frsrdg · H904RS5 · 2021-12-20 00:00:00 — De kan därmed inte sägas för det allmännas räkning delta i en myndighets verksamhet på grund av an- ställning eller uppdrag hos myndigheten, på grund av tjänsteplikt eller på an- nan liknande grund, se bestämmelse om det i 2 kap. 1 § andra stycket OSL. Av det följer att de inte heller omfattas av tystnadsplikten enligt offentlighets- För den fortsatta redogörelsen kan det dock ändå vara av intresse att se vilket skydd offentlighets- och sekretesslagen ger i de fall lagen faktiskt är tillämplig samt vilket skydd uppgifter som har kommit riksdagsle- damöter till del har. Särskilda bestämmelser i offentlighets- och sekretesslagen om sekretess vid sammanträde med kammare, beslut och protokoll I 41 kap. 1 § OSL finns bestämmelser om vad som gäller för sekretess vid sammanträde med kammare, beslut och protokoll. För uppgift om vad som har förekommit vid sammanträde med kammare tillämpas sekretessbestämmelserna i offentlighets- och sekretesslagen endast om sammanträdet har hållits inom stängda dörrar. Det framgår av 41 kap. 1 § första stycket OSL. Föreskrifter om när kammare kan sammanträda inom stängda dörrar finns i 6 kap. 7 § RO, se mer om den bestämmelsen i avsnittet nedan. I 41 kap. 1 § andra stycket OSL sägs att för de uppgifter som förekommit vid ett sammanträde inom stängda dörrar och som har tagits in i kammarens protokoll gäller sekretess enligt offentlighets- och sekretesslagen endast om sekretess för uppgifterna följer av 15 kap. OSL (dvs. rikets säkerhet eller dess förhållande till andra stater eller mellanfolkliga organisationer). I fråga om uppgifter som har tagits in i andra protokoll hos än kammarprotokoll eller beslut gäller sekretess endast om sekretess för uppgifterna följer av 15 kap. eller 19 kap. 7 § OSL (dvs. fackliga stridsåtgärder inom den offentliga sektorn). Med beslut förstås betänkanden, yttranden, skrivelser och liknande handlingar från utskott och andra riksdagsorgan.47 Sekretess kan också gälla för yttranden som nedtecknats vid regeringens samråd med enligt tilläggsbestämmelse 7.15.5 RO i fråga om uppgifter som avses i 16 kap. OSL (dvs. uppgifter som angår rikets centrala finanspolitik, penningpolitik eller valutapolitik). När det gäller andra uppgifter hos än de som nämns ovan gäller sekretessbestämmelserna i offentlighets- och sekretesslagen utan inskränk- 46Se Lenberg m.fl., Offentlighets- och sekretesslagen (, Version 23, ), kommentaren till 2 kap. 1 §. 47Se Lenberg m.fl., Offentlighets- och sekretesslagen (, Version 23, ), kommentaren till 41 kap. 1 §. 11 EN BESTÄMMELSE INFÖRS OM TYSTNADSPLIKT FÖR PARTIKANSLIANSTÄLLDA NÄR DET GÄLLER ning, se dock de särskilda regler för ledamöter som det redogörs för i avsnittet nedan. I 41 kap. 3 och 4 §§ OSL finns bestämmelser om överföring av sekretess. Om får en sekretessreglerad uppgift från regeringen blir sekretess- bestämmelsen tillämplig på uppgiften även hos . att om får en sekretessreglerad uppgift från en myndighet för pröv- ning av om den ska lämnas ut, blir sekretessbestämmelsen tillämplig på upp- giften även hos . Av 10 kap. 8 § första stycket OSL framgår att , när det är fråga om uppgifter hos eller dess myndigheter, för ett särskilt fall får be- sluta om undantag från sekretess om det är motiverat av synnerliga skäl. stämmelsens andra stycke sägs att även i andra fall än som avses i första stycket får besluta om undantag från sekretess för uppgift hos riks- När det gäller uppgifter hos själv prövar det organ hos vilken uppgiften förekommer frågan om undantag från sekretess.48 Det innebär att ett utskott förordnar om undantag från sekretessen i fråga om uppgifter hos ut- skottet och talmannen när det gäller uppgifter hos kammarkansliet.49 Enligt 10 kap. 9 § första stycket OSL får förena sådana beslut som anges i 8 § första stycket med villkor att förbehåll som inskränker en enskild motta- gares rätt att lämna uppgiften vidare eller utnyttja den ska göras när uppgiften Ett förbehåll innebär att mottagaren av uppgifterna inte fritt får an- vända sig av dem och att det genom förbehållet uppstår en tystnadsplikt.50 Om den som förbehållet riktar sig mot inte följer villkoren i förbehållet kan ansvar för brott mot tystnadsplikt enligt 20 kap. 3 § komma i fråga. I 10 kap. 9 § andra stycket OSL påminns om att den tystnadsplikt som upp- kommer genom ett förbehåll enligt första stycket inskränker den rätt att med- dela och offentliggöra uppgifter som följer av tryckfrihetsförordningen och Särskilda regler för ledamöter Offentlighets- och sekretesslagens förbud mot att avslöja en uppgift som omfattas av sekretess gäller som redovisats tidigare även för del. För utlämnande av en allmän handling hos ett utskott eller gäller alltså bestämmelserna i offentlighets- och sekretesslagen. När det gäller ledamöter följer det av 41 kap. 2 § OSL att lagens bestämmelser om förbud mot att röja en uppgift eller i övrigt utnyttja den utanför den verksamhet för vilken den är sekretessreglerad inte gäller för ledamöter om det är fråga om uppgifter som de har tagit emot under utförandet av sina uppdrag. Vissa bestämmelser om tystnadsplikt för riksdagsledamöter finns dock i 10 kap. 12 § RF och i 6 kap. 8 § och 7 kap. 20 § RO. 48 Se Lenberg m.fl., Offentlighets- och sekretesslagen (, Version 23, ), kommentaren till 10 kap. 8 §. 49 Se bet. 1979/80:KU37 s. 38. 50 Se Lenberg m.fl., Offentlighets- och sekretesslagen (, Version 23, ), kommentaren till 10 kap. 9 §. 11 EN BESTÄMMELSE INFÖRS OM TYSTNADSPLIKT FÖR PARTIKANSLIANSTÄLLDA NÄR DET GÄLLER 10 kap. 12 § RF regleras tystnadsplikt i . Ordföranden i nämnden kan besluta om tystnadsplikt för en ledamot av nämnden och den som i övrigt är knuten till nämnden, t.ex. som suppleant eller tjänsteman. En övergripande bestämmelse om sammanträden i kammaren finns i regeringsformen. Enligt 4 kap. 9 § RF ska sammanträden i kammaren vara offentliga. Av bestämmelsen framgår dock att ett sammanträde kan hållas inom stängda dörrar enligt bestämmelserna i riksdagsordningen. I 6 kap. 7 och 8 §§ RO finns närmare bestämmelser om offentlighet vid sammanträden i kammaren och tystnadsplikt. Av 6 kap. 7 § andra stycket RO följer att kammaren får besluta att ett sammanträde ska hållas inom stängda dörrar, om det krävs med hänsyn till rikets säkerhet eller i övrigt till förhållandet till en annan stat eller en mellanfolklig organisation. Om regeringen ska lämna information till vid ett sammanträde får även regeringen besluta om stängda dörrar på de grunder som anges i andra stycket, se 6 kap. 7 § tredje stycket RO. Beslut om att ett sammanträde ska vara slutet kan alltså fattas dels av kammaren, dels av regeringen, när denna avser att lämna ett muntligt meddelande till genom en minister vid sammanträdet. Ett förordnande om stängda dörrar kan avse en del av ett sammanträde. Av 6 kap. 8 § RO följer att en ledamot inte obehörigen får röja vad som har framkommit vid ett sammanträde i kammaren som hållits inom stängda dörrar. Kammaren får besluta att i ett särskilt fall helt eller delvis upphäva tystnadsplikten. Utskotten och ska enligt 7 kap. 16 § första stycket RO sammanträda inom stängda dörrar. Av bestämmelsens andra stycke följer att utskotten och får medge att även någon annan än en ledamot, en suppleant eller en tjänsteman i utskottet eller får närvara vid ett sammanträde inom stängda dörrar. och för överläggningar i utskott i EU-frågor enligt 7 kap. 12 § RO krävs inget beslut för att ett statsråd eller en tjänsteman som åtföljer statsrådet ska få närvara. Enligt 7 kap. 20 § RO får en ledamot eller en suppleant i ett utskott eller inte obehörigen röja vad som enligt beslut av regeringen, utskottet eller ska omfattas av sekretess till skydd för rikets säkerhet eller av annat synnerligen viktigt skäl som rör förhållandet till en främmande stat eller en mellanfolklig organisation. Det ska sägas att det i framställningen riksdagsöversyn (framst. 2020/21:RS5) föreslås en ändring av tilläggsbestämmelse 13.11.2 RO så att det i den anges att 7 kap. 20 § RO ska tillämpas på krigsdelegationen när den inte är i ställe. Inskränkningar i rätten enligt tryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen att meddela och offentliggöra uppgifter när det gäller tystnadsplikterna för riksdagsledamöterna regleras i 44 kap. 1 § OSL. Enligt paragrafen har den tystnadsplikt som följer av ett beslut om ovillkorlig tystnadsplikt i företräde framför meddelarfriheten. Den tystnadsplikt som kan följa av 6 kap. 8 § och 7 kap. 20 § RO har enligt samma paragraf också företräde framför rätten att meddela och offentliggöra uppgifter om det är fråga 11 EN BESTÄMMELSE INFÖRS OM TYSTNADSPLIKT FÖR PARTIKANSLIANSTÄLLDA NÄR DET GÄLLER om uppgifter som om de röjs kan antas sätta rikets säkerhet i fara eller på annat sätt allvarligt skada landet. Om någon röjer en uppgift som han eller hon är skyldig att hemlighålla enligt lag eller annan författning eller enligt förordnande eller förbehåll som har meddelats med stöd av lag eller annan författning, eller olovligen utnyttjar en sådan hemlighet, döms den personen, om inte gärningen på annat sätt är särskilt belagd med straff, för brott mot tystnadsplikt till böter eller fängelse i högst . Detta framgår av 20 kap. 3 § första stycket . Enligt bestämmelsens andra stycke döms den som av oaktsamhet begår en gärning som avses i första stycket till böter. I ringa fall ska dock inte dömas till ansvar. De partikanslianställda omfattas inte av 8 kap. 2 § säkerhetsskyddslagen när de deltar i eller säkerhetskänsliga verksamhet I 8 kap. 2 § säkerhetsskyddslagen finns en bestämmelse om tystnadsplikt för säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter. Enligt bestämmelsens första stycke får den som på grund av anställning eller på annat sätt deltar eller har deltagit i säkerhetskänslig verksamhet inte obehörigen röja eller utnyttja säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter. I bestämmelsens andra stycke finns en upplysning om att det i det allmännas verksamhet i stället är bestämmelserna i offentlighets- och sekretesslagen som tillämpas. I 1 kap. 3 § första stycket säkerhetsskyddslagen sägs att endast bestämmelserna om säkerhetsskyddsklasser i 2 kap. 5 §, säkerhetsprövning i 3 kap. och säkerhetsintyg i 5 kap. gäller för och dess myndigheter. Som utredningen konstaterar är dock adressaten för tystnadspliktsbestämmelsen i 8 kap. 2 § säkerhetsskyddslagen inte verksamhetsutövaren som sådan, utan den enskilde (”Den som …”) som genom sitt deltagande i säkerhetskänslig verksamhet kan tänkas få del av en säkerhetsskyddsklassificerad uppgift, dvs. här en partikanslianställd som deltar i och/eller säkerhetskänsliga verksamhet. till själva ordalydelsen i 8 kap. 2 § första stycket säkerhetsskyddslagen finns det alltså inte något som hindrar en tilllämpning av bestämmelsen i ett sådant fall. Eftersom det i bestämmelsens andra stycke finns en upplysning om att det i det allmännas verksamhet i stället är bestämmelserna i offentlighets- och sekretesslagen som tillämpas är det dock även av betydelse vems säkerhetskänsliga verksamhet det är som de anställda vid partikanslierna deltar i. I förarbetena till 8 kap. 2 § säkerhetsskyddslagen nämns inget om hur bestämmelsen skulle kunna påverka och dess myndigheters verksamhet. Däremot sägs bl.a. följande: En brist i fråga om sekretess kan dock föreligga i vissa enskilda verksamheter som, utan att det är fråga om en upphandlingssituation, har kännedom om förhållanden av betydelse för säkerhet eller förhållanden som 11 EN BESTÄMMELSE INFÖRS OM TYSTNADSPLIKT FÖR PARTIKANSLIANSTÄLLDA NÄR DET GÄLLER omfattas av internationella säkerhetsskyddsåtaganden. Det handlar om när säkerhetskänslig verksamhet bedrivs i enskild regi. en begränsad räckvidd. Det bör kunna lösas genom en till offentlighets- och sekretesslagen kompletterande bestämmelse om tystnadsplikt.51 Regeringen instämde i bedömningen att det borde införas en bestämmelse om tystnadsplikt och sa att uppgifter av det slaget borde ha samma skydd oavsett i vilken verksamhet som uppgifterna finns. Regeringen konstaterade också att det finns bestämmelser om tystnadsplikt i enskild verksamhet även i flera andra regleringar, t.ex. 16 § elberedskapslagen (1997:288).52 De förarbetsuttalanden som har redogjorts för talar alltså om ett skydd för säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter som finns i enskild verksamhet. Vad riksdagsstyrelsen har att ta ställning till är dock vad som gäller för parti- kanslianställda som deltar i det allmännas verksamhet i form av eller säkerhetskänsliga verksamhet. I ett sådant fall måste 8 kap. 2 § andra stycket säkerhetsskyddslagen beaktas. nämnts att i det allmännas verksamhet tillämpas i stället bestämmelserna i of- fentlighets- och sekretesslagen. Som riksdagsstyrelsen har redogjort för ovan gäller ju dock inte den lagens bestämmelser för de anställda vid partikansli- Sammantaget gör detta att riksdagsstyrelsen, i likhet med utredningen, an- ser att det finns en osäkerhet vad gäller om 8 kap. 2 § första stycket säkerhets- skyddslagen är tillämplig på partikanslianställda när de deltar i eller Mot bakgrund av att bestämmelsen föreskriver en tystnadsplikt för den som omfattas av bestäm- melsen och brott mot tystnadsplikten är straffsanktionerat, är det vidare riks- dagsstyrelsen bedömning att bestämmelsen, med hänsyn till legalitetsprinci- pen, inte är tillämplig i fall där partikanslianställda i sitt deltagande i riksda- gens eller säkerhetskänsliga verksamhet får del av sä- En annan lösning måste därför hittas. En ny bestämmelse om tystnadsplikt för partikanslianställda måste begränsas till den säkerhetskänsliga verksamheten efterlyser i sitt remissvar en analys av behovet av tystnadsplikt för partikanslianställda även vad gäller säkerhetsklassade uppgifter som gruppen kan tänkas få del av i tjänsten i andra situationer än när de deltar i eller säkerhetskänsliga verksamhet. Till att börja med kan konstateras att vad som utgör respektive säkerhetskänsliga verksamhet kan variera . Riksdagsstyrelsen är medveten om att en bestämmelse med innebörden att partikanslianställda som vid deltagande i eller säkerhetskänsliga verksamhet får del av säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter inte får sprida dessa vidare innebär en begränsning i skyddet av sådana 51SOU 2015:25 s. 502. 2017/18:89 s. 120. 11 EN BESTÄMMELSE INFÖRS OM TYSTNADSPLIKT FÖR PARTIKANSLIANSTÄLLDA NÄR DET GÄLLER Tystnadsplikten gäller ju inte om en partikanslianställd skulle få del av en sådan uppgift när han eller hon deltar i eller Riksdagsförvalt- ningens övriga verksamhet. Riksdagsstyrelsen kan dock inte se att den har mandat att utsträcka tillämpningsområdet för en ny bestämmelse till att gälla även sådan verksamhet som inte är säkerhetskänslig. stämmelsen i 8 kap. 2 § säkerhetsskyddslagen är utformad gäller även den endast för säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter som man har fått del av på grund av anställning eller annat deltagande i just säkerhetskänslig verksamhet. Föreskrifter eller förbehåll kan inte användas för att ge säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter ett heltäckande skydd En bestämmelse som innebär att partikanslianställda inte obehörigen får röja eller utnyttja säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter som de fått del av när de har deltagit i eller säkerhetskänsliga verksamhet har betydelse enbart för och och inte för de andra myndigheterna under . Av den anledningen vore det rimligt att placera bestämmelsen i en föreskrift som t.ex. riksdagsstyrelsens föreskrift (RFS 2019:1) om säkerhet och säkerhetsskydd i , och partikanslierna. Att ålägga en partikanslianställd en tystnadsplikt utgör dock en begränsning av en grundläggande fri- och rättighet. En sådan begränsning måste som huvudregel ske genom lag, se 2 kap. 20 § första stycket 1 RF. Lösningen att reglera frågan genom föreskrift är därför inte ett gångbart alternativ. Två möjligheter finns då att lösa frågan – den ena är att använda sig av förbehåll enligt offentlighets- och sekretesslagen, den andra är att lagstifta om frågan. Just användandet av förbehåll är för övrigt något som förs fram riksdagsöversyn som ett alternativ om det skulle uppstå behov av information till t.ex. partiernas kanslichefer om krigsdelegationens förberedande verksamhet.53 Beroende på vilken aktör det är som avser att lämna ut en uppgift finns olika bestämmelser som reglerar förbehåll. Enligt 10 kap. 14 § första stycket OSL ska en myndighet – om den finner att sådan risk för skada, men eller annan olägenhet som enligt en bestämmelse om sekretess hindrar att en uppgift lämnas till en enskild kan undanröjas genom ett förbehåll som inskränker den enskildes rätt att lämna uppgiften vidare eller utnyttja den – göra ett sådant förbehåll när uppgiften lämnas till den enskilde. Av 10 kap. 8 och 9 §§ OSL följer att när det gäller en uppgift hos får , om den i ett särskilt fall beslutar om undantag från sekretess, förena beslutet med villkor att förbehåll som inskränker en enskild mottagares rätt att lämna uppgiften vidare eller utnyttja den ska göras vid utlämnande av uppgiften. Prövningen ska i ett sådant fall göras av det organ hos vilket uppgiften förekommer. Ett riksdagsutskott förordnar alltså om undantag från sekretessen i fråga om uppgifter hos utskottet. 2020/21:RS5 s. 41 f. 11 EN BESTÄMMELSE INFÖRS OM TYSTNADSPLIKT FÖR PARTIKANSLIANSTÄLLDA NÄR DET GÄLLER En lösning där man använder sig av förbehåll innebär att det inte behövs någon ny lagstiftning. Eftersom förbehåll måste skrivas för varje tillfälle som en säkerhetsskyddsklassificerad uppgift lämnas ut kan det också inskärpa vikten av att sådana uppgifter inte lämnas ut mer än undantagsvis. Ett problem är dock att förbehåll inte kan användas i alla situationer. Ett förbehåll enligt 10 kap. 14 § OSL kan som sagt bara användas om uppgiften kommer från en myndighet, vilket i arbete skulle vara . Ett sådant förbehåll kan inte användas om det är en uppgift som det råder absolut sekretess för. Uppgifter som kommer från (t.ex. ett utskott) kan lämnas ut med ett förbehåll enligt 10 kap. 8 och 9 §§ OSL. Ett sådant förbehåll kan användas vid alla typer av sekretess, dvs. även vid absolut sekretess. Skulle det däremot vara så att uppgiften kommer från en enskild riksdagsledamot, t.ex. i samband med att ledamoten diskuterar en fråga med en partikanslianställd, kan inget av ovanstående förbehåll användas. Visserligen finns det bestämmelser i regeringsformen och riksdagsordningen som i vissa fall kan hindra riksdagsledamoten från att dela med sig av uppgifter. är de bestämmelserna inte heltäckande och innebär dessutom inget skydd om uppgiften väl har kommit en partikanslianställd till del. En användning av de förbehållsmöjligheter som finns i offentlighets- och sekretesslagen ger alltså inte alltid ett heltäckande skydd för säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter som har kommit en partikanslianställd till del. Med tanke på vikten av att skydda sådana uppgifter delar riksdagsstyrelsen utredningens bedömning att förbehåll inte kan ses som en lämplig lösning. Det behövs en reglering i lag för att säkerställa skyddet för säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter Riksdagsstyrelsen vill återigen betona att tanken med en reglering av tystnadsplikten för partikanslianställda inte är att utöka möjligheterna för dessa att få ta del av säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter. Utgångspunkten måste, liksom den är , vara att de inte ska ta del av sådana uppgifter. Riksdagsstyrelsen anser som sagt var att en bestämmelse om tystnadsplikt för partikanslianställda måste placeras i lag. Eftersom bestämmelsen rör och säkerhetskänsliga verksamhet ligger det närmast till hands att undersöka en placering i lagen om säkerhetsskydd i och dess myndigheter. Partikanslierna finns i och för sig inte med i uppräkningen i 1 § nämnda lag som klargör lagens tillämpningsområde. Däremot framgår av den bestämmelsen att lagen om säkerhetsskydd i och dess myndigheter gäller i verksamhet vid och vid bl.a. . Eftersom det som är skälet till den tystnadsplikt som riksdagsstyrelsen föreslår är just de partikanslianställdas deltagande i eller säkerhetskänsliga verksamhet anser riksdagsstyrelsen, i likhet med utredningen, att en bestämmelse om tystnadsplikt för partikanslianställda kan placeras i lagen om säkerhetsskydd i och dess myndigheter. Bestämmelsen bör därvid utformas som att en anställd vid ett 11 EN BESTÄMMELSE INFÖRS OM TYSTNADSPLIKT FÖR PARTIKANSLIANSTÄLLDA NÄR DET GÄLLER partikansli inte obehörigen får röja eller utnyttja säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter som han eller hon har fått del av vid deltagande i säker- En sådan bestämmelse anger klart och tydligt vem som träffas av den och vilka uppgifter som tystnadsplikten omfattar. ningsområdet för bestämmelsen är också begränsat – tystnadsplikten är avsedd att träffa det som för nationen är mest skyddsvärt i form av säkerhetsskydds- Därmed kan riksdagsstyrelsen inte se annat än att den bestämmelse som föreslås är väl avvägd. 12 Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser Riksdagsstyrelsens förslag: Lagändringarna ska träda i kraft . För säkerhetsskyddsavtal som har ingåtts före ikraftträdandet gäller 12 § lagen om säkerhetsskydd i och dess myndigheter i dess äldre lydelse. Förslagen överensstämmer med riksdagsstyrelsens. Remissinstanserna tillstyrker förslagen, har inget att invända eller avstår från att lämna synpunkter. Skälen för riksdagsstyrelsens förslag De föreslagna lagändringarna syftar till att på ena eller andra sättet stärka säkerhetsskyddet för och dess myndigheter. För bl.a. myndigheterna under regeringen gäller nya bestämmelser i säkerhetsskyddslagen och en ny säkerhetsskyddsförordning. Dessa reglerar vad som gäller i fråga om, såvitt är av intresse här, säkerhetsskyddschefen och skyldigheter när en annan aktör kan få tillgång till säkerhetskänslig verksamhet. Riksdagsstyrelsen anser att det är angeläget att även de nya bestämmelserna för och dess myndigheter kan träda i kraft så fort det är möjligt. är det, som utredningen anför, viktigt att det ges tillräckligt med tid för och dess myndigheter att ta fram det interna regelverk som behövs som ett komplement till de lagändringar som föreslås. Riksdagsstyrelsens bedömning är därför att lagändringarna bör träda i kraft . Utredningen nämner i betänkandet att det kan finnas skäl att bryta ut och separat behandla frågan om huruvida kopplingen mellan säkerhetsskyddsavtal och säkerhetsprövning ska förtydligas, för att på så vis möjliggöra ett eventuellt ikraftträdande i den delen . Riksdagsstyrelsen har dock inte sett ett sådant förfarande som nödvändigt, varför även den bestämmelsen alltså bör träda i kraft . 12 IKRAFTTRÄDANDE- OCH ÖVERGÅNGSBESTÄMMELSER Huvudprincipen i svensk rätt är att civilrättslig lagstiftning inte ska ges retroaktiv verkan. Riksdagsstyrelsen anser därför, i likhet med utredningen, att de föreslagna bestämmelserna om säkerhetsskyddsavtal inte bör tillämpas på sådana säkerhetsskyddsavtal som har ingåtts innan bestämmelserna träder i kraft. För sådana avtal bör i stället den gällande 12 § lagen om säkerhetsskydd i och dess myndigheter och eventuella interna föreskrifter som har meddelats i anslutning till den paragrafen gälla. Det bör komma till uttryck i en övergångsbestämmelse. Vidare bör samarbeten och samverkan som har inletts före ikraftträdandet och som inte omfattas av det nuvarande kravet på säkerhetsskyddsavtal inte heller omfattas av det föreslagna utvidgade kravet på att ingå säkerhetsskyddsavtal. Det bör alltså inte finnas en skyldighet att ingå säkerhetsskyddsavtal i efterhand i sådana situationer. Någon övergångsbestämmelse för att bestämmelserna ska tillämpas på det sättet behövs dock inte enligt riksdagsstyrelsens bedömning. 13 Konsekvenser av förslagen Riksdagsstyrelsens bedömning: Förslagen förväntas leda till vissa kostnadsökningar. En organisatorisk förändring måste också göras hos vissa av myndigheterna i form av inrättandet av funktionen säkerhetsskyddschef. Bedömningen överensstämmer med riksdagsstyrelsens.