frsrdg · H904RS5 · 2021-12-20 00:00:00 — nämnda bestämmelsen i dataskyddslagen bör därför kompletteras med ett så- Kravet på säkerhetsskyddsavtal bör utvidgas och förtydligas och det behövs ytterligare åtgärder för att skydda säkerhetskänslig verksamhet som exponeras för utomstående Regeringen föreslår i lagrådsremissen Ett starkare skydd för säkerhet bl.a. utvidgade och förtydligade bestämmelser om säkerhetsskyddsavtal samt bestämmelser om utkontraktering och liknande förfaranden. Med tanke på den roll myndigheter har anser vi att det finns ett behov av att i lagen om säkerhetsskydd i och dess myndigheter föra in liknande bestämmelser även för myndigheter. Sådana bestämmelser hjälper bl.a. till att hantera riskerna vid dylika förfaranden och stärker skyddet för säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter och annan säkerhetskänslig verksamhet. Vi föreslår därför att skyldigheten för myndigheter att ingå säkerhetsskyddsavtal bör utvidgas så att den även gäller vid andra förfaranden än upphandlingar och andra anskaffningar. En myndighet under som avser att genomföra en upphandling, ingå ett avtal eller inleda en samverkan eller ett samarbete med en annan aktör, bör vara skyldig att ingå ett säkerhetsskyddsavtal med aktören, om aktören genom förfarandet kan få tillgång till säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter i säkerhetsskyddsklassen konfidentiell eller högre eller annan säkerhetskänslig verksamhet av motsvarande betydelse för säkerhet. Myndigheten bör även vara skyldig att ingå ett säkerhetsskyddsavtal med en underleverantör som anlitas för att fullgöra den andra aktörens förpliktelse, om underleverantören genom sitt uppdrag kan få en sådan tillgång till den säkerhetskänsliga verksamheten som har beskrivits. bör ingås innan motparten kan få tillgång till den säkerhetskänsliga verksamheten. Vidare bör det införas bestämmelser om vad ett säkerhetsskyddsavtal ska innehålla, att myndigheten ska revidera säkerhetsskyddsavtalet om det krävs på grund av ändrade förhållanden och att myndigheten, om motparten inte följer säkerhetsskyddsavtalet, ska vidta de åtgärder som behövs för att tillgodose kraven på säkerhetsskydd. Från kravet på säkerhetsskyddsavtal bör det dock finnas vissa undantag. Mellan myndigheter och mellan sådana myndigheter och andra statliga myndigheter bör kravet på säkerhetsskyddsavtal gälla endast vid anskaffning av en vara, tjänst eller byggentreprenad. Kravet på säkerhetsskyddsavtal bör inte heller gälla när inom ramen för sina huvuduppgifter tillhandahåller resurser och service för riksdagsorganens (däribland utskotten och myndigheterna under ) verksamhet. Eftersom det kan finnas även andra situationer där det inte framstår som rimligt eller nödvändigt med ett krav på säkerhetsskyddsavtal anser vi att en myndighet, i SAMMANFATTNING AV UTREDNINGENS FÖRSLAG BILAGA 2 ett enskilt fall, bör kunna besluta om undantag från skyldigheten att ingå ett sådant avtal. Av säkerhetsskyddslagen framgår inte tydligt att ett säkerhetsskyddsavtal kan utgöra grund för krav på säkerhetsprövning för anställning och annat deltagande i motpartens verksamhet eller att det kan utgöra grund för beslut om placering i säkerhetsklass, registerkontroll och särskild personutredning. Vi anser därför att det bör förtydligas att bestämmelserna om säkerhetsprövning i säkerhetsskyddslagstiftningen får tillämpas för säkerhetsprövning enligt ett säkerhetsskyddsavtal. Vår uppfattning är att de upphandlingar som myndigheter gör föregås av en noggrann planering, bl.a. i form av en bedömning av om det planerade förfarandet är lämpligt ur säkerhetsskyddssynpunkt. Det bör dock i lagen om säkerhetsskydd i och dess myndigheter införas ett uttryckligt krav på att myndigheten, innan den inleder ett förfarande som kräver säkerhetsskyddsavtal, genom en särskild säkerhetsskyddsbedömning ska identifiera vilka säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter eller vilken säkerhetskänslig verksamhet i övrigt som den andra aktören kan få tillgång till och som kräver säkerhetsskydd. Det bör också finnas ett krav att myndigheten, med utgångspunkt i den särskilda säkerhetsskyddsbedömningen och övriga omständigheter, ska göra en lämplighetsprövning av det planerade förfarandet och att den särskilda säkerhetsskyddsbedömningen och lämplighetsprövningen ska dokumenteras. Om lämplighetsprövningen leder till bedömningen att förfarandet är olämpligt från säkerhetsskyddssynpunkt bör förfarandet inte få inledas. Leder lämplighetsprövningen i stället till bedömningen att det planerade förfarandet inte är olämpligt från säkerhetsskyddssynpunkt bör myndigheten i vissa angivna fall vara skyldig att samråda med Säkerhetspolisen innan den inleder förfarandet. Det finns behov av en säkerhetsskyddschef med ett övergripande ansvar för säkerhetsskyddsarbetet De säkerhetsskyddsfrågor myndigheter har att hantera blir alltmer komplexa. Bland annat mot bakgrund av det anser vi att det hos (då även i egenskap av ansvarig för säkerhet), , och bör finnas en funktion i form av en säkerhetsskyddschef som har ett övergripande ansvar för säkerhetsskyddet. Vi har inte haft i uppdrag att utreda ett behov av en säkerhetsskyddschef hos nämndmyndigheterna. Det yttersta ansvaret för säkerhetsskyddet ska dock även fortsättningsvis den som är chef för verksamhetsutövaren ha. Säkerhetsskyddschefens ansvar bör regleras i lagen om säkerhetsskydd i och dess myndigheter. Denna chef bör ha ett ansvar för att leda myndighetens säkerhetsskyddsarbete och inom ramen för det dra upp huvudlinjerna för det arbetet. Vidare bör det ingå ett ansvar för att samordna myndighetens säkerhetsskyddsarbete och ett ansvar att granska att tillämpliga säkerhetsskyddsbestämmelser följs. I granskningsansvaret bör det också ligga att BILAGA 2 SAMMANFATTNING AV UTREDNINGENS FÖRSLAG granska hur ändamålsenliga de interna föreskrifterna är. chefen i övrigt bör ha för uppgifter anser vi bör vara upp till respektive myn- dighet att avgöra och reglera i sina interna föreskrifter. För att inte förta tanken bakom att ha en funktion som har ett övergripande ansvar för säkerhetsskyddsfrågorna är det vår uppfattning att säkerhetsskydds- chefens ansvar inte bör kunna delegeras. Bland annat för att säkerhetsskydds- frågorna ska få hög prioritet anser vi också att säkerhetsskyddschefen bör vara direkt underställd riksdagsdirektören, direktion, chefsjustitieom- budsmannen respektive riksrevisorn. Också det bör regleras i lagen om säker- hetsskydd i och dess myndigheter. Även vad gäller säkerhetsskyddschefen måste konstitutionella aspekter be- När det gäller ansvaret för att leda och samordna säkerhetsskyddsarbetet kan vi inte se att det finns någon konstitutionell problematik – ansvaret för säkerhetsskyddschefen i dessa delar innebär inte att denna chef kan tala om hur enskilda, som t.ex. en riksdagsledamot, ska göra eller inte göra. gäller den del av ansvaret som handlar om att granska att verksamheten bedrivs i enlighet med tillämpliga säkerhetsskyddsbestämmelser spelar dock konstitu- Detsamma gäller i viss mån även den del som rör gransk- ningen av hur ändamålsenliga de interna föreskrifterna är. självständigheten bör säkerhetsskyddschefen i sin granskande roll bl.a. inte ha någon befogenhet att besluta om åtgärder, vilket vi har redogjort för i avsnittet som rör granskning. Förslag som rör några frågor om partigruppernas kanslier Den nuvarande ordningen i fråga om säkerhetsprövning av partikanslianställda bör behållas men regleras i lag Anställda vid partigruppernas kanslier som ska arbeta i och/eller säkerhetskänsliga verksamhet genomgår säkerhetsprövning och placeras i säkerhetsklass. Säkerhetsprövningen utförs med stöd av överenskommelser som har träffats mellan säkerhetschef och respektive partigrupps kansli, likalydande för samtliga partikanslier. I överenskommelserna delas ansvaret för säkerhetsprövningen upp så att partikansliet ska genomföra den del av säkerhetsprövningen som i den gällande säkerhetsskyddslagen kallas för grundutredning. Partikansliet ansvarar också för att besluta om en säkerhetsprövad (men inte registerkontrollerad) person ska godkännas. å sin sida ansvarar för att besluta om placering i säkerhetsklass och i ett sådant fall begära registerkontroll hos . ska också självständigt avgöra om en registerkontrollerad person ska få anlitas. De partikanslier vi har varit i kontakt med verkar vara nöjda med ordningen och de tycker att samarbetet med fungerar bra. Vår uppfattning är att den nuvarande ansvarsuppdelningen bör bestå. SAMMANFATTNING AV UTREDNINGENS FÖRSLAG BILAGA 2 enskommelsen utarbetades har dock en ny säkerhetsskyddslag trätt i kraft. För att även fortsättningsvis möjliggöra den nuvarande uppdelningen bör det därför göras ett tillägg i 3 kap. säkerhetsskyddslagen så att det framgår att den slutliga bedömningen enligt 3 kap. 4 § säkerhetsskyddslagen görs av när det gäller partikanslianställda som har placerats i säkerhetsklass för deltagande i eller verksamhet. Bestämmelsen i 5 kap. 2 § första stycket säkerhetsskyddslagen är inte tillämplig på partikanslianställda varför det behövs en ny bestämmelse om tystnadsplikt En av huvuduppgifterna för de partikanslianställda är att de ska biträda riksdagsledamöterna i deras arbete. Vi ser det därför som ofrånkomligt att säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter i enstaka fall kan komma partikanslianställda till del. Det ska dock betonas att så bara får ske i de fall där det finns ett behov, något som kan sägas förekomma i ett ytterst litet antal fall. Att det måste finnas ett behov återspeglas också i 3 kap. 1 § riksdagsstyrelsens föreskrift (RFS 2019:1) om säkerhet och säkerhetsskydd i , och partikanslierna. Om partikanslianställda faktiskt har fått del av en säkerhetsskyddsklassificerad uppgift är det viktigt att uppgiften har ett skydd hos dessa. Partikanslianställda omfattas inte av tystnadsplikten enligt offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). Även i 5 kap. 2 § säkerhetsskyddslagen finns en bestämmelse om tystnadsplikt. Enligt dess första stycke får den som på grund av anställning eller på annat sätt deltar eller har deltagit i säkerhetskänslig verksamhet inte obehörigen röja eller utnyttja säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter. Vi anser dock att lydelsen av bestämmelsen och dess förarbeten medför att det råder osäkerhet om partikanslianställda omfattas av den när de deltar i och/eller säkerhetskänsliga verksamhet. I det sammanhanget måste det också beaktas att brott mot tystnadsplikten är straffsanktionerat. Med hänsyn till legalitetsprincipens obestämdhetsförbud och analogiförbud anser vi därför att 5 kap. 2 § första stycket säkerhetsskyddslagen inte är tillämplig i de fall där partikanslianställda i sitt deltagande i eller säkerhetskänsliga verksamhet får del av säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter. Därmed bör det, för att skydda säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter som kommit partikanslianställda till del, införas en ny bestämmelse i lagen om säkerhetsskydd i och dess myndigheter. Innebörden av den bör vara att en partikanslianställd inte obehörigen får röja eller utnyttja säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter som han eller hon har fått del av vid deltagande i eller säkerhetskänsliga verksamhet. Återigen vill vi betona att tanken med en reglering av tystnadsplikten för partikanslianställda inte är att utöka möjligheterna för dessa att få ta del av säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter. Även fortsättningsvis måste utgångspunkten vara att de inte ska ta del av sådana uppgifter. BILAGA 2 SAMMANFATTNING AV UTREDNINGENS FÖRSLAG Förslag som rör tidigare riksdagsledamöters rätt till tillträde till lokaler Behovet av tillträde till för tidigare riksdagsledamöter kan tillgodoses genom de bestämmelser som finns för besökare i övrigt riksdagsledamöter har sedan gammalt en vidsträckt möjlighet till tillträde till . Jämfört med den grupp som närmast ligger till hands att titta på, dvs. besökare som liksom tidigare riksdagsledamöter inte har någon anställning eller något uppdrag kopplat till , kan en tidigare riksdagsledamot själv skaffa sig tillträde genom att begagna sig av ett passerkort som kan användas vid de bemannade entréerna till under deras öppettider. En tidigare riksdagsledamot behöver inte ledsagas av en besöksmottagare eller liknande utan får röra sig fritt i de utrymmen inom som har gett tillträde till. I 7 § lagen om säkerhetsskydd i och dess myndigheter finns bestämmelser om fysisk säkerhet. Sådan säkerhet handlar om att skydda mot att obehöriga får tillträde till platser där säkerhetskänslig verksamhet bedrivs och mot skadlig inverkan på säkerhetskänslig verksamhet. Centralt för tillträdesfrågan är alltså vem som kan sägas vara behörig respektive obehörig. Mot den bakgrunden bör, enligt vår mening, det avgörande för vilka möjligheter som bör finnas till tillträde till vara vilket behov en person har av ett sådant tillträde. Givetvis måste bl.a. den grundlagsstadgade rätten att närvara vid kammarens offentliga sammanträden beaktas. Såvitt vi kan se har det inte förts ett resonemang om just behovet av tillträde för tidigare riksdagsledamöter. I direktiven talas det i och för sig om ”riksdagsledamotsuppdragets speciella karaktär”. Vad som ligger i det argumentet är dock för oss oklart när det gäller tidigare riksdagsledamöter – en tidigare riksdagsledamot är ju inte längre riksdagsledamot. Varken de samtal som vi har haft med partikanslierna eller vad som har framkommit om ordningen i andra länder ger enligt vår mening stöd för att det behövs en sådan villkorslös tillträdesrätt som det gör . Vi har inte heller kunnat finna några andra skäl för den. Vår bedömning är därför att behovet av tillträde till för en tidigare riksdagsledamot inte ser annorlunda ut än att det kan tillgodoses genom de bestämmelser som finns för besökare i övrigt. Att under de förhållandena ha en villkorslös, mer generell tillträdesrätt för tidigare riksdagsledamöter än för besökare skulle till och med kunna sägas strida mot bestämmelsen i 1 kap. 9 § regeringsformen om allas likhet inför lagen och saklighet. De särskilda bestämmelser som finns i riksdagsstyrelsens föreskrift (RFS 2019:1) om säkerhet och säkerhetsskydd i , och partikanslierna i fråga om tillträdesrätten för tidigare riksdagsledamöter bör därför utmönstras. 11.Myndigheten för samhällsskydd och beredskap till ombudsmän och riksrevisorerna statsråds och vissa andra befattningshavares övergångsrestriktioner Tryck: Riksdagstryckeriet, 2021