frsrdg · H804ER1 · 2021-03-22 00:00:00 — Redogörelse till 2020/21:ER1 svenska delegations redogörelse om verksamheten har arbetet i präglats av covid-19-pandemin, såväl vad gäller formerna för samarbetet som det politiska innehållet. Endast en delsession har kunnat genomföras mot fyra under ett vanligt verksamhetsår. En praktisk konsekvens av de inställda delsessionerna är att inga nya domare har kunnat väljas in till sedan vintersessionen, den 27–, samt att valet av ny generalsekreterare för parlamentarikerförsamlingen, som skulle hållits vid höstsessionen, har blivit framskjutet till 2021. har bevakat pandemins konsekvenser för demokrati, rättsstat och mänskliga rättigheter ur en rad synvinklar såväl genom utskottsaktiviteter som genom frågestunder med ministrar och företrädare för internationella organ, plenardebatter och antagna resolutioner. Vid sidan av pandemin har konflikter mellan medlemsländer – företrädelsevis och samt och – och situationen i och agerande i närområdet, präglat arbetet och debattklimatet i församlingen. Medlemsstaternas förhållande till fortsätter att vara en viktig fråga liksom exempelvis betydelsen av domstolsväsendets oberoende i medlemsländerna. Händelseutvecklingen i var också en fråga som ledde till debatter i såväl utskott som församling . Nya frågeställningar som börjat ta mer utrymme är artificiell intelligens kopplat till mänskliga rättigheter samt klimat och miljö som en fråga om mänskliga rättigheter. I dialogen med människorättskommissionär har de fortsatt ökande utmaningarna för mänskliga rättigheter över hela kontinenten diskuterats. Församlingen har antagit totalt 66 resolutioner och rekommendationer varav 12 antogs vid vintersessionen den 27–i . Övriga har antagits vid digitala möten av ständiga utskottet som har sammanträtt åtta gånger varav i s.k. utvidgad krets, vilket inneburit att samtliga församlingens medlemmar tillåtits delta i debatterna även om endast utskottets medlemmar, som består av delegationernas ordförande, tillåtits att votera. Fackutskotten har hållit 62 möten , och närmare 70 nya motioner har inkommit. Den svenska delegationen har deltagit aktivt i såväl plenarmöten som utskottsmöten. Därtill har delegationen hållit ett tiotal möten i med olika representanter för , utländska ambassadörer och människorättsföreträdare. Medlemmarna av den svenska delegationen innehar en rad särskilda uppdrag för församlingen. Delegationens ordförande (M) är rapportör för , (S) för och (S) för , på uppdrag av utskottet för granskning av medlemsländernas efterlevnad av sina åtaganden och nominerade för uppdraget av sina respektive partigrupper. (V)är församlingens generalrapportör för bekämpande av rasism och intolerans och koordinator för församlingens nätverk Parlamentarisk allians mot hat. delegation till överlämnar härmed redogörelsen för sin verksamhet . Till redogörelsen bifogas bl.a. en förteckning över de rekommendationer och resolutioner som församlingen antagit. Boriana (M) ordförande Demokratipartner i församlingen: , , och Kirgizis- Observatörer i församlingen: , och . ministerkommittén: , , , och Heliga stolen. Redogörelsens huvudsakliga innehåll............................................................. och dess institutioner .............................................................. Den parlamentariska församlingens roll och uppgifter.......................... De partipolitiska grupperna.............................................................. Församlingens externa relationer ..................................................... Samspelet mellan den parlamentariska församlingen och Utvecklingstendenser inom församlingen ........................................ 1.2.1 EU och ......................................................... Avskaffa dödsstraff och förhindra tortyr........................................ kommissionär för mänskliga rättigheter ................... Den parlamentariska församlingens verksamhet 2020.............................. Den svenska delegationens verksamhet 2020 ........................................... Vintersessionen den 27–............................................. Vårsessionen den 20–..................................................... Sommarsessionen den 22–.............................................. Höstsessionen den 12–............................................... Brådskande debatter och aktualitetsdebatter............................................. Arbetet i byrån och ständiga utskottet....................................................... Arbetet i fackutskotten.............................................................................. Utskottet för politiska frågor och demokrati....................................... Utskottet för juridiska frågor och mänskliga rättigheter...................... Utskottet för sociala frågor, hälsa och hållbar utveckling ................... Utskottet för migration, flyktingar och fördrivna personer.................. Utskottet för kultur, vetenskap, utbildning och medier ....................... Utskottet för jämlikhet och icke-diskriminering.................................. Utskottet för granskning av medlemsländernas uppfyllande av Utskottet för arbetsordningen, immunitet och institutionella Utskottet för val av domare till ............................... 9 Kampanjer och nätverk............................................................................. Priser och utmärkelser ............................................................................ Den svenska delegationen 2020.................................................................... Resolutioner, rekommendationer och yttranden antagna av Gästtalare under sessioner och möten med ständiga utskottet i 1 och dess institutioner har sedan det bildades varit en huvudaktör när det gäller att skapa en gemensam europeisk värdegrund baserad på krav på mänskliga rättigheter, demokrati och rättsstatens principer. uppdrag är att åstadkomma ett nära och etablerat samarbete mellan medlemmarna, bl.a. genom att upprätta internationella konventioner och rekommendationer. Genom sina över 200 konventioner är en viktig normgivande institution inom europeisk politik. var en av grundarna när stadgar undertecknades av tio västeuropeiska stater i . Efter har medlemskrets mer än fördubblats och består av totalt 47 medlemsstater. Samtliga europeiska länder utom , och ingår. Stöd för och uppföljning av samhällsutvecklingen i Öst- och har länge varit en viktig del av arbetet i den parlamentariska församlingen tillsammans med övervakningen av att samtliga medlemsländer lever upp till sina åtaganden enligt stadgarna. Historiskt har parlamentariska församlingen varit pådrivande för att avskaffa dödstraff liksom för paradigmskiftande konventioner, såsom ursprungligen Europeiska konventionen för mänskliga rättigheter och exempelvis Istanbulkonventionen. Medlemskap i bidrar till att stärka de rättsstatliga institutionerna och främjar att de mänskliga fri- och rättigheterna säkerställs i medlemsländerna. En majoritet av länderna inom är EU-medlemmar. In- stitutionerna eftersträvar kompletterande roller, och har samarbetet mellan och EU intensifierats. Det finns nu konkreta samarbetsprojekt inom området för mänskliga rättigheter, och EU är en stor bidragsgivare. arbetar på tre politiska nivåer med ett beslutande och verkställande organ (ministerkommittén), ett rådgivande och pådrivande organ (den parlamentariska församlingen) och ett organ för samarbete på lokal och regional nivå (för lokala och regionala organ, den s.k. kommunalkongressen). En rad andra organ är knutna till organisationen, exempelvis Europeiska domstolen för de mänskliga rättigheter (), kommissionär för mänskliga rättigheter, konferensen för internationella icke-statliga organisationer (NGO, non-governmental organization), för att avskaffa tortyr och annan förnedrande behandling samt . 1 OCH DESS INSTITUTIONER 1.1Den parlamentariska församlingens roll och uppgifter Den parlamentariska församlingen var den första i sitt slag i . Ledamöterna utses av medlemsländernas parlament och ska vara medlemmar av dessa. Antalet representanter i de nationella delegationerna fastställs i förhållande till landets invånarantal. Enligt församlingens stadga bör det underrepresenterade könet företrädas i varje delegation i minst samma utsträckning som i det nationella parlamentet. Minst en person i delegationen ska tillhöra det underrepresenterade könet. Församlingen har 324 medlemmar och lika många suppleanter. Dessutom deltar parlamentariker från , och som observatörer i församlingens arbete. Genom att ansöka om observatörsstatus anses landet ha gjort ett politiskt åtagande att respektera och främja principerna om demokrati, mänskliga rättigheter och rättsstaten. Församlingen övervakar situationen för mänskliga rättigheter i observatörsländerna som dock inte är formellt bundna att följa normer och konventioner. För att utveckla relationerna till fler länder i grannområdena införde församlingen 2010 en ny status för att delta, s.k. partner för demokrati. Med denna status får en delegation från det aktuella landet delta i församlingens sessioner och möten men inte i omröstningar. och nationella råd fick denna status 2011, 2014 och 2016. Genom denna breddning av medlemskretsen har fått en mer heterogen sammansättning, vilket ställer speciella krav när det gäller att upprätthålla värderingar och principer. Vikten av att säkerställa att grundläggande värderingar, och därigenom dess trovärdighet, inte försvagas har stått alltmer i fokus . I denna diskussion betonas att det inte räcker med att ett land ingår en principiell överenskommelse att respektera demokrati, mänskliga rättigheter och rättsstatsprincipen. Landet måste även i praktisk tillämpning visa att lagstiftningen följs och att man lever upp till det som ett medlemskap innebär. Ackrediteringen av ledamöter till församlingen kan användas som ett instrument för att förmå medlemsländerna att fullfölja sina åtaganden. Enligt stadgan ska församlingen kontrollera och ratificera medlemmarnas och suppleanternas ackreditering när de årliga sessionerna öppnas. Ett exempel på denna praktik är att den ryska delegationens ackreditering har ifrågasatts och utretts varje gång den varit föremål för godkännande sedan annekteringen av 2014. 1 OCH DESS INSTITUTIONER 1.1.2 De partipolitiska grupperna Församlingen representerar nästan hela den partipolitiska skalan i medlemsländerna, något som bidrar till dess auktoritet. Totalt finns fem partigrupper: den socialistiska gröna gruppen (SOC), det (), alliansen för liberaler och demokrater (), europeiska konservativas grupp (EC) och den förenade europeiska vänstern (UEL). Vid ingången av 2021 var totalt 117 medlemmar av församlingen registrerade som icke tillhörande någon partigrupp. Samtliga svenska ledamöter är medlemmar i någon av de nämnda partigrupper. 1.1.3 Församlingens externa relationer Församlingens externa relationer består av samverkan med Europeiska unionen (EU), , vissa genom deras status som observatör eller partner för demokrati samt med internationella organisationer. Formellt har församlingen samarbetsavtal eller samverkansarrangemang med en lång rad organisationer, däribland och utveckling (), Panafrikanska parlamentet, (), (), Oberoende staters samvälde (OSS), Interparlamentariska unionen (IPU) och (). Församlingens politiska underutskott för externa relationer deltar i , jämlikhets- och icke-diskriminerings- utskottet vid FN:s årliga kvinnokommission etc. 1.1.4Samspelet mellan den parlamentariska församlingen och ministerkommittén beslutsfattande organ är ministerkommittén som består av medlemsländernas utrikesministrar. sammanträder normalt en gång i denna sammansättning. Däremellan representeras länderna i det löpande arbetet av ambassadörerna i . Ordförandeskapet i ministerkommittén roterar halvårsvis . hade ordförandeposten fram till att övertog ordförandeskapet . lämnade därefter över ordförandeskapet till . och den parlamentariska församlingen samarbetar för att nå de gemensamma målen. Ordföranden i ministerkommittén, tillika utrikesministern i ordförandelandet, presenterar en översikt över verksamheten i ministerkommittén vid varje församlingssession och svarar då även på parlamentarikernas frågor. Församlingens ambition är att stärka den parlamentariska dimensionen inom för att bättre främja öppenhet, demokratisk legitimitet och ansvarsutkrävande i organisationen. De rekommendationer som församlingen antar riktas till medlemsstaternas regeringar, och ministerkommittén ska lämna sitt svar . Parlamentarikerna har möjlighet att ställa 1 OCH DESS INSTITUTIONER skriftliga frågor till ministerkommittén, och dessa ska besvaras skriftligt eller muntligt av kommitténs ordförande vid den efterföljande sessionen. Som ett led i att öka och stärka samarbetet mellan den parlamentariska församlingen och ministerkommittén fattades 2019 beslut om att utarbeta en gemensam procedur för ministerkommittén och den parlamentariska församlingen för att hantera fall då en medlemsstat allvarligt åsidosätter sina åtaganden. Arbetet med proceduren förväntas vara klart . 1.1.5 Utvecklingstendenser inom församlingen har debatten i församlingen alltmer kommit att handla om att flera medlemsländer brister när det gäller att värna om grundprinciperna demokrati, mänskliga rättigheter och rättsstatsprincipen. Vissa länder agerar, såväl i ord som i handling, tvärt emot sina åtaganden enligt stadgarna. Det är något som kan skapa legitimitetsproblem för organisationen i dess roll som främsta företrädare för och försvarare av mänskliga rättigheter. Länder såsom , , , och fortsätter att generera denna typ av debatter. Genom tätare dialog och samarbete med hjälp av den ovan nämnda gemensamma proceduren för att hantera fall då en medlemsstat allvarligt åsidosätter sina åtaganden hoppas man kunna hitta en väg framåt när det gäller dessa länder. Vid sidan av att försvara och upprätthålla den nivå av fri- och rättigheter som åstadkommits i medlemsländerna fram till kommer även nya frågor upp på dagordningen, såsom demokrati- och mänskliga rättighetsaspekter på digitalisering, artificiell intelligens, klimatförändringar och miljöförstöring. Pågående konflikter mellan medlemsländer såsom exempelvis mellan och och och samt mellan och påverkar det allmänna debattklimatet i församlingen. Även frågan om och medlemsländernas förhållningssätt till domstolens beslut sätter stora avtryck i debatten. Europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna, den s.k. , är främsta rättesnöre. 47 medlemmar, inklusive alla EU-medlem- mar, har ratificerat konventionen, vilket innebär att alla medborgare har skydd av konventionen och möjlighet att vända sig till . Konventionen undertecknades 1950 och övervakas av . har sitt säte i och består av 47 domare, en från varje medlemsland. Medlemsländernas regeringar nominerar tre kandidater till domare. säkerställer ett särskilt utskott i församlingen att samtliga kandidater lever upp till kraven som domare och lämnar en 1 OCH DESS INSTITUTIONER rekommendation till församlingen om vem av de tre som är bäst lämpad. efter väljer församlingen domare för en ämbetsperiod . I församlingens riktlinjer anges att nomineringsförfarandet i medlemssta- terna bör vara öppet och att både män och kvinnor ska finnas representerade bland de tre kandidaterna. Kandidaterna ska ha gedigen erfarenhet på området Svensk domare i domstolen är nerström, som valdes av församlingen . Hur församlingens medlemsstater uppfyller sina åtaganden i förhållande till och andra konventioner övervakas inom ramen för för- samlingens granskningsförfarande kontinuerligt genom utskottet för gransk- ning av medlemsländernas uppfyllande av sina åtaganden samt därtill även tematiskt genom fackutskotten. I samband med att Lissabonfördraget trädde i kraft fick EU en skyldighet att ansluta sig till och därmed underkasta sig jurisdiktion. Tanken är att det ska bli möjligt för enskilda och stater att klaga till och få en prövning av om en åtgärd från EU:s institutioner eller organ strider mot . På detta sätt skulle också en mer enhetlig rättstillämpning mellan och uppnås. EU och medlemsstater har förhandlat fram en överenskommelse om ett avtalsutkast för anslutningen. EU-kom- missionen begärde 2013 att skulle pröva om utkastet var förenligt med . gav i ett utlåtande uttryck för att avtalsutkastet inte var fullt förenligt med fördragen; för det skulle krävas justeringar i konventionen. I ett brev till generalsekreterare undertecknat av EU kommissionens ordförande och vice ordförande meddelades att EU var redo att återuppta förhandlingarna för att anslutas till konventionen. En ad hoc-grupp bestående av 47 medlemsstater samt EU har skapats för att utreda de legala aspekterna skyndsamt. har tre möten hållits för att föra arbetet framåt. 1.2.2 Avskaffa dödsstraff och förhindra tortyr Rätten till liv är en mänsklig rättighet, och respekten för liv tillhör grundläggande värderingar. Därför ställer kategoriska krav på att dödsstraffet ska avskaffas, inte bara i utan i hela världen. är det enda medlemslandet som inte har ratificerat tilläggsprotokoll nr 6 till som förbjuder dödsstraff, men någon avrättning har inte ägt rum . Det är endast i , som inte är medlem i , som dödsstraff fortfarande verkställs. 1 OCH DESS INSTITUTIONER Förekomsten av dödsstraff i några observatörsländer i är föremål för bevakning av församlingen, som konsekvent kritiserar och . mot dödsstraff infaller . Den europeiska konventionen till förhindrande av tortyr och omänsklig och förnedrande behandling eller bestraffning trädde i kraft . Konventionen bygger på artikel 3 i och har ratificerats av samtliga medlemsstater. till förhindrande av tortyr och omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning (CPT) inrättades 1990 för att kontrollera behandlingen av frihetsberövade. Kommittén består av en representant för varje medlemsland. Medlemmarna är oberoende experter inom olika områden med anknytning till kommitténs uppgift. Församlingens nationella delegationer nominerar kandidater till CPT, men valet görs i ministerkommittén. representant i CPT är Per , vars mandatperiod förnyades och därmed sträcker sig fram till . 1.2.3 kommissionär för mänskliga rättigheter I mandatet för kommissionär för mänskliga rättigheter ingår att främja utbildning i och öka kunskapen om mänskliga rättigheter i medlemsländer, identifiera eventuella brister i lagar och regler samt främja respekten för de mänskliga rättigheterna så som de fastställts i olika instrument. Kommissionären väljs av församlingen, och institutionen har sedan den inrättades 1999 åtnjutit stor respekt. Samarbete med institutioner utanför är en viktig del i arbetet, särskilt vad gäller EU, UNHCR, FN:s flyktingkommissarie och . Mandatperioden är , och nuvarande kommissionär, , valdes och tillträdde posten . överlämnade sin årliga rapport till församlingens . I rapporten slår Mijatović fast att 2019 precis innebar ökande utmaningar för mänskliga rättigheter över hela kontinenten och att dessa i vissa fall har nått en nivå som äventyrar de principer på vilka har byggts de senaste sju decennierna. Mijatović lyfter i rapporten fram fem områden som hon anser illustrerar denna pågående backlash särskilt väl: att den politiska och samhälleliga acceptansen för rasism växer, att mänskliga rättigheter åsidosätts när det gäller migranter och flyktingar, att kvinnors rättigheter hotas, att meningsskiljaktigheter undertrycks samt att juridiskt oberoende undergrävs. Mijatović konstaterar i rapporten att dessa problem inte är nya men genom att lämna dem olösta eller t.o.m. förstärka dem riskerar nationella myndigheter att underminera den demokratiska strukturen i våra samhällen och därigenom vår frihet och säkerhet. Detta gäller även för nya utmaningar i form av oreglerad användning av digital teknologi och artificiell intelligens där mycket behöver göras för att hitta en balans mellan teknologisk utveckling och skyddet för mänskliga rättigheter. 1 OCH DESS INSTITUTIONER är ett oberoende expertorgan inom som har funnits sedan 1990. Arbetet är inriktat på konstitutionella frågor och andra rättsliga frågor av särskild betydelse för demokratiutvecklingen i ett land. bistår medlemsländer, och även andra stater, genom att bl.a. ta fram demokratiska författningar och erbjuda rådgivning i frågor om val, mänskliga rättigheter och oberoende domstolar. Församlingen har ett mycket nära samarbete med , och representanter bjuds ofta in till utskottsmöten. 2Den parlamentariska församlingens verksamhet 2020 Den parlamentariska församlingens verksamhet har påverkats av covid-19- pandemin såväl vad gäller formerna för samarbetet som det politiska innehållet. Vintersessionen genomfördes sedvanligt den 27–men fr.o.m. ställdes fysiska möten in, såväl utskottsmöten som delsessioner. Genom byråbeslut om ändringar i arbetsordningen kunde arbetet i ständiga utskottet och övriga utskott återupptas digitalt fr.o.m. maj. Vår- och sommarsessionen ställdes in medan höstsessionen ersattes av ett förlängt möte med ständiga utskottet i s.k. utvidgad krets. En praktisk konsekvens av de inställda sessionerna är att personval till särskilda befattningar, häribland domare till , inte kunnat genomföras eftersom arbetsordningen föreskriver sluten omröstning i samband med sessionssittning. Vid årets första session valdes Rik Daems () till president för församlingen. I samband med valet presenterade presidenten sina prioriteringar som ligger i linje med församlingens generella arbete och aktiviteter med fokus på: •att stötta och uppmuntra ett närmare samarbete mellan tre grenar – församlingen, ministerkommittén och generalsekreteraren – med målet att stärka påverkan på organisationens arbete genom s.k. trialoger •att stärka kopplingen mellan miljö och mänskliga rättigheter •att främja nyckelkonventioner med målet att konventionerna ska ratificeras och genomföras på ett effektivt sätt i alla medlemsstater •att försöka hitta vägar att stärka församlingens roll och synlighet, särskilt i förhållande till nationella parlament, för att församlingens arbete ska få större effekt. Till var och en av dessa prioriteringar finns konkreta aktiviteter som exempel på hur prioriteringarna ska uppnås. Ytterligare en prioritering tillkom : att ta itu med covid-19-pandemins utmaningar. Byrån har sammanträtt tio gånger och ständiga utskottet åtta gånger, varav två gånger i s.k. utvidgad krets där församlingens samtliga medlemmar haft möjlighet att delta i debatterna men endast ständiga utskottets medlemmar tilllåtits att delta i voteringar. Församlingen har , genom plenarförsamlingen och därefter genom ständiga utskottet, antagit total 66 texter varav 41 resolutioner och 25 rekommendationer. Fackutskotten har hållit totalt 62 möten varav 49 möten, , var digitala. Deltagandet i digitala utskottsmöten har varit högre än vad gäller utskottsmöten förlagda mellan delsessioner. Nivån på deltagandet varierar som vanligt stort mellan delegationer. Tretton delegationer uppvisar ett deltagande på , och endast sju delegationer har ett deltagande på (, , , 2 DEN PARLAMENTARISKA FÖRSAMLINGENS VERKSAMHET 2020 , , och ). Arton delegationer har ett delta- Genomsnittsdeltagandet 2020 är vilket är högre än men lägre än de fem åren . lingen bestod av kvinnor och män. Totalt har närmare 70 motioner lämnats in varav tio har handlat om olika aspekter av pandemibekämpningens konsekvenser för demokrati, mänskliga rättigheter och rättsstat. Utskotten har hållit särskilda utfrågningar med anledning av pandemin och anordnat seminarier för att belysa oroande tendenser på det aktuella fackområdet, såsom inskränkningar i yttrandefrihet, ökat våld i nära relationer etc. Pandemin har debatterats i fem olika debatter som handlat om lärdomar av ett effektivt och rättighetsbaserat svar på covid-19-pandemin, demokratier ställda inför covid-19-pandemin, co-