frsrdg · H904RS5 · 2021-12-20 00:00:00 — Säkerhetspolisen ger , inom ramen för 8 kap. 11 § säkerhetsskyddsförordningen, på begäran av och dess myndigheter råd i säkerhetsskyddsfrågor. Denna rådgivningsskyldighet är värdefull och bör finnas kvar även fortsättningsvis. Enligt riksdagsstyrelsen behövs det dock en tydligare reglering som ålägger myndigheter ett ansvar att i egenskap av verksamhetsutövare be Säkerhetspolisen om hjälp inför en granskning. Som har framfört under den fortsatta beredningen av framställningen är Säkerhetspolisen en av de myndigheter som har störst kunskap och kompetens inom säkerhetsskyddsområdet. Säkerhetspolisen har också erfarenhet av tillsyn inom området. Detta gör enligt riksdagsstyrelsen att Säkerhetspolisen har en överblick över var på säkerhetsskyddsområdet det kan förekomma brister och vilka områden som riksdagsmyndigheterna därför kan behöva besluta ska granskas. För att inte riskera självständigheten är det därvid viktigt att både rätten att ta initiativ till granskningen samt dess innehåll, dvs. direktiven för den, ligger hos verksamhetsutövaren och inte hos . Detta bör uttryckas som att myndigheten, efter samråd med Säkerhetspolisen, vid behov ska besluta att göra en granskning. För del bör ansvaret för detta ligga på , se avsnitt 4.2 där det redogörs för att inte bedriver något eget säkerhetsskyddsarbete utan att det görs av . Förslaget stämmer för övrigt väl överens med synpunkt att om en granskning ska utföras av en myndighet under regeringen måste den ske på initiativ och enligt direktiv som beslutas av myndigheten själv. Hur samrådet ska gå till bör vara upp till respektive riksdagsmyndighet att själva avgöra. Samrådet behöver inte innebära att det är Säkerhetspolisen som sedan utför själva granskningen. Hur ofta myndigheter ska ta initiativ till en granskning, annat än att det ska ske just vid behov, är svårt att slå fast i förväg. Enligt riksdagsstyrelsen får det i stället bli beroende på faktorer som t.ex. omfattningen av den säkerhetskänsliga verksamheten, förändring av densamma och omvärldshändelser. Eftersom det redan ska ske en kontroll av säkerhetsskyddet enligt 3 § tredje stycket lagen om säkerhetsskydd i och dess myndigheter anser riksdagsstyrelsen det lämpligt att säga att granskningen ska ske som en del i den kontrollen. När det gäller nämndmyndigheterna är det ingen av dessa som verkar bedöma att de bedriver säkerhetskänslig verksamhet. Det är tänkbart att denna bedömning i huvudsak kommer att gälla även framgent. För det fall en myndighet inte bedriver någon säkerhetskänslig verksamhet finns det inget säkerhetsskydd att kontrollera i enlighet med 3 § tredje stycket lagen om säkerhetsskydd i och dess myndigheter. Följaktligen kommer det inte heller att aktualiseras någon granskning enligt den föreslagna ordningen ovan för en sådan myndighet. Eftersom ansvaret att utföra granskningen ytterst ligger på respektive riksdagsmyndighet kommer de att behöva liknande stöd (metodstöd och samarbetsforum) som andra mindre tillsynsmyndigheter. 6 GRANSKNING FÖR ATT UPPNÅ ETT SKYDD LIKNANDE TILLSYN ENLIGT SÄKERHETSSKYDDSLAGEN I de fall det finns en säkerhetsskyddschef ska denna ges ett ansvar för granskningen Riksdagsstyrelsen har redan tidigare nämnt att den delar utredningens uppfattning att säkerhetsskyddschefen, i de fall det finns en sådan funktion, ska ha ett granskningsansvar. Skälen för att det bör finnas en funktion i form av en säkerhetsskyddschef redogör riksdagsstyrelsen för i avsnitt 7.1. Vad granskningen, och därmed ansvaret, bör omfatta har diskuterats i avsnitt 6.1. Ansvaret bör alltså omfatta att granska att verksamheten bedrivs enligt tillämpliga säkerhetsskyddsbestämmelser och att det interna regelverk som finns är ändamålsenliga. Detta ansvar bör regleras i lag. När det gäller själva ordningen för säkerhetsskyddschefens ansvar i granskningen anser riksdagsstyrelsen, som utredningen också föreslår, att den bör regleras i respektive myndighets interna föreskrifter eller liknande. Eftersom de aktuella myndigheterna ser olika ut är det lämpligast att låta det vara upp till dem själva att bestämma hur den regleringen ska se ut, både vad gäller t.ex. en eventuell granskningsfunktions konstruktion och vilka befogenheter säkerhetsskyddschefen kan tilldelas utan att riskera självständigheten för respektive institution och de aktörer som ingår där. Riksdagsstyrelsen kommer därför inte att komma med några förslag i den delen i framställningen. Något ska dock sägas om nämndmyndigheterna. Det föreslås inget krav på att de ska ha en säkerhetsskyddschef. Därmed finns det inte heller någon särskilt utpekad funktion med ansvar för granskningen utöver det ansvar som vilar på verksamhetsutövaren enligt 3 § lagen om säkerhetsskydd i och dess myndigheter. Ingen av nämndmyndigheterna verkar bedöma att de bedriver någon säkerhetskänslig verksamhet och det är tänkbart att så kommer att vara fallet även framgent. Det behöver därför, enligt riksdagsstyrelsens mening, inte införas något särskilt, lagstadgat krav för dem vad gäller ansvaret för granskningen. Det hindrar dock givetvis inte myndigheterna från att i sin interna reglering beskriva hur motsvarande granskning ska kunna uppnås. 6 GRANSKNING FÖR ATT UPPNÅ ETT SKYDD LIKNANDE TILLSYN ENLIGT SÄKERHETSSKYDDSLAGEN 6.3Riksdagsförvaltningen, , ombudsmän och ska lämna en redovisning till om vilka granskningar som har beslutats Riksdagsstyrelsens förslag: , , ombudsmän och ska skriftligen redovisa till vilka granskningar som har beslutats som en del i kontrollen enligt 3 § tredje stycket lagen om säkerhetsskydd i och dess myndigheter. Redovisningen ska för del lämnas till finansutskottet och för övriga myndigheters del till . Förslaget överensstämmer delvis med riksdagsstyrelsens. Utredningen föreslår att myndigheter ska vara skyldiga att till respektive finansutskottet redovisa vilka granskningsinsatser som säkerhetsskyddschefen respektive Säkerhetspolisen har gjort och hur de förslag till åtgärder som har getts med anledning av granskningen har tagits om hand. Remissinstanserna tillstyrker förslaget, har inget att invända eller avstår från att lämna synpunkter. Säkerhetspolisen vill framhålla att det är viktigt att även säkerhetsskyddschefens granskningar och förslag på åtgärder följs upp. Säkerhetspolisen påpekar även att redovisningarna ur säkerhetssynpunkt kan komma att ha ett högt skyddsvärde. Skälen för riksdagsstyrelsens förslag Som bekant anser riksdagsstyrelsen att Säkerhetspolisen ska ha en annan roll än den som utredningen föreslår. Den föreslagna skyldigheten att, efter samråd med Säkerhetspolisen, vid behov besluta att göra en granskning bör dock kompletteras med ett krav på att , , ombudsmän och i en skrivelse ska redovisa till vilka granskningar som har beslutats. En sådan skrivelse kommer förvisso, såsom Säkerhetspolisen är inne på, behöva bli av övergripande karaktär. Riksdagsstyrelsen tror ändå att skrivelsen kommer att fylla en funktion, dels genom att den ytterligare inskärper vikten av att göra en granskning, dels genom att den ger berört utskott en bild av hur arbetet med säkerhetsskyddsfrågor ser ut. Tanken är alltså inte att utskotten ska ha någon granskande roll. I stället får det bli upp till utskottet att eventuellt agera utifrån vad som 6 GRANSKNING FÖR ATT UPPNÅ ETT SKYDD LIKNANDE TILLSYN ENLIGT SÄKERHETSSKYDDSLAGEN framkommer av skrivelsen. För nämndmyndigheterna ser inte riksdagsstyrel- sen att det finns något behov av en redovisningsskyldighet. När det så gäller frågan vilka utskott som skrivelsen bör lämnas till delar riksdagsstyrelsen utredningens bedömning att det för (inklusive ), ombudsmäns och del bör vara som är mottagare av respektive myndighets skri- Av bilagan till riksdagsordningen (förkortad RO) framgår att konstitu- tionsutskottet ska bereda ärenden om och myndigheter i övrigt utom , se tilläggsbestämmelse 7.5.1 RO. I enlighet med 11 § lagen med instruktion för ombudsmän överlämnar ombudsmän- nen sin ämbetsberättelse till . Enligt 19 § lagen med instruktion för är det som svarar för att revision sker av . Av tilläggsbestämmelse 13.5.1 RO fram- går också en möjlighet till samråd mellan och konstitutionsut- Ett sådant samråd kan gälla arbetsordning eller andra frågor av organisatorisk art. Såväl ombudsmän som Riksrevi- sionen har en tät myndighetsdialog med detta utskott. När det gäller är kopplingen till inte lika tydlig. Dock har hand om bl.a. den lagstiftning som rör , och riksdagsdirektören redogör för verksamheten inför utskottet. Det faller sig därför mest naturligt att även sänder sin skrivelse till . Eftersom ska svara för bl.a. säkerheten i kommer dess skrivelse alltså även att innehålla en redogörelse om i Vad slutligen gäller finns det ett värde i att ett och samma ut- skott har hand om samtliga skrivelser. Dock undantas uttryckligen i bilagan till riksdagsordningen ärenden om från an- I 6 kap. 4 § riksbankslagen sägs att minst ska lämna en skriftlig redogörelse till finansutskott om penningpo- Riksdagsstyrelsen anser därför, i likhet med utredningen, att det för del i stället bör vara finansutskottet som är mottagare av skrivel- sen i fråga. Som Säkerhetspolisen anför är det viktigt att även säkerhetsskyddschefens granskningar och förslag till åtgärder följs upp. Vilka interna krav på uppfölj- ning etc. som ska finnas bör dock, enligt riksdagsstyrelsens mening, vara upp till respektive myndighet. Riksdagsstyrelsen kommer därför inte med något förslag vad gäller detta. 7 , , ombudsmän och ska ha en säkerhetsskyddschef 7.1Det finns ett behov av en säkerhetsskyddschef med ett ansvar som inte får delegeras Riksdagsstyrelsens förslag: Det ska införas ett krav på att det hos (då även i egenskap av ansvarig för säkerhet), , ombudsmän och ska finnas en säkerhetsskyddschef. Säkerhetsskyddschefen ska leda och samordna säkerhetsskyddsarbetet samt granska att verksamheten bedrivs enligt de säkerhetsskyddsbestämmelser som finns, både de som följer av lag och de som följer av myndigheternas interna regelverk. Säkerhetsskyddschefen ska också granska det interna regelverkets ändamålsenlighet. Säkerhetsskyddschefens ansvar ska inte kunna delegeras. Förslaget överensstämmer med riksdagsstyrelsens. Majoriteten av remissinstanserna tillstyrker förslaget, har inget att invända eller avstår från att lämna synpunkter. ombudsmän () anser dock att det bör övervägas hur kravet på en säkerhetsskyddschef förhåller sig till respektive myndighets behov. Vidare anför JO att om utredningens förslag genomförs på det sätt som föreslås är det sannolikt att myndighetens säkerhetsskyddschef själv kommer att utföra stora delar av säkerhetsskyddsarbetet. I praktiken innebär det att han eller hon också kommer att granska sitt eget arbete. I det fortsatta lagstiftningsarbetet bör ändamålsenligheten och effektiviteten med en sådan ordning övervägas ytterligare. har under den fortsatta beredningen av framställningen instämt i JO:s synpunkt. Säkerhetspolisen avråder från att myndigheterna i sina interna föreskrifter föreskriver att säkerhetsskyddschefen inte ska kunna fatta beslut om åtgärder med anledning av sin granskning. Det är svårt att se hur säkerhetsskyddschefen ska kunna fungera effektivt i sin roll om dennas beslutsmandat begränsas på det sättet. 7 RIKSDAGSFÖRVALTNINGEN, , OMBUDSMÄN OCH SKA Skälen för riksdagsstyrelsens förslag Det finns ett behov av en funktion med ett övergripande ansvar för säkerhetsskyddsarbetet Ansvaret för säkerhetsskyddet ligger på den som är ytterst ansvarig för verksamhetsutövaren. I det avseendet ligger ansvaret för del på riksdagsdirektören, se 14 kap. 4 § RO där det anges att riksdagsdirektören är chef för . I och med att har ansvar för säkerhet ansvarar riksdagsdirektören även ytterst för säkerhetsskyddet i , med undantag för beslut om säkerhetskontroll i vilka enligt lagen (1988:144) om säkerhetskontroll i fattas av talmannen. När det i fortsättningen talas om avses, om inte annat anges, även förvaltningens ansvar för säkerhetsskydd. Vad gäller framgår av 9 kap. 13 § andra stycket RF att leds av en direktion som utses av fullmäktige. I 8 § arbetsordning anges bl.a. att direktionen ska se till att ett effektivt säkerhetsskydd upprätthålls i . När det gäller ombudsmän sägs i 13 kap. 2 § andra stycket RO och 12 § lagen (1986:765) med instruktion för ombudsmän att chefsjustitieombudsmannen är administrativ chef och bestämmer inriktningen av verksamheten i stort. Det får anses innefatta även det yttersta ansvaret för säkerhetsskyddet. För del ligger ansvaret på riksrevisorn, se 2 § första stycket lagen (2002:1023) med instruktion för där det anges att riksrevisorn är chef för och leder myndigheten. Med det får också anses följa det yttersta ansvaret för säkerhetsskyddet. Utredningen har inte haft i uppdrag att utreda om det behövs en säkerhetsskyddschef även i nämndmyndigheterna under . Riksdagsstyrelsen behandlar därför inte den frågan. Att ansvaret för säkerhetsskyddet ytterst vilar på den som är chef för verksamhetsutövaren innebär dock inte att det är riksdagsdirektören, direktion, chefsjustitieombudsmannen och riksrevisorn som rent faktiskt ska arbeta med säkerhetsskyddet. Förutom att frågor som rör säkerhetsskyddet kan behöva hanteras ute i verksamheten måste det också finnas en säkerhetsskyddsorganisation. JO anför att omfattningen av den säkerhetskänsliga verksamheten varierar mellan och dess myndigheter. Riksdagsstyrelsen är medveten om att det kan finnas sådana skillnader och att dessa gör att säkerhetsskyddsorganisationen som sådan kan behöva se olika ut hos , , ombudsmän respektive . finns det, som utredningen konstaterar, vissa gemensamma nämnare för myndigheterna i fråga. De säkerhetsskyddsfrågor de har att hantera blir alltmer komplexa och spänner inte sällan över flera olika områden. Som t.ex. avdelnings- eller enhetschef kan det ibland vara svårt att se helheten och att kunna beakta alla aspekter som behövs för att uppnå en lösning som är 7 RIKSDAGSFÖRVALTNINGEN, , OMBUDSMÄN OCH SKA fullgod och lagenlig i säkerhetsskyddsmässigt hänseende för verksamheten som helhet. För vissa av myndigheterna, framför allt ombudsmän och , tillkommer också det förhållandet att mängden säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter kan variera från till en annan beroende på vad myndigheterna i fråga granskar och därmed kan få tillgång till för uppgifter. Det borde också rimligen finnas ett behov hos samtliga dessa myndigheter att ha en funktion dit myndigheternas respektive ledningar (riksdagsdirektören, direktion, chefsjustitieombudsmannen respektive riksrevisorn) kan vända sig för att orientera sig om säkerhetsskyddsarbetet. Riksdagsstyrelsen anser därför, i likhet med utredningen, att det hos såväl (då även i egenskap av ansvarig för säkerhet) som , ombudsmän och behövs en funktion inom respektive myndighet som har ett övergripande ansvar för säkerhetsskyddsarbetet. Detta bör gälla oavsett vilken mängd säkerhetskänslig verksamhet eller säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter som finns. En säkerhetsskyddschef bör ha ansvaret för ledning, samordning och granskning Vid den närmare utformningen av vad en funktion av ovan nämnt slag ska ha för ansvar anser riksdagsstyrelsen att det är av intresse att se vad som gäller för myndigheterna under regeringen. fanns i 2 kap. 2 § säkerhetsskyddsförordningen (2018:658) en bestämmelse som sa att vid verksamhet som förordningen gäller för skulle det, om det inte var uppenbart obehövligt, finnas en säkerhetsskyddschef som kontrollerade att verksamheten bedrivs i enlighet med vad som föreskrivs i säkerhetsskyddslagen och säkerhetsskyddsförordningen. Det framgick också att vid myndigheter skulle säkerhetsskyddschefen vara direkt underställd myndighetens chef. finns kravet på säkerhetsskyddschef i stället i 2 kap. 7 § säkerhetsskyddslagen. gäller att det ska finnas en säkerhetsskyddschef, om det inte är uppenbart obehövligt. Som exempel på vad som menas med uppenbart obehövligt nämns i förarbetena att så kan vara fallet om den säkerhetskänsliga verksamheten är av en mycket begränsad omfattning. För bedömningen kan det också ha betydelse vilka säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter som finns i verksamheten och hur säkerhetskänslig verksamheten i övrigt är.31 An- svarsområdet för säkerhetsskyddschefen har utökats och i bestämmelsen sägs att denna ska leda och samordna säkerhetsskyddsarbetet samt kontrollera att verksamheten bedrivs enligt lagen och de föreskrifter som har meddelats i anslutning till lagen. Det utökade ansvaret motiveras bl.a. med att det har framkommit att det finns ett behov av att förtydliga och utvidga säkerhetsskyddschefens roll i arbetet med att ta fram och bibehålla ett väl anpassat säkerhetsskydd. Genom att ge säkerhetsskyddschefen i uppgift att även leda och samordna säkerhetsskyddsarbetet i verksamheten stärks dennas roll ytterligare, 2020/21:194 s. 26. 7 RIKSDAGSFÖRVALTNINGEN, , OMBUDSMÄN OCH SKA både i förhållande till verksamhetens ledning och till säkerhetsskyddsorgani- sationen i övrigt.32 Vidare anges i bestämmelsen att ansvaret inte får delegeras. I förarbetena motiveras det med att det alltid bör finnas en person som har ansvaret för att kontrollera att säkerhetsskyddsregleringen följs och som har en helhetsbild av verksamhetens skyddsvärden och säkerhetsskydd. svaret delegeras uppnås inte de viktiga fördelar som finns med att säkerhets- skyddschefen är direkt underställd verksamhetsutövarens ledning.33 Slutligen regleras säkerhetsskyddschefens organisatoriska placering, vilket behandlas i Som riksdagsstyrelsen har varit inne på i avsnitt 5.2 bör säkerhetsskydds- bestämmelserna för och dess myndigheter vara utformade så att de i så stor utsträckning som möjligt liknar dem som gäller för den övriga stats- förvaltningen, om det inte finns sakliga skäl för avsteg. Med hänsyn till det och vad som har anförts i avsnittet ovan om behovet av en funktion med ett övergripande ansvar för säkerhetsskyddsarbetet anser riksdagsstyrelsen att funktionen i fråga bör ha ansvar för att leda myndighetens säkerhetsskyddsar- bete och inom ramen för det dra upp huvudlinjerna för det arbetet. det ingå ansvar för att samordna myndighetens säkerhetsskyddsarbete. nebär att säkerhetsskyddschefen ska vara aktiv och operativ och inte enbart passivt kontrollera säkerhetsskyddet i efterhand (jämför resonemanget i förar- betena till säkerhetsskyddslagen, se avsnitt 4.8). också ha ansvar för att granska att verksamheten bedrivs enligt de säkerhets- skyddsbestämmelser som finns i lagar och i myndigheternas interna regelverk. Så långt är alltså ansvaret detsamma som det som gäller för en säkerhets- skyddschef som lyder under säkerhetsskyddslagen. mening faller det sig därför också naturligt att funktionen benämns just säker- hetsskyddschef, en titel som för övrigt redan finns hos vissa av de aktuella Till skillnad från de myndigheter som lyder under regeringen, och därmed ska följa förordningar och föreskrifter från t.ex. Säkerhetspolisen, är och dess myndigheter självreglerande utöver lagen om säkerhetsskydd i riks- dagen och dess myndigheter. Riksdagsstyrelsen betvivlar inte att framtagandet av föreskrifter och liknande på säkerhetsskyddsområdet görs med största nog- Säkerhetsskyddschefen har troligen en framträdande roll i det arbetet. Enligt riksdagsstyrelsens mening bör dock säkerhetsskydds- chefen även ha ett lagstadgat ansvar för att granska det interna regelverkets När det så gäller frågan om huruvida säkerhetsskyddschefens ansvar ska kunna delegeras delar riksdagsstyrelsen utredningens bedömning att så inte bör kunna ske. En möjlighet att delegera skulle förta tanken bakom att ha en funktion som har ett övergripande ansvar för säkerhetsskyddsfrågorna. ligger också i linje med vad som gäller enligt säkerhetsskyddslagens 2020/21:194 s. 25 f. 2020/21:194 s. 26. 7 RIKSDAGSFÖRVALTNINGEN, , OMBUDSMÄN OCH SKA bestämmelse om säkerhetsskyddschef. Vad funktionen i övrigt bör ha för uppgifter och befogenheter bör, som riksdagsstyrelsen har varit inne på i avsnitt 6.2, vara upp till respektive myndighet att avgöra och reglera i sitt interna regelverk. Säkerhetspolisens påpekande att det är svårt att se hur säkerhetsskyddschefen ska kunna fungera effektivt i sin roll om dennas beslutsmandat begränsas kommer därför inte att beröras ytterligare i framställningen. Säkerhetsskyddschefen kan komma att granska sig själv I likhet med utredningen tror riksdagsstyrelsen att det i myndigheter som har en säkerhetsskyddsorganisation med fler än ett fåtal medarbetare kommer att vara så att huvuddelen av det dagliga säkerhetsskyddsarbetet, där en stor del av tillämpningen av säkerhetsskyddsbestämmelserna sker, utförs av andra än säkerhetsskyddschefen. I myndigheter med en liten säkerhetsskyddsorganisation kan det dock, som såväl utredningen som JO och påpekar, hända att säkerhetsskyddschefen i viss mån vid granskningen kommer att granska även sitt eget arbete. Riksdagsstyrelsen ser dock inte det ovan sagda som ett problem för vare sig effektiviteten eller ändamålsenligheten. I små myndigheter är det inte ovanligt att en och samma person innehar flera funktioner. Det viktiga är att säkerhetsskyddschefen håller isär sina olika roller – som har nämnts i avsnittet ovan ligger det i säkerhetsskyddschefens ansvar att vara aktiv och operativ och inte enbart passivt kontrollera säkerhetsskyddet i efterhand. För det fall säkerhetsskyddschefen önskar råd i dessa roller kan myndigheten med stöd av 8 kap. 11 § säkerhetsskyddsförordningen vända sig till Säkerhetspolisen. 7.2Myndigheterna ska själva få avgöra den organisatoriska placeringen Riksdagsstyrelsens förslag: Säkerhetsskyddschefens organisatoriska placering ska inte regleras i lag. Förslaget överensstämmer inte med riksdagsstyrelsens. Utredningen föreslår att det av lag ska framgå att säkerhetsskyddschefen ska vara direkt underställd riksdagsdirektören, direktion, chefsjustitieombudsmannen respektive riksrevisorn. Många remissinstanser tillstyrker förslaget, har inget att invända eller avstår från att lämna synpunkter. anser dock att säkerhetsskyddschefens ställning och organisatoriska placering inte bör regleras i lag. 7 RIKSDAGSFÖRVALTNINGEN, , OMBUDSMÄN OCH SKA står utredningens förslag i konflikt med det förslag till ny 7 kap. 1 § lagen om riksbank som bereds inom . uppfattningen att säkerhetsskyddschefens organisatoriska placering inte bör regleras i lag utan att det bör vara upp till varje enskild myndighet att avgöra. Skälen för riksdagsstyrelsens förslag För att säkerhetsskyddsfrågorna ska ges hög prioritet och för att förbättra förutsättningarna för att de uppmärksammas och beaktas i den dagliga styrningen av verksamheten anser utredningen att säkerhetsskyddschefen bör vara direkt underställd riksdagsdirektören, direktion, chefsjustitieombudsmannen respektive riksrevisorn. Ett liknande synsätt finns i förarbetena till bestämmelsen om säkerhetsskyddschef i säkerhetsskyddslagen, se redogörelsen i avsnitt 4.8. Riksdagsstyrelsen delar bedömningen att det är viktigt att säkerhetsskyddschefen finns nära verksamhetsutövarens ledning och chef. Vid bedömningen av om säkerhetsskyddschefens organisatoriska placering ska slås fast i lag eller inte måste det dock tas i beaktande att de myndigheter som är i fråga – , , ombudsmän och – alla är organiserade på olika sätt, se mer om deras organisation i avsnitt 7.1. Till det kommer synpunkt att utredningens förslag står i konflikt med regeringens förslag till ny 7 kap. 1 § lagen om riksbank, se propositionen En ny riksbankslag (prop. 2021/22:41). Enligt riksdagsstyrelsen gör detta att det inte är lämpligt att för de aktuella myndigheterna i lag reglera säkerhetsskyddschefens organisatoriska placering. Det får i stället vara upp till respektive myndighet att avgöra detta, givetvis med beaktande av vikten av att säkerhetsskyddschefen har en tät och nära dialog med ledningen. 8En anmälningsskyldighet för säkerhetshotande händelser och verksamhet införs