frsrdg · H904JO1 · 2021-11-10 00:00:00 — JO har därefter fortsatt att följa Kriminalvårdens användning av platserna i Fe- nixbyggnaderna, bl.a. genom att inspektera anstalten Saltvik (dnr 7573-2017). Vid den inspektionen framkom att Kriminalvården hade vid- tagit vissa åtgärder för att förändra situationen för de intagna som var skydds- placerade på anstaltens säkerhetsenhet. ChefsJO uttalade i protokollet från inspektionen bl.a. följande: Sammantaget kan jag efter inspektionen konstatera att det inte har skett några märkbara förbättringar av förhållandena för intagna som är skydds- placerade på anstaltens säkerhetsenhet. Tvärtom har flera intagna uppgett att det blivit mer restriktivt när det gäller lättnader på enheten , och att bl.a. möjligheterna till aktiviteter utanför enheten har minskat. Jag har dock fått veta att det pågår ett arbete med att sätta upp olika dag- ordningar för personer som är skydds- och säkerhetsplacerade för att tyd- liggöra skillnaderna mellan dessa grupper och hitta fler lättnader för intagna på skyddsplats. Jag ser positivt på det arbete som pågår i anstalten med att tydliggöra och utveckla lättnader för intagna som inte omfattas av 2 kap. 4 § fängelse- lagen. Jag vill dock understryka att jag inte har sett något resultat av det arbetet och att situationen för intagna som är skyddsplacerade inte ver- kar ha förbättrats sedan JO:s beslut . Jag är mycket kritisk till det. Kriminalvården bör omgående vidta åtgärder för att säkerställa att an- staltsvistelsen för intagna på skyddsplats inte blir mer ingripande än nöd- vändigt. I ett beslut anförde JO följande: Efter en uppföljande inspektion av anstalten Saltvik (dnr 6027-2018) beslutade chefsJO med anledning av de iaktta- gelser som gjorts att i ett initiativärende utreda förutsättningarna för att placera andra grupper av intagna, än de med beslut om säkerhetsplacering, på Krimi- nalvårdens säkerhetsenheter. Initiativet har handlagts i detta ärende. 2 021 /2 2:JO1 K R I M I N A L V Å R D ingår Kriminalvården i mitt ansvarsområde och jag övertog då ärendet. Beslut om anstaltsplacering för samtliga skyddsplacerade på anstalten Saltviks säkerhetsenhet begärdes in och granskades. JO:s medarbetare genomförde inspektioner av Fenixbyggnaderna i anstalterna och , som var de två platser där intagna med skyddsbehov var placerade i en sådan byggnad. Iakttagelserna från dessa inspektioner redovisades i två separata inspektions- protokoll (dnr 5852-2019 och 6328-2019). JO begärde därefter att Kriminalvården skulle lämna upplysningar om och yttra sig över vissa frågor om myndighetens användning av platserna i Fenix- byggnaderna med inriktning på situationen för skyddsplacerade intagna där. Frågorna framgår av myndighetens remissvar nedan. I remissvaret anförde Kriminalvården, genom generaldirektören, bl.a. föl- jande (bilagan har här utelämnats): JO har begärt att Kriminalvården ska yttra sig över och lämna upplysningar om myndighetens användning av platser på säkerhetsenheter (i vardagligt tal kallat Fenixbyggnader) för placering av intagna som inte omfattas av bestämmelserna om säkerhetsplacering i 2 kap. 4 § fängelselagen (2010:610). Uppgifter till stöd för att bereda yttrandet har hämtats in från region och region samt säkerhetsavdelningen, placeringssektio- nen, planeringsenheten för anstalt och häkte och sektionen för verkställig- hetsinnehåll i anstalt och häkte vid . Kriminalvården ska verka för att a) påföljder verkställs på ett säkert, hu- mant och effektivt sätt, b) lagföring kan ske på ett effektivt sätt och c) åter- fall i brott förebyggs. Myndigheten ska särskilt vidta åtgärder som syftar till att förhindra brottslighet under verkställigheten, förbereda frigivningen, bekämpa narkotikamissbruket och anpassa innehållet i verkställigheten ef- ter varje individs behov.179 ska vara utformad på så sätt att den tillgodoser dels olika behov av övervakning och kontroll, dels de intagnas behov av sysselsättning samt främjar en ändamålsenlig planering av de intagnas fri- givning.180 Varje intagen i häkte eller anstalt ska bemötas med respekt för sitt män- niskovärde och med förståelse för de särskilda svårigheter som är förenade med frihetsberövandet. Verkställigheten ska utformas så att negativa följ- der av frihetsberövandet motverkas. I anstalt ska verkställigheten utformas så att den intagnes anpassning i samhället underlättas och i den utsträckning det är möjligt, med hänsyn till kravet på samhällsskydd, ska verkställig- 1792 § förordningen (2007:1172) med instruktion för Kriminalvården, kriminalvårdsinstruk- tionen. 1803 § kriminalvårdsinstruktionen. K R I M I N A L V Å R D 2 0 2 1 / 2 2 : J O 1 heten särskilt inriktas på åtgärder som syftar till att förebygga återfall i brott. Verkställigheten får inte innebära andra begränsningar i den intagnes frihet än vad som följer av fängelse- eller häkteslagen eller som är nödvän- diga för att ordningen eller säkerheten ska kunna upprätthållas. En kontroll- eller tvångsåtgärd får endast användas om den står i rimlig proportion till syftet med åtgärden. Om en mindre ingripande åtgärd är tillräcklig ska den användas.182 Detta utgör de grundläggande ramarna inom vilka Kriminal- vården har att utöva sina befogenheter (prop. 2009/10:135 s. 121 och s. 183). Alla inskränkningar som kan bli aktuella är alltså inte uttryckligen reglerade i fängelse- och häkteslagstiftningen, utan följer av Kriminalvår- dens uppgift att bl.a. upprätthålla ordningen och säkerheten (se JO dnr 4790-2019). Kriminalvården ska som huvudregel besluta om särskilda villkor som är nödvändiga av säkerhetsskäl vid bl.a. placering i anstalt. för intagna som avtjänar fängelse i lägst . När det finns särskilda skäl ska myndighe- ten besluta om sådana villkor för en intagen som har dömts till fängelse i lägst två år.183 En intagen får inte placeras så att han eller hon underkastas mer ingri- pande övervakning och kontroll än vad som är nödvändigt för att ordningen eller säkerheten ska kunna upprätthållas. Vid val av placering ska myndig- heten i den utsträckning det är möjligt ta hänsyn till den intagnes behov av sysselsättning, omvårdnad och lämplig frigivningsplanering.184 Vid bedömningen av hur en intagen ska placeras ska risken för rymning, fritagning, fortsatt brottslighet, missbruk och annan misskötsamhet och be- hovet av att undvika en olämplig sammansättning av intagna och att i övrigt kunna bedriva en ändamålsenlig verksamhet i anstalt särskilt beaktas.185 Det är tillåtet att placera en intagen på en avdelning med särskilt hög grad av övervakning och kontroll (säkerhetsavdelning) när det finns en var- aktig risk för rymning eller fritagning och det kan antas att den intagne är särskilt benägen att fortsätta allvarlig brottslig verksamhet. Placering på sä- kerhetsavdelningen får också göras när det kan antas att en sådan placering är nödvändig för att förhindra den intagne från allvarlig brottslighet verk- samhet under anstaltsvistelsen.186 Uppgift om platsanvändningen och beläggningsgraden vid Kriminalvårdens tre Fenixbyggnader. Se bilaga A. [Av bilagan framkommer att de 72 platserna i Fenixbyggnaden var fördelade enligt följande: 36 säkerhetsplatser med en beläggningsgrad om , 12 skyddsplatser med en beläggningsgrad om , 6 relationsbrottsplatser med en beläggningsgrad om , 6 normal- platser med en beläggningsgrad om , 6 riksmottagningsplatser med en beläggningsgrad om och 6 häktesplatser med en belägg- ningsgrad om , JO:s anm.] 1811 kap. 4 och 5 § fängelselagen och 1 kap. 4 och 5 § häkteslagen (2010:611). 1821 kap. 6 § fängelselagen och 1 kap. 6 § häkteslagen. 1831 kap. 7 § första stycket 1 och andra stycket fängelselagen. 1842 kap. 1 fängelselagen. 18510 § fängelseförordningen (2010:2010). 1862 kap. 4 § fängelselagen. 2 021 /2 2:JO1 K R I M I N A L V Å R D Uppgift om antal platser som Kriminalvården har tillgång till för intagna med skyddsbehov (t.ex. skyddsplatser i Fenixbyggnaderna och s.k. ro-platser), vilka olika typer av platser det är och beläggnings- graden vid dessa platser. Se bilaga A. [Av bilagan framkommer att Kriminalvården hade 12 skydds- platser i Fenixbyggnaderna med en beläggningsgrad om och 58 ro-platser med en beläggningsgrad om , JO:s anm.] Uppgift om de intagna med skyddsbehov generellt är placerade i en Fenixbyggnad och hur lång strafftid som återstått när dessa intagna har flyttats till en annan skyddsplats. Av uppgifter hämtade från kriminalvårdsregistret framgår följande. Det finns tio klienter som är skyddsplacerade [remissvaret är daterat , JO:s anm.]. Av dessa har den klient som varit placerad längst haft placeringen och tre av klienterna har skrivits in . Övriga sex klienter har skrivits in . Kriminalvården saknar dock detaljerad information om hur intagna med skyddsbehov i allmänhet är placerade på skyddsplats på säkerhetsenhet eller hur lång strafftid som i regel återstår när intagna förflyttas därifrån. Vad är det rättsliga stödet för att placera andra intagna än de med beslut om säkerhetsplacering i Fenixbyggnaderna? Vilka faktorer är avgörande för användningen av platserna i dessa tre byggnader? Intagna med omfattande skyddsbehov kan placeras på säkerhetsenhet med stöd av 2 kap. 1 § fängelselagen. Den avgörande faktorn för beslut om pla- cering på sådan enhet är att den intagne har ett skyddsbehov som endast kan tillgodoses på en sådan enhet. I första hand tillgodoses den intagnes skyddsbehov genom placering på normalavdelning där det finns möjlighet att undvika en olämplig sammansättning av de intagna. Om det inte är möj- ligt att tillgodose den intagnes skyddsbehov på en normalavdelning under- söker myndigheten om skyddsbehovet kan tillgodoses genom placering på en s.k. ro-plats187 eller genom placering på annan specialavdelning, t.ex. en avdelning för personer dömda för sexualbrott. Intagna som har ett mer omfattande skyddsbehov än vad som är möjligt att tillgodose inom ramen för en ro-placering eller placering på specialav- delning kan skyddsplaceras på säkerhetsenhet. En placering av en intagen med omfattande skyddsbehov på en ro-avdelning skulle t.ex. kunna inne- bära att den intagne behöver placeras i avskildhet av säkerhetsskäl. Ett be- slut om skyddsplacering fattas enligt Kriminalvårdens arbetsordning i sär- skild ordning. En placering på skyddsenhet blir aktuell först när alla andra möjligheter att tillgodose den intagnes skyddsbehov inom ramen för till- gänglig övervakning och kontroll är uttömda. Ett sådant skyddsbehov kan t.ex. uppstå när den intagne har hoppat av ett kriminellt nätverk, avgett vitt- nesmål, varit polisinformatör eller tidigare varit anställd hos exempelvis polisen eller Kriminalvården. 187För intagna med ett lägre skyddsbehov finns s.k. ro-platser på flera anstalter. K R I M I N A L V Å R D 2 0 2 1 / 2 2 : J O 1 Hur hanterar Kriminalvården intagna som är i behov av skydd? a.Vilka likheter och skillnader finns mellan de olika typer av s.k. skyddsplat- ser som finns inom ? Såväl ro-placering som skyddsplacering på säkerhetsenhet innebär kon- takt med ett begränsat antal övriga intagna och en noga avvägd klient- sammansättning. Kontakterna med övriga intagna är dock i regel mer begränsade vid en skyddsplacering. Ärenden avseende besöks- och te- lefontillstånd samt hantering av försändelser behandlas likvärdigt, lik- som ärenden om permission och annan tillfällig vistelse utanför anstalt. Besök genomförs i huvudsak i besökslokaler som tillhör anstalternas normalavdelningar. Säkerhetsenheternas syfte har haft inverkan på utformningen av den fysiska miljön på enheterna. De återfinns i separata byggnader åtskilda från övriga anstaltsbyggnader, vilket hänger samman med att de ska svara mot mycket högt ställda säkerhetskrav. Möjligheterna för skydds- placerade att använda sysselsättningslokaler, rastgårdar och övriga lo- kaler utanför enheterna är därför också begränsade. Det beror på att möjligheterna att förflytta klienter med skyddsbehov till lokaler utanför säkerhetsenheterna påverkas av bl.a. anstaltens totala tillgång till loka- ler, hur dessa används av övriga klienter på anstalten och av hur logisti- ken kring klientförflyttningarna på anstalten ser ut. Även de skyddspla- cerades möjligheter att delta i olika behandlingsprogram utanför enhet- erna samt att genomföra särskilda utslussningsåtgärder är begränsade. Begränsningarna är främst kopplade till de intagnas skyddsbehov och vilka möjligheter som Kriminalvården har att tillgodose detta i samband med t.ex. utslussningsåtgärder och sysselsättning utanför säkerhetsen- heterna. Kriminalvården vill i sammanhanget särskilt framhålla att myndigheten är medveten om att det inte finns något stöd i fängelsela- gen för att neka utslussningsåtgärder med hänvisning till att det finns ett skyddsbehov för den intagne. I praktiken är det dock på så sätt att den hotbild som finns mot vissa intagna innebär att det skulle vara för- enat med allvarliga risker såväl för den intagne som för den personal och övriga personer som vistas i t.ex. halvvägshus och hem för vård och boende om den intagne skulle genomgå utslussningsåtgärd där. Därutöver kan nämnas att personaltätheten på säkerhetsenheterna är högre än på ro-avdelningar, vilket gör det möjligt att erbjudna intagna där aktiviteter tillsammans med personal i högre utsträckning jämfört med vad som kan erbjudas placerade på en ro-avdelning. b.Är antalet skyddsplatser tillräckligt? Myndigheten bedömer att antalet skyddsplatser på säkerhetsenhet är tillräckligt. Det planeras dock för en ökning av antalet mindre avdel- ningar i de högre säkerhetsklasserna 1 och 2 inom ramen för den kom- mande kapacitetsökningen. Sådana avdelningar förbättrar myndighet- ens förutsättningar att placera intagna med olika grader av skyddsbe- hov. c.Vilka faktorer är avgörande för om en intagen med skyddsbehov ska pla- ceras i en Fenixbyggnad? Se svaret under fråga 1. d.I vilka avseenden är de andra skyddsplatserna, t.ex. de s.k. ro-platserna inte tillräckliga för att tillgodose dessa intagnas behov av skydd? När det exempelvis finns en allvarlig hotbild från grov organiserad brottslighet gentemot en intagen är det förenat med stora svårigheter att hitta en ro-plats som har en lämplig klientsammansättning ur skydds- synpunkt. I de fall det ens skulle vara möjligt att i en sådan situation 2 021 /2 2:JO1 K R I M I N A L V Å R D tillgodose skyddsbehovet på en ro-avdelning, skulle det krävas att pla- ceringen på ro-avdelningen förenades med en högre grad av övervak- ning och kontroll än vad som i regel förekommer på skyddsavdelning- arna i säkerhetsenheterna. Till skillnad från ro-avdelningarna är säker- hetsenheterna självförsörjande och har i regel färre antal intagna. Därför blir behovet av övervakning och kontroll av intagna med omfattande skyddsbehov mindre på en säkerhetsenhet än på en ro-avdelning. Vilka särskilda åtgärder vidtas för de intagna som är placerade i en för att deras anstaltsvistelse inte ska bli mer ingripande än nödvändigt? a.Vilka skillnader görs mellan intagna som är skyddsplacerade och säker- hetsplacerade i dessa byggnader? Den fysiska miljön är i stort sett identisk, som exempel kan nämnas rastgårdarnas och sysselsättningslokalernas utformning. Skyddsplace- rade är dock inte underkastade samma övervakning och kontroll som säkerhetsplacerade. Samtliga skyddsplacerade har möjlighet att besöka bollhall eller gymnastiksal och bibliotek. Vid anstalten Saltvik har skyddsplacerade även möjlighet att använda en större rastgård samt besöka bastu och kiosk en gång . Då risk- bedömningen för skyddsplacerade i regel ser annorlunda ut än den för säkerhetsplacerade finns det även möjlighet för vissa skyddsplacerade vid anstalten Saltvik att efter en individuell prövning att få tillgång till fler verktyg och redskap vid sysselsättning. b.Skiljer sig förutsättningarna för sådana åtgärder mellan de olika anstal- terna? Ja, vid anstalten Saltvik har t.ex. skyddsplacerade något större möjlig- heter att vistas i lokaler utanför säkerhetsenheten än vad skyddsplace- rade vid anstalten har. Det beror bl.a. på att promenadgårdarna på de andra delarna av saknar insynsskydd, vilket medför att de skyddsplacerade skulle exponeras för intagna på anstaltens övriga av- delningar om de vistades där. Men det beror också på att anstalten Halls sysselsättningslokaler används av övriga avdelningar i sådan utsträck- ning att det inte är möjligt att låta de skyddsplacerade använda dessa utan att ta bort sysselsättning för andra grupper av intagna. c.Hur ser Kriminalvården på att använda andra sysselsättningslokaler och rastgårdar än de som finns i eller i anslutning till Fenixbyggnaderna? Det är upp till de lokala verksamhetsställena, efter samråd med Säker- hetsavdelningen vid , att besluta om att skyddsplacerade ska få använda lokaler utanför säkerhetsenheterna. Ett sådant beslut kräver dock att det är praktiskt genomförbart med hänsyn till ordning och säkerhet. d.Under inspektionen 2019 uppgavs att anstalterna och i flera avseenden behandlar skyddsplacerade i Fenixbyggnaderna på samma sätt som de intagna som är placerade vid anstalternas normalavdelningar, t.ex. vad gäller promenadtider och innehavsfrågor. Hur resonerar Krimi- nalvården avseende den betydligt mer slutna miljö som en placering i en Fenixbyggnad innebär jämfört med en placering på en normalavdelning? Genom att skyddsplacerade får tillgång till sysselsättningslokaler utan- för byggnaden samt bibliotek m.m. kompenseras de begränsningar som säkerhetsenheternas fysiska utformning för med sig (se ovan). En skyddsplacering i en säkerhetsenhet innebär dock ofrånkomligt mer övervakning och kontroll i vissa avseenden (högre personaltäthet) samt K R I M I N A L V Å R D 2 0 2 1 / 2 2 : J O 1 begränsningar ifråga om bl.a. möjligheter att delta i behandlingspro- gram och sysselsättning utanför avdelningen. Risker och behov för intagna med skyddsbehov ser mycket olika ut. Hur hanterar Kriminalvården detta exempelvis när det gäller personalens förhållningssätt, kontroll och tvångsåtgärder samt utrustning vid en s.k. skyddsavdelning i en ? Det görs individuella risk- och behovsbedömningar inför beslut om placer- ing. Bedömningarna ligger sedan till grund för hur personalen ska förhålla sig till respektive intagen. Det finns mycket höga risker förknippade med intagna som placeras på skyddsavdelning på säkerhetsenhet, vilket påver- kar hur personalen måste förhålla sig till dessa intagna för att det ska vara möjligt att upprätthålla säkerheten. Hur bedömer Kriminalvården att genomförandet av beslutet att även införa skyddsplatser i anstalten Halls har gått? Vilka svårigheter har myndigheten ställts inför och hur har dessa hanterats? Kriminalvården bedömer att beslutet har fått avsedd effekt eftersom det på flera anstalter har behövts skyddsplatser för intagna med omfattande skyddsbehov. De svårigheter som har uppmärksammats från lokal nivå har bl.a. hand- lat om att det saknas tillgång till formellt underlag avseende risk- och hot- bildsbedömning samt att man upplever att placeringsbesluten till sin karak- tär är kortfattade. Personalen har även uppgett att de har upplevt vissa svå- righeter att behandla skyddsplacerade och säkerhetsplacerade i samma byggnad. Frågeställningarna har omhändertagits av Kriminalvården i ett utred- ningsuppdrag. Uppdraget syftar bl.a. till att avhjälpa dessa brister. Uppdra- get ska slutredovisas . Slutredovisningen ska göras i form av ett förslag till verksamhetsuppdrag till säkerhetsenheterna. Hur anser Kriminalvården att de 72 platserna i ska användas framöver? Vilka åtgärder vidtar Kriminalvården för att undvika att andra grupper intagna än säkerhetsplacerade intagna placeras där permanent? Av myndighetens beslut om inriktning, dnr 2018-28965, framgår att grund- fördelningen av de 72 platserna i säkerhetsenheterna ska göras enligt föl- jande. Kriminalvården ska ha 24 säkerhetsplatser vid anstalten Kumla, 18 plat- ser vid anstalten och 12 platser vid anstalten Saltvik. Det ska finnas 6 skyddsplatser vid anstalten och 12 skyddsplatser vid anstalten Saltvik. Därefter har det fattats ytterligare beslut om att inrätta riksmottagnings- platser, relationsvåldsplatser, normalplatser och häktesplatser i säkerhets- enheterna eftersom det ansträngda beläggningsläget kräver ett flexibelt platsutnyttjande. Kriminalvården anser alltså att de 72 platserna på säkerhetsenheterna lämpar sig för andra grupper av intagna med omfattande skyddsbehov och andra faktorer som medför mycket höga risker. Kriminalvårdens framtida kapacitetsökning kommer dock att ge bättre förutsättningar för differentie- ring och omhändertagande av klienter skyddsbehov inom samtliga säker- hetsklasser. 2 021 /2 2:JO1 K R I M I N A L V Å R D Vilket arbete pågår med att hitta alternativa placeringar för intagna som är i behov av skydd och placeras i en Fenix- byggnad? Kriminalvården arbetar kontinuerligt med översyn av placeringarna för de klienter som är placerade på skyddsplats på säkerhetsenhet. De klienter vars risker bedöms kunna hanteras på avdelning eller anstalt med lägre grad av säkerhet och kontroll omplaceras. På lokal nivå finns det även möjlighet att utreda alternativa placeringar inom ramen för arbetet med verkställighets- planeringen. En intagen, som var skyddsplacerad i en Fenixbyggnad, har under ärendets handläggning inkommit med två skrivelser om förhållandena för dessa intagna. Kriminalvården meddelade att det utredningsuppdrag för säkerhetsenheterna som hänvisas till i remissvaret har blivit försenat och beräknas slutföras först . Jag har även fått veta att det pågår ett arbete inom med en förändrad anstaltsklassificering i fyra sä- kerhetsklasser. Kriminalvården har redovisat en del av den relevanta rättsliga regleringen. För att få en överblick anser jag dock att det finns skäl att upprepa den i samband med beskrivningen av några ytterligare rättsliga utgångspunkter. Verkställigheten ska utformas så att den intagnes anpassning i samhället un- derlättas och så att negativa följder av frihetsberövandet motverkas (1 kap. 5 § första stycket fängelselagen). Verkställigheten får inte innebära andra begränsningar i den intagnes frihet än som följer av fängelselagen eller som är nödvändiga för att ordningen eller säkerheten ska kunna upprätthållas. En kontroll- eller tvångsåtgärd får endast användas om den står i rimlig proportion till syftet med åtgärden. Om en mindre ingripande åtgärd är tillräcklig ska den användas (1 kap. 6 § fängelselagen). En intagen får inte placeras så att han eller hon underkastas mer ingripande övervakning och kontroll än som är nödvändigt för att ordningen eller säker- heten ska kunna upprätthållas. Vid beslut om placering ska, i den utsträckning det är möjligt, hänsyn tas till den intagnes behov av sysselsättning, omvårdnad och en lämplig frigivningsplanering (2 kap. 1 § fängelselagen). Vid bedömningen enligt 2 kap. 1 § första stycket fängelselagen ska enligt 10 § fängelseförordningen (2010:2010) följande särskilt beaktas: 1.risken för rymning, fritagning, fortsatt brottslighet, missbruk och annan misskötsamhet, och 2.behovet av att undvika en olämplig sammansättning av intagna och att i övrigt kunna bedriva en ändamålsenlig verksamhet i anstalt. Av allmänna råd till 2 kap. 1 § fängelselagen framgår att ett beslut om placering ska föregås av en helhetsbedömning i varje enskilt fall. Denna bedömning får inte mynna ut i att en intagen placeras under högre eller lägre grad av övervak- ning och kontroll än som är nödvändigt för att ordningen eller säkerheten ska kunna upprätthållas. Graden av övervakning och kontroll framgår i första hand K R I M I N A L V Å R D 2 0 2 1 / 2 2 : J O 1 av anstaltens eller avdelningens säkerhetsklass (se Kriminalvårdens föreskrif- ter och allmänna råd [KVFS 2011:1] om fängelse, FARK Fängelse). Vid bedömningen av de risker som framgår av 10 § 1 fängelseförordningen ska särskilt beaktas 1.karaktären och omfattningen av den intagnas tidigare och aktuella brotts- lighet 2.utfallet av tidigare och pågående verkställighet