frsrdg · H904JO1 · 2021-11-10 00:00:00 — uppger att ett ärende av administrativ karaktär inleds i samband med att en underrättelse diarieförs. Jag får konstatera att även admi- nistrativa ärenden i princip faller inom förvaltningslagens tillämpningsområde. Jag uppfattar det så att de administrativa ärenden som det här är fråga om av- slutas i ett senare skede, antingen med ett konstaterande att den aktuella under- rättelsen inte föranleder någon utredning eller genom att informationen över- 202Se och (2018), Allmän förvaltningsrätt, (Version 27, ), s. 87. 203Se och , Förvaltningslagen, (Version 1, ), kapitel 3, under rubri- ken ”Ärende”. 2016/17:180 s. 24 och RÅ 2004 ref. 8. 2 021 /2 2:JO1 S K A T T O C H F O L K B O K F Ö R I N G förs till ett ärende om felaktig folkbokföring enligt 31–32 a och 34 §§ folkbok- Får den som har lämnat en underrättelse ställning som part? När en underrättelse inkommer till uppstår frågan om den som har lämnat underrättelsen bör betraktas som part i det eller de ärenden som inleds med anledning av underrättelsen. Förvaltningslagen innehåller inte någon definition av begreppet part. greppet omfattar dock sökande, klagande och annan part.205 Med annan part avses bl.a. den som är föremål för ett tillsynsärende och därmed intar ställning som s.k. förklarande part. Utanför partsbegreppet faller som regel en anmälare, någon som tar initiativ till en åtgärd genom att anmäla ett viss förhållande utan att ha närmare anknytning till ärendet.206 Enligt uppfattning får den som lämnat en underrättelse om felaktig folkbokföring till inte ställning som part i ett ärende om felaktig folkbokföring som inleds med anledning av underrättelsen. Felaktiga uppgifter i folkbokföringsdatabasen kan drabba enskilda på sätt som hänt AA och BB, dvs. att man får en annan persons post skickad till sig. Den känsla av oro och obehag som felaktigheterna fört med sig för i vart fall BB, CC och DD är vidare lätt att förstå. Även med beaktande av detta talar övervägande skäl för att den som har lämnat en underrättelse om felaktig folk- bokföring som utgångspunkt inte får partsställning i ett ärende som myndig- heten självmant inlett, även om det skett med anledning av underrättelsen. vissa fall där den som har lämnat underrättelsen mera påtagligt berörs av den felaktiga folkbokföringen, t.ex. när den påverkar förutsättningarna för bostads- bidrag, kan det emellertid enligt min mening finnas anledning att se annorlunda Det kan då ifrågasättas om inte den som har lämnat underrättelsen borde anses ha en sådan nära anknytning till ärendet att han eller hon får parts- Underrättelser om beslut i ärenden om bosättningskontroll har uppgett att den som lämnar en underrättelse inte, i förekom- mande fall, får del av de beslut som myndigheten fattar. Om den som lämnat en underrättelse skulle anses få partsställning ska Skat- teverket enligt 33 § förvaltningslagen underrätta honom eller henne om de be- slut som myndigheten fattar. Bestämmelsen uppställer inte någon liknande skyldighet när det gäller de som inte anses få partsställning. Som jag redan har konstaterat kan felaktigheter i folkbokföringen få kännbara konsekvenser för Även om förhållandena inte anses vara sådana att den enskilde tiller- känns ställning som part, kan den som har lämnat en underrättelse om felaktig folkbokföring ha ett betydande intresse av att kunna följa ärendets utveckling. Det är önskvärt att var och en som berörs av ett förvaltningsbeslut får del av beslutet genom myndighetens aktiva åtgärder. Det krävs dock inte av myndig- 2016/17:180 s. 295. 206Se t.ex. och , Förvaltningslagen (Version 1, ), kommentaren till S K A T T O C H F O L K B O K F Ö R I N G 2 021 /2 2:JO1 heten att den på eget initiativ ska behöva lägga ned omfattande arbete för att ta reda på vilka personer utanför kretsen av involverade parter i ärendet som kan antas påverkas av ett beslut på sådant sätt att han eller hon har rätt att över- klaga.207 I 34 § förvaltningslagen föreskrivs därför att en myndighet ska under- rätta den som inte är part om bl.a. innehållet i ett beslut, om han eller hon begär att få ta del av ett beslut som han eller hon har rätt att överklaga. Ett beslut i ett ärende kan givetvis också begäras ut med stöd av tryckfrihetsförordningens bestämmelser om utlämnande av allmänna hand- lingar. När det gäller behovet av information till enskilda uppgiftslämnare som är berörda av den påstått felaktiga folkbokföringen finns det dock goda skäl att beakta även den serviceskyldighet som föreskrivs i 6 § förvaltningslagen. En- ligt min mening bör vara generös med underrättelser om beslut om att inleda utredning och beslut om att avsluta ärenden. Myndigheten bör således underrätta enskilda uppgiftslämnare som berörs av den felaktiga folk- bokföringen och som begärt att få del av beslut, även när det framstår som osannolikt att uppgiftslämnaren skulle ha rätt att överklaga beslutet. Skattever- ket behöver därför även informera berörda uppgiftslämnare om att de kan be- gära att få del av beslutet. Sådan information kan lämpligen lämnas på myn- dighetens webbplats eller direkt till den som lämnat in en underrättelse om fel- aktig folkbokföring. Vid underrättelser om beslut måste givetvis beakta de begränsningar som offentlighets- och sekretesslagen eventuellt kan medföra i det enskilda fallet. Eftersom uppgifter i folkbokföringen omfattas av ett tämligen svagt sekretesskydd torde dock hinder för offentlighet sällan upp- stå. Långsam handläggning i bosättningskontrollsverksamhet Folkbokföringsdatabasen fyller en viktig funktion för stora delar av samhället. En fungerande bosättningskontroll är en förutsättning för en tillförlitlig folk- bokföringsdatabas. Från databasen hämtas bl.a. uppgifter som har betydelse för utbetalningar från välfärdssystemen, vilket medför att felaktiga uppgifter kan medföra att ansökningsprocesser för exempelvis bostadsbidrag försvåras. Det är lätt att tänka sig att felaktiga uppgifter i folkbokföringsdatabasen även i andra avseenden kan få värre följder än de som drabbat AA och BB. Det kan t.ex. röra sig om besök av tjänstemän från eller Po- lismyndigheten eller ovälkomna påhälsningar av andra personer som söker kontakt med den felaktigt folkbokförda. Av 9 § förvaltningslagen framgår att ett ärende ska handläggas så enkelt, snabbt och kostnadseffektivt som möjligt utan att rättssäkerheten eftersätts. Det gäller oavsett om ärendet är av administrativ karaktär eller om har inlett en utredning om felaktig folkbokföring. För att bedöma handläggningstidernas rimlighet kan man enligt min mening även hämta ledning i 2 § förordningen med instruktion för . I den bestämmelsen föreskrivs bl.a. att myndigheten ansvarar för frågor om folkbok- föring och att uppgifterna i folkbokföringen ska spegla befolkningens bosätt- 2016/17:180 s. 206. 2 021 /2 2:JO1 S K A T T O C H F O L K B O K F Ö R I N G ning, identitet och familjerättsliga förhållanden så att olika samhällsfunktioner får ett korrekt underlag för beslut och åtgärder. För att ska anses klara den uppgift som getts myndigheten i instruktionen och för att undvika negativa konsekvenser till följd av felaktiga uppgifter i folkbokföringen, är det av yttersta vikt att handläggningen av under- rättelser i bosättningskontrollverksamheten inte drar ut . särskilt starkt gällande när det rör sig om underrättelser som iden- tifierat som prioriterade. Av utredningen framgår att handläggningstiderna för samtliga av de nu ak- tuella underrättelserna har varit oacceptabelt långa, i ett par fall mer än 15 må- När det gäller AA:s underrättelse noterar jag även att information om ny adress för den felaktigt folkbokförda personen inkom till från CSN men att beslut om ändrad folkbokföring inte meddela- Såvitt gäller AA:s och BB:s underrättelser bör- jade inte att utreda ärendena förrän JO tog kontakt med myndig- Vad uppgett om den stora mängd underrättelser som kommer in till myndigheten ursäktar inte de långa handläggningstiderna. varit mycket kritisk till att bristande rutiner lett till långa hand- läggningstider när det gäller bosättningskontroller (se JO:s beslut den 26 feb- ruari 2019, dnr 5973-2018). har brustit även vid handläggningen av AA:s, BB:s, CC:s och DD:s underrättelser. Jag får därför konstatera att Skat- teverket inte har förmått leva upp till förvaltningslagens krav på snabb hand- läggning och inte heller fullt ut lyckats fullgöra den uppgift som myndigheten har enligt instruktionen. förtjänar kritik för de konstaterade I JO:s beslut framkom att hade sett över sina rutiner för handläggningen av underrättelser. I remissvaren till ärendena med dnr 466-2019, dnr 1315-2019 och dnr 1701-2019 har myndigheten uppgett att den påbörjat ett arbete med att förbättra hanteringen av underrättelser, när det gäller såväl teknik som arbetssätt. Av remissvaret till ärendet med dnr 6412- 2019 framgår att vidtagit vissa åtgärder i syfte att komma till rätta med de långa handläggningstiderna, bl.a. genom att skicka ut påminnelser via har även redogjort för andra åtgärder som för- hoppningsvis kan komma att korta handläggningstiderna. I sitt yttrande uppger bl.a. att privatperso- ner , via Mina sidor på , kan se vilka som är folkbokförda på den egna adressen och rapportera in eventuella felaktigheter. Digitala underrättelser gör det även möjligt för att göra vissa av- stämningar mot uppgifter i applikationen . även information om vad som kan göras utöver underrättelsen till , t.ex. att om man vet vilka de felaktigt folkbokförda personerna är, uppmärk- samma dem på att anmäla flytt till myndigheten. informationsinsatser görs löpande, inom ramen för det förebyggande arbetet, för att öka kunskapen om folkbokföringen och om vikten av att anmäla flytt- S K A T T O C H F O L K B O K F Ö R I N G 2 021 /2 2:JO1 Även om jag ser positivt på det förändringsarbete som inlett vill jag inskärpa vikten av att myndigheten följer upp och utvärderar såväl vid- tagna som planerade åtgärder, för att kunna komma till rätta med de långa hand- läggningstiderna. Jag noterar att en särskild utredare fått i uppdrag att utreda och föreslå åtgärder som bl.a. förbättrar förutsättningarna för att fastställandet av en persons bosätt- ning är korrekt (Utredningen om folkbokföring och samordningsnummer, Fi 2019:05). Uppdraget beräknas vara slutfört . har också meddelat att vissa av de planerade åtgärderna kan komma att kräva lagändringar. I yttrande framhålls särskilt att myndigheten har förhoppningar om att utredningen kommer att lämna förslag som innebär en möjlighet att ”plocka bort” personer från adresser där de inte bor redan innan det är utrett var de i stället ska vara folkbokförda eller om de ska avregistreras från folkbokföringen. Mot bl.a. denna bakgrund finner jag skäl att skicka en kopia av detta beslut till den särskilda utredaren och till Fi- nansdepartementet. Med detta avslutar jag ärendena men konstaterar att det kan finnas anledning för JO att fortsatt följa utvecklingen på området. 2 021 /2 2:JO1 S O C I A L T J Ä N S T Allvarlig kritik mot i kommun för omfattande brister i ett ärende om ett barn som var placerat utanför det egna hemmet (Dnr 2232-2019) Beslutet i korthet: Barnet bodde tillsammans med sin mor , som hade ensam vårdnad om honom. inledde en utredning om CC enligt 11 kap. 1 § socialtjänstlagen med anledning av att det kommit in orosanmälningar om att BB återfallit i missbruk. Efter att po- lis påträffade BB drogpåverkad i bostaden, beslutade nämnden i samråd med CC:s mormor att CC skulle bo hos henne i . CC bodde dock kvar hos AA . I beslutet konstaterar JO att nämnden placerade CC hos hans mormor. Nämnden formaliserade inte sitt beslut på något sätt utan nämnden fattade ett formlöst beslut om placeringen. JO uttalar att beslutet borde ha dokumenterats. Att det inte kom att ske ledde till en osäkerhet för alla in- blandade i fråga om vilken form av placering det egentligen rörde sig om. Denna osäkerhet påverkade CC, AA och BB negativt. JO pekar också på att eftersom AA inte var vårdnadshavare för CC kunde nämnden inte träffa en överenskommelse med henne om var CC skulle bo. JO kritiserar i beslutet placeringen kom att inledas. JO framhåller vidare i beslutet att nämnden inte tagit sitt ansvar för CC som han var placerad utanför det egna hemmet, utan i stället överlåtit ansvaret för honom på AA trots att hon påtalade för att hon behövde hjälp med att ta hand om CC. Placeringen av CC hos AA pågick . Det måste gan- ska snart ha stått klart för nämnden att CC inte skulle komma att vistas hos Nämnden borde därför, när det visade sig att placeringen inte skulle bli endast tillfällig, ha genomfört en familje- hemsutredning, och därefter ha fattat beslut om var CC skulle placeras sta- digvarande. Nämnden utredde över huvud taget inte förhållandena hos AA. ansökte nämnden vid förvaltningsrätten om att CC skulle vårdas med stöd av LVU. Nämnden lämnade då felaktiga uppgifter till dom- stolen vilket nämnden kritiseras för. En placering utanför det egna hemmet innebär ett stort ingrepp i ett barns liv och får konsekvenser för barnets familj. Detta ställer stora krav på en korrekt handläggning från nämndens sida. JO slår i beslutet fast att nämnden i detta fall misslyckats med att leva upp till dessa krav och att handlägg- ningen av CC:s ärende varit oacceptabel. I beslutet uttalar JO allvarlig kritik mot omfat- tande brister som framkommit i ärendet. S O C I A L T J Ä N S T 2 0 2 1 / 2 2 : J O 1 I en anmälan till JO klagade på stadsdelsförvaltning i och uppgav i huvudsak följande: larmades polis och ambulans till hennes dotter BB:s bostad där dottern påträffades drogpåverkad. BB:s son CC, då , var vid tillfället i skolan. AA blev uppringd av och träffade sedan handläggarna tillsammans med CC i hans skola. AA och beslutade tillsammans att hon och hennes man skulle ta hand om CC tills vidare. CC flyttade sedan hem till dem. Därefter hörde hon ingenting från . frå- gade hon om ersättning för att hon och hennes man tog hand om CC, men fick beskedet att ingen ersättning skulle betalas ut eftersom det var ett frivilligt åtagande. Hon letade sedan själv upp en familj, , som var villig att fungera som familjehem för CC. I sista stund tackade det tilltänkta familjehem- met nej till uppdraget. AA kontaktade då och förslog att hon och hennes man skulle flytta in med CC i BB:s bostad. Detta gick med på. AA krävde att hon och hennes man skulle utredas som jourhem för CC, vilket också godtog. meddelade att hon och hennes man var godkända som jourhem för CC. De fick dock inte någon information eller hand- ledning från om vad det innebar att vara jourhem. blev AA kontaktad av mot bakgrund av att myndigheten ville placera CC i ett familjehem. Vid ett möte berättade för henne och hennes man att myndigheten över- vägde att ansöka om att CC skulle vårdas med stöd av lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga, LVU. Hon frågade varför inte hon och hennes man kunde utredas som familjehem för CC. avfär- dade förslaget med hänvisning till vad som var bäst för CC. Nämnden ansökte därefter om vård av CC med stöd av LVU, men Förvaltningsrätten i avslog ansökan i en dom . Efter förvaltningsrättens dom föreslog vid samtal med BB och AA att CC skulle placeras i ett familjehem i med stöd av socialtjänstlagen (2001:453), SoL. BB tackade nej till detta. Därefter avskrev ärendet om CC, vilket AA tyckte var konstigt med tanke på att månaden före hade ansökt om LVU. Det kan ifrågasättas om agerat utifrån vad som var bäst för CC. Efter att ha begärt in vissa handlingar från förvaltningen begärde JO att i skulle yttra sig över AA:s anmälan. Nämnden uppgav i ett remissvar bl.a. följande: genomlysning visar vissa brister avseende information till och kommunikation med mormodern då hon, i överens- kommelse med , haft CC boende hos sig. 2 021 /2 2:JO1 S O C I A L T J Ä N S T framkommit brister avseende utredning av morföräldrarna som tillfälligt jour- hem för CC, samt avseende stöd till dem i jourhemsåtagandet. Genomlys- ningen visar också att de bedömningar som förvaltningen har gjort i sam- band med att förvaltningsrätten avslagit nämndens ansökan om vård enligt LVU har varit korrekta. Modern har erbjudits insatser men tackat nej till dessa. CCaktualiserades hos då modern av polis och ambulanspersonal påträffades medvetslös i lägenheten på grund av överdo- sering av narkotika. CC var då i skolan, men hans yngre syster var hemma med modern. En överenskommelse gjordes med mormodern om att CC kunde bo hos morföräldrarna . Socialsekreterare träffade sedan CC tillsammans med mormodern för att informera om vad som skett och vad som planerades. Systern flyttade hem till sin pappa. uttryckte mormodern att CC kunde bo hos dem hela som- maren. I detta skede borde morföräldrarna ha utretts som jourhem. Det gjor- des inte. Om detta hade gjorts korrekt hade morföräldrarna fått information om vad det innebär att vara jourhem till närstående och om vilket stöd de kan få i detta. Det fick de tyvärr inte. Mormodern lämnade förslag på en familj som kunde tänka sig att ta emot CC som familjehemsplacering och utredning av lämplighet för detta inleddes. Familjen drog sig dock ur av privata skäl innan lämplighet som familjehem var utredd. Morföräldrarna fortsatte då som jourhem för CC och fick omkostnadsersättning för detta. Under ärendets gång blev det tydligt för att morföräldrarna, trots den goda insats de gör för CC, hade svårt att se objektivt på sin dotters missbruk, och hur den bristande omsorgsförmåga som kommit därav utgör en långsiktig risk för CC. ansökte stadsdelsnämnden hos Förvaltningsrätten i om vård av CC enligt l och 2 §§ LVU. Förvaltningsrätten avslog ansökan då CC:s hälsa och utveckling inte ansågs hotad då modern förhållit sig nykter och då morföräldrarna ansågs kompensera för eventuella bris- ter. Modern önskade att CC skulle vara fortsatt placerad hos morföräldrarna. So- cialtjänstens bedömning var att morföräldrarnas brister i insikt om moderns problematik och dess möjliga inverkan på CC gjorde att de, trots i övrigt ej ifrågasatt förmåga att ta hand om CC, inte kunde ges uppdrag som familjehem. Då modern inte ville att CC placerades någon annanstans avslutades jourhems- insatsen och inga andra insatser beviljades. Modern uppmanades inkomma med ansökan om insatser om behov skulle uppstå. Förvaltningens synpunkter och förslag barn- och ungdomsenhet tar allvarligt på de klagomål som inkommit och har gjort en grundlig genomlysning av ärendet genom att gå igenom det aktmaterial som finns. Detta har gjorts för att kunna se om bris- ter funnits och vilka åtgärder enheten behöver vidta för att förhindra att liknande brister kan komma att upprepas . Genomlysningen har inte kunnat innehålla samtal med den handläg- gande socialsekreterare som delar av klagomålet gäller, då hon är tjänstle- dig. I genomlysningen framkommer brister i kommunikationen med morför- äldrarna och i informationen till dem kring uppdraget som jourhem. En korrekt utredning av morföräldrarnas lämplighet som jourhem gjordes heller inte. Det har framkommit att både viktig information i ärendet och information om bristerna i kommunikationen med morföräldrarna inte har kommit till biträ- S O C I A L T J Ä N S T 2 0 2 1 / 2 2 : J O 1 dande enhetschefs kännedom. Även enhetens interna kommunikation har alltså brustit . Vissa delar av planering har inte kunnat delges morför- äldrarna då de inte är vårdnadshavare och därför inte har partsställning i ärendet. Mormodern uttrycker att den allvarligaste bristen i handläggningen är att beslutade avsluta de insatser som pågick. Eftersom förvaltningsrätten avslog nämndens ansökan om vård enligt LVU kan insatser endast ges med samtycke från vårdnadshavare. Modern motsatte sig förslag till insatser i form av placeringar utanför det egna hemmet och kunde endast tänka sig att CC placerades med morför- äldrarna. Den möjligheten fanns dock inte längre då dessa inte bedömts tillräck- ligt insiktsfulla och stabila i förhållande till moderns missbruksproblematik och hennes oförmåga att skydda CC och systern från konsekvenserna av miss- bruket. behövde därför avsluta ärendet då samtycke till föresla- gen vård saknades och det inte fanns grunder för vård enligt LVU. Barn- och ungdomsenheten har dragit följande slutsatser av genomlys- ningen och planerar följande åtgärder: −Enhetens medarbetare behöver vara väl förtrogna med rutinen för ut- redning av jourhem och alltid arbeta utifrån den. Ett arbete för att sä- kerställa detta görs . −Enheten ska utforma och införa ett arbetssätt som genom en tät och strukturerad ärendehandledning mellan socialsekrete- rare och arbetsledare säkerställer rättssäker handläggning och gott kli- entbemötande. −Enheten kommer även att påbörja ett kvalitetssäk- rande arbete med uppföljning av hur handläggningen görs i enlighet med rådande lagstiftning och föreskrifter samt med klientens delaktig- het. AAfick tillfälle att kommentera remissvaret. Jag har tagit del av Förvaltningsrätten i dom i mål nr 25343-18 meddelad . I ett beslut anförde JO följande: Inriktningen på min granskning I det följande kommer jag att beröra nämndens handläggning när det gäller be- slutet att placera CC tillfälligt hos AA. Jag går därefter in på frågan om nämn- dens ansvar för CC då han var placerad av nämnden utanför det egna hemmet samt nämndens ansvar för att utreda ett hem där ett barn placeras tillfälligt. I beslutet berör jag även det faktum att CC var placerad hos AA . Jag kommenterar vidare nämndens ansvar för att lämna er- sättning till ett hem där ett barn placeras tillfälligt. Jag kommer slutligen att behandla frågan om nämndens ansvar för ett barn efter det att en domstol av- slagit en ansökan om vård enligt LVU. Varje kommun svarar för inom sitt område och har det yttersta ansvaret för att enskilda får det stöd och den hjälp som de behöver (2 kap. 1 § SoL). Vid åtgärder som rör barn ska barnets bästa särskilt beaktas (1 kap. 2 § 2 021 /2 2:JO1 S O C I A L T J Ä N S T Vid beslut eller andra åtgärder som rör vård- eller behandlingsinsatser för barn ska vad som är bäst för barnet vara avgörande. Ett barns vårdnadshavare har rätt och skyldighet att bestämma i frågor som rör barnets personliga angelägenheter. Vårdnadshavarna ska i takt med barnets stigande ålder och utveckling ta allt större hänsyn till barnets synpunkter och önskemål (6 kap. 11 och 13 §§ ). ska verka för att barn och unga växer upp under trygga och goda förhållanden (5 kap. 1 § 1 SoL). ska enligt 6 kap. 1 § SoL se till att den som behöver vård eller behöver bo i ett annat hem än det egna tas emot i t.ex. ett familjehem. ansvarar för att den som genom nämndens försorg har tagits emot i ett annat hem än det egna får god vård. När nämnden ska placera ett barn ska den enligt 6 kap. 5 § SoL i första hand överväga om barnet kan tas emot av någon anhörig eller annan närstående. nets bästa ska dock alltid vara utgångspunkten när nämnden bestämmer om en Med hänsyn till barnets bästa kan en socialnämnd i vissa fall akut behöva placera ett barn utanför det egna hemmet för , och barnet kan då placeras tillfälligt i en familj. Ett enskilt hem som vid upprepade tillfällen tar emot barn för tillfällig vård och fostran kallas jourhem (6 kap. 6 § tredje stycket SoL). Jourhem är alltså utredda och godkända hem som står redo att ta emot barn i avvaktan på att barnet ska kunna flytta tillbaka till vårdnadshavarna eller i väntan på en mer varaktig lösning (se prop. 2006/07:129 s. 60 f.). skilda hem i barnets nätverk som tar emot ett och samma barn för en eller flera kortare perioder omfattas inte av bestämmelserna om jourhem. Utöver att ett barn placeras i jourhem förekommer det även att socialnämn- den akut placerar ett barn för hos en nära anhörig eller annan En sådan placering benämns ibland nätverks- eller anhörigplace- ring och omfattas varken av reglerna om familjehem eller jourhem i SoL. bestämmelserna om jourhem infördes i SoL underströk dock regeringen vikten av att även ett tillfälligt hem är lämpligt för barnet att vistas i (se a. prop.