frsrdg · H904JO1 · 2021-11-10 00:00:00 — ”Den som är föremål för spännbälte undersöks av läkare (vid berusning endast om det bedöms nödvändigt) så snart det kan ske och protokoll/an- teckning förs över åtgärden samt undertecknas av den som beslutat om åt- gärden.” Den då angivna beskrivningen av hanteringen med avseende på beru- sade personer innehöll ett syftningsfel. Avsikten var dock inte att det skulle göras en bedömning av huruvida en läkarundersökning skulle ske. Syftet var istället att betona att bältesläggning av berusade personer bör ske med ytterligare restriktivitet. I nuvarande instruktion, som har gällt , anges istället att vid berusning får bältesläggning ske endast i undantagsfall. Det kan också tilläggas att Häktet aldrig har lagt någon inta- gen som tillhör kategorin LOB i spännbälte under alla år som de hanterat denna klientkategori. Om frågan skulle aktualiseras utifrån den frihetsbe- rövades beteende så skulle polisen kontaktas för vidare åtgärder från deras sida. Nationell uppföljning av bältesläggningar Vid tiden för de aktuella händelserna fanns det inte någon rutin för nationell uppföljning av bältesläggningar inom . Sedan den 1 sep- tember 2018 gäller dock och ledningssystem för hälso- och sjukvården inom (2018:4). I handboken finns en instruktion om att bältesläggning som utförs inom kriminalvården ska rapporteras till anstalts- och häktesavdelningens mailbrevlåda för att ge möjlighet till nationell uppföljning. Häkteslagen ska, om inte annat föreskrivs i lag eller annan författning, till- lämpas på den som har omhändertagits efter beslut enligt LOB. Trots att det inte längre anges direkt i lagtexten är dock avsikten att vissa 2 021 /2 2:JO1 K R I M I N A L V Å R D bestämmelser i häkteslagen inte alls eller endast i begränsad omfattning ska tillämpas på vissa frihetsberövanden av helt kortvarigt slag (prop. 2009/10:135 s. 182). Varken LOB eller verkställighetsföreskrifter meddelade av Polismyn- digheten eller Kriminalvården (RPSFS 2000:57 och FARK Häkte) innehål- ler någon avvikande bestämmelse från häkteslagen vad avser användande av fängsel för denna kategori intagna. Även om det således i annan författ- ning inte finns något uttryckligt hinder mot att en person som omhänderta- gits enligt LOB läggs i bälte med stöd av 4 kap. 10 § punkten 2 HäL [häk- teslagen, JO:s anm.] framstår det utifrån syftet med frihetsberövandet och att det rör sig om ett frihetsberövande av mycket kortvarigt slag som mindre lämpligt att vidta en sådan ingripande tvångsåtgärd. Av utredningen fram- går att häktet aldrig vidtagit en sådan åtgärd när det gäller denna kategori intagna. Om en person som omhändertagits enligt LOB ut- för sådana självskadande handlingar som den intagne i aktuellt ärende gjort torde detta i första hand föranleda att personen bör undersökas av läkare eller föras till sjukhus för vård, se 6 § LOB. Vid en Opcat-inspektion av häktet den 2–kom det fram att häktets jourläkaravtal inte omfattade akuta medicinska bedömningar, t.ex. i samband med bältesläggning, och att personalen hänvisats till att ringa sjuk- vårdsupplysningen på 1177 (se JO:s ärende med dnr 2643-2018). Med anled- ning av dessa uppgifter uppmanades Kriminalvården att komplettera sitt tidi- gare lämnade yttrande. Kriminalvården anförde i sitt kompletterande yttrande i huvudsak följande: Uppgifter om sakförhållandena har hämtats in från häktet ge- nom Kriminalvården region . Av uppgifterna framgår i huvud- sak följande. Vad som anges i protokollet för Opcat-inspektionen av bl.a. häktet Kro- noberg den 2–på s. 5 om att jourläkaravtalet inte används vid en bältesläggning är en felaktig uppgift. Just bältesläggning är ett exempel på när jourläkare tillkallas. Detta framgår också i aktuellt JO-ärende. Vid inspektionen uppgav ledningen att när det rör sig om akuta situationer, såsom bröstsmärtor, svåra sårskador som behöver sys eller om särskild me- dicinsk utrustning krävs så används inte jourläkaravtalet. Vid sådana akuta situationer måste naturligtvis den intagne till sjukhus så snabbt som möjligt. Region har ett jourläkaravtal som gäller för regionens alla verksamhetsställen. Enligt avtalet ska en läkare mellan –07.00 på vardagar och inställa sig vid ett verksamhetsställe vid en begä- ran om detta. Det är regionens häkten och anstalter i säkerhetsklass 1 som oftast nyttjar jourläkare och då oftast utifrån resultat av suicidscreening el- ler annan psykisk ohälsa. Det är också just Kriminalvårdens arbete med suicidprevention som medförde att region upphandlade möjlig- heten att tillkalla läkare utanför kontorstid. Innan avtalet började gälla, an- vändes stora resurser i form av transportpersonal, ofta på övertid, för att transportera frihetsberövade till läkare. Väntetiderna vid den psykiatriska länsakuten ökade också som ett resultat av att Kriminalvårdens behov av läkarbedömning av frihetsberövade ökade. Tiderna i jourläkaravtalet har anpassats utifrån den tid då häkten har sjuksköterskor i tjänst. Dessa arbetar –18.00 samt kl. 08.00–17.00. Finns det behov av sjukvårdsbedömning efter en suicidscreening så hanteras den intagne i enlighet med vad som anges i K R I M I N A L V Å R D 2 0 2 1 / 2 2 : J O 1 Kriminalvårdens frågeformulär för att identifiera riskfaktorer för självmord fram till sjukvårdskontakt. Övrig tid har häktet en allmänläkare på plats –12.00 . finns en psykiatriker på plats. Sjuksköterska bokar intagna till läkarbesök. Vid en bältesläggning på tider när inte jourläkaravtalet gäller eller där det inte finns läkare på plats på häktet används den allmänna sjukvården. Re- gionen vill understryka att det är ytterst ovanligt att en frihetsberövad i häktet läggs i bälte. Vad regionen känner till så är det endast i region som det finns ett avtal om jourläkare utanför kontorstid. Vid verksamhetsställena i de övriga regionerna är man hänvisad till den allmänna sjukvården på alla tider som det inte finns läkare på plats. Enligt 4 kap. 10 § häkteslagen (2010:611) får en intagen beläggas med fängsel bl.a. om han eller hon uppträder våldsamt och det är absolut nöd- vändigt med hänsyn till den intagnes egen eller någon annans säkerhet till liv eller hälsa. I sådana fall ska den intagne undersökas av läkare. Av lagens förarbeten framgår att läkarens uppgift är att bedöma huruvida den intagne har ett medicinskt vårdbehov (prop. 2009/10:135 s. 155). Av Kriminalvårdens upphandlade avtal om jourläkartjänster till anstal- ter och häkten i region framgår att leverantören ska tillhanda- hålla läkare med specialistkompetens, inklusive första linjens psykiatri, för vård och behandling av intagna vid samtliga häkten och anstalter i regionen. Åtagandet omfattar bl.a. att , nätter och −genomföra läkarundersökningar, diagnostik, rådgivning och förmed- lande av medicinsk behandling och vård, −bedöma behov av extern vård och remittering, −genomföra bedömning vid åtgärder enligt lag om avskildhets- och tvångsåtgärder, −vid utryckning kunna tillhandahålla vissa läkemedel samt Av Kriminalvårdens upphandlade avtal om allmänläkartjänster samt psy- kiatritjänster för region framgår att den kontrakterade leveran- tören, utöver utförandet av vård och behandling vid vissa tider på verksam- hetsstället, även ska tillhandahålla telefonrådgivning vardagar mellan och 18:00 till respektive enhets sjuksköterskor. Syftet med jourläkaravtalet är att de tider då sjuksköterska inte finns till- gänglig på verksamhetsstället och dessutom både bemanningen på verk- samhetsställena och tillgången till tjänstgörande läkare är begränsad, snabbt få till stånd en medicinsk bedömning av den intagne som många transporter till de psykiatriska klinikerna därigenom undviks. På detta sätt minskar man även belastningen för de psykiatriska akutmottag- ningarna i regionen. Jourläkare tillkallas enligt avtalet främst avseende re- sultat av suicidscreening eller vid annan psykisk ohälsa. Avtalet omfattar även möjligheten att göra andra akuta medicinska bedömningar, men det vanliga vid fall av akuta situationer, såsom bröstsmärtor, svåra sårskador som behöver sys osv. är att inte invänta läkare enligt jourläkaravtalet utan i stället säkerställa att den intagne kommer till en akutmottagning så snabbt som möjligt. Lösningen med jourläkaravtal är specifik för Kriminalvården, 2 021 /2 2:JO1 K R I M I N A L V Å R D Övriga regioner har inte sett behov av något liknande avtal. Bältesläggning inom förekommer ytterst sällan och får anses utgöra en akut åtgärd i en extrem situation. Vid fall av bältesläggning agerar Kriminalvården utifrån förutsättningen att en läkare ska undersöka den intagne i syfte att bedöma huruvida den intagne har ett medicinskt vårdbehov. Under de tider då en läkare kan tillkallas en- ligt gällande jourläkaravtal används denna möjlighet även vad gäller bäl- tesläggning. Vid de tider då jourläkaravtalet inte gäller, är be- manningen på verksamhetsställena i stället av sådan omfattning att andra åtgärder, vilka är mindre ingripande än bältesläggning, normalt kan vidtas. (det rör sig alltså främst om vardagseftermid- dagar när läkare inte är tillgänglig på häktet) är dessutom förutsättningarna bättre att snabbt kalla in en läkare till verksamhetsstället än vad som gäller för de tider då jourläkaravtalet är tillämpligt. Medicinsk kompe- tens i form av legitimerade sjuksköterskor finns också alltid på plats på verksamhetsstället vid dessa tider. Vid behov av andra akuta medicinska bedömningar under de tider då jourläkaravtalet inte gäller ska verksamhets- stället föra den intagne till lämplig akutmottagning. Kriminalvårdens bedömning är därför att de medel som står till buds för häktet , liksom för övriga verksamhetsställen i regionen, är till- räckliga för att säkerställa en effektiv hantering när behovet av akuta medi- cinska bedömningar och åtgärder uppstår i verksamheten. Detta avser även behovet av medicinska bedömningar i samband med bältesläggning. Vidare hämtade JO in muntliga uppgifter per telefon om antalet bälteslägg- ningar i häktet . Enligt uppgifterna gjordes totalt fyra bältesläggningar i häktet, varav två var de som inledningsvis gav upphov till detta initiativärende. Bältesläggning förekommer endast inom två verksamheter i : kriminal- vården samt rätts- och tvångspsykiatrin. Då det är en av de mest ingripande åtgärder som kan vidtas mot en enskild med stöd i lag finner jag det relevant att jämföra hur regelverken för respektive verksamhet är uppbyggd. Jag redo- gör därför nedan inte bara för den rättsliga regleringen av bältesläggning inom kriminalvården, utan även för möjligheten till fastspänning inom rätts- och tvångspsykiatrin. Avsnittet innehåller även en kort redogörelse för internatio- nell praxis och standarder på området. Skydd för grundläggande fri- och rättigheter Enligt regeringsformen är var och en gentemot det allmänna skyddad mot på- tvingat kroppsligt ingrepp.67 Vidare är var och en gentemot det allmänna skyd- dad mot frihetsberövanden. Enligt regeringsformen får skyddet mot påtvingat kroppsligt ingrepp under vissa förutsättningar begränsas genom lag.68 En 67Se 2 kap. 6 § regeringsformen. 68Se 2 kap. 20 § första stycket 2 regeringsformen. K R I M I N A L V Å R D 2 0 2 1 / 2 2 : J O 1 bältesläggning utgör också en kraftig begränsning av en enskilds rörelsefrihet. Även en sådan begränsning kräver stöd i lag.69 I artikel 3 i den europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna () före- skrivs att ingen får utsättas för tortyr eller annan omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning. har prövat frågan om bältesläggning av frihetsberövade personer utanför sjukvårdsinrätt- ningar stått i strid med detta förbud. Målet Wiktorko mot rörde en kvinna som omhändertagits för berusning och i samband med detta bälteslagts i unge- fär . Domstolen uttryckte bl.a. att den långa begränsningen av hennes fysiska rörelseförmåga måste ha fått henne att känna stor ångest och fysiskt obehag. Den aktuella bältesläggningen var enligt domstolen inte förenlig med artikel 3 i Europakonventionen.70 I målet mot tydliggjorde Euro- padomstolen att genomförandet av en bältesläggning inte nödvändigtvis behö- ver stå i strid med artikel 3. Det är emellertid en tvångsåtgärd av sådan styrka att det finns en hög risk för att den leder till en sådan behandling av den enskilde som artikeln förbjuder. Enligt domstolen behöver skälen och villkoren, liksom proceduren, för användande av en så inskränkande tvångsåtgärd definieras yt- terst noggrant i nationell lag.71 En intagen i häkte får beläggas med fängsel om han eller hon uppträder våld- samt och det är absolut nödvändigt med hänsyn till den intagnes egen eller nå- gon annans säkerhet till liv eller hälsa.72 Om en intagen belagts med fängsel på grund av sitt våldsamma beteende ska en läkare undersöka personen i fråga.73 Regleringen av fängsel i fängelselagen är densamma som i häkteslagen.74 Av förarbeten till lagstiftningen framgår att begreppet fängsel även omfattar spännbälte.75 En kontroll- eller tvångsåtgärd enligt häkteslagen får endast användas om den står i rimlig proportion till syftet med åtgärden. Om en mindre ingripande åtgärd är tillräcklig ska den användas.76 Samma princip gäller för kontroll- och tvångsåtgärder enligt fängelselagen.77 69Se 2 kap. 8 § samt 20 § första stycket 3 regeringsformen. 70Se Wiktorko mot , 14612/02, , p. I ett senare mål har Europadomsto- len tagit upp en bältesläggning som genomfördes på ett psykiatriskt sjukhus och som varade i Domstolen uttalade att varaktigheten i sig inte var tillräcklig för att slå fast att artikel 3 hade överskridits, utan att det berodde på om den långa oavbrutna bältesläggningen var det enda medel som stod till buds för att förhindra att personen skadade sig själv eller andra. Se mot , 45439/18, , p. 71Se mot , , 16533/08, 40841/08, 18656/10, p. 124 och 125. 724 kap. 10 § första stycket 2 häkteslagen. (En intagen i häkte får även beläggas med fängsel i samband med förflyttning eller transport enligt bestämmelsens första punkt.) 734 kap. 10 § andra stycket häkteslagen. 748 kap. 10 § fängelselagen. 1980/81:1 s. 28 f. 761 kap. 6 § andra stycket häkteslagen. 771 kap. 6 § andra stycket fängelselagen. 2 021 /2 2:JO1 K R I M I N A L V Å R D Användningen av fängsel ska dokumenteras. Av dokumentationen ska det framgå vilka skälen för åtgärden är, fängslets art, när den intagne belades med fängsel, när fängslet avlägsnades och om den intagne undersökts av läkare.78 En intagen som har belagts med fängsel för att han eller hon uppträder våldsamt ska hållas under noggrann tillsyn så länge åtgärden består.79 Den hälso- och sjukvård som bedrivs inom omfattas av samma övergripande regelverk som övrig hälso- och sjukvård. Detta betyder bl.a. att hälso- och sjukvårdslagen (2017:30) och patientsäkerhetslagen (2010:659) är tillämpliga på denna verksamhet. Enligt arbets- ordning fungerar myndighetens generaldirektör som vårdgivare, dvs. denne har bl.a. ansvar för att fastställa hälso- och sjukvårdsverksamhetens övergripande mål och kontinuerligt följa upp dessa.80 En patient som ges psykiatrisk eller rättspsykiatrisk vård med tvång får kortva- rigt spännas fast med bälte eller liknande anordning, om det finns en omedelbar fara för att patienten allvarligt skadar sig själv eller någon annan. Det är chefs- överläkaren som beslutar om fastspänning. Uppgiften får dock delegeras till en erfaren läkare med specialistkompetens.81 Fastspänningen ska vara kortvarig, men om det finns synnerliga skäl får patienten spännas fast längre än kortvarigt. Den beslutande läkaren ska själv undersöka patienten innan ett beslut fattas om fastspänning än fyra timmar.82 Om en fastspänning varar ska dessutom Inspektionen för vård och omsorg () underrättas utan dröjsmål.83 Hälso- och sjukvårdspersonal ska vara närvarande patienten hålls fastspänd. Patienter får endast spännas fast med bälte eller liknande anord- ning om det finns en omedelbar fara för att han eller hon lider allvarlig skada och det är uppenbart att andra åtgärder inte är tillräckliga. Beslutet gäller högst och får förlängas under högst i taget. ska underrättas om patienten hålls fastspänd som överstiger en timme.84 JO har framhållit utgångspunkten att en fastspänning inom tvångspsykiatrin ska användas restriktivt och vara kortvarig. En läkarunder- sökning ska ske i nära anslutning till att beslutet fattats.85 Eftersom det krävs synnerliga skäl för att en fastspänning ska få pågå mer än kortvarigt, måste en 7814 § häktesförordningen och 24 § fängelseförordningen. 794 kap. 11 § Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd om häkte, KVFS 2011:2 (FARK häkte) och 8 kap. 12 § Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd om fängelse, KVFS 2011:1 (FARK häkte). 80Se Arbetsordning för Kriminalvården, , s. 24, samt och ledningssystem för hälso- och sjukvården inom , 2020:1, s. 8 f. 8119 och 39 §§ lagen (1991:1128) om psykiatrisk tvångsvård, LPT, och 8 § första stycket och 23§ lagen (1991:1129) om rättspsykiatrisk vård, LRV. 823 kap. 2 § första stycket föreskrifter och allmänna råd om psykiatrisk tvångsvård och rättspsykiatrisk vård (SOSFS 2008:18). 8319 § tredje stycket LPT samt 4 kap. 7 § första stycket SOSFS 2008:18. 8419 a § LPT. JO:s inspektionsprotokoll, dnr 3816-2017. K R I M I N A L V Å R D 2 0 2 1 / 2 2 : J O 1 läkarundersökning genomföras inför en förlängning och patientens tillstånd ska återkommande kontrolleras som fastspänningen pågår. Det är inte tillräckligt att denna kontroll verkställs av den omvårdnadspersonal som har tillsyn över patienten. Ansvarig läkare måste göra återkommande bedömningar av patienten, vilka ska dokumenteras i journalen.86 JO har även uttalat att det kan vara lämpligt att dokumentera vem eller vilka som har tillsyn över patien- ten under bältesläggningen samt under vilken tidsperiod, t.ex. genom s.k. vak- listor som tillförs journalen.87 Den europeiska kommittén mot tortyr (or Degrading Treatment or Punishment, CPT) är sam- mansatt av oberoende experter som har till uppdrag att besöka platser där per- soner kan hållas frihetsberövade i 47 medlemsstater. Efter varje besök avger kommittén en rapport som vanligen innehåller ett antal rekommen- dationer till det besökta landet och syftar till att förbättra situationen för frihets- berövade personer. CPT publicerar även mer generella uttalanden om tematiska frågor, bl.a. i kommitténs årsrapporter. Efter sitt besök i gjorde CPT uttalanden om förekomsten av bältesläggning inom kriminalvården.88 Kommittén betonade bl.a. att bältes- sängar inte bör förekomma utanför en medicinsk miljö. CPT rekommenderade den att anpassa lagstiftning, föreskrifter och utbildningsin- satser för att se till att ett antal uppräknade principer och minimiregler respek- teras vid användning av fängsel som bältesläggning i kriminalvård. CPT ut- tryckte bl.a. att åtgärden bara bör användas som sista utväg för att förebygga risk för att den enskilde skadar sig själv, och bara när andra rimliga handlings- alternativ inte skulle kunna reducera risken på ett betryggande sätt. Kommittén betonade även att åtgärden aldrig bör användas som ett straff eller för att kom- pensera brister i bemanning. CPT uttalade vidare att bl.a. följande principer och minimiregler bör respek- teras: –En läkare bör bedöma om det psykiska tillståndet hos den in- tagne kräver sjukhusvård eller annan medicinsk åtgärd. –Den utrustning som används bör vara utformad så att risken för att den en- skilde skadas av den begränsas. –Personalen måste ha utbildning i användningen av utrustningen. –Åtgärdens varaktighet bör vara så kort som möjligt (vanligtvis minuter sna- rare än timmar). JO 2014/15 s. 461 och JO:s inspektionsprotokoll, dnr 3107-2018. JO 2014/15 s. 477. 88CPT:s uttalanden utgår från de engelska begreppen restraint bed och mechanical restraints (fixation). Se Report to the Swedish Government on the visit to carried out by or Degrading Treatment or Punishment (CPT) from 18 to 28 2015, CPT/Inf (2016) 1, p. 90–91. 2 021 /2 2:JO1 K R I M I N A L V Å R D –Om åtgärden undantagsvis förlängs bör en förnyad prövning göras, liksom en ny läkarbedömning. –Den enskilde bör få fullständig information om skälen för åtgärden. Vidare bör all berörd personal få skriftliga riktlinjer, med bl.a. instruktioner för hur tillsyn ska utföras. Den intagne bör enligt CPT stå under ständig direkt till- syn av utbildad personal som är placerad i rummet eller nära dörren. Denna personal ska bl.a. kunna erbjuda omedelbar mänsklig kontakt och kommuni- cera med den intagne. Tillsynen bör dokumenteras löpande. CPT rekommenderade även att ett särskilt register upprättas för alla fall, där det anges klockslagen när åtgärden påbörjades och avslutades, omständigheter kring och skälen för densamma, beslutsfattare och redogörelse för eventuella skador. Slutligen rekommenderade CPT att den intagne ska få möjlighet att prata om sin upplevelse av åtgärden med hälso- och sjukvårds- och kriminal- vårdspersonal i ledande befattning. I sitt svar till CPT yttrade regeringen bl.a. att de principer och minimikrav som kommittén rekommenderade uppfylls i nuvarande regelverk.89 FN och har antagit särskilda regler för behandlingen av frihetsbe- rövade personer i t.ex. fängelse och häkte. reviderades 2015 och går även under benämningen dets fängelseregler, de s.k. europeiska fängelsereglerna, reviderades 2020.91 Som medlem av FN och har varit med vid antagandet av dessa dokument. Som jag tidigare framhållit bör internationella standarder av detta slag enligt min mening beaktas bl.a. vid proportionalitetsbedömningen i enskilda fall, liksom vid arbete med riktlinjer och rutiner.92 INelson Mandela-reglerna anges att fängsel (instruments of restraint) utan- för transport bara får användas om det är föreskrivet i lag och syftet är att hindra att en intagen skadar sig själv eller andra eller fysisk egendom.93 Reglerna stadgar vidare bl.a. att en intagen endast får beläggas med fängsel om andra metoder för att kontrollera den intagne misslyckas och att det fängsel som används ska vara det minst inkräktande som är nödvändigt. Fängslet ska vidare avlägsnas så snart som möjligt.94 De europeiska fängelsereglerna innehåller regler om fängsel som motsvarar Mandela-reglerna. I fängelsereglerna finns dessutom bestämmelser som anger på vilket sätt och under vilka förutsättningar som fängsel får användas samt att 89Se Response of the Swedish Government to the report of or Degrading Treatment or Punishment (CPT) on its visit to from 18 to 28 2015, CPT/Inf (2016) 20, s. 47 f. 90United Nations Standard Minimum Rules for the Treatment of Prisoners (the Rules), , A/RES/70/175. 91Recommendation Rec(2006)2-rev of to member States on Prison Rules, . 92Se JO 2017/18 s. 131. 93Se , regel 47.2 b. Enligt regel 48.2 får fängsel får inte användas under förlossningsarbete eller efter förlossning. 94Se , reglerna 47.2 och 48.1. K R I M I N A L V Å R D 2 0 2 1 / 2 2 : J O 1 detta ska regleras i nationell lagstiftning.95 Vidare anges att användningen av fängsel ska dokumenteras.96 I Kriminalvårdens arbetsordning anges vem som får fatta beslut om fängsel med stöd av 4 kap. 10 § första stycket 2 häkteslagen. Där framgår att en krimi- nalvårdare får besluta om fängsel i en akut situation med våldsamt uppträdande. Kriminalvårdaren ska anmäla åtgärden till sin förman som prövar om åtgärden ska bestå. I ”övriga situationer vid våldsamt uppträdande” är det vakthavande befäl som fattar beslut om fängsel. Omprövningsbeslut i dessa fall görs av chefen för sektionen för allmän klientjuridik vid myndighetens huvud- kontor.97 och ledningssystem för hälso- och sjukvården inom , 2020:1, (hälso- och sjukvårdshandboken) innehåller ett av- snitt med rubriken m.m. Där anges bl.a. följande: Användandet av fängsel inom regleras i 8 kap. 10 § FäL [fängelselagen, JO:s anm.], 4 kap. 10 § HäL, 8 kap. 12 § FARK Fängelse och 4 kap. 11 § FARK Häkte. I 15 kap. säkerhetshandboken finns ytterli- gare vägledning om bältesläggning och liknande tvångsåtgärder.