00:00 — I annat fall ska den vårdinrättning där intyget har utfärdats faxa intyget till den sjukvårdsinrättning där intagningsfrågan ska prövas och skicka originalet per post. Det är naturligtvis angeläget att myndigheterna så långt det är möjligt sam- verkar i frågan. Ytterst är det dock hälso- och sjukvården som ansvarar för att vårdintyget kommer till den vårdinrättning där frågan om intagning för psyki- atrisk tvångsvård ska prövas. Jag har inte några synpunkter på att Polismyndig- heten i samband med ett handräckningsuppdrag också transporterar vårdinty- get, under förutsättning att det kan ske på ett säkert sätt. i regel mycket integritetskänsliga uppgifter som ofta omfattas av sekretess. har anfört att vårdgivaren ska införa en digital tjänst för enkel, säker och enhetlig hantering av känslig information. går inte närmare vad detta kommer att innebära för hanteringen av vårdintyg. Jag förutsätter dock att det rör sig om en säker digital hantering. Slutligen ser jag givetvis positivt på regionens besked om avsikten att ge- nomföra utbildningsinsatser beträffande utfärdande av vårdintyg och po- För att något liknande inte ska inträffa igen kan det finnas behov av löpande insatser på området, t.ex. introduktionsutbildning. med sådana insatser och rutindokument bör vara en kontinuerlig del av verk- Jag finner skäl att skicka en kopia av beslutet till för kän- K R I M I N A L V Å R D 2 0 2 1 / 2 2 : J O 1 Förhållandena för förvarstagna som säkerhetsplaceras inom kriminalvården (Dnr 277-2018) Beslutet i korthet: JO har granskat förhållandena för för- varstagna som placeras inom kriminalvården. Granskningen har lett till flera kritiska uttalanden från JO:s sida och till att regeringen upp- märksammats på behovet av ändrade regler. har också från internat- ionellt håll rekommenderats att upphöra med att placera personer som är förvarstagna med stöd av utlänningslagen hos . Efter det att chefsJO inom ramen för JO:s Opcat-verksamhet under vin- tern 2017 inspekterade flera häkten där det fanns förvarstagna, beslutade hon att granska situationen för främst förvarstagna som säkerhetsplacerats inom kriminalvården. I detta beslut konstaterar chefsJO att det är uppenbart att Kriminalvården inte har lyckats skapa de praktiska förutsättningar som krävs för att alla förvarstagna som vistas i häkten och anstalter fullt ut ska kunna få sina lag- stadgade rättigheter tillgodosedda. Situationen för de säkerhetsplacerade framstår enligt chefsJO som särskilt oroande. ChefsJO ser mycket allvarligt på att Kriminalvården inte har nått längre i sitt arbete och kritiserar myn- digheten för att de förvarstagnas lagstadgade rättigheter fortfarande inte tillgodoses. Enligt chefsJO:s uppfattning måste regeringen se över hur regelverket för förvarstagna fungerar i praktiken. Det bör vidare klargöras hur de förvars- tagnas lagstadgade rättigheter ska kunna tillgodoses. ChefsJO uttalar också att det finns anledning att starkt ifrågasätta om förvarstagna som inte har utvisats på grund av brott över huvud taget ska placeras inom krimi- nalvården. Om detta ändå anses lämpligt behöver lagregleringen av deras rättigheter förtydligas, bl.a. när det gäller rätten till vistelse i gemensamhet och till kontakter med omvärlden. Mot den bakgrunden finner chefsJO anledning att, med stöd av 4 § JO-instruktionen, göra en framställning till regeringen om en översyn av lagstiftningen. Vidare påminner chefsJO om de framställningar som JO tidigare gjort i fråga om bl.a. behovet av ett lagreglerat omprövningsförfarande och av garantier för att förvarstagna inte säkerhetsplaceras i situationer där rättsliga förutsättningar för det inte finns. I ett beslut anförde chefsJO följande: får under vissa förhållanden besluta att en utlänning som hålls i förvar ska placeras i kriminalvårdsanstalt, häkte eller polisarrest. Det gäller bl.a. om den förvarstagne hålls avskild och av säkerhetsskäl inte kan vistas i förvar, s.k. säkerhetsplacering (10 kap. 20 § första stycket 2 2 021 /2 2:JO1 K R I M I N A L V Å R D utlänningslagen [2005:716]). Frågan om lämpligheten av att säkerhetsplacera förvarstagna utlänningar hos och förhållandena för de utlän- ningar som får en sådan placering har uppmärksammats av JO, och har fått kritik från internationellt håll. följde jag inom ramen för JO:s Opcat-verksamhet56 upp frågan om placering av förvarstagna hos . Fem häkten där förvarstagna var placerade inspekterades.57 Vid denna inspektionsserie kom det fram att det fanns förvarstagna som hade varit placerade i häkte upp till . Vidare kom det fram att de förvarstagna inte fick inneha mobiltelefoner och inte heller hade tillgång till internet. I vissa häkten handla- des telefontillstånd inom särskilda system för kontrollerat te- lefonerande för intagna (INTIK-systemet). Det konstaterades även att de för- varstagnas möjligheter att ta emot besök var mer begränsade i häkte jämfört med om de hade vistats i förvar. Från häktena fördes det under inspektionerna fram att de inte hade något samarbete med som syftade till att förvarstagna skulle kunna återplaceras i ett förvar och att det var sällan som handläggare från Migrations- verket besökte förvarstagna som var placerade i häkte. Vid samtal mellan JO:s medarbetare och de förvarstagna uppgav flertalet att de inte hade fått något besök av personal från . Efter inspektionsserien gjorde jag flera uttalanden om situationen för de för- varstagna som placeras inom kriminalvården (se protokollet efter inspektionen av häktet , dnr 416-2017). Bland annat konstaterade jag att dessa per- soner vistades under avsevärt sämre förhållanden än de som var placerade i förvar. Förvarstagna som var placerade hos hade inte samma möjligheter att åtnjuta sina lagstadgade rättigheter. Det verk- samhetsställe som i störst utsträckning levde upp till lagstiftningens krav var häktet Storboda. I andra änden av skalan befann sig exempelvis häktena Hud- dinge och , där förvarstagna ofta vistades under förhållanden mot- svarande de som gäller för häktade med restriktioner. Det innebar att en förvarstagen som var placerad där kunde vara inlåst i sitt bostadsrum . Jag uttalade att det krävdes åtgärder för att förändra situationen för förvarstagna som placeras hos . Vidare beslutade jag mig för att följa upp frågan om förhållandena för förvarstagna som placerats i Kriminal- vården, inom ramen för detta initiativärende. En utlänning som hålls i förvar ska som huvudregel vistas i lokaler som har ordnats särskilt för detta ändamål. har ansvaret för sådana lo- kaler (11 kap. 2 § utlänningslagen). 56Opcat är den engelska förkortningen av tilläggsprotokollet till (Op- tional Protocol to the Convention against Torture). Länder som anslutit sig till protokollet har förbundit sig att inrätta ett nationellt besöksorgan som regelbundet besöker platser där perso- ner kan hållas frihetsberövade. I har JO tilldelats detta uppdrag. 57Dnr 416-2017, 417-2018, 418-2017, 419-2017 och 581-2017. K R I M I N A L V Å R D 2 0 2 1 / 2 2 : J O 1 Förvar används i huvudsak för att säkerställa att ett beslut om avvisning eller utvisning kan verkställas. Ett beslut om förvar får i sådana situationer meddelas endast om det annars finns en risk att utlänningen bedriver brottslig verksamhet i , avviker, håller sig undan eller på annat sätt hindrar verkställigheten (10 kap. 1 § utlänningslagen). Verksamheten vid förvaret måste därför vara anpassad så att även personer som kan tänkas vilja avvika, hindra verkställig- heten på annat sätt eller som har en kriminell livsstil kan vistas där. Eftersom de som hålls i förvar får röra sig fritt inom förvaret måste det, för att verksamheten ska fungera, ges förutsättningar för att de ska kunna vistas där tillsammans. får därför i vissa fall inskränka en förvarstagens rörelsefrihet (11 kap. 6 § utlänningslagen), hålla en förvarstagen avskild från andra som tagits i förvar (11 kap. 7 § utlänningslagen) eller placera en förvars- tagen som är avskild i kriminalvårdsanstalt, häkte eller polisarrest. Ett avskiljande får ske om det är nödvändigt för ordningen och säkerheten i lokalen eller om den förvarstagne utgör en allvarlig fara för sig själv eller andra (11 kap. 7 § första stycket utlänningslagen). En säkerhetsplacering får ske av en förvarstagen som är avskild och som av säkerhetsskäl inte kan vistas i en förvarslokal (10 kap. 20 § första stycket 2 utlänningslagen). Det krävs då att den förvarstagne visat sådana tendenser att har anledning att anta att personalens eller de övriga förvarstagnas säkerhet riskeras om den för- varstagne får vara kvar (se prop. 1996/97:147 s. 14 och 41). Bestämmelsen är avsedd att tillämpas i undantagsfall som är svåra att undvika. I detta sammanhang bör också framhållas att utlänningslagen ska tillämpas så att en utlännings frihet inte begränsas mer än vad som är nödvändigt i varje enskilt fall (1 kap. 8 § utlänningslagen). Grundläggande bestämmelser om hur en utlänning som hålls i förvar ska behandlas finns i 11 kap. l § utlänningslagen. Där sägs att utlänningen ska be- handlas humant och att hans eller hennes värdighet ska respekteras. Utlän- ningen ska informeras om de rättigheter och skyldigheter han eller hon har som förvarstagen samt om de regler som gäller i förvarslokalerna. Verksamhet som rör förvar ska utformas på ett sätt som innebär minsta möjliga intrång i utlän- ningens integritet och rättigheter. I 11 kap. 4 § utlänningslagen finns bestämmelser om förvarstagnas kontak- ter med andra. I bestämmelsen sägs att en utlänning som hålls i förvar ska ges möjlighet att ta emot besök och på annat sätt ha kontakt med personer utanför lokalen utom om besöket eller kontakten i ett särskilt fall skulle försvåra den verksamhet som rör förvaret. Ett besök får övervakas om det är nödvändigt med hänsyn till säkerheten. För behandlingen av en utlänning som enligt 10 kap. 20 § placerats i bl.a. kriminalvårdsanstalt eller häkte gäller även häkteslagen (2010:611) i tillämp- liga delar (11 kap. 2 § tredje stycket utlänningslagen). Av den nämnda bestämmelsen framgår att en säkerhetsplacerad utlänning ska ges möjlighet att ha kontakt med personer utanför inrättningen och även i övrigt beviljas de lätt- nader och förmåner som kan medges med hänsyn till ordningen och säkerheten inom inrättningen. Enligt förarbetena innebär det att utlänningen ska ha samma rätt att ha kontakt med personer utanför inrättningen som en förvars- tagen person som vistas i ett förvar (prop. 2011/12:60 s. 94). 2 021 /2 2:JO1 K R I M I N A L V Å R D infördes för att det i 3 kap. häkteslagen finns möjligheter att begränsa intagnas besök och telefonsamtal om de bedöms kunna äventyra säkerheten. Under lag- stiftningsarbetet konstaterade regeringen att eftersom återvändandedirektivet58 inte medgav en sådan begränsning behövdes det en uttrycklig regel om de för- varstagnas rätt till kontakt med personer utanför lokalen (a. prop. s. 81). Den nya bestämmelsen trädde i kraft . Vidare infördes en bestämmelse i 10 kap. 20 § andra stycket utlänningslagen som innebär att andra utlänningar än de som har utvisats på grund av brott och som placerats i kriminalvårdsanstalt, häkte eller polisarrest inte får vistas tillsammans med övriga intagna. Även denna bestämmelse inför- des i samband med att återvändandedirektivet genomfördes i svensk rätt (se prop. 2011/12:60 s. 79). En förvarstagen som är placerad i häkte eller anstalt ska alltså hållas avskild från intagna som är häktade eller avtjänar straff. I häkteslagen finns särskilda bestämmelser om intagnas rätt till vistelse i gemensamhet (2 kap. 5 § häkteslagen). Av den bestämmelsen framgår att en intagen ska ges möjlighet att vistas tillsammans med andra intagna (ge- mensamhet), om inte 1.den intagne är placerad i en annan förvaringslokal än i ett häkte och lokal- förhållandena inte tillåter gemensamhet 2.det av säkerhetsskäl är nödvändigt att hålla den intagne avskild från andra intagna eller 3.det är nödvändigt för att genomföra en kroppsbesiktning. Den internationella kritiken och JO:s tidigare granskning mot tortyr59 (CPT) har återkommande kritiserat förhållandena i svenska häkten, senast efter sitt besök i . Kommittén rekommenderade svenska myndigheter att bl.a. upphöra med att placera personer som är förvarstagna med stöd av utlänningslagen hos Kri- minalvården.60 JO föreslår lagreglerad omprövningsskyldighet för –2011 genomförde dåvarande JO en granskning av förvar. Granskningen omfattade bl.a. hur ver- ket hanterade de förvarstagna som hade säkerhetsplacerats inom kriminalvår- den. I det beslut som sammanfattade iakttagelserna från inspektionerna konsta- terade JO bl.a. att förfarande för att utreda om den för- varstagne kunde återtas till en förvarslokal hade flera brister (JO 2011/12 s. 314). Vidare uttalade han att skyldigheten att ompröva ett beslut om krimi- 58Europaparlamentets och rådets direktiv /115/EG av om ge- mensamma normer och förfaranden för återvändande av tredjelandsmedborgare som vistas olagligt i medlemsstaterna. 59European or Degrading Treatment or Punishment (CPT). 60CPT/Inf [2016] 1, punkt 72. K R I M I N A L V Å R D 2 0 2 1 / 2 2 : J O 1 nalvårdsplacering borde regleras i lag. Beslutet överlämnades till , , för kännedom. Kriminalvården tillgodoser inte förvarstagnas rättigheter I ett beslut i ett initiativärende om förvarstagnas rättigheter i häkten och anstalter uttalade dåvarande chefsJO att förvarstagnas rätt till kontakt med omvärlden inte tillgodosågs samt att häkten och anstalter inte utgör en lämplig miljö för förvarstagna (JO 2014/15 s. 216). Vidare utta- lade hon att det allra bästa skulle vara om Kriminalvården kunde befrias från sitt uppdrag att ha förvarstagna som inte ska utvisas efter avtjänat fängelsestraff placerade hos myndigheten. Beslutet överlämnades till , Ju- stitiedepartementet, för kännedom. Fortsatt granskning av förvarsenheter –2019 har JO inspekterat Migrations- verkets förvarsenheter och bl.a. granskat verkets arbete med förvarstagna som säkerhetsplaceras hos . Granskningen har resulterat i flera utta- landen från JO:s sida. Efter en inspektion av i 2016 uttalade dåvarande JO bl.a. följande (dnr 4831-2016): Det har gått bristen på lagstiftning avseende om- prövning av säkerhetsplaceringar påtalades av JO. Den nuvarande ordningen har fortfarande stora brister och det är ange- läget att en lagreglering kommer till stånd. Jag översänder därför en kopia av detta protokoll till . Till dess att skyldigheten att ompröva beslut om säkerhetsplacering har lagreglerats måste se till att myndigheten har en rutin för att regelbundet kontrollera förutsättningarna för säkerhetsplaceringen och om beslutet ska bestå eller inte. genomförde en inspektion av i (JO 2018/19 s. 638). Granskningen avsåg främst förva- rets hantering av avskiljanden och häktesplaceringar som görs av säkerhetsskäl samt utformningen av sådana beslut. Efter inspektionen konstaterade hon vissa brister, bl.a. −att det saknas enhetliga rutiner för hur omständigheter som läggs till grund för beslut om avskiljande och säkerhetsplacering dokumenteras och att dokumentationen när avskiljanden upphört inte gjorts enhetligt −att många beslut saknade en tydlig individuell bedömning, och att det i en del beslut var svårt att förstå varför de omständigheter som redovi- sades lett till slutsatsen att ett avskiljande var nödvändigt eller varför ett avskiljande inte kunde fortsätta i förvarslokalen −att olika bedömningsnivåer tillämpades −att många beslut saknade en bedömning av om kunnat vidta åtgärder för att undvika en säkerhetsplacering, t.ex. genom att pla- cera den förvarstagne i ett annat förvar −att avskiljande använts som en form av bestraffning för att förvarstagna använt eller innehaft narkotika, och att förvarstagna säkerhetsplacerats i syfte att komma till rätta med ett generellt problem med narkotika på förvaret 2 021 /2 2:JO1 K R I M I N A L V Å R D −att det är vanligt att säkerhetsplaceringar görs med hänvisning till Mi- grationsverkets begränsade resurser och att förvarstagna med psykiska besvär placeras i häkte huvudsakligen eftersom personalen vid förvaret inte har kompetens att hantera dem −att det dröjt innan besökt förvarstagna som säkerhets- placerats och omprövat besluten om säkerhetsplacering, och att Migra- tionsverket vid sin löpande omprövning i flera ärenden inte prövat om skälen för besluten om placering kvarstod. Med anledning av de konstaterade bristerna översändes en kopia av inspek- tionsprotokollet till för kännedom. inspekterade den nationella anstalts- och häktessamordningen vid i . I protokollet efter inspektionen uttalade hon bl.a. följande (dnr 6665-2018): Jag har vid de inspektioner som gjorts av förvarsenheter kunnat konstatera att verket arbetar med att säker- ställa att beslut om säkerhetsplaceringar fattas på ett rättssäkert sätt och att verket bl.a. har utarbetat en standard för hur omprövningen av placering- arna ska gå till. När omprövningsförfarandet granskas i praktiken finns det dock fortfarande stora brister både när det gäller frekvensen av kontakterna med den förvarstagne och när det gäller hur kontakterna och omprövningen genomförs. Det finns också brister i kontakterna med Kriminalvården. Bris- terna måste ses i ljuset av det förhållandet att det saknas en uttrycklig lag- reglering med de rättssäkerhetsgarantier som krävs, bl.a. möjligheten att få ett beslut om att placeringen ska fortsätta prövat av domstol. Det har gått bristen på lagstiftning om ompröv- ning av säkerhetsplaceringar påtalades av JO. Jag över- lämnar därför detta protokoll till () enligt 4 § lagen med instruktion för ombudsmän för att återigen peka på behovet av en författningsreglering. utredde också hur tillämpade bestämmel- serna om avskiljande och säkerhetsplacering på förvarstagna som använt nar- kotika och förvarstagna som anträffats med narkotika utan att misstänkas för att vara påverkade (JO 2019/20 s. 623). I beslutet uttalades bl.a. följande: Vid de inspektioner jag genomfört och vid möten med företrädare för Mi- grationsverket har det framkommit att det är ett generellt problem att nar- kotika förs in på förvaren och att det är svårt för verket att komma till rätta med de problemen med nuvarande bestämmelser. Av mina iakttagelser vid inspektionen av förvarsenheten i och av ytt- rande i detta ärende drar jag slutsatsen att verket i stor utsträckning använ- der möjligheterna att avskilja respektive säkerhetsplacera förvarstagna i si- tuationer där de rättsliga förutsättningarna för det inte finns, men där det framstår som nödvändigt att någon form av åtgärd vidtas eftersom den för- varstagne använt narkotika eller på något annat sätt hanterat narkotika. Det är enligt min uppfattning nödvändigt att det vidtas åtgärder som säker- ställer en enhetlig och rättssäker tillämpning av möjligheterna att avskilja respektive säkerhetsplacera förvarstagna. Att förvaren inte kan hållas fria från narkotika får dessutom stora negativa konsekvenser för de förvars- tagna som inte vill ha någon del i sådan verksamhet och innebär risker för alla som vistas i ett förvar. Det är nödvändigt att ges för- utsättningar att bedriva förvarsverksamheten så att förvarstagna inte utsätts för sådana risker och konsekvenser. K R I M I N A L V Å R D 2 0 2 1 / 2 2 : J O 1 Flera av de problem jag har belyst i beslutet hänger ihop med brister i lagstiftningen. Mot den bakgrunden lämnar jag, med stöd av 4 § lagen med instruktion för ombudsmän, över beslutet till . /2016 ingick Kriminalvården och en na- tionell överenskommelse om samarbete. I överenskommelsen anges att samar- betet syftar till ökad rättssäkerhet och förutsebarhet när det gäller hanteringen av förvarstagna personer som placeras inom kriminalvården samt att skapa gynnsammare förutsättningar för deras vistelse inom kriminalvården. I bilaga 3 till överenskommelsen anges bl.a. följande: Beträffande en utlänning som placerats i kriminalvårdsanstalt eller häkte med stöd av 10 kap. 20 första stycket p 2 § UtlL ska personal genomföra besök och därefter kontinuerligt ungefär en gång . Syftet med besöken är att avgöra om den place- rade kan återtas till förvaret. standard och rutin för besök av förvarstagna Som har berörts i ett av de ovan nämnda JO-besluten utarbetade Migrations- verket en standard för besök av förvarstagna som placerats i kriminalvårdsan- stalt, häkte eller polisarrest.61 Standarden behandlade också omprövningar av beslut om säkerhetsplacering i kriminalvårdsanstalt, häkte eller polisarrest. Standarden har reviderats på grund av dels uttalanden som gjort vid inspektionerna av förvarsenheten i och 2018, dels synpunkter från nationella anstalts- och häktes- samordning.62 gäller i stället ru- tin för besök av förvarstagen som placerats i kriminalvårdsanstalt, häkte eller polisarrest (I-33/2019). framställan om förändringar i förvarslagstiftningen besökte , (dnr 6418-2018). lämnade då följande information: Sammansättningen av gruppen förvarstagna har förändrats. En högre andel av de personer som tas i förvar har kommit till av andra anledningar än att söka asyl. Många är aktiva missbrukare eller har en kriminell livsstil. Miljön på förvaren har därför blivit hårdare. Utgångspunkten är att verk- samheten ska vara öppen, men myndigheten har behövt se över lokalerna för att klara säkerhetsmässiga utmaningar och stärka personalen så att de kan möta det förändrade klientelet. 61Kvalitetschefens instruktion om standard för besök av förvarstagen som placerats i krimi- nalvårdsanstalt, häkte eller polisarrest, beslutad (I-8/2017). 62Chefen för digitaliserings- och utvecklingsavdelningens instruktion om standard för besök av förvarstagen som placerats i kriminalvårdsanstalt, häkte eller polisarrest (I-10/2018, I-18/2018 resp. I-18a/2018). 2 021 /2 2:JO1 K R I M I N A L V Å R D har gjort en framställan till om förändringar i förvarslagstiftningen.63 I framställningen anger Migrations- verket att det finns behov av förändringar i lagstiftningen vad gäller möj- ligheter att bl.a. visitera förvarstagna och genomsöka boenderum samt att av säkerhetsskäl direktplacera en förvarstagen utlänning på häkte utan fö- regående beslut om avskiljande. vill även ha stöd i lagstiftning för att kunna genomföra kontroller av besökare till förvaren. I en remiss begärde jag att Kriminalvården skulle yttra sig över en promemoria som upprättats i ärendet och särskilt besvara följande frågeställningar: 1.Vilka åtgärder har Kriminalvården vidtagit efter JO:s beslut för att säkerställa att förvarstagna som placeras hos myndigheten får sina lagstadgade rättigheter tillgodosedda? I sammanhanget bör gruppen förvarstagna som är säkerhetsplacerade enligt 10 kap. 20 § första stycket 2 utlänningslagen särskilt belysas. Redogörelsen ska innehålla uppgifter om vilka överväganden Kriminalvården gör vid val av placering av personer som tillhör denna grupp, hur man följer upp frihetsberövandet för de säker- hetsplacerade förvarstagna med avseende på placering i gemensamhet och de övriga lagstadgade rättigheter som förvarstagna har, exempelvis rätt till besök samt tillgång till telefon och internet. 2.Kriminalvården ska redogöra för sin uppfattning i frågan om gällande lag- stiftning behöver förändras för den kategori förvarstagna som anges i punk- ten 1 ovan och som kan placeras hos . 3.Hur ser samarbetet mellan Kriminalvården och ut avse- ende de säkerhetsplacerade förvarstagna? Kriminalvården bör särskilt be- lysa hur den nationella överenskommelsen om samarbete mellan myndig- heterna följs. Det bör vidare anges hur Kriminalvården följer upp och do- kumenterar det arbete som bedrivs enligt bilaga 3 till överenskommelsen. Slutligen bör det framgå hur myndigheterna samarbetar för att säkerhets- placerade utlänningar ska kunna återföras till . Vidare angav jag att Kriminalvården i sitt yttrande även skulle lämna uppgifter om hur många förvarstagna personer som hade säkerhetsplacerats månad för månad . Av sammanställningen skulle det också framgå hur många förvarstagna som hade placerats i häkte respektive i anstalt.